prot · FV0980 · 1972-12-31 00:00:00 — Den lokaliseringen är i och för sig mycket positiv,och vi hälsar den med största tillfredsställelse. Men den ersätter endastdelvis den försvagning som under en lång rad av år skett på arbetsmarknaden iGävleregionen genom bortfall av ett stort antal arbetsplatser i industri ochhandel. Jag tror mig tala för en enhällig och stark opinion iGästrikland, när jag vädjar till inrikesministern och regeringen att i arbetetpå det nya handlingsprogrammet beakta dessa synpunkter och - om stödområdetskall finnas kvar - göra slut på nuvarande olyckliga klyvning av Gävleborgslän. Jag ser med stor häpnad atl reservanten iSöderhamn vill att hela skall anslutas till stödområdet, men han yrkaravslag på motsvarande krav när det gäller hans eget län. Han yrkar avslag påatt skall infogas i stödområdet. Jag efterlyser konsekvensen ochden sakliga motiveringen för denna ståndpunkt. Inrikesutskottel har i denna och vissa Ukartade frågorintagit en avvaktande hållning och hänvisat till vad som skall komma i höst.Man håller med andra ord frågan öppen. Det hade i och för sig varit motiveratmed en mindre passiv attityd. Men när så inte sker har jag funnit angeläget atlpå delta sätt sända etl ord med på vägen lill regeringen i dessplaneringsarbete med regionalpolitiken, som jag hoppas skall inleda enny, skärpt och effektivare giv. I detta anförande inslämde herrar () och Weslbergi (s). HerrWESTBERG i (fp): Som framgår av talarlistan har jag inte föravsikt all hålla något längre anförande och ta upp de många regionalpolitiskaproblem som behandlas i utskottets betänkande. Men jag ber i stället att fååterkomma när regionalpolitiken skall diskuteras under höslriksdagen. I dagvill jag nöja mig med atl helt kort beröra elt par för mig angelägnafrågeställningar. Jag vill först instämma i vad i Bäckmora härnyss anförde om försöksverksamhet med industricentra i , om glesbygdsstödi Bergsjöområdet, om stödområdesgränsens utvidgning till alt gälla även södradelen av vårt hemlän och Ukaså beträffande lokalisering tUl . Jaginstämmer på alla punkter och kunde kanske ha nöjt mig med detta instämmande.Men jag vUl ändå säga några ord framför allt beträffande försöksverksamhet medindustricentra. Var och en som studerar befolkningsutveckling ocharbetslöshetssiffror inom Ljusdalsblocket kan lätt konstatera alt behovet avstimulansåtgärder är utomordentligt stort. Varje åtgärd som positivt kanpåverka utvecklingen måste därför liUvaralas. Vi har på delkommunala planet diskuterat en eventuell kraftverksutbyggnad, som skulle ökasy.ssel-sättningsmöjlighelerna under uppbyggnadsskedet, men då vi varit övertygadeom alt en sådan åtgärd bl, a, skuUe försvåra våra möjligheter på sUct genom altgöra vår natursköna bygd mindre attraktiv har vi inte velat tUlstyrka en sådanutbyggnad. Meningarna har dock varil delade. Vad vi däremot är överens om är att vi önskar en kraftigutveckUng av näringslivet och därmed av sysselsättningsmöjligheterna inomslorkom-munerna. Jag ansluter mig till den positiva inställning som herrEriksson i Bäckmora gav uttryck för när det gäller Ljusdalsblocket. Vi velemellertid atl vi brottas med utomordentligt svåra problem. Utskottet hänvisar i detta fall tillindustricentraulredningen och finner atl skäl saknas för alt nu tanågol initiativ i frågan. Det är hell rUctigl att industricentraulredningeninte är helt färdig del dröjer ännu någol innan den framlägger sillbetänkande. Men års lokaliseringsutredning föreslog attförsöksverksamhet med s. k. industricentra skulle startas. Del borde därförvara möjligt att redan nu förbereda utbyggnad av industricentra på någralämpliga orter. Någol har väl också gjorts i den vägen, och vi har bl. a.erfarenheterna frän att falla tUlbaka på. En sådanlämplig ort är enligt min mening , som kämpar för atl kunnabehåUa och öka sitt befolkningsunderlag, EnUgt direktiven liUindustricentraulredningen skall möjUgheten atl förlägga industricentra tUl detinre stödområdet särskUl uppmärksammas. hör dit