prot · FV0987 · 1972-12-31 00:00:00 — a. till att för inteså länge sedan uttalat sig för att det möjligt och senast till nästaårs riksdag skall framläggas förslag om ett anslag avseende bidrag tillorganisationer som sysslar med rehabilitering av bl. a. narkotikaskadadepersoner. Att ett visst belopp redan nu ställs till förfogande för sådanverksamhet hälsar utskottet med tillfredsställelse. Vi avvaktar vad som kankomma att föreslås i nästa års statsverksproposition. I reservationen 2, som avgivits av centerpartister ochfolkpartister, föreslår man, som i redan redogjort för,att statsbidrag skall ge full behovstäckning förfinansieringen av narkomanvård som ej sker i enskilda hem. sadeatt skälen härför är av ekonomisk karaktär. Men det är i själva verket så attde av beslutade subventionerna för utbyggnad av behandlingshem intetagits i anspråk av sjukvårdshuvudmännen. Inte heller när det gällerinackorderingshem och liknande institutioner, där man kan bedriva varierandeintensiv öppenvårdsverksamhet, har utbyggnaden varit så stor som anslaggjort möjligt. Anslag har som lagen varit i kraft funnits föromkring 300400 platser i behandlingshem och inackorderingshem. Det har inteutnyttjats för mer än omkring 100 platser. Inte heller finns det nu så mångaplatser planerade att man kan få till stånd det stöd har avsett. Under sådana förhållanden kan inte utskottet tillstyrkaytterligare statsbidrag. Dessutom var vi i utskottet eniga när vi för någramånader sedan behandlade denna fråga i samband med behandlingen av statsverkspropositioneni denna del. I reservationen 3, som är en centerpartireservation, yrkasatt statsbidrag skall utgå för vård i enskilt hem när det gällernarkotikaskadad ungdom. Vi behöver dessa vårdplatser, säger iAlvesta. Det är också utskottsmajoritetens åsikt att vi behöver dessavårdplatser med fosterhemsplacering. Kostnaderna för denna vårdform är enkommu- nalangelägenhet helt i barnavårdslagens anda. Det är, som utskottet anför,dessutom svårt att i ett fall för omhändertagande helt kunna avgränsa orsakentill narkotikamissbruket, eftersom det ofta finns flera sammanflätade orsaker.Jag tror att det skulle vara svårt även med läkarintyg i dessa sammanhang. Reservationen 4, som har talat för ochyrkat bifall till, är en moderat reservation. Beträffande reservationens förstadel är att märka, som också har utvecklat, att moderaternaansluter sig till den skola på detta område som gör gällande att narkomanin ärett epidemiologiskt problem. Det är kanske ett något enkelt sätt att komma ifrånproblemet. Det gäller då bara att föra undan de "smittade" ochförsöka få fram en lämplig medicinering. Visserligen säger reservanterna attdet är klart att man skall förbättra sociala miljöer men "det är ocksånödvändigt att med ökad kraft angripa narkomanin i sig själv". Av herrCarlshamres plädering för reservationen fick jag inte klart för mig vad sommenas med detta. Vad är det för mysticism? Visst är narkomanin också i viss månett medicinskt problem. Avgiftning är nödvändig i många fall. Jag tror emellertid att de medicinska skadeverkningarna avnarkotikamissbruk är mycket obetydliga i jämförelse med de sociala. Vi harunder kunnat läsa i pressen om ett färskt utredningsmaterialrörande unga narkotikamissbrukare i . Utredaren har kunnat konstateraatt nyfikenhet och experimentlusta är de vanligaste skälen till att ungdomarprövar knark. Vidare stöds uppfattningen att vantrivsel och uppgivenhet,nedstämdhet och förtvivlan samt bristande tillit, aggressions- ochberoendeproblem samt identitetsproblem och slutligen en speciellt uttaladallmän tendens att försöka lösa problem och kriser passivt genom flyktdisponerar till narkotikamissbruk. Vantrivsel i skolan finns ofta med i bilden.Familjeförhållandena visar ofta på ett dåligt familjeklimat, fattigdom,konflikter mellan föräldrar, bristande ömhetskontakter, störda relationermellan föräldrar och ungdom. Att leva socialt otillfredsställande, somreservanterna talar om, behöver inte, , innebära att man leverunder ekonomiskt otillfredsställande förhållanden. Det är nämligen ocksåsocialt otillfredsställande om man lever i en familj med aldrig så godaekonomiska förutsättningar men med dåliga exempelvis känslomässiga relationermellan föräldrar och barn. Även om det är obehagligt och gör problemet svårareatt lösa sä gäller det som utskottet framhåller i första hand ett socialt ochett socialpsykologiskt problem. säger att utskottsmajoriteten inte tarkonsekvenserna av resonemanget när vi talar om att det ofta kan vara fråga omförebyggande åtgärder i sociala miljöer osv. Vi för inget utvecklat resonemangom förslag på det området, men vi säger på s. 4 i utskottsbetänkandet underrubriken , när vi påpekar att det gäller ett socialt ochsocialpsykologiskt problem: "Därför är naturligtvis samtliga de åtgärdersamhället på en rad områden vidtar för att förhindra uppkomsten av socialtotillfredsställande miljöer och av sociala störningar hos den enskilde iförhållande till omvärlden av stor betydelse i det långsiktiga arbetet på attmotverka en utbredning av missbruket." Vissa åtgärder mot i rkotikamissbru-ket, m. m. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. Jag skall nu beröra reservationens andra del, som detförvånar mig något att yrkade bifall till. Reservationens andra del är till helt identiskmed vad utskottet säger på denna punkt. är en suddig skrivning omatt efter avgiftningen finns speciella problem. Men jag undrar om inte herrarCarlshamre och borde ha citerat litet mer av utskottets skrivning ände . När det gäller "Råd ochanvisningar" i dessa frågor säger nämligen utskottet följande:"Utskottet förutsätter att denna" informationsskriften "färdigställs med skyndsamhet." Det är faktiskt något som fruKristensson har begärt i sin motion 1624. Men det kravet vill alltså intemoderatreservanterna ansluta sig till. Även reservationen 5 är en moderat reservation. Här gällerdet ett centralt dataregister över förskrivningen av psykotropa droger. Reservanternaär inte till freds med det utvecklingsarbete som pågår på detta område och somredovisas i utskottets betänkande. Utskottsmajoriteten tycker att dettautvecklingsarbete är till fyllest. Man kanske mera skall observera vad somsaknas i denna reservation i stället för vad som står där. Reservanternaansluter sig nämligen inte till förslag i motionen 1624 om ettspeciellt register över narkomaner, ett förslag som jag har talat om.Fru fick i slutskedet alltså intet stöd av sina partivänner isocialutskottet. Det hedrar herrar Carlshamre och . Reservationen 6 är en gemensam reservation frånfolkpartiet och moderata samlingspartiet. Förslaget i reservationen är intenytt. Men det är ju inte många förslag i detta hus som är nya. Det är vi vanavid. Utskottet vidhåller här sitt tidigare ställningstagande. Till vad som sägsi utskottsbetänkandet kan anföras att vi vet tillräckligt om problemen.Bchandlingsproblematiken är enligt utskottsmajoriteten inte annorlunda än densom gäller för alkoholmissbrukare eller för någon annan som råkat i svårasociala problemsituationer. Material av olika slag finns, och det ärsocialstyrelsens uppgift att förmedla information och att ge råd ochanvisningar om vården. Det är litet svårt att förstå vad en grupp parlamentarikerskulle kunna göra för att komma till rätta med problemen. Vi har , och en socialutredning, som är en statlig utred ning. Det är på åtgärdssidan vi behöver ökade resurser. Utskottet anför: "1 stället bör de ytterligare insatser som kan erfordras i fråga om planering av narkomanvården i främsta rummet göras genom att får ökade resurser, ." har påpekat att det finns en nyhet i åretsreservation. Man talar inte om en utredning utan om en kommission. När det gäller ökade resurser till kan vigivetvis säga, att det som anslås i propositionen är för litet. Men vi fårhoppas att den satsning som sker kommer att ge utslag även nästkommandeår. De ökade resurserna för narkomanvården gäller även på det kommunala planet,där man i en annan omfattning än kanske måste