prot · FV0936 · 1972-12-31 00:00:00 — Eftersom utgången av en process dels är oviss ochpsykiskt pressunde, dels kan medföra utgifter som vederbörunde inte klurur uv,böjer hon sig för en erbjuden nådegåvu, sumtidigt som hon därmed ocksä ställersig i tacksamhetsskuld till arvingarna. Det saknas inte heller exempel på hur stoltheten hurbjudit utt tacka nej till dylika gåvor. Den närstående, eller i dettu fallhemmadottem, har dä menat, att om det finns medel så bör hon också kunnaerhålla skälig ersättning för sitt plikttrogna och uppoffrande arbete. Trotsatt denna arbetstagare alltså bevisligen har utfört en arbetsinsats, som bordegarunteru henne samma trygghet som människor i andra jämförbara gmpper, finnsdet ingen lug som hon hur möjligheter utt stödja sinu ersättningsanspråk på. Sådana lönekrav har varit vunligu vid domstolarna underhela 1900-falet. En genomgäng av avkunnade domar rörande ersättning ät dem somhar haft vårdnaden uv föräldrar och närstående visur, utt i övervägunde untuletfull har sådan hemniadotter eller husföreståndarinna icke erhållit domstolensstöd för sina ersättningsanspråk. Svensk rättspraxis ger i dettu uvseende vidhanden att hemmavarande burn som utför urbete i hemmet utan kontunt ersättningfortfurunde har en tämligen svag ställning, när arbetsgivaren avlider och nägotsärskilt urbetsuvtul inte är upprättat. Då det finns medel härför, börersättning alltid utgä till den vårdande när det kan styrkas att vårdnadverkligen har förelegat och ersättning inte har utgått, och detta ouvsett omunställningsuvtul hur funnits eller inte. För utt undviku ruttsförluster ur detönskvärt utt unställningsavtal alltid upprättas. Erfarenheten är dock att detinte är så lätt att få ett dylikt avtal upprättat. Vid exempelvis en husmorsbortgång träder ofta någon inom den närstående släkten eller bekuntskapskretsentill, utan att mun vid tillfället upprättur något direkt avtal omlöneförmånerna. 1 en trängd situation vill vederbörande inte heller göraanspråk härpå; och så fortsätter hon år efter är ett uppoffrande arbete somlönas mycket ringa. Jag skulle kunna ta mänga exempel, som visar atthemmadottern har avstått från utbildning och tänkbart förvärvsurbete för utthelt kunnu ägna sig åt sina gamla föräldrar eller invalidiserade syskon, ochdär ingen hänsyn har tagits till detta vid bodelningen. Jug skulle också kunnuta mångu exempel pä utt en hemmadolter har avstått från äktenskap för utt istället kunnu hjälpu sinu gumlu föräldrar och då inte har fått nägon ersättningför sitt arbete, men jug uvstär pä grund av att jug inte vill ta kammurenstid i anspråk alltför . Jag upplever det som en brist i vårlagstiftning att det i icke stipuleras, att innan arvet skiftasskall från boets tillgångar avdrag göras för ersättning åt dem som haftvårdnaden av den avlidne före dennes bortgång. En förutsättning skall alltsåvara att värd verkligen har givits och att skälig ersättning härför icke harutgått. Givetvis skall medel i dödsboet finnas till beloppets täckande, helteller delvis. För att möjliggöra detta i de fall dödsboet ej frivilligtgår med på vårdnadsersättning borde tillägg göras i . Förslagsviskunde föHande tillägg i ge det åsyftade resultatet; "Tillhemmavarande barn som biträtt med hemmets skötsel, liksom ock tillhushållerska eller husföreståndurinnu, skull för tid de i sädun egenskup vuritverksummu i hemmet uv oskiftut bo utgå lön med för tiden och orten gängsebelopp, för sä vitt reducering icke uppenburligen förunledes avomständigheternu, t. ex. undérärighet, ouktat att så icke varit avtalat." Om ett sådant tillägg fogades till skullemänga orättvisor bortfalla och många hemmadöttrar erhållu en skälig ersättningför det arbete de utfört för sina föräldrar. Vid åtskUliga riksdagar har jag påtulut hemmudöttrurnusotrygga ställning. Även om, som jug tidigure i mitt unförunde påpekat, förbättringarhur skett på det sociala området, så återstår det ändock mycket innan problemetmed deras sociula och ekonomisku ställning på ett