och hardessutom goda förutsättningar att intressera industriföretag att slå sig neddär, om lämpliga lokaler kan ställas tiU förfogande och om nödig sendce genombl, a, mångsidig företagsverksamhet kan erbjudas. anser altLjusdals kommun är en lämplig lokaliseringsort för utbyggnad av ett industricentrum,handelskammaren ställer sig också positiv tiU en sådan åtgärd och Ljusdalskommun har deklarerat stort mtresse för försöksverksamhet av denna art. Såvitt jag kan bedöma skulle elt sådant industricentrumbli av mycket stor betydelse för bygden och utgöra den stimulans förnäringslivet inom området som är så angelägen om skaU kunna behålla ettinvånarantal av den storleksordningen all regionens nuvarande service inteäventyras, 1 motionen 589, där bl, a, jag finns med som motionär,hemställs att hos Kungl, Maj,t måtte anhålla att försöksverksamhetmed industricentrum påböfias i Ljusdalsområdet, Jag ber, herr talman,att få yrka bifaU tiU ifrågavarande motion, I fråga om reservationerna skaU jag bara säga några ord omreservationen 8, som gäller ändrade bestämmelser för flyttningsstöd. Jag lever i en bygd där många människor mot sin vilja harfått flytta till andra delar av landet för att få arbete och som önskar kommatillbaka tUl hemregionen om de kan få lämpligt arbele där. Om man kunde ordnadet så alt flyttningsbidrag utgick också vid flyttning tillbaka tUl hemregionenskulle företag som hesiterar inför befarad brist på yrkeskunnig personalvåga slå sig ned inom stödområdet. Därmed skulle sysselsättningsmöjligheternaöka också för andra. Jag tycker atl den här reservationen skuUe kunna samlaåtminstone aUa norrlänningar ovan partigränserna. Om man kunde få elt positivtgensvar på den ifrån tror jag att del skulle ha betydande värde. Jagyrkar bifall tUl reservationen 8, HerrNORDGREN (m) kort genmäle: Jag förstår myckel väl alt det kan synasegendomligt både för i och för i attjag, som i viss mån representerar mindre och medelstor företagsamhet, inte harreserverat mig på flera punkter då del gällt det här området. Men faktum är,, atl möjUgheterna all skapa industricentra eller industrihus eUerhantverkshus - vad vi nu viU kaUa det finns . Vi harexempel på detta inom vårt eget län, där vi har fått tiU slånd ett sådant därett tiotal företag är inrymda. är inte omöjUg på denpunkten. Eftersom jag i alla fall fick repliklid vill jag gärnasäga lill i atl som vet har jag upprepade gångerförsökt få hela värt län inrymt i stödområdet, men det har varit uteslutet. Ochnär inte ens egna partikamrater i utskottet vUl reservera sig förhans motion skulle det kanske verka litet underUgt om jag även om vi, som jaghoppas, är goda vänner ensam skuUe reservera mig för den, i aU synnerhetsom själv i motionen uttalar viss tveksamhet om huruvida vi överhuvud taget skall slopa gränserna och göra regionalpoUtiska insatser litet häroch var där det behövs, vUket kanske är riktigt, 1 molionen sägs det i vafiefaU att man kan fundera över båda sakerna. Mot den bakgrunden var det Utet svårt att ta stäUning,särskUl som nu håller på att utarbeta elt nytt förslag förregionalpolitiken. Vi kan ju vänta några månader, så får vi se om vi skaUbehålla gränserna eller om vi får önskan i den ena delen avmolionen bifallen. i (s) kort genmäle: Vad sadeallra senast - att vi gott kan vänta tiU hösten - kunde ju med samma styrkagälla för som för hans eget. Jag tycker inte att behöva vara rädd för att ensam gå fram med en reservation här. Ensamstår ju ofla starkare, och man skaU inte förlora tålamodet om man anser att detär en sakligt starkt motiverad hållning man intar. FruMARKLUND (vpk): Bland de motioner som behandlats iinrikesutskottets betänkande nr 7 finns elt förslag om att skalluttala sig för att Nortbotlen görs tiU en försöksregion för en kraftig sysselsättningsinsatspå kort lid. Det förslaget har framställts i motionen 379 av ochmig, och det måste ses som en i en rad av nödvändiga åtgärder för att råda botpå den situation som stora delar av befinner sig i och somutförligare kommer atl beröras av vid behandUngen avnäringsutskottels belänkande nr 36 . Idén om Norrbollen som elt försökslän för kraftfuUa ochsnabba sysselsältningsinsalser har väckts av /planeringsrådet iNorrbotten, som i sitt Länsprogram 1970 säger: "Med tanke på betydelsenpå sikt av att fungerar gentemot såväl riket som den enskildeindividen vUl /planeringsrådet understryka betydelsen av attstatsmakterna förstärker de regionalpolitiska åtgärderna i länet, Norrbottenkan lämpligen utgöra en försöksregion för en kraftig sysselsättningsinsats påkort tid," Den här idén uttrycker en möjlighet till förändring av densituation som länet kommer att råka i om om inle kraftfullainsatser görs. Länsplanerarna har nämligen i detta program tvingats slå faslatt en katastrofsituation hotar på grund av den kraftiga utflyttning som skettoch fortfarande sker och som oundvikligen leder tiU arbetskraftsbrist och enskev åldersfördelning i länet. Dessa stora regionalpoUtiska problem säger sig nuinrikesutskottet vara väl medvetet om, och eftersom utskottet funnit anledningutgå ifrån att regeringen och myndigheterna i den löpande regionalpoUtiskastödverksamheten kommer alt ägna särskild uppmärksamhet åt så anserutskottet inte att det finns skäl för att gör den framstäUning somhar påyrkats i vår molion. Jag kan inte acceptera det här standardsvaret. Omdet nu sitter en grupp människor någonslans i Kungl, Maj;ts kansU och övervägerförslagen i Länsprogram Nr 80 1970, så kan del väl inle varanågot hinder för dem att få ett uttalande Onsdaeen den " beträffande elt av de i programmet aktualiserade 17nni 1979 förslagen. Och enligt min mening äridén om en försöksregion för en -------------------- kraftig sysselsätlningsinsals just elt sådant förslag som Kegionai utveckling riksdagenkunde ge stöd genom ett uttalande ell ord på vägen, som i Gävlenyss uttryckte det. Med de sysselsättningsproblem som av och till kan uppstå iolika delar av landet - och som vi nu en lid upplevt med särskild skärpa - kanerfarenheter av en försöksverksamhet av det slag som förslaget innebär varavärdefulla atl la tiU, All i det fallet alldeles speciellt skullelämpa sig som försökslän har naturligtvis främst att göra med all detta är detlän i vårt land där den statliga företagsamheten är mest utbredd. Förslaget omNorrbollen som en försöksregion borde därför kunna omsättas i en plan förutvidgning av statsdriften i så atl man på den vägen kan skapaarbetstUlfäUen och bätlre än hittiUs la lUl vara länets rUca resurser, 1 ensådan plan vore det naturligt att samordna driften vid och och utifrån detta få lill slånd en stor statlig verkstadsindustri. Enindustri för tillverkning av olika slags fordon är också fullt länkbar. Sådanaindustrier har dessutom den fördelen all fUialtillverkning kan spridas tillolika delar av länet. Utskottet hänvisar i sitt betänkande liU all rUcsdagenredan i höst får ta ställning lUl etl riksomfattande regionall program. Del kani och för sig noteras med gillande, eftersom milt parti länge krävt enriksplanering. Vad som emellertid är väsentligt är ju ändå vad det blir förslags program. Eftersom arbetet med det här riksomfattande regionalaprogrammet, som i har sagt, i alltväsentligt bygger på vad som har kännetecknat lokaliseringspolitiken,nämligen koncentration till vissa delar av landet och utglesning av andra, såär ju inte förhoppningarna på vad höstens förslag kan innebära särskilt slora.Och om detta förslag för del inle innebär åtgärder av ett hellannat slag än de hittUls prövade då avser jag också transport- ochsysselsättningsslöd t, ex, - blir det heller inte möjligt alt effektivt vändautvecklingen i , Länsprogram 1970 har visserligen karaktären av enlarmsignal, men det är svårt atl i programmet finna förslag tUl konkretaåtgärder för alt kornma ur den .situation som man larmar om, I huvudsak baserarlänsplanerarna sina förslag på samma lokaliseringspolitiska principer somtidigare och anvisar inte myckel som kunde bryta den nuvarande ödesdigratrenden. Och