prot · FV09136 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes tiU en början av herr tredje vicetalmannen. Om stöd till förmedling av biståndsinsatser från kommuneroch landsting till § 1 Justerades protokollet för den I innevarande månad. § 2 Om stöd till förmedling av biståndsinsatser frånkommuner och landsting till Herr utrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 30november intagna fråga, nr 348, och anförde: har frågat huruvida regeringen ärberedd att lärana organisatoriskt och ekonomiskt stöd till förmedhng avbiståndsinsatser in natura från kommuner och landsting tUl DRV och de av PRRbehärskade områdena i . Jag vUl först erinra om att regeringsrätten prövar besvärmed anledning av beslut av landstingskommuner om bistånd av det slag som fruDahls fråga gäller. Mitt svar avser naturligtvis endast sådan utrustning somlagligen kan stäUas till förfogande. För såväl statligt som annat bistånd bör aUtid gälla attplaneringen av biståndet tar sin utgångspunkt i mottagarlandets presentation avsina behov. Därför är det väsentligt att även biståndsinsatser in natura somkommuner och landstingskommuner önskar göra för Demokratiska repubUken (DRV) och Provisoriska revolutionära regeringen (PRR) beslutas raedutgångspunkt i önskeraål som framförts av de ansvariga instanserna påmottagarsidan. En betydande del av statliga humanitära biståndtUl DRV och de av PRR behärskade områdena i avser sjukvårdsutrustningoch medicin. En SIDA-delegation besöker för att förberedadessa insatser. Den information om behov och önskemål som delegationen inhämtarkommer att kunna läggas till grund för en bedömning av möjligheterna för SIDAatt vidga den totala svenska insatsen på hälsovårdens område genom att ävenutnyttja utrustning som gratis kan komma att tUlhandahåUas avlandstingskommuner och kommuner. Även Röda korset har förklarat sig kunna tahand om utrustnUig från landstingskommuner och kommuner som de ansvarigainstanserna uttalat en önskan att erhålla. Regeringen är beredd att i positivanda pröva framställning om bidrag tiU lagring och transport av utrustning somSIDA eUer Röda korset finner användning för. Om åtgärder för att hindra försäljning av svensk mark tillutländska finansintressen FmDAHL(s): Jag tackar utrikesministern för det positivasvar som jag har fått på min fråga. Självfallet instämmer jag i de allmännaprinciper som där uttalas om att de hjälpinsatser som här skall komma i frågamåste utgå ifrån de behov som PRR och DRV anmäler. Frågan är främst föranleddav att vi inom Svenska kommittén för ansåg det mycket angeläget attdetta bistånd skulle förmedlas på ett effektivt sätt och i nära kontakt med demottagande myndigheterna. Bakgrunden i övrigt tUl frågan är ju att de amerikanskabombningarna både norr och söder ora den demUitariserade zonen i harkrävt mycket stora offer både i människor och i den civUa organisationen underdet senaste halvåret. Vad som har hänt är ju att samhäUen har praktiskt tagetutplånats och att sjukhus och skolor har drabbats mycket hårt bl. a. därför attbombningarna i samband med höstterminens start koncentrerades mot skolor.Svenska kommittén för mottog från skolpersonal, lärare,sjukvårdspersonal och ansvariga kommunmyndigheter i vädjanden omhjälpinsatser, som vi har förmedlat till svenska kommuner och landstingsamtidigt som vi har bett dem att göra de insatser som de fann möjliga. Detgjorde vi också i medvetande om att det under förekomraycket omfattande hjälpinsatser från de svenska kommunernas sida till denordiska broderfolken, framför aUt , hjälpinsatser som blev tUl mycketgod praktisk nytta i de länder som det gällde. I den här situationen har vår aktion lett dels till attmånga kommun-och landstingsfullmäktigeledamöter har avstått från sina arvodenoch skänkt pengarna tUl , men dels också tiU att flera landsting harfattat beslut om inventering av sjukvårdsresurser som skuUe kunna avstås tUlVietnam. Det gäUer , , , och Malmöhuslän. Flera statliga institutioner har också startat en sådan inventering. Jag vUl därför, som jag än en gång tackar försvaret, uttala den förhoppningen att det bistånd sora på detta sätt kan kommaatt förmedlas verkligen skall förmedlas snabbt och effektivt och göