prot · FV0937 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag menar utt utbildningsutskottets betänkunde och därmedriksdagens beslut innebar ett understrykande av att den dittills gällandeordningen vid socialhögskolorna skulle bibehållas. Utskottet framhöll nämligen som sin mening att en utgångspunkt för ställningstagandet Ang. praktikundervisningen i socio-nomu t bildningen borde vara"att studieordningen vid socialhögskolorna i avvaktan på U 68;s förslag imöjligaste mån bibehålls oförändrud". Utskottet diskuterude vidure oliku möjligheter utt ökuuntulet praktikplatser det var en kärnfråga i denna diskussion och sudeefter utt hu pekut pä nägru lämpligu områden: "Kungl. Muj:t bör vidtuåtgärder i syfte utt stimuleru ett ökat utbud av praktikplatser." När utskottet och riksdugen sålundu betonude attstudieordningen vid socialhögskolorna i möjligaste män borde bibehållusoförändrud så kunde väl därur utläsas utt man avsåg statsutskottets ochriksdugens är 1970 uttulude mening i frägu om yrkeserfurenheten, nämligen uttdennu skulle inhämtus inom för socionomutbildningen betydelsefullu områden. Benägenheten tUl glidningur i frågun kom till uttryckredun i ett pressmeddelunde från utbUdningsdepurtementet den 14 muj 1971, vuridet bl. a. heter: "I fråga om studieordningen vid socialhögskolornainnebär bestämmelsernu utt i socionomutbildningen kommer utt ingå fem månuderhundledd pruktik. Studerande som suknur yrkeserfurenhet utt få två perioder hundledd pruktik om summunlugt 10 månuder." tolkude också riksdugens beslut som"en betydunde förändring jämfört med nuläget". Utskottet har alltså sagt utt studieordningen så längtmöjligt borde bibehållus oförändrud. hur sugt utt det ärfrågu om en betydunde förändring. Bägge tolkningurnu uv riksdugens beslut kuninte vuru riktigu! Utskottet hur pekut på de särskilda möjligheter för personermed yrkeserfarenhet att vinna inträde som redan gällde. Statsrådet hurunfört dettu som bevis för en betydunde förändring. Bådu tolkningarna avifrågavarande bestämmelser kan inte vuru riktigu! Utskottet förordude visserligen, som stutsrådet Mobergsäger, ökud intugning uv sökunde "med pruktisk yrkeserfurenhet som färtillgodoräknas som handledd pruktik". Men utskottet tillfogude;"Ökningen måste bli beroende uv resultutet uv urbetet med utt få frum nyupruktikplutser." Utskottet ställde alltså praktikfrägan i förgrunden. Statsrådet sökte uppenbarligen tolka fem månaderspraktik som regel och tio månaders praktik mera som unduntug, vilket enligt minmening inte är den slutsuts man bör dra av riksdugsbeslutet. Jug kun gärnu uvslöju utt jug övervägde ett särskiltyttrunde till utbildningsutskottet betänkande, vari jag ville påpeka attställningstagandet innebar ett understrykande av tidigare beslut omatt åtgärder som innebär försämring av utbildningen borde undvikas, liksom attökad andel med praktisk yrkesverksumhet inte kunde ersättu en effektivuckvisition uv nyu pruktikplutser. Den storu enigheten inom utbildningsutskottet gjorde dockutt jug uvstod frän ett särskilt yttrunde. Mun kunde knuppast förutsättu unnutän att utskottets uttulude mening också skulle bli riktningsgivande förutbildningsdepartementet. Jug är icke helt övertygad om utt så hur blivitfullet. Lät mig, herr tulmun, till slut för undvikunde uv vuriemissförstånd betona att jag anser det säsom mycket betydelsefullt attarbetslivserfarenhet tillgodoräknas vid utbildning och att detta börgälla olika utbildningsvägar.Men det problemet löser man inte pä det sätt som tillämpats i fråga omsocionomutbildningen. Det löser man inte genom att försämra villkoren på enutbUdningslinje. Det är alltid intressant att försöka räkna uti förväg vilken turnering ens debattmotständare kommer att unvändu sig uv. Jughade nog funderat över det i dettu fuU också, men stutsrådet valdeverkligen en alldeles ny och originell infallsvinkel det måste jag sägu tillhuns heder. Hun förebrår mig för utt jug inte tog ordet i samband med attriksdagen fattade sitt beslut , när ett enigt utskott lagt frum förslugtill en lösning som vi bedömde inte buru som en kompromiss utan t. o. m. somett ganska bru förslug mot bukgrunden uv den rätt förvirrade situation som hadeuppstått med uniedning av propositionen och ett stort antal motioner.Statsrådet vill vända det mot mig utt jug inte gick upp då och försöktekummu hem nägon vinst. Om mitt huvudintresse hade varit att till varie prissparka på ett statsråd, skulle jag möjligen ha kunnut unvändu mig uv dentuktiken. Men jug hude liksom de undra ledumöternu uv utskottet ett enduintresse, nämligen utt fä till stånd en så hygglig lösning som möjligt isukfrågun. Jag tror att vi allu i utskottet upplevde det så utt, när vi hadekämpat oss fram tUl en kompromiss, det inte funns uniedning för oss att stå ikammaren och fakta. Men det betydelsefulla är ju, statsrådet , vud somhänder när sedun det unsvurigu stutsrådet övertur tolkningen och tillämpningenuv detta beslut. Det är klart att vi, som sitter i utskottet, ur intresseradeav den frägan, och att jug tar upp en debutt jug upplever attstatsrådet har gätt ifrån det som utskottet hur sugt. Jug hur inteförsökt kummu hem någon politisk poäng pä en kompromiss, men jug har reugerutmot utt den uppgörelse som utskottet kom frum till och en enhällig riksduggodtog nu inte fullföHs. Man kun ju göra ohka tolkningar här. Jag vill inte gå sålångt att jag säger utt stutsrådet medvetet försöker utt vantolkariksdagens beslut - det vore ju förfärligt. Men det är uppenburt utt det på denhär punkten råder sturkt delude meningur. Vore det sä att på den enu kantenbara stod utbildningsutskottets vice ordförunde och på den undru kuntenstutsrådet , så kunde det väl kvitta; jug skulle gärna böju mig förstutsrådets uuktoritet. Men räkur det vuru så utt socionomorgunisutio-nernuoch de studerunde vid sociulhögskolornu, fucktidningurnu och en ruddugstidningur och representunter för utskottet ullesummuns hur upplevt suken pådet sättet utt statsrådet här har gått in på en Hnje som icke stämmer med andani vad utskottet sagt. Det är som den intressantapariamentariska och politiska frågan uppstår. Jug gjorde någru principielluslutreflexioner i den frägun, men jug kun gärnu låtu dem vuru, därför utt jugknyter dem inte buru till dettu full utan till en rud ärenden. Det vore intressunt om stutsministern eller nägon unnunvid tillfälle tog upp just frägun om det inte är rimligt utt som jag antydde när riksdugen futtur ett beslut, som gär stick i stäv mot en proposition, det Ang. praktikundervisningen i socionomutbildningen unsvurigustutsrådet sätter en äru i utt sä nära och sä troget som möjligt fullföHu vud riksdagenhar sugt. Dä menur jug bäde lugens bokstuv och dess undu! Men låt dendiskussionen nu vuru. Statsrådet har kanske rätt i att jag får föra denmed nägon annan. Kvar stär dock sakfrågan: Hur skull man hu det medpraktiken i socionomutbUdningen? Om vi för ett ögonbHck, , untur uttdet är jug som tolkur utskottet och riksdugen rätt, bör mun då inte överväganågon av de utvägar som jug anguv i mitt unförunde? Jug sade att en utväg skuUevara att man bereder personer med tidigare yrkeserfarenhet möjlighet att efterprövning av t. ex. två praktikperioder.En annan utväg skulle vara att begränsa den tid av yrkeserfarenhet som kantillgodoräknas i direkta socionomyrken eUer därmed nära besläktade yrken. Omdet alltså skulle frumkomma vittnesbörd om att den tolkning jag företräder ärden riktiga, är det dä inte rimligt utt man frågar sig hur man skull kunnuförändru tUlämpningen sä utt den verkligen kommer att stämma med vad sagt? Här försökte jug i ull vänlighet unvisu två tänkburuutvägur, som enligt min mening gör rättvisu åt vud utskottet och riksdugenunfört. Jug hur sträckt ut en öppen hand, därför att jag tycker att det viktigaär kvaliteten i socionomutbUdningen. Sedan ankommer det pä stutsrådet Mobergutt bestämma om han vill göra nägot åt detta eller om han envist fasthåller vidatt hans tolkning är den riktiga. Först riktar jag mig till som interpellunt. Jug återkommer till vud jag sade i min replik till herrWikströms första inlägg. Om vi är överens om att utskottsbetänkundet ochriksdugens ställningstugunde är en kompromiss mellun å ena sidun regeringsförslugetoch ä undru sidan oppositionens motionskrav, dä upplever jug det så om mun äruppriktig på den punkten att en tolkning pä det sätt som Kungl. Muj:tsedermeru har gjort är en rimlig och enligt min mening den rimligastetolkningen och att med kompromissen i verkligheten har sagt att bådavarianterna, regeringspropositionen och motionskruvet, skull bli utnyttjude iden fortsuttu utbildningen. Dettu strider enligt min bedömning inte på något sätt motutt mun i utskottsbetänkandet hur tulut om utt den nuvurunde ordningen i stortsett skull bibehållus tills dess U 68 hur prövut suken. Vud U 68 prövur -detframgår av mitt remissvar - är relutivt annorlunda problem. Det ärmöjligheternu att låtu den sumhällsvetenskupligu utbildningen med vissjustering blir likvärdig med socionomutbildning. Frågun ur dä hur en sädunutbildning och den nuvarande socionomutbildningen skall fusas summun för uttsystemet skall varu enhetligt. Så tolkar jag den delen uv utskottetsbetänkande. Och det vi gjorde efter riksdagsbeslutet var utt vi öppnude tvåoliku vägur pä liku villkor. säger utt det nu råder sturkt deludemeningur om tolkningen. Och inte buru hun - och uppenburiigen iLinköping utan också undru, utunför det här huset, hur menut att regeringenstolkning inte är den riktiga och utt man utifrån det skulle dra slutsutsen uttregeringens ståndpunkt borde modifierus. Det finns med säkerhet åtskUliguutanför dettu hus - om vi nu häller oss till dem - som är intresserade avsocionomutbUdningen och som torde ha sammu uppfattning som regeringen om vUkentolkning som är den önskvärda. Jag föreställer mig att åtskilliga avnämare ärtacksamma för att en utbildningsgäng, där en ordentlig förpraktik ges det värdeden bör hu, nu är likställd med den tidigure ordningen, som innebar att enburtutbildning vid skolan tillmättes värde. Jag föreställer mig också utt deremissinstunser som stödde U 68 :s förslug menur utt regeringens tolkning ärrimlig med de fömtsättningar som gällde. Om mun nu skulle överväga, som önskar, enmodifiering av regeringens tolkning, är det nödvändigt att låta synpunkternahos de fuckintressen som har bevakat frägun och som frän börjun vid behundlingenav U 68 :s förslag sumt och synnerligen gick emot det, balanserus uvsynpunkternu hos en del undra som kunske inte hur haft Hku mycket tid utt ägnudennu frågu uppmärksumhet i pressen. Skull mun efterkommu invit - och det skulljug gärnu göra - är det nödvändigt utt först fä vetu vUken uppfattning andrasom är intresserade av den här utbildningen har om den utformning somregeringen givit den. Men jag lovar att efter detta tu upp endiskussion i lämplig form, eftersom jag självfullet är oerhört lyhörd försådunu synpunkter uv principiell natur som kom fram i inlägg.Det är inte någonting som jug på något sätt negligerur, utun jug tur verkligendennu kritik på störstu ullvur. Uttalandet iutskottsbetänkandet om nödvändigheten av att stimuleru utbudet uvpruktikplutser - det var ju den punkt som han här fäste särskilt avseende vid -är ett väsentligt uttulunde även med hänsyn till den utformning somdepurtementet givit utbildningen på busis uv riksdagsbeslutet. Hur skall viklara utbildningsexpansionen på ett tillfredsställande sätt även om så mängasom av nyböriarna frumöver föHer det enu av de två alternativ somstadgan unvisur? Jo, dä krävs 1972/73 enligt beräkningar i runt tal 1 170praktikplatser med handledare. För närvurunde torde untalet varu något lägre.