prioritera dennaverksamhet. Om kommunerna gjorde en genomtänkt satsning på förebyggandeverksamhet när det gäller barn och ungdom i en sådan verksamhetinryms väldigt mycket - skulle vi kanske inte behöva satsa lika mycket som nupå den direkta vården. Med det anförda ber jag få yrka bifall tillsocialutskottets betänkande nr 21 i alla delar och alltså avslag på samtligareservationer. I detta anförande instämde () och fruBergander (s). Vissa åtgärder mot narko tikam issbru-ket, m. m. i (c) kort genmäle: Beträffande reservationen 2 säger fruSigurdsen att de nu befintliga anslagen inte har gått åt och att det därförinte finns någon anledning att begära ytterligare anslag. Och hon menar att detinte är den ekonomiska situationen som varit avgörande för att det inte harskett en utbyggnad i den takt som hade varit behövlig. Jag sade i mitt förraanförande att det behövs en översyn av bestämmelserna - därför att vi anser attde är för snäva och jag tror att man därmed skulle kunna ge en ytterligarestimulans åt kommunerna. Beträffande reservationen 3 sägerfru att fosterhemsverksamheten är en angelägenhet och attdet därför inte finns någon anledning att ansluta sig till de tankegångar somföreträds i reservationen. Därtill anser att det är svårt attgöra avgränsningen härvidlag. Jag tror att det är en överdrift. Jag har visserfarenhet av en verksamhet närstående denna, nämligen på landstingssidan.Kommunerna har ansvaret för fosterbarnsvården, medan landstingen har ansvaretför barnhemsvården. De flesta landsting har väl trätt in med bidrag när detgäller de s. k. svårplacerade barnen i fosterhem. 1 sådana ärenden följer viläkarutlåtanden, som ligger till grund för huruvida landstingen skall träda in,och vi har inte funnit svårigheter att göra avgränsningar. HerrCARLSHAMRE (m) kort genmäle: polemiserar i stor utsträckningmot åsikter och förslag som inte finns i vare sig motioner eller reservationerutan som hon själv har diktat pä fri hand, och det är inte mycket att öda tidpå. Låt mig ta ett enda exempel. När hon talar om förslaget om registrering avmissbrukare får hon det för att kunna dra den falska parallellen medrapportering av TV-inköp och sådant till ett förslag om en skyldighet förenskilda människor att anmäla olyckliga människor till polis ochbarnavårdsnämnd. Det finns inte ett ord om det! Hon citerar korrekt, men honsäger att förslaget går ut på att inrätta ett register till vilket polis ochbarnavårdsnämnd skall vara rapporteringsskyldiga. Att myndigheter rapporterartill ett av andra myndigheter handhaft register har aldrig kallats förangiveri, och något annat än sådan rapportering föreslås icke i den aktuellamotionen. När jag har avstått från att föra den motionen vidare ärdet ett utslag av en vilja att räcka ut en hand och försöka undvika alltförhätska motsättningar i en fråga där jag anser att vi så långt möjligt bör draåt samma håll. Då jag fick klart för mig att bl. a. fann detförslaget alldeles särskilt motbjudande avstod jag från att föra det vidare. 2* protokoll 1972. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. Jag vill beröra en sak till. I reservationen 4 beträffanderåd och anvisningar är reservanterna till eniga med utskottsmajoriteten,säger . Det är riktigt. De består av några suddigtskrivna meningar, tror jag hon sade. Jag skall be, herr talman, att få läsa uppdessa suddigt skrivna meningar ordagrant: "Särskilt viktigt är att de för narkomanvårdenansvariga huvudmännen göres uppmärksamma på att narkomanen, även efteravgiftningsskedet, företer alldeles särskilda problem som normalt inte är atträkna med i andra vårdsammanhang. Den utomordentligt stora risken för återfall,som kan utlösas även av en tillfällig och flyktig kontakt med missbrukare iaktivt skede, kräver ständig uppmärksamhet och särskilda åtgärder för attförhindra sådana kontakter." Tyck vad vill om förslaget och innehållet idet, men om vill hävda att dessa sju åtta rader utmärker sig försärskild suddighet i skrivningen har hon anspråk på stilistiken