tillfredsställande satt blirlöst. Ett led i det avseendet är förslaget om ett tillägg i somreglerar förhållandet i ett dödsbo, där det finns dels ekonomiska tillgångar,dels nägon som utfört vårdnadsarbete. Tyvärr har jag inte tidigare haftriksdugens gehör för mitt önskemål om ett tillägg till ärvdubulken i dettusyfte, men jug hoppus utt riksdugen dennu gång stödjer reservutionen av . som tillgodoser motionens syfte ett rättvisekrav som vi inte har rättatt nonchalera. Därmed, herr talman, ber jag alt få yrku bifull till dentill betänkundet fogude reservutionen uv m. fl. S. k. hemmadotters rätt till ersättning ur kvariätenskap ivissa fall I dettu anförande instämde herrEriksson i Bäckmora (c) och (). i (fp); Som företrädure för den del uv mujoriteten iutskottet, som fogat ett särskilt yttrunde till utskottets betänkunde, vill jugförst understryku utt det självuppoffrunde värdarbete som de s. k. hemmadöttrarnautför till stöd och hjälp för någon ofta äldre närstående är värt all respekt,särskilt som detta arbete ofta bär prägel av sturk personlig ansvarskänsla.Majoriteten hur ulltså en allmän medkännande inställning till hemniadöttrurnu,som står näru den som motionären i Fulköping hur. Mujoriteten i utskottet hur likväl inte unsetttillräckliga skäl föreliggu för utt begära en .särskild utredning rörande möjligheterna all i ärvdubulken införa bestämmelserom gottgörelse till s. k. hemmudöltrar ur kvurlåtenskupen vid den värdudes frånfälle. S. k. hemmadotters rätt till ersättning ur kvariätenskap ivissa fall påyrkadeåtgärden löser ju inte mer än en del av de problem som berörs i motionen.Ersättning för utfört arbete bör ju i princip komma den arbetande till delsåsom en kontinuerligt utgående lön, inte som en ackumulerad och ibland osäkerinkomst i form av arv, en ur arbetsrättslig synpunkt en smula diskutubelkonstruktion. Redan att i lagtext definiera s. k. hemmadöttrar torde för övrigterbjuda vissa svårigheter. Det rör sig inte här om någon enhetlig eller lättavgränsad grupp. Med sannolikhet skulle därför även efter tillkomsten av enarvsregel tvister uppstå med åtföHande domstolsprocesser, och då har man juinte vunnit så särskilt mycket. Den viktigaste invändningen är dock vad jag redan berört,nämligen att den som utför ett arbete i det nutida samhället bör avlönas enligtingånget arbetsuvtal, och frågan om arbetsersättningen inklusive vivre sålundainte lämnus öppen och oreglerad till den tidpunkt, då arbetsgivaren avlidit,kanske t. o. m. utan några som helst testamentsförord-nunden. Strävanden åtungefär det hållet bör väl utmärka samhällets hållning till det här aktuellaproblemet. Utskottet pekar även på vissa arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, som också gäller hemmadöttrarna och som alltså bör utnyttjas. i vur ju inne på detta. I första hand bör man dock ta siktepå att få till stånd en löneuppgörelse på det sätt, som sker före påbörjande avannan tjänst. Jag tänker här främst på regeringens cirkulär 1963 tillsocialnämnderna och arbetsförmedlingarna rörande just hemmadöttrarna. Derasarbets- och lönevillkor bör i princip upp, inte vid den vårdades död närden vårdade kanske nått relativt hög ålder utan i samband med att vårdarbetetbörjar. Det är i varie fall inte en tillräcklig lösning att söka reglera rättentill arbetsersättning i dessa full genom arvslagstiftningen. Vi som står bakom det särskilda yttrandet har dock intevelat motsätta oss en prövning av arvsfrågan, om en översyn av ärvdabalkeneller annat rättsområde ändå skulle komma till stånd längre fram, t. ex. avandra skäl än hemmadöttrarnas situation. Jug ber, herr talman, att med det anförda få yrka bifalltill utskottets förslag. HerrBÖRJESSON i (c) kort genmäle: Det är vis.seriigen sant att denna grupp, somutskottets högt värderade ordförande sagt, inte är en enhetiig eller klartavgränsad gmpp. Det är riktigt att det kan vara helt olikurtudearbetsförhållanden, skUlnuder i fräga om omfattningen av arbetet, ersättningenfördetta och över huvud taget de ekonomiska förhållandena osv. som gör utt maninte helt kan tala om att det är en klart avgränsad grupp. Men dessa förhållanden bör väl inte utgöra etl hinder förutt en civilrätLslig lugstiftning skall ge möjlighet åt den som kan styrka attdet föreligger en arbetsinsats att kunna få en ersättning, när det finnstillgångar i ett bo. Jag har erfarenhet-av det rentpraktiskt, jag har huft kontakt med det på mycket näru håll. Jug kun ta somexempel ett dödsbo där det finns tvä syskon. Det enu av dessa har gått hemmaoch skött sinu föräldrar. Då säger den som inte har varit hemma, med stöd avlagen: Vi skall dela lika. Då får den som har gått hemma och skött sinaföräldrar inte nägon ersättning för detta sitt utförda arbete. Kan det varariktigt? Man säger kanske att man kan gå till domstol. Det är inteså enkelt. Jag har studerat olika domslut och funnitatt domstolarna är mycket härdu i sina bedömningur. Det skall föreligga ettklart uvtul för utt domstolen över huvud taget skall kunna gä med pä attersättning skall utgå, och det är i ytterst få fall som man kan påvisa attvederbörunde har vunnit vid en domstolsprövning. Det är sådana fall som jag har velat komma ät. Jag ärmedveten om att man inte löser hela problemet genom detta, men man löser ettganska viktigt problem för de människor som berörs uv dettu. Arbetsersättningskall de hu, men i mänga fall blir det så, att de inte får den arbetsersättningsom de skäligen skall ha pä gmnd uv utt de ej kan lugligen gmndu sinuersättningsunspråk. Och det är just dettu förhällande jag vill ändru på. S. k. hemmadotters rätt till ersättning ur kvariätenskap ivissa fall i (fp) kort genmäle: I utskottsbetänkundet hur vi gett uttryck förstor förståelse för den här gruppen medborgure. i Fulköping hurockså medgivit att sä är fallet. Det saken gäller är att kunna fånga in den härproblematiken i lagtext, och pä den punkten hur , såvitt jag kanförstå, inte tillfört debatten något egentligt bidrag, som skulle kunna lösadet problemet. Jag tycker för min personliga del att det är alltför svårt avformella skäl att klara en sådan lagstiftning, och det är därför som vi i varjefall tills vidare ställer oss avvuktunde. i (c) kort genmäle; Jag kun ge utskottets ordförande rätt i attutskottsmajoriteten och det särskilda yttrandet andas välvillighet till vårahemmadöttrar. Denna motion är ju gammal. Den haråterkommit vid en lång rad av riksdugur. Jug vill konstuteru utt välvillighetenhur ökat i samma takt som hemmudöttrurnus antal har minskat. HerrSVEDBERG (s): Den motion som i Fulköping iegenskap av motionär har pläderat för och som lagutskottets ordförande harkommenterat syftar ulltsä till utt i tas in ett tillägg, som gerfamiHemedlem, hushållerska eller annan den avlidne närstående person, vilkenhar utfört arbete i hemmet mot ringa ersättning, rätt att ur boets behållninginnan skifte sker fä skälig lön för utfört arbete. Som det har erinrats om av motionären, har motionen förekommithär i mänga gånger tidigare, men den har aldrig vunnit riksdagensbifall. Även denna gäng är utskottet pä del klara med att syftet med motionenär behjärlunsvurt - det hur redun sagts - men anser utt de tidigarebedömningarna har varit riktiga, nämligen utt det inte kun unses rutionellt uttlösu problemet med en lugstiftning pä det sätt som k. hemmadotters rätt till ersättning ur kvariätenskapi vissa fall motionärenoch reservanterna här anvisar. I viU lagstiftarna och även allmänheten gärnuhu kluru och bestämda regler för hur urv skull skiftas. Genom dettu tilläggskulle det komma med ett diffust element, en skälighetsbedömning uv svårtolkadart, som säkert skulle skapa underlag för mänga processer. Som redan socialpolitiska kommittén påvisade för tio årsedan och som förstu lugutskottet därefter frumhöll i sin skrivning ur denkutegori det här gäller ingen enhetlig grupp. En husföreståndurinnas urbete kunhu varit mer eller mindre omfattande eller behövligt. Arbetsinsatsen kan habetingats av särskilda personliga skäl. Den försörjning