Ökningen ur ulltsä relutivt svug. Men 1973/74 beräkningen utgår dä frän uttungefär hälften går den enu och hälften den undru vägen krävs inte mindre än1 570 platser, dvs. en nästan 40-procentig ökning uv platsantalet. Jug skull villigt erkännu, , atterfarenheterna av möjlighetemu att anskaffa såduna pruktikplutser medhundledare, som verkligen är av den kvalitet de studerande har rätt att krävu påutbildningsplutser där de inte får ersättning utan mäste nöja sig medstudiemedel, visut utt uppgiften är utomordentligt svår. Med allu godukrafters hjälp skull vi försöku komma till rätta med den. Men skulle man medden utbildningskapucitet som untugits - ingen hur bestritt detta, och detgläder mig ofanthgt utt både och strök underönskvärdheten av den stora kapacitetsökning som vi beslutude hu vultoppositionens linje pä den punkten , skulle behovet av praktikplatser1973/74 ha vurit 2 000 i stället för de 1 570 Ang. praktikundervisningen i socio-nomu tbildn ingen som vid enhalvering pä de två skUda vägurnu blir erforderligu. Jug är nu liku väl som förett år sedan övertygad om utt hude oppositionens linje gått igenom i oförändrudform, skulle det vurit omöjligt för oss utt genomföru den kupacitetsökning avsocionomutbildningen, som alla var sä överens om borde kommu till stånd. Det äri dettu uvseende jug hur tolkut in det stora allvaret i utskottets uttalande påden punkten. Sedan vill jug, , med skärpu tillbukuvisupåståendet utt enligt studguns innebörd är det ena huvudregel och det andraundantag. Det är likvärdiga varianter. Äv lagteknisku skäl hur mun gett studgunden utformning den hur. De tvä linjerna är ställda vid sidun uv vurundru:förpruktik plus en hundledd pruktik , ulternativt tvähandledda pruktikterminer. Enligt min mening motsäger sig själv islutet uv sitt inlägg. Ni säger utt Ni är män om att stryka under det önskvärdui att vi inom socionomutbildningen liksom inom annan utbildning verkar för utti ökad omfattning de praktiska urbetsinsutserna före studierna ges en bättrevärdering vid prövningen av vem som skull få kommu in på en utbildningslinje änvad som vurit fullet. När Ni ä enu sidun säger detta och å undra sidanhävdar utt tolkningen av utskottsbetänkundet skull vara utt den som hur två,tre, kunske fyru års förpruktik ändå skull bedömus behövu två hundleddupruktikterminer, mäste jug frågu hur det resonemunget gär ihop. Jag förstår detinte. HerrWIKSTRÖM (fp); Jag tycker linjerna börjar klarna. När vitalar om kompromissen sä menar vi som satt i utskottet givetvis den uppgörelsesom där träffades och som sedan läg till grund för beslut. Men närstutsrådet tular låter det som om statsrådet med ordet kompromiss menarett slags privat kompromiss som han gör mellan det sagt och det hanursprungligen hude tänkt. Den tolkningen kun mun inte uccepteru. När propositionen är lugd och riksdugen tugit ställningoch förändrut innehållet i det som propositionen en gång föreslog, är detnaturligtvis vad riksdugen hur sugt som skull gällu. Om mun skull hårdru detkun man säga utt propositionen i det läget är relutivt ointressunt! försude sig ocksä statsrådet . sudeatt mångu delur regeringens uppfuttning om vUken tolkning som är den önskvärdu.Men det finns inte någon önskvärd tolkning, utun det finns en tolkning som ärrimlig. Det är dettu suken gäller och det är väl hur vi skiHer oss ät. önskur tolku riksdugsbeslutet pä ett visstsätt, och min utgångspunkt är utt riksdugen hur tagit ställning och gällerdet utt fullföHu den. Det är alldeles uppenburt utt vi hur skildu uppfattningarnär statsrådet säger, utt om vi skull diskutera denna fräga måste vi låta olikaremissinstanser uttala sig. Men det behövs inget remissförfarande när riksdagenhar uttalat sig, utan frägan är bara; Hur tolkur mun riksdugens beslut? Detbehövs inte nägon ny utredning, inte nägot remissförfurunde, utan det behövsbura utt mun läser innuntill och är beredd utt sä långt det någonsin är möjligtföHu det riksdugen hur sagt. Sedun ärfrågun vud mun från riksdugens sidu kan göru för utt hävdu dentolkning som man tycker är riktig. Det finns tre eller fyru tänkburu utvägur,och låt mig rekapitulera dem, eftersom det är intressant hur kanbevaka att dess beslut fullföHs. Man kan från ett antal ledamöter ställa förtroendefråga.Man kan använda sig av dechargeinstmmentet. Man kan utnyttja utskottetsinitiativrätt. Dessa tre är relativt exceptionella åtgärder. Så hur vi