detta ligger aUtså lill grund för arbetet med den riksomfattanderegionala planen, 1 länsprogrammet fastslås alt åsamkats sloraflyttnings förluster . Dessa kan till allra största delen hänföras tUl åldrarna under . Förskjutningarna i åldersfördelningen har för länet lett till en kraftig ökning av antalet personer överaUt i länet trots att de flesta kommunblocken uppvisar folkmängds minskningar. Också delta, i , borde ha tagits med i redovisningen av den socialdemokratiska resultatpolilUcen, som talade om. 74 Även om Norrbollens län fortfarandeuppvisar en åldersstruktur som är någolungdomligare än rikets för övrigt är lägel mycket alarmerande. Och dessutomförändringen av denna struktur bara fortsätter i negativ riktning, så borde detstå klart atl det nu krävs åtgärder som snabbt ger betydandesysselsättningseffekter. Insatserna måste vara av del slaget alt de inle barager lUlfäUigl andrum utan bUdar grundval för en utveckling av somdetta län har alla resurser för. Del har i någol sammanhang från länelsplaneringsmyndigheler sagts att länet står inför en skiljeväg: nu krävs snabbaoch kraftiga åtgärder om inte utvecklingen skall leda till att Norrbottenkommer i den situationen, då det är angelägel med nyaindustrielableringar, eftersom del inte finns arbetskraft till redan befintligaindustrier. Del står nu alldeles klart all länet inle tål atl avtappas på de mest produktiva åldersklasserna. Detta är ganska aUmänt kända fakta. De visar attsituationen i Nortbotlen kräver åtgärder av hell andra dimensioner än tidigare.Den kräver en principiellt hell ny lokaliseringspolitisk inriktning, där uppbyggnadenav nya statsägda industrier utgör det väsentliga inslaget. För detta krävs attstaten skaffar sig helt andra befogenheter än den hittUls haft eller velatanvända sig av. Man kan lämpligen böfia med att göra lUl ensådan försöksregion som länsplanerarna och vi motionärer uttalat oss för. Detborde vara etl stimulerande uppdrag för aUa dem som talar om de storauppgifter som förestår i de kommande årens regionalpoUlik. är etlbra material alt arbeta med i det avseendet, och är värt all salsapå. Jag yrkar därför, herr lalman, bifaU fill reservationen 11av hert Lorentzon. Det här är tyvärr etl ämne som vi får uppvafie år. Jag säger tyvärr, därför det är ett tecken på att förhållandena inteär tiUfredsstäUande. Vi började ju med lokaUseringspolitiken genom beslut iriksdagen 1964 rörande försöksverksamheten . Sedan hade vien stor diskussion 1969 igen inför den fortsatta treåriga verksamhet som vi nuär i slutet av - och vi kommer ju tUlbaka tiU frågorna . Dagen innan vi förde debatten om dessa frågor i slutet avden första försöksperioden, dvs. , gjorde regeringens ledandeman, dåvarande statsministern , ett uttalande där han i elva punkterangav hur han säg på lokaliseringspolitiken. I ett viktigt avsnitt förklaradehan: "Politiken baseras på förvissningen om att Norrlandslänen skaU beståsom en med andra regioner fullt Ukvärdig del av den svenska nationen även iframliden. Delta är en självklar följd av våra jämlikhetskrav." I tredje punkten sade han följande: "Vi avser att ieffektiva och lönsamma former expandera den statUga företagsamheten," Ochi ytterligare en annan punkl anförde han; "Samhället är berett att ividgad utsträckning bara etl direkt förelagsansvar förindustrielableringar," Sluthgen angav statsministern som en tionde punktföljande: "Utveckling avNorrland som industriell miljö genom exempelvis konsult- och speciaUsthjälp,samarbete och erfarenhetsutbyte mellan företag. Åtgärder för alt främja deltaplaneras i industridepartementet," Jag skall inte förneka alt en del satsningar görs, men detvore felaktigt att påstå alt de satsningarna är av den storleken all detillgodoser de krav som förelig;ger. Rent allmänt syftar lokaliseringspoUtikentiU att skapa sysselsättningsmöjligheter för de arbetslösa, men tyvärr har maninle kunnat uppfylla de löften man där stäUt, Vi har inte nu full sysselsättning.Jag vel exempelvis alt i etl län står av människorna utanförarbetsmarknaden och vill in på den. Del är inle detsamma som fullsysselsättning. Och det är ändå etl län, som inle hör liU de svårast utsatta.Man må räkna på olika sätt, men hur man än ser på saken är del en betydandegrupp människor som står utanför arbetsmarknaden och som vill in på den. Delallvarliga är att detta inte är en tillfällig utveckling utan ett led i enkonstant process som håller på att skärpas. När vi hade dessa frågor uppe lUl behandling gjordejag elt särskUt uttalande i anslutning lUl bankoulskottets utlåtande nr 30, därjag angav sex punkter för lokaliseringspolitiken, I en av de punkterna sade jagatl vi måsle sätta upp ett mål för lokaUseringspolitiken, Om man inte har sattupp ett mål, hur mycket pengar skaU man då satsa? Och hur skall man kunnakontrollera om man har satsat tiUräckligt för atl nå etl mål som man inte harställt upp? Hur skaU man bedöma hur mycket mera man behöver satsa för att nåett mål som man inle har angivit? Att föra en politik ulan elt klart mål är jusom atl driva som en kork på vågorna. Vi måste därför ange vårt mål förlokaliseringspolitiken. Det mål som jag gjorde mig lUl talesman för, när vidiskuterade dessa frågor 1969, var alt den statliga näringspoUtiken förNorrlands del skulle sättas så, atl man så nära som möjligt bibehöll dennuvarande befolkningen på 1 1/4 mUjon invånare. Med det målet i sikte borde deekonomiska resurserna för lokaliseringspolitiken beräknas och utformas. Dettabetyder emellertid inle att människor inte skulle kunna flytta inom en region,men de skall inle vara skyldiga att flytta bort från en region, som upptar tvåtredjedelar av yta, där vi som sagt då hade 1 1/4 mUjon invånare. Vi måste sälta upp elt mål för att bedöma om vi har nåttdet, eller om vi måsle satsa mera för att nå det. En av de andra sex punkternaformulerade jag det på det sättet att lokaliseringspolitiken fordrar likamycket pengar som u-landspolitiken, dvs. successivt växande belopp framåt itiden. satsades sammanlagt 200 mUjoner . är siffranungefär 350 miljoner . Men "satsa" är fel ord i dettasammanhang. Vad man satsar är ett lokaUseringsbidrag - pengar som man alltsåger bort - på . utgår i form avlån, som i princip skaU betalas tUlbaka, även om ränlefrihet kan erhåUas förett, två eller . Satsningen är aUtsä jämte ränta,förutom satsningen på transportstödet, som i genomsnitt uppgår lUl 25 miljonerper år . Låt oss jämföra denna siffra 65 miljoner med vad baraett enda av de svenska stålverken satsar för att hålla sig modernt -inle för att öka sysselsättningen. Ett av de moderna stålverken satsar 200miljoner kronor påett är på att modernisera och hänga med i utvecklingen - utan att ökasysselsättningen. Jämför dessa 200 mUjoner, som satsas enbart för elt stålverksfortsatta upprätthållande av ungefär oförändrad sysselsättning, med de 65 miljonersom är det direkta bidraget lUl lokaliseringspolitiska åtgärder i tvåtredjedelar av ! Man förstår att det inte kan bli tiUfredsstäUanderesultat med så Utet pengar. Jämför den satsning man gjorde på u-landshjälpen 1969 -etl par hundra mUjoner med de 1 250 miUoner som vi skall salsa nästabudgetår. Det är bra att man höjer del anslaget, men vi måsle också lösaproblemen här hemma, om vi skall få folk med oss på den linjen även iframtiden. Hur regeringen än vUl göra sina prioriteringar för framliden måsleden tUl hösten göra en ordenlUgare satsning på fuU sysselsättning för defattigaste människorna här i landet, de som har den högsta arbetslösheten,alltså i första hand de som hör till stödområdet. Men den diskussion som förts här visar vad det ärfråga om: Sysselsättningsproblemet håller på att vidgas. Det är en av de förändringarsom inträffat sedan mitten av 1960-lalel när det gäUer lokaliseringspolitiken.Det är inte bara det atl den har bytt namn och kallas regionalpoUlik. 