i form av bostud, mut,fickpengur, resor m. m. som mä ha utgått kan ha vurit uv bättre eller sämrebeskuffenhet. Den urbetunde kan ha en god egen ekonomi eller kun vuruberättigud till urv eller testumentslott efter den uvlidne. Första lugutskottetunsåg det därför inte vuru möjligt att komma till rätta med problemet genom enenhetlig lagreglering. Vid tidigure behundlingar i riksdugen hur det även pekutspå utt motionen i alltför hög grud hur fäst sig vid situutionen vid ettdödsfull. Den som hur utfört vårdnadsarbete i hemmet mäste ju rimligen kommu isamma besväriiga situution, därest änklingen eller vem det nu är skuffur sig enny hushällersku eller säHer hemmet och flyttar till ett värdhem, till entemporär äldringsbostud eller till något annat av barnen, om det nu gäller enhemmadotter. Det riktiga och effektiva i såduna här situutioner voregivetvis - i varie fall i hem där det finns nägot mätt av tillgångar, och detmåste det ju finnas om det skall bli någonting att ärva - utt den som utförurbete av denna art i någon form av avtal blir garanterad en viss ersättningäven utöver det betydunde värde som givetvis bostud, kost och övrigu förmåner ihemmet kan betinga samt att dennu ersättning ställs i relation till graden avutfört arbete. Blir pä så sätt en viss lön garanterad hemmadottem kanske honockså får en något bättre ersättning frän vid eventuelltinträffad sjukdom, och det kun även bli nägon poäng för hennes tjänstepension.Att i bastu full fä ut urbetsersätt-ningeh hopklumpad till det år dä husbondeneller fadern avlider verkar inte gynnsamt för de här nämnda förniånernu och detblir nog inte heller fördelaktigt för arbetstagaren ur inkomstskattesynpunkt.Det torde vara mera i samklang med den allmänna samhällsutvecklingen utt denärude motionären, i stället för det återkommande förslaget om tillägg iärvdubulken, försöker verku för utt de som utför urbete uv dettu slag genomöverenskommelse mellan parterna blir gurunterude någon form uv åriigersättning. Häremot kun givetvis invändas att det i de flesta full närdessu problem ukluuliserus helt enkelt inte finns ekonomisku möjligheter uti geskälig ersättning till den som sköter hemmet. 1 dessa fall får man nog lilatill sumhälleligu sociula åtgärder. Hemhjälpen i kommunerna har under senure årbyggts ut, och även unhörig som utför sumarituppgifter får numeru timersättningför sitt arbete. När långtidssjuka personer värdas i hemmet utgår ersättningfrån landslingen. De större möjligheterna utt erhålla förtidspension kan ävenkommu väl till puss för den som utfört urbete i hemmet men som räkur i enbesvärlig situution och kanske har svårt atthävda sig på den aUmänna arbetsmarknaden, om hemmet av någon anledningupplöses. Det förtjänar ocksä erinras om att i sittunder fjolåret avgivna betänkande föreslär att oavlönat hemarbete skall kunnuvuru kvalificerande för erhållande uv kontant stöd som går innunnågot nytt urbete kan erhållus. Vikten uv utt dessu intentioner kommer tillförverkligunde genom en Kungl. Muj:ts proposition bör understrykus. Kontentun av utskottets resonemang är att motionärensförslag inte är lämpligt att realisera utan att man mäste lita till undruåtgärder för utt söku lösu dessu betydelsefulla problem på ett hyggligt sättför den grupp det här gäller. Jag ber,herr talman, att få yrka bifaU till utskottets hemställan. i (c): Jag kan försäkra att jugfrenetiskt urbetur med att försöka hjälpu hemmudöttrurnu sä utt ett uvtul kunupprättus för dem eller deras anställningsvillkor regleras. Därigenom skulle deundvika utt komma i såduna situutioner som jug nämnt om. Det är givet utt A ochO är utt de får betult för sitt urbete. De full det är frågu om är enburtsådunu där det finns tillgångur i boet och där de inte erhållit full betulningför sitt urbete. Det är här mun kun lösu problemet genom utt införa ett tUläggi för att de därmed skull få laglig rätt tUl ersättning. Jug kun i dettu summanhung inte bortse från utt mun iNorge är mera liberult inställd till dem som utför ett