detmycket oftu utnytdude interpeUutionsinstitutet, där mun försöker fängu in vadsom har legat till grund för en viss tolkning eller praxis från regeringenssida, och där man försöker hävda som i det här fallet hur man uppfutturriksdugens beslut. I dettu läge är det ulltså uppenburt utt vi har olikuuppfuttningur både om vud som uvses med kompromissen och om vud det är för textman egentligen skull föHu, propositionen eller riksdugsbeslutet, eller om manmöjligen skall göra en läsning mitt emellan dem. Lät oss nu lämnu dettu och se mycket pruktisktpå frågun. I det här läget råder uppenburiigen sturkt delude meningar och detär ett gunsku stort missnöje bland de studerande. Också avnämarna säger att mankanske kommer utt få sättu dem i undru rummet som genomgår den utbildning dethär gäller. Är det då inte rimligt, stutsrådet , att fräga sig; Kun jugvuru generös och gå derus önskemål till mötes som vill utt praktiken skallutformus på det sätt jug tidigure tolkut riksdugens beslut pä? Jug hur förut riktat en invit, och den står ju kvur. Dettuär inte en frågu som berör mig personligen. Här är det statsrådet kontrade studerunde vid socialhögskolorna och derus uvnämare. Den frågan är verkligeni högsta grad praktisk. Här är det, tycker jag, angeläget utt efterlysugenerositet från statsrådets sidu. Ang. praktikundervisningen i socionomutbUdningen i (vpk); Vud utskottet sude i pruktikfrägun vuregentligen att mun funn det svårt utt tillföriitligt beräkna resultatet uv eneffektiv uckvisition uv nya platser. Därför förordade man väsentligt ökud intagningUV sökunde med pruktisk yrkeserfarenhet, men sade att denna ökning måste bliberoende av resultatet av arbetet med att fä fram nya pruktikplutser. Jag saknar besked i de inlägg som statsrådet hurgjort om resultutet av arbetet med utt få frum nyu pruktikplutser och hur lägetär i dug. Jug är inte övertygud om utt situutionen är särskilt hopplös på denfronten. hade vi tillfälle utt tittu pä stutistik över tillgängen päpruktikplutser i olika län och fann mycket storu vuriutioner. 1 nägot län gickdet omkring 50 000 innevänure på vurie pruktikpluts mot i ett unnut län omkring4 000. Jug är ulltså inte övertygud om utt mun har spårut upp alla möjligapraktikplatser. Är vi överens om praktikens betydelse bör mun väl ocksägöru vud som är möjligt för utt skuffu frum nyu pruktikplutser. Vud studgun säger om de oliku utbildningsmöjligheternahade jag i mitt inlägg inte berört utan jug hude tugit upp pressmeddelundet uvden 14 muj, och där kun jug inte finnu unnut om dennu frägu un utt fem månuderspruktik unges som det huvudsukligu i utbUdningen och tio Ang. innebörden av bestämmelserna om statsbidrag tiUvuxenu t bildningen månaderspraktik undantagsvis för dem som inte har tillräcklig yrkeserfarenhet. Jag har angett en principiell syn pä yrkeserfarenhetensallmänna värde och menar utt den bör få en unnun roll, men jag vet ingen, somdärför unser utt konkret utbUdning eller pruktik blir överflödig för enspeciell utbildning. Jug menur, , att det ligger ingen motsättning imitt resonemung och synsättet på pruktikverksamheten i socionomutbUdningen. Överläggningen vur härmed slutud. § 25 Ang. innebörden av bestämmelserna om statsbidrag tillvuxenutbildningen Herr stutsrådet erhöU ordetför utt besvuru i Härnösund (s) den 15 februuri framställdainterpellution, nr 52, och unförde: i Härnösund har frågut mig omjag är beredd medverka tUl att rådande oklarhet i fråga om innebörden iriksdagens beslut beträffunde utvidgad användning av det 2-procentigaschablonbidraget undanröjs. I kungörelsen om och statlig vuxenutbUdningregleras statens kostnadsåtagande i samband med de utökade uppgifter som åludeskommunemu genom de nyu intugningsbestämmelsernu för den kommunuluvuxenutbUdningen. Det unkommer sedun på de kommunula myndighetemu utt futtubeslut om hur de tUlgängligu medlen skall fördelas på oliku ändamål. För egen del viU jag i dettasammanhang gärna stryka under den betydelse en uppsökande verksamhet hur liksomstudieförbundens insutser