1mitten av trodde man atl man kunde omlokalisera förelag från vissaöverexpansiva regioner, storstäderna, tUl vissa fattigare landsändar. Det gårinte längre. En av talarna i debatten här sade attStockholmsbänken föreföll ganska tom, och han anlog alt riksdagsledamöterna varute och demonstrerade mot bortlokaliseringen av ämbetsverk från . ÄvenStockholmsregionen, som har varil en expansiv region, håller på att gå tUlbakasom industriregion. Också harsvårigheler, även om de inte förefaUer vara fullt så stora som i ochStockholm. Sysselsättningen inom industrin har i gåtttillbaka . På har det i GöteborgsregionentUlkommit 16 000 nya jobb, varav i offentlig tjänst 16 300. Sysselsättningen iStockholmsområdet väntas enligt regionplanens förhoppningar öka , från1970 tiU 1985, med 220 000 nya jobb, varav , 156 000, i offentligförvaltning och i privat förvaltning. Därtill kommer tUlväxten avtransport och handel. Då är det något som behöver gåtUlbaka. Vad som beräknas gå tUlbaka enligt de uppgifterna är industrisysselsättningen,och framför allt beräknas antalet industriarbetare minska. Med ledning av desiffrorna kan man anta att antalet industriarbetare i Storstockholmsområdet1970-1985 skuUe minska med 45 000 man. Då finns del inte mycket attomlokalisera. LokaliseringspoUtiken är alltså för svag för att skaffasysselsättning tiU de svagaste delarna av landet. Vi behöver, inte bara istödområdena utan i landet som helhet, en näringspoUtik som kan expandera detsvenska näringslivet tUlräckligt mycket för att ge full sysselsättning åt människorna.Inle mera. En sådan näringspolitik måste kombineras med en förnuftigarbetsmarknadspolitik. Man kan inte vid minsta överhettning eUerhögkonjunkturtopp fyUa på med ett par hundralusen importerade arbetare ochsedan inte ha jobb ål det egna folket. Om i ett enda län finns 15 000 människorsom nu vUl ha jobb, skaU man inte tro atl de får jobb närhögkonjunkturen böfiar komma, och den skaU ju vara på väg enligt vadstatistiken säger. Av dessa 15 000 kommer kanske ett par tusen att få jobb,medan de andra blir ulan. Det betyder att vi är inne i etl skede, där olikalandsdelar inte längre skall hålla på och diskutera mot varandra att man skaUomlokalisera vid en överhettning. Vi slår inför etl skede, där vi behöver ennäringspolitik över hela Unjen för alt klara sysselsättningen både inomstorstadsområdena och inom andra områden. Det är sent att säga detta . Men jag sade attdet inte räcker med lokaliseringspolitik, eftersom del inte finns så mycket attomlokalisera: "Vi talar ibland om lokaUseringspoUtiken som någonting somegentligen hör hemma i en sådan situation som förelåg för etl eller ett par årtiondensedan, när företagen stod i kö för att bygga ut. Då kunde man "lokaliseraom" företag. finns det inga företag som slår i kö för alt bygga ut, ochden lokaliseringspoUliska dragkamp som kanske förut har rått inom landetförekommer mellan och kontinenten eUer mellan och andradelar av världen. Jag sade vidare 1969 att den expansion som sker inom desvenska företagen nu sker snabbare utanför våra gränser än innanför våragränser och att det är en fåfäng förhoppning atl räkna med en expansioninnanför gränserna och en omflyttning mellan oUka områden innanför gränserna.Det finns inle mycket att flytta om. Jag framhöll detta . Det är inteförst som det kan sägas. Om vi skaU klara oss i en hårdare värld, merainlernationaUserad på grund av tekniken, kommersiaUsering ochförelagskoncentration utanför våra gränser bör inle regionerna inom landethålla på och diskutera sinsemellan. AUa partier måste gemensamt skapa ennäringspolitik för atl trygga såväl de statliga, de kommunala, de privata somde konsumentkooperativa och de producentkooperativa företagens utveckUng i denomfattning som behövs för alt trygga sysselsättningen. Jag hoppas att många läste den annons som republikenIrland hade i tidningen ; i annonsen erbjöds förmåner i form avtullfrihet inom en så stor del av som man nu strax anser sig varaansluten tUl och skattefrihet för företagen. Några hundra företag haderedan flyttat dit. 1 debatten 1969 citerade jag inte södra men välnorra , som då var i gång och drev en Ukartad politik.