vårdnadsarbete blandanhöriga, dvs. Om dödsbodelägarna är ense om att anhörig ellerannan närstående för sitt arbete skall få gottgörelse frän boets medel,accepteras detta lönekrav som en skuld i bouppteckningen. Om dödsbodelägarnabestrider ersättningskravet, blir det domstolens sak att pröva ärendet. Enligtnorsk rättspraxis häller man inte så strängt pä formaliteterna. Bedömerdomstolen att ett arbetstagarförhållande förelegat, brukar kraven bifullus ävenom skriftligt eller muntligt uvtul härom inte träffats under arbetsgivarenslivstid. Ersättningskravet befruktas således som en skuld till dödsboet. Detfinns därför all anledning att fråga sig, varför man inte i kan ha enlika Hberal syn på hemmadöttrumu som mun har i . Där ser man tydligenlitet mera mänskligt på problemet. Med all respekt för norsk lagstiftning ochrättspraxis i mänga stycken närmar den sig vär egen vet jag inte om en lagmed ett visst syfte som skulle verka fördelaktigare i vissa avseenden ochofördelaktigare i andra skulle fä bättre verkningar enbart därför att den finnsi ett annat land. Om mun skall få fraJn en rättvisande bedömning, måste man nogäven ta hänsyn till den sociallagstiflning och övrigu välfärdsanordningar somär rådunde i de bägge ländernu. Överläggningen vur härmed slutad. S. k. hemmadotters rätt till ersättning ur kvariätenskap ivissa fall Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan, dels reservutionen uv m.fl., och förklurades den förru 3 protokoll 1972. propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan i begärtvotering upplästes och godkändes föHande voteringsproposition: Utgifterna inom för- Den som vill att kammaren bifallerlagutskottets hemställan i betänkun-svarsdepartementets det nr 1 röstar ja,verksamhetsområde den det ej vill röstar nej. Vinner nejhur kummuren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammurens ledumöter hu röstut för ju-propositionen. Däherr i Fulköping begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Dennu omröstning guv föHunde resultut: § 12 Utgifterna inom försvarsdepartementetsverksamhetsområde Föredrogs försvarsutskottets betänkunde nr 5 med anledningav Kungl. Maj:ts i propositionen 1972:1 gjorda framställningar rörunde utgiflernuför /73 inom försvursdepurtementets verksumhetsområde. HerrWERNER i (vpk): Jug vill med summu motivering som jag anfördeföregående år när vi behandlade dennu frågu i kummaren unmälu utt vi inomvänsterpurtiet kommunisternu icke avser att delta i besluten under dettaärende. Vi anförde utt vi under fleru är liksom vihar gjort i är krävt en nedskärning av militärutgifterna och en unnaninriktning av försvarspolitiken. Vidure unförde vi och jug vill läsu in detäven till årets protokoll utt vi unser utt försvursutredningen mätte prövuförutsättningarna för en rekonstruktion uv försvaret, ägnad utt tillmötesgåtre väsentligu önskemål: 1) utt göru detkrigsdugligt även inför risken av svårure krigsvillkor än de uvmilitärledningen förutsutta, 2) att elimineradess karaktär av hinder för nedrustning och 3) attavsevärt nedbringa dess kostnader. har lämnat sitt huvudbetän- kundeungående säkerhets- och försvurspolitiken, varav framgår utt ingen ändring uvdet svensku försvurets inriktning är att vänta. I Hkhet med föregående år har på grund avbehandlingsordningen den motion vi väckt och i vilken det krav jag nämntförs fram ännu inte behandlats, varför det ur vår synpunkt blir omöjligt att taställning till det utskottsbetänkande som föreligger till behundling. Jug vill därför buru tillprotokollet anmäla att vi icke kommer utt deltu i besluten om detta betänkunde. Överläggningen vur härmed slutud. Utskottets hemställan bifölls. Ludes tUl hundUngurna. § 13 Föredrogs försvarsutskottets betänkunden: Nr 6 med anledning av Kungl. Muj:ts i propositionen 1972:1gjordu framställningur rörunde utgifternu för /73 inomhundels-depurtementets verksumhetsområde såvitt gäller ekonomiskt försvar Nr 7 med anledning av Kungl. Muj;tsi propositionen 1972:1frumlug-du förslug till