på området. I den proposition om vuxenutbUdning sominom kort kommer utt presenterus för kommer förslag att läggus frumom särskildu medel till kostnuder för bl. a.uppsökande verksumhet m. m. inom det prioriterude studiecirkel-området. HerrWIKLUND i Härnösund (s): Jag ber att få tacka stutsrådet försvuret. Det vur ju inte så omfuttunde utt jag uv den anledningen inte harhunnit läsa igenom det ordentligt. Men jag stär fortfarande frågande inför detsom är det centrala i min interpellation, nämligen om det skall få fortsättaatt vara så att en författning skriven med ledning av beslut och daterad inte tar hänsyn tUl vadrUcsdagens utbildningsutskott enhälligt har sagt i sitt betänkande och somdärefter också enhälligt beslutat om. Jag hade önskat att statsrådet skulle ge mig ettrejält svar som inneburit att författningstexten skall ändras och förtydligas,så att det inte skaU behöva råda någon tveksamhet om vad menar pådenna punkt. Låt mig därför än en gång redogöra för några rader bäde ur riksdagensbeslut och ur den författningstext som åtminstone jug betecknar som minst sagtluddig. Först vad sagt. Riksdugen underströk betydelsenuv en god informution och studierådgivning. Dessa båda komponenter bedömdes somväsentliga led i den aktiva uppsökande intagningsverksamhet som propositionen idenna fråga syftade till. hänvisade också till deLOVUX-rapporter som förelåg och till den FÖVUX-verk-samhet som bedrevs. Med uniedning uv yrkundet i motionen, där vi begärde envidgud möjlighet till unvändning uv det 2-procentiga schablonbidruget, underströkutskottet och riksdugen betydelsen uv dennu ökude uktivitet, specieUt blund dekortutbUdude, och utt schublonbidruget skulle få användus för uppsökandeverksamhet med studierädgivning inom dessa gmpper. Därefter kom kungörelsen 1971:424 i svenskförfattningssamling, där det på denna punkt stadgas: "TiU kostnader för intagning av elever tUl kommunalvuxenutbildning och därmed sammanhängande åtgärder utgår statsbidrag medbelopp som------- motsvarar tvä procent uv stutsbidruget tUl lönekostnud ------ "för kommunul vuxenutbildning. Var i denna skrivning återfinns kluru uttulundeom att schublonbidruget får användas för uppsökande verksumhet blundlågut-bildade grupper? Dessa gmpper återfinns ju huvudsakligen inomstudie-cirkelverksumheten och inte inom den kommunula vuxenutbUdningen. Och, herr talman, hur hur det blivit i verkligheten? Jughur inte haft tillfälle utt sumlu in ett fuUständigt material, eftersom jag,som statsrådet sade i den tidigare diskussionen , tiUhört engrupp som också haft annat att göra. Men jug hur dock ett flertul exempel påhur mun hunterut denna frågu ute i kommunernu. Den hundläggning som förekommitär också fullt förklurlig, eftersom med ledning av den luddigaskrivningen i författningen ganska klurt hur uttalat utt schublonbidruget intefår användas för den uppsökande verksumheten pä det sätt som unges både i detenhälligu utskottets förslug och i riksdugsbeslutet. hade man fått fram uppgifter rörandebehandlingen av ansökningar inom några kommuner om bidrag för en uppsökandeverksamhet bland dessa grupper. I hade man begärt ett bidrag på någotöver . Ansökan var bordlagd, och jag vet inte hur det sedan gått. ILycksele blev det avslag. I uppe i , där man hade begärt 600kronor, blev ansökan bifallen. I i blev en ansökan om sammabelopp avslagen med motiveringen att kommunen själv ville bedriva enuppsökande verksumhet. Jug skuUe viHa se den kommunala vuxenutbUdning, inomvUken man kan bedriva en uppsökande verksamhet bland kortutbildade ochlågutbildade för . Jag tror att den ekonomiskt biUigaste formen föruppsökande verksamhet är den som bedrivs genom löntugurorgunisatio-nerna ochderas studieorgunisutörer, som bäst känner tUl förhållundena. I blev det ett majoritetsbeslut, motvilket de borgerliga ledamötema i skolstyrelsen reserverade sig, innebärandeett Ang. innebörden av bestämmelserna om statsbidrag tiUvuxenutbildningen Ang. innebörden av bestämmelserna om statsbidrag tiUvuxenu t bildningen