i somriksdagen sällan lever upp till och som hon själv definitivt icke lever upptill när hon försöker återge andra människors förslag innan hon polemiserar motdem - för det är verkligen suddigt. () kort genmäle: Om talar om hysteri inarkotikadebatten känner i varje fall inte jag mig träffad, och det kan inteheller sägas om övriga inlägg, som gjordes innan hon själv tog till orda, attde var präglade av hysteri. Man skulle möjligtvis kunna säga att den höjning avdebattonen som har inträffat i viss mån beror på hennes eget debattinlägg. Jag tror inte att dessa frågors lösning och dit hörockså, som nämnde, alkoholmissbruket, som vi får diskutera senarei dag vinner på att man höjer rösten. Vi är överens om hur svårt det är attkomma till rätta med både narkotikamissbruket och alkoholmissbruket. Vi börförsöka att ta gemensamma tag. När i fortsättningen försöker att framhållahur bra vårdfrågan är ordnad i eller i varje fall att den är ordnad,vill jag på nytt hänvisa till de siffror som jag nämnde i mitt anförande. Detfinns sex specialenheter för vuxna i om vardera tio platser. skall det till varje sådan specialenhet finnas ett ätvå behandlingshem, och har ett säger ett -sådant behandlingshem.Då måste man säga att här saknas någonting. Vad som saknas är självklart demedel som behövs för att bygga ut vården. När vi från hållkräver en ökad satsning är det just för att få en bättre vård. Vi är på detklara med att det också gäller kommunernas prioritering, men det behövs en ökadsatsning från det allmänna på olika sätt för att få vården ordnad. FruSIGURDSEN (s) kort genmäle: Nej, , jag gör inte en dikt påfri hand. Jag har mycket noggrant studerat motioner och reservationerliksom jag har gjort det med de andra partiernas yttranden i denna fråga. Mendet är en fri beskrivning när jag talar om att man registrerarolyckliga människor; det är min beskrivning av narkomaner och de människor sombefinner sig i den här situationen. Det kan jag påta mig, , äratt det är min egen beskrivning av narkomaner. Det är ändå dessa olyckligamänniskor som man föreslår skall registreras hos polis och . säger att han avstått från att yrka bifalltill förslaget i motionen 1624. Det har jag gett och även herrÅkerlind en eloge för. Jag har alltså redan sagt att det hedrar er, och dettrodde jag inte att skulle ta illa vid sig av. Om den hysteriska narkotikadebatten har jag sagt att denkan man ta del av i tidningsartiklar, i debatter i olika sammanhang såsom depresenteras i massmedia. Det är, tycker jag, en hysterisk debatt vi för i mångasammanhang i denna fråga. Jag har inte sagt, , att vården i ärbra ordnad så till vida att den täcker de behov som finns på detta område. Menvi har olika vårdformer som vi skall bygga vidare på, och jag tror att det istörsta utsträckning är en fråga om att ha tillräckligt med resurser för attkunna ta sig an dessa problem. Vissa åtgärder mot narko tikam issbru -ket, m. m. () kort genmäle: Om en polismyndighet,om en , om någon annan myndigliet enligt gällande föreskrifteroch reglementen avger rapporter från sin verksamhet till andra myndigheter,överordnade eller sidoordnade, kallar detta för angiveri. Det ärnämligen det enda förslag som finns i motionen. Det är tjänstemännen-socialarbetaren, polisen och andra - som skulle ha att ge material till ettregister som kallar för angivare. Jag vill ha det noterat. HerrTAKMAN (vpk): Det enda som är helt säkert när det gällernarkotikaproblemen är att det inte finns någon schematisk lösning, därför attdet inte finns några schematiska problem. Det är nu jag hosdåvarande medicinalstyrelsen efterlyste en instruktion för behandling avnarkotikamissbrukare. Den har fortfarande inte kommit, och socialutskottetförutsätter nu något naivt att den "färdigställs med skyndsamhet".Utskottet vill ha "en vägledande information för huvudmännen beträffandenarkomanvården" och anser att den "väntade informationsskriften börkunna bli av betydelse även som information till läkare". Jag har ingen uppgift i varje