prot · FV0947 · 1972-12-31 00:00:00 — Detfinns så mångu områden som säkerligen ger mm för sumurbete utt inte den nyasituutionen med EEC behöver uteslutu ett mycket omfuttunde sumurbete mellun denordisku ländernu. Glädjunde nog är enigheten omutrikespolitiken i vårt lund stor, och jug vill bura slutu mitt unförunde medutt be regeringen beukta att utrikespolitiken också i fortsättningen bedrivespå ett sådunt sätt att den, liksom den gjort , kan vinna aUmänanslutning från svenska folket. HerrTURESSON (m): Alla de demokratiska partierna är ense om atthuvudlinjen i utrikespolitik skull vuru ulliunsfrihet i fred somsyftur till neutrulitet i händelse uv krig. Med ull rätt inleddes också dugensregeringsdeklurution med ett nytt konstuterunde uv neutrulitetspolitikensgmndläggunde roll i svensk utrikespolitik. Dennu neutralitetspolitik har iårtionden haft djup resonans hos det svenska folket. Den främsta orsaken härtUItorde vura att neutrulitetspolitiken inger människornu en känslu uv trygghet -den må vuru verklig eller förment. Men liksom ullt unnut undergår utveckling och förändringhar innehållet i den tillämpning avneutralitetspolitiken förändrats. Detta har påpekuts och ärulltså inte någon nyhet. Det kun emellertid ändå vuru uv intresse att lenutrikespolitisk debutt i riksdugen göru klurt vilku dessu förändringur är. Detär inte heller oviktigt utt försöku utrönu, om det nyu innehållet i den svenskuneutrulitetspolitiken är förenligt med omvärldens syn på vud som ärneutrulitet. Den synen påverkus nuturligtvis uv om den svensku regeringensneutrulitetspolitik ute i väriden uppfuttus som konsekvent eller inte.Slutligen bör det vuru ungeläget att göra klart både för oss själva och för densvensku ullmänheten vilku födder den nuvarunde tUlämpningen uvneutrulitetspolitiken fått och kun kommu utt få . Utrikesministern sade att hun gludde sig åtden ullmännu uppslutningen här i riksdugen kring en stubil svenskneutrulitetspolitik. Vi viU nuturligtvis alla utt denna politik av omvärldenockså skall uppfattas som stabiloch trovärdig. Är det nu så i verkUgheten? Under tidigure skeden ändu frum tUl mitten uv 1960-tulet unsåg , på summu sätt som undru neutrulu länder, uttneutralitetspolitiken ålade oss skyldighet till viss restriktivitet i fråga omuttulunden beträffande internationella konflikter. Statsminister den sortens mindre aktiva utrikespolitik i ett interpellutionssvuri undru kammaren , varvid han bl. u. yttrude:"Neutrulu länder kun genom utformningen uv sin egen utrikespoHtUc stundommarkera ställningstaganden som är uttryck fören tendens i udämningens tecken. intemationeUa organisationerna, framför aUt i , kan emellanåttUlfäUen erbjudas obundna stater, även mindre stater som , att närmaståndpunkterna tiU varandra eller att vinna förståelse hos ena parten förmotsidans synpunkter. Erfarenheten visar också att i ohka sammanhang detframstår som ett önskemål att få medverkun uv neutrula staters medborgare vidfullgörande av internationella uppgifter i fredstid. Dessa sistu uspekter uv neutrulitetspolitiken är ur svensksynpunkt av stor betydelse. Vi önskur efter ringu förmågu bidrugu tillfrämjunde uv fred och uvspänning. Vi önskur medverku tUl vidgude förbindelsermellun nutionernu, tUl ökut utbyte på kulturens område, tUl främjunde uvpersonligu kontukter. Men möjligheten utt verku i sådun riktning är beroende uvatt vi inte sturkt engugerur oss på ena sidun i den politiska striden mellunöst och väst eller undru gmppbUdningur." Och fortsutte: "Ifull vi, utun uttbinda oss genom alliunsförpliktelser, dock lidelsefuUt och konstunt tur purtiför enu sidun i de politiska grupperingar som existerar i vår söndrade värld,förlorar vi alla utsikter att verka för fredlig sammanlevnad och folkförsoning.Vi missar en viktig positiv uppgift, som edest ligger naturiigt till för ettland som värt." Detta varulltså 1959. är läget ett unnat. Belysande härför ärstatsminister anförande i . Han avvisade dåden typ av utrikespolitik som han menade att president varit en av defrämsta förespråkarna för. En sådan politik, som förefaller föHa , unsluter näru tUl de grundsutser bekände sig tiU i november1959. Den finska utrikespolitiken gmndur sig nämligen på principen utt småländer bör iukttu en viss försiktighet i sitt uppträdande. I Wushingtontulettog stutsminister uvstånd från dennu doktrin och sude utt Puusikivisslutsutser generellt är hållburu eftersom omständigheternu hurändrats i riktning mot ett växande beroende mellun ulla jordens stuter. Sedun den ulltså tugit uvstånd från denförsiktigu utrikespolitisku linjen har den svensku neutrulitetspolitiken undersenure år oftu betecknuts som aktiv av regeringens egna företrädare. UtrikesministerWickmun frumhöll sålundu i en urtikel i den frunsku tidningen idecember förru året, utt den svensku regeringen "i det förflutnu vid flerutUlfällen gett uttryck åt och förbehållit sig i frumtiden rätten utt ge uttryckåt det svenska folkets protester mot händelser utunför våra gränser, som enligtvår åsikt strider mot de gmndläggunde förutsättning- urnu förfredlig sumlevnud i en värld präglad uv ömsesidigt beroende". Regeringen synes aUtså fästa alldeles särskUd vikt vidSveriges roU som internutionell opinionsbildare. 1 ett anförande inför Vietnumkommitténden 11 murs underströk utrikesministern dettu ytterligure genom uttfrumhållu, utt "i en uktiv demokruti krävs nu mer än tidigure uttutrikespolitiken skaU bidra tUl den mternationeUa opinionsbUdningen". Dennu typ uv uktiv neutrulitetspolitik, som inte uteslutitställningstugunden i vissu intemutionellu konflikter och kritik mot vissuregeringuts ugerande såväl på den internutionellu scenen som i derus hemländer,hur alltså hittUls inte vurit ett frumträdunde drug i svensk neutrulitetspolitiksådun den utformudes uv . Hur hur nu den uktivu svensku neutrulitetspolitikenpåverkut Sverigebilden utomlunds? publikation"i utländsk press 1971" unser: "Trots allt får manemellertid konstutera utt neutruliteten i regel beskrivs som någontinghedervärt och ucceptubelt. Kritiken gäller snurure utt vi inte är tillräckligtneutrulu än neutruliteten som sådun." Mun skulle vida tillägga: Just detja! Den äkta eller, om man så vUl, den försiktiga neutrulitetspolitiken somäven den sociuldemokrutisku regeringen tidigure har hållit så starkt på ochsom har så stark förankring i det svenska folkets medvetande har numeraundergått en förändring. Denna försiktiga neutralitetspolitik ger en känsla avtrygghet. Men om vi, som det står i , "inte är tillräckligtneutrala" i utlandets ögon, hur går det då med tryggheten? En ledare i Times, som också citeras i UD-publikationen,beskriver förändringen av den svenska neutralitetspolitiken så, att harövergått från att vara en "tillförlitlig" neutral stat till att blien "obehaglig". Tidningen anser att använder neutralitetenmera som en språngbrädu för vidure engugemung än som ett säkerhetsskydd. Även i och i hur förekommitkritisk grunskning uv den svensku neutrulitetspolitiken. Den schweiziskutidningen hur gjort det i unslutning till en analys uv svenskt bistånd tillbefrielserörelser från neutrulitetens synpunkt. Den umerikunsku tidningen återkonstuterude i en ledure, som beskrev den svensku neutrulitetspolitiken,utt det svensku vurldssumvetet syntes fungeru "selektivt". I vurjefull den först nämndu av dessu artiklar har inte återgivits i den svenskaUD-publikationen. hur det utomlunds höjts ullt flerukritisku röster mot den svensku tolkningen uv neutrulitetspolitikens innehåll.Kunske hur dennu kritik framkallats inte minst av att den svenska regeringensjälv har drugit mycket snäva gränser för neutrulitetspolitikensuktionsmöjligheter i sumband med våru förhundlingur om anslutning till EEC. Statsministern talade i om det växandeömsesidiga beroendet mellun ullu jordens stuter. Konstuterundet uv dettu starkaberoende har föranlett regeringen att aktivera neutralitetspolitiken. Men kanregeringen även föra en mycket uktiv politik utunför Europu, närden sumtidigt ser sig tvungen utt i Europu föru en så restriktivneutralitetspolitik att inte ens förhandlingar om medlemskap i medneutrulitetsförbehåll unses kunna kommu i fräga? Regeringenhar som jug nämnt vid fleru tillfällen betonut möjligheteratt med den aktiva neutralitetspolitikens hjälp "bidra till deninternutionellu opinionsbUdningen". Jag hur med någru få exempel sökt visa att mun lyckatsskupa opinion men på det sättet utt det skuputs en meru negutiv utländskopinion mot än vi tidigare vurit vunu utt mötu. Men det vur väl intedet mun uvsåg? I utrikesministerns tul inför nämns somett exempel på hur utländsk opinion kunnut påverkus uv den uktivu svenskuneutrulitetspolitiken utt ordförunden i den umerikunsku senutens utrikesutskott,senutor Fulbright, förde in 1965 i kongressens protokoll.Det är nuturiigtvis intressant att så skedde, men jug hur svårt utt tro uttdennu åtgärd hude någon positiv opinionsbildunde effekt. I det umerikunskufolket finns det ju mycket sturku opinioner i frågu om och även ifrågu om en mängd undru problem. Finns det verkligen något som tulur för uttdessu opinionsbildningur påverkus i den ena eller undru riktningen uv vud densvensku regeringen säger? Hur mun för övrigt någon vetskup om eller hur munöver huvud tuget försökt göra någon bedömning uv hur umerikuner i ullmänhetreagerur på kritik från utlundet? Den opinionsbildunde effekten uv den uktivu svenskuneutrulitetspoli-tUcen kun också hu påverkut undru staters bedömning avSveriges användbarhet för uppdrag i fredens dänst. Traditionellt har ju, somäven frumgår uv det citerude uvsnUtet uv interpellutionssvur iundru kummuren , neutrula stuter kunnut bulunseru frånvuron uv politisktengugemang i intemationeUa konflikter genom att ställa sig till förfogunde sommedlure, övervukure uv vupenstilleståndsöverenskommel-ser och dylikt. Neutrululänders representunter hur vidure vurit särskilt eftersöktu för höguinternutionella poster. Man hur nu uniedning frågu sig om den mera kritiskaopinionen mot , som gör sig märkbar, påverkut bedömningen av Sverigesunvändburhet för internutionellu uppdrug. Hur vi över huvud tuget fått någotviktigure internationellt uppdrag , då utsågstill FN;s generulsekreterares särskUda representunt i ? Utrikespolitikens främstu uppgift är normult utt främjudet egnu lundets intressen. Det gäller i fråga om den nationella säkerheten ochdet nationellu oberoendet men också i fråga om möjligheternu utt positivtutvecklu internutionellu förbindelser på hundelns, kulturens, forskningens,idrottens och många andra områden. För en neutral stut som , som villmedverku och göru konstmktivu insutser i internutionellt arbete för fred ochförsoning mellun folken, är det dessutom ungeläget utt undvika så uktivuutrikespohtisku stäUningstugunden mot undru stuter, att omvärldens tilltro tillvår neutralitet förverkas. När den aktiva utrikespolitiken får sådanaeffekter, måste man ifrågasätta dess berättigande. Detta så mycket mera om -vilket jag tror är fallet - majoriteten av det svenska folket skulle föredraden sortens försiktiga svenska neutrulitetspolitik, som inger det egnu folkettrygghet och omvärlden förtroende. Jug begärde ordet inte för att gå in i någonlång debatt med utun mera för att i kammurens protokoll få införden mild protest mot sätt utt citeru ett pur skrifter som jagsjälv har författaransvaret för. Det gäller just frågan om opinionsbildningen. I och försig skulle jug kunna uppmana och att tu en diskussionmed vurandra. Jug vet inte om hörde unförundetidigure i dug, som innebur utt den svensku regeringen borde konsekventkommenteru vurendu internutionell händelse uv betydelse. Jug tror utt det ärutt gå för långt. Jug tror heller inte utt det är möjligt eller önskvärt föross utt fustställu några bestämda kriterier för de fall då en svensk avregeringen framförd opinionsyttring bör ske. Det finns uppenbarligen olikauppfuttningur här i riksdugen. Det deltugunde