beredskupsstut för försvursväsendet för budgetåret1972/73 Kammaren biföU vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. Sänkt pensionsålder m. m. § 14 Sänkt pensionsålder m. m. betänkunde nr 4 i uniedning uv motioner om sänktpensionsålder m. m. 1 dettu betänkande behandlades motionen 1972:58 av m.fl. (c) vari hemställts att hos Kungl. Maj;t skulle anhålla omtilläggsdirektiv för pensionsålderskommittén, innebärande utt kommitténsmälsättning skulle vara en sänkning av den allmänna pensionsåldern från 67till och att pensionsålderskommittén gavs i uppdrag att med förtur utredafrägan om sänkning uv pensionsåldern. motionen 1972:113 uv m.fl. vuri hemställtsutt riksdugen 1) beslutade attden allmänna pensionsåldern fr. o. m. skulle sänkas från 67tUl 65 är, 2) i skrivelsetill Kungl. Maj:t begärde förslag till innevarande års höstriksdag till deförfattningsändringar som föranleddes av en sådan sänkning av pensionsåldern, 3) i skrivelsetill Kungl. Maj:t begärde förslag till höstriksdagen 1972 till dekostnudsuppräkningur, som utöver merkostnuden om ca 650 miHoner kronor förhalvt budgetär för en till sänkt ålderspension -kunde beräknas medanledning av merutgiften för övrigu till ålderspensioneringen knutnapensionsförmåner, motionen 1972:187 av herrHermansson m. fl. (vpk) vari hemställts att 1) uttulude sig för att underiordsarbetunde inomgruvindustrin jämte övriga underiordsurbetande grupper genom lagstiftningtillerkändes pensionering frän och med fyUda och utt tidigaresysselsättning i underjordsurbete beuktudes vid pensionsreglernus utformning. Sänkt pensionsålder m. m. 2) i skrivelsetill Kungl. Muj:t begärde utt förslug till lugtext för sådant reglementeuturbetudes och föreludes värriksdug för beslut, 3) i skrivelsetill Kungl. Muj:t begärde skyndsam utredning av frågan vUka arbetstugure iövrigt med tunga, hälsofariiga och pressande urbeten, som borde kommu iåtnjutande av motsvarande lägre pensionering, och att föreladesförslag härom. motionen 1972:973 av iMora m. fl. (fp) vari hemställts att i skrivelse till Kungl. Muj;tbegärde förslug - om möjligt till 1973 års riksdug om en till 65 är sänktpensionsålder med förbättrade möjligheter till individuella variationer samt motionen 1972:990 av () vari hemställts att i skrivelse till Kungl. 1) attpensionsålderskommittén fick i uppdrag att med förtur utreda frågan om sänkningav pensionsåldern frän 67 till 65 är, 2) att kommitténsförslag utformades sä att bestämmelsernu medguv individuellu vuriutioner utanden kruftigu reducering av pensionsbeloppet som gällde vid förtida uttag. Utskottet hemställde utt riksdugen skulle uvslå 5) motionen1972:990. beträffande sänkning av den allmänna pensionsåldern 1) avherr i (vpk), som unsett utt utskottet under 1,2,4 och5 bort hemställu, uttriksdagen med bifall till motionen 1972:113 och med anledning avmotionernu 1972:58, 1972:973 samt 1972:990 a) beslutade uttden ullmänna pensionsåldern fr. o. m. skulle sänkas frän 67till 65 är, b) i skrivelsetill Kungl. Maj;t begärde förslag till innevarande års höstriksdag till deförfattningsändringar som föranleddes uv en sådan sänkning av pensionsåldern, c) i skrivelse till Kungl. Maj;tbegärde förslag till höstriksdagen 1972 om de kostnudsuppräkningur, som utöver merkostnuden om cu 650 mUjoner kronor för hulvt budgetår - kundeberäknus med anledning uv merutgiften för övriga till ålderspensioneringenknutna pensionsförmåner. 2) av i Vikmanshyttun (c) och frökenPehrsson (c), vilka ansett att utskottet under 1, 4 och 5 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:58 och medanledning av motionerna 1972:973 och 1972:990 hos Kungl. Maj;l begärde tilläggsdirektiv för pensionsålderskommittén, innebärande att kommitténs målsättningskulle vuru en sänkning av den allmänna pensionsåldern från 67 tUl 65 är ochatt pensionsälderskommittén fick i uppdrag att med förtur utreda frägan omsänkning uv pensionsåldern, 3) UV herrur i (fp)och Mundebo (fp), vUku unsett utt utskottet under 1, 4 och 5 bort hemställu,