fall ingen färsk uppgift om varför en sådan förträfflig skrift inte har kommit ut . Det kan bero påatt alltid haft för litet personal för att arbeta tillräckligtaktivt med de här frågorna. Men jag misstänker att det är svårigheten attsammanfatta problemen i skrift som varit den främsta orsaken till attinformationsskriften har dröjt. En sammanfattning bör ju helst gälla helaproblemfältet, alla typer av narkotikamissbruk och alla väsentliga typer avklientel. Den bör vara praktiskt orienterad och ge realistiska råd ombehandlingen. Ett gravt missförhållande är förstås bristen påforskningsresultat, speciellt forskning om behandlingsmetoder och deraseffektivitet när det Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. gäller denyare preparaten som centralstimulantia och andra. Trots attnarkotikamissbruket varit mycket utbrett i , särskilt i storstäderna,sedan slutet av 19 50-talet, finns det beklämmande få efter-undersökningar. Detvetenskapliga materialet är kort sagt alltför fragmentariskt för att man skallkunna utarbeta en skrift med råd och anvisningar och kunna påstå att allt dettahar prövats i praktiken och befunnits vara effektivt eller åtminstone intefullt så ineffektivt som andra metoder. För begränsade områden finns nu beprövadebehandlingsmetoder. I står 5 000 morfinister och heroinister påmetadonbehandling, och ytterligare 8 000 står på väntelista för sådanbehandling. 1 stället för att plocka fram vetenskapliga rapporter skall jaganföra några kommentarer, som den mycket kände politiske skribenten gjorde i i en artikel om metadonbehandlingunder rubriken . Han hade intervjuat drRobert DuPont, "den imponerande unge chefen för 's ", och dennes motsvarighet i , . Alsop skrev: "Både DuPont och är lidelsefulltövertygade om att metadonbehandling i tillräckligt stor skala och kombineradmed maximal polisaktivitet mot de ledande i svartabörstrafiken med narkotikaskulle få heroinkriminalitet-cykeln under kontroll och kanske t, o. m. göraslut på den. Detta är ingen teori. Det håller på att realiseras både i New Yorkoch i ." Jag tror att Alsop dragits med av sin entusiasm och gjortett alltför optimistiskt uttalande om realiserandet av detta program.Bakgrunden till hans uttalande var väl delvis att dessa bäggebehandlingsprogram led brist på pengar och att det var risk för att de måsteläggas ner. Det är ju andra salcer som kostar pengar i , bl. a. kriget iIndokina. ansåg att minst 50 000 narkomaner i skulle anmälasig för frivillig metadonbehandling, om det fanns pengar och resurser att taemot dem, men man kunde bara ta emot 5 000. Metadon är också ett narkotikum av morfintyp, men detskiljer sig från morfin och heroin pä ett avgörande sätt, och det är detta somgjort att det kan användas ungefär som insulin vid sockersjuka. Efter det attpatienten har kommit upp i en viss dos, upphör hungern efter morfin ellerheroin, och metadondosen behöver inte ständigt höjas utan kan hållas konstant.Patienter som får underhållsdoser av metadon kan ha jobb och leva som normalamänniskor. Också i används nu metadon som behandlingsmedel, men det ärsom sagt ett medel för morfin- och heroinnarkomaner. Något motsvarande medelför dem som går på amfetamin och andra centralstimulerande medel finns ännuinte såvitt jag vet. Behandlingen är förstås inte bara en fråga om medicinskvård, inklusive eventuella ersättningspreparat för de narkotika som används.Ofta krävs det också bostad, omskolning eller utbildning, lämpligt arbete osv.I många fall saknas en eller flera av dessa förutsättningar för rehabilitering.Man måste för övrigt också ta hänsyn till att narkotikamissbrukarna ,åtminstone en hel del av dem, skiljer sig från gamla tidersnarkomaner inte bara i fråga om de narkotiska medel som de använder utan ocksåi fråga om debutålder som narkotikamissbrukare. Det är verkligen en viktig skillnad. En mycket stor del avnarkotikamissbrukarna nu debuterar i tonårsåldern och fullföljer inte sinyrkesutbildning, ofta inte ens sin reguljära skolgång. Det är naturligtvissvårare att rehabilitera den som har dåliga kunskaper och saknar erfarenhet ochvana av reguljärt yrkesarbete än den som blivit narkoman vid något högre ålderefter att ha fått en utbildning och efter att ha varit inordnad i arbetslivetunder . Frågan om frivillighet eller tvång diskuteras ipropositionen och i socialutskottets betänkande. Jag delar den uppfattning somfru har gett uttryck för här och som majoriteten av socialutskottetanslutit sig till, nämligen att frivillighet oftast är en förutsättning för attvården skall ge avsett resultat. Frivilligheten är i många fall och till stordel inte bara en positiv tillgång i patientens attityd. Det är också en frågaom resurser. I en attraktiv vårdmiljö på ett sjukhus, i ett behandlingshem etc,blir det många fler frivilliga fall än i en frånstötande eller föga attraktivvårdmiljö. Frivilligheten är också i många fall helt beroende påförtroendet mellan patienter och behandlingspersonal. Om vårdplatser inte utnyttjas- något som lär vara förhållandet i nu så behöver detta intenödvändigtvis bero på att det saknas frivilliga patienter. Det behöver inte ensbero på att dessa kliniska vårdplatser är speciellt frånstötande även om maninte kan utesluta att detta är en av orsakerna . Det kan också bero påatt kommunikationerna mellan de öppna vårdresurserna och de kliniska är dåliga.Jag har här ett personligt brev som jag fick från enläkare i öppen vård. "Vi upplever att många av narkotikamissbrukarna ärberedda att tända av om de får vettig hjälp, dvs, hjälp med avtändning påsjukhus och långvarig stöttning med jobb i behandlingshem, kollektiv ellerindividuell placering, borta från . Bostäder har de sällan.Socialvården och sjukvården har svårt rent konkret att samarbeta kanske ettav de grundläggande bekymren. Socialvården måste i samarbete med landstingeninrätta behandlingshem, inackorderingshem, kollekliv av olika slag. Huvudmännenskäller på , men själva gör de förbannat lite!" Om man tillräckligt bygger ut de frivilliga metoderna,minskar behovet av tvång i behandlingen. Det är en allmängiltig erfarenhet somman har från kriminalvård och mentalvård. Om man behåller eller utökar tvånget,där det inte är helt nödvändigt, minskar också huvudmännens intresse attförbättra de frivilliga metoderna. En kungsväg till frivillighet är alltid denrörlighet och det engagemang som läkare och socialarbetare och annan personalhar. Om man gjort det till en princip att sitta i sin moltagningslokal ochavskriva alla klienter som inte kommer dit på kallelse eller inte kommer ditspontant, sä kan man räkna med att det relativa antalet frivilliga blandnarkotikamissbrukarna blir ganska litet. Om man däremot gör hembesök hos demsom inte kommer första gången de kallas och man anstränger sig att ge vård åtdem som kommer spontant, när de kommer, alltså inte när man själv har en lidledig längre Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. Vissa åtgärder mot nar ko tikam issbru-ket, m. m. fram påväntelistan, så förvandlar man en väldig massa ofrivilliga fall tillfrivilliga. Med det här vill jag inte på något sätt påstå att det barafinns den här typen av fall bland narkotikamissbrukarna. Där finns många typer,och vissa är oerhört besvärliga och kan t. o. m. vara farliga för annans livoch säkerhet. Vårdpersonalen som har hand om dessa fall har ofta en mycket svåruppgift. Den vårdpessimism som socialutskottet nämner i sitt betänkandeemanerar nog inte sällan från just dem som måste sköta de allra svårastefallen, som inte bara är grava narkotikamissbrukare utan också har en asocial grundpersonlighet. I propositionen förekommer två helt motstridiga tendenser,dels den hårda linjen med tonvikt på straff och tvång, dels den humanitära ochenligt min mening enda rationella linjen, den som innebär att vården i förstahand bör bygga på frivillighet. Dessa linjer är i stort sett oförenliga. Denhårda linjen har för övrigt prövats i i och haftförödande resultat. Erfarenheterna av denna politik i är heller intesärskilt uppmuntrande.