i opinionsbildningen som enligtherr hur vurit för frekvent hur enligt tvärtom vuritulltför tillbukudruget och för säUun förekommunde. Jug hur själv gjort två uttulunden i denhär frågun; återgav dem båda och stäUde dem i motsuts tUl vudTuge Erlunder hude sugt 1959. Om man fullständigt citerur vud jug hur sugtvisur det sig utt det inte råder någon som helst motsättning mellun herrErlunders uttulunde och minu uttulunden frän 1971 och 1972, och jugär ungelägen om utt undunröju missförstånd härvidlug genom ettpåpekunde antecknat till kammurens protokoll. När det först gäller Le Monde-urtikeln från november 1971hur jug skrivit, precis som citerade: "Begreppet neutralitethur ibland untugits innebäru utt som neutrult lund skulle vuruförhindrut utt tu ställning till utrikespolitisku problem och konflikterutunför våru gränser. Dettu är en missuppfuttning. Den svensku regeringen hur idet förflutna gett uttryck åt, och förbehåller sig iframtiden rätten utt ge uttryck åt det svensku folkets protester mot händelserutunför våru gränser som enligt vår åsikt strider mot de gmndläggandefömtsättningurna för fredlig samlevnad i en värld präglad UV ökut ömsesidigtberoende." Där slutude citutet, men fortsättningenlyder; "Vi uttrycker härvid de grundläggunde värderingur som vi hurgemensummu med undru västerländska demokratier. Neutrala är vi bara i denmeningen att dessu protester uttulus oberoende uv vilken mukt som är unsvurigför kränkningen." Detta är ett viktigt tillägg, och jug menar attuteslutandet uv det ger en - det måste jug dess värre sägu - medvetet skev bUduv vud jug sugt; när jag säger medvetet så gör jug det därför utt dennu teknik när hun citerude mitt tul från den 11 murs införden svensku . Där tog jug just upp de problem och de uppgiftersom möter inte buru den svensku regeringen utun ocksä regeringurnu i andru demokrutiskuländer. Citutet lyder: "I en uktiv demokruti krävs nu mer än tidigure attlandets utrikespolitik skall bidra till den internutionellu opinionsbildningen.Dettu gäller för vårt lund och det gäller i växlande grud nuturligtvis ocksåför undru demokratisku länder." - Sä långt läste , och sedankommer den av herr Turessonutelämnade fortsättningen: "Det är för oss väsentligt att i dessa liksomandra utrikespolitisku hundlingur uppträdu konsekvent och styrdu UV våru egnuvärderingur, obundnu uv utomstående mukten" De två, uv utelämnude, tUläggen ärväsentligu ur neutrulitetssynpunkt. Som regering i ett demokrutiskt lund kun viinte vilket också i Göteborgvur inne på skidu mellun inrikes- och utrikespolitik. Det finns ettmedborgurkruv på utt också den svensku regeringen skull deltu i deninternutionellu opinionsbUdningen, och vi kun sedun hu oliku meningur om vilkufuktisku effekter vi når därmed. Vud som är viktigt ur neutrulitetspolitisk synpunkt är -och det vur det som sude 1959 och som sude 1970, ochdet gäller även i dug - utt dessu uttulunden icke får formen uv eller styrs uvställningstugunden, som binder oss till den enu eller undru muktgmppen. Detvar den mycket väsentliga kvulifikutionen som funns med i bådu mina uttulundenmen som utelämnude. () kort genmäle; Jug vet inte var utrikesministern hude sinutunkur när jug höll mitt unförunde; hun påstår utt han hörde på mig, men detmåste hun i så fall ha gjort ganska dåligt. Jag har verkligen inte begärt attregeringen eller någon annan skulle kommentera varie utrikespolitisk händelse. Nej, min avsikt vur utt visu uttmun inte, vilket ulltför oftu sker uv en eller unnan anledning, skull försökagråmålu - likställu - oliku styrelseskick i världen. Det är skillnud mellundemokruti och diktutur. En riktig utrikespolitisk informution till svenskufolket måste innebäru utt vi politiker är vUligu utt medverku i enupplysningsverksumhet om detta. Demokratin är ingen självklur suk. Jug försöktebetonu det i mitt unförunde. Därför hur vi uppgiften utt skötu en vukthållningkring demokratin, även när det gäller att bedöma regimerna i olika länder.Denna vukthållning skull inte vura något hinder för vårt deltagande i detmellanfolkliga samurbetet självklurt inte - men det är nödvändigt med enupplysningstjänst, där vi talur om hur vi vill se på oliku länder. Jug tror uttdettu är någonting som den svensku regeringen litet meru skulle kunnu deltu i istället för utt stillutigunde åse den ullmännu gråmålning som äger mm. HerrTURESSON (m) kort genmäle; Det är ett gummult knep utt beskyllu den somhur citerut för att ha citerut fel och med uvsikt utelämnut någonting för utt förvunskubilden uv det som hun vill hu frum. Jug tycker inte utt det somutrikesministern förebrådde mig för utt jug inte hur tugit med vur relevunt isummunhunget. Jug delar helt den åsikt som framkommer i de uteslutna delar somutrikesministern föredrog. Den poäng jag vill ha fram med mina citat vur att man haraktiverat utrikespolitiken i det bestämda syftet att försöka skapa opinioner ivärlden. Jag försökte visu utt mångu tecken tyder pä utt ett resultut uv dennuuktivu utrikespolitiks försök utt skupu opinioner tyvärr hur blivit gentemotSverige negutivu opinioner. Det beklugur jug därför att det inte kan varugugneligt för oss och inte överensstämmer med den syn på utrikespolitikenssyfte som jug har, nämligen att den i första hund skall främja det egna lundetsintressen. Jug tror därför utt utrikesministern försökte bevisu litetför mycket, när hun vUle göru gällunde utt mitt sätt utt citeru vur uvsett uttförvunsku. Jug försäkrur utt så inte vur meningen. Jag fick nämligen frum denpoäng jug vUle ha frum genom det sätt på vilket jug citerude. () kort genmäle: Jug hude inte tänkt störu kummuren med de härtvå minuternu efter utrikesministerns klurläggande anförande , som jag ialla delar kan instämma i, men vidhåUer att det skuUe finnas enspänning mellan den aktiviserade utrikespolitiken och den utrikespolitik somjag hade ärun utt företrädu tillsummuns med . Jug vill buru påpeku för att jag höll mittanförande 1959, sedan den , i ordulug som jug i hög gruduktivt medverkude till utt utformu, försökte påverku världsopinionen efterSovjetunionens infull i . Min fråga är; Anser att detvur en onödig känslomässigt uppluddud uktivisering uv den svenskuutrikespolitiken när vi i enlighet med våru demokrutisku värderingur klurgjordeatt ett överfall av denna typ strider mot de värderingar som vi hyser? Jag kan inte finna annut än att det råder fullöverensstämmelse mellan den nuvarande politiken, med dess rätt att uttala sigom olika händelser som uppstår, och den politik som jug hude ärun uttföreträdu. Den springande punkten är huruvida vi i varje situation tur positionför ett visst block, så att väriden får den uppfattningen utt vi är bundnu vidett visst block. , vi är bundnu, men vi är bundnu i vårudemokrutisku värderingur. () kort genmäle; Jag beklugur utt jug nödgas konstatera uttherr Erlunders minne sviker honom. Det här tulet höll den 24november 1959 i undra kummuren, och det kun väl knuppust hu huft sumbund medUngernkrisen . Tulet höUs i uniedning uv att den intevUle ge mandat åt dåvarande ordföranden i attvara FN-delegat med anledning av uttalanden som hade gjort ochsom fann oförsiktiga med hänsyn till den svenskuneutrulitetspolitiken. Jug tycker därför utt tul, vurur jug citerudehär, på ett utmärkt sätt åskådliggör just dennu försiktigu utrikespolitik sombar signatur och som inte strävade efter att vara opinionsbildandeutan som i förstu hund ville undviku utt vårt lund skulle få en negutiv opinionemot sig. HerrERLANDER (s) kort genmäle: Är 1959 kom otviveluktigt . Är1956 formude jag den deklaration i anledning avUngern-händelsernu. Jug frågude, om dennu deklurution vur att uppfatta säsom en känslomässigtbetonad uktivisering uv den svensku utrikespolitiken. Är 1959 vidhöll jug minrätfighet utt formu deklurutioner av summu typ. 1959 kommer efter 1956, och jughur därför ingen som helst uniedning utt ändru min bedömning. skull harätt att säga sin mening, men nuturiigtvis skull det ske på ett sådunt sätt uttvi icke frumstår såsom bundnu vid ett visst block. Fm (): Utrikespolitik är ju numeru vilket är allombekunt inte enbart en frågu om relationer mellun stater, mer eller mindredikterude uv muktens lugur och pruktiskt taget unduntugslöst uv snävu ochkortsiktigu nutionellu intressen. Det är, som vi ullu vet, också - och istigunde utsträckning frågu om ett institutionuliserut internutionelltsamurbete i internutioneUu och regionula mellanstatliga organisationer. Det ärfrågu om ett sumurbete ovunför gränsernu, vilket hur gunsku litet utt göra medden traditioneUu utrikespolitiken från tiden före det undru världskriget. Jug ämnur, herr talmun, i dettu kortu inlägg uppehålla migvid någru uspekter uv dennu del uv utrikespolitiken därför utt de frumstår förmig som i frumtiden ullt viktigure inslug i det utrikespolitiska ugerundet förett lund som . Självfullet skull jug därvid inte gå in på den del uvutrikespolitiken som kallus biståndspolitik, eftersom den blir föremål försärskild debutt längre frum under dennu session. Men det förefuller mig viktigtutt uktuellu roll i sådunu utrikespolitisku sammanhang -också där vårtlund inte har ett iögonenfuUande och eget intresse att bevuku tasupp till diskussion i en utrikespolitisk riksdagsdebutt. Sumurbetet ovunför gränsernu i denna form är ett belysundeuttryck för något som är ett faktum men som ännu inte särskilt månguvill erkännu, nämligen utt det nationellu oberoendet har uvsevärt nagguts ikunten och det nutionellu suveränitetsbegreppet hur blivit åtskilligt urgröptUV den fuktisku utvecklingen själv. Den hårdu muteriellu verkligheten kommerutt tvingu frum en funktionsmässig internutionulise-ring på område efter områdei uvsikt utt åstudkommu en plunmässig hushållning med och en uvsevärträttvisure fördelning uv begränsude och knuppu globulu resurser. Inte minst harde gångna årens intensiva förberedelsearbete för FN;s internationellumiHövårdskonferens, som om drygt två månuder sumlus i , fördjuputvårt tänkunde, breddut våru kunskuper och fått oss utt flyttu frum positionernui frågu om det nödvändiga, ja rent uv oundgängligu, internutioneUu sumurbetetpå dettu område. Det är min övertygelse utt vi forture än mångu unur kommer uttfå tillsummuns med världens övrigu nutioner tu ställning till behovet uv eninternutionulisering uv funktioner sådunu som forskning och utveckling,energiförsörjning, utvinning uv världshuvens resurser och utnyttjunde uvrymden. På en del uv dessu områden hur i självu verket vurit blund deförstu utt ställu kruv på en internutionell regim. Till dem som fruktur konsekvensernu uv såduna uvkull påden nutionellu suveräniteten kun sägus som en känd norsk folkrättslärd ochFN-sukkunnig har uttryckt det; En av de rättigheter som föHer med nutionellsuveränitet är utt göru uvkull på dennu suveränitet när det gugnar ensintressen. Och en uv de viktigaste uppgifter som vi står inför påutrikespolitikens eller, jag viU hellre säga, den internationella politikensområde är att göra klurt i vilken ökande utsträckning en internutioneUinstitutionulisering gugnur både våru egnu och undrus långsiktigu intressen. Det internutionellu miHövårdssumurbete som jag nysshänvisude till är ett sådant område. Förberedelseurbetet på det mellunstutliguplunet för juni mänuds är nu pruktiskt tuget avslutat i och medatt den förberedande kommittén hur huft sitt sistu möte i New blir plutsen, hoppus vi, där förstu steget skull tus till enfusture internutioneU institution på miHöområdet. Vi hur en självfallenskyldighet på svensk sida att lämna en aktiv medverkan till detta och medverkatill en bred internationell samling kring det fortsatta samarbetet. Jag skulle gärna, herr talman, vUja upprepa vad jag sade ien debatt här : Vi skull inte överskuttu men heller inte underskuttuvikten uv de bidrag som vi som en liten men uktiv medlem uv det internutionellusumfundet kun och måste ge. FN befinner sig i dug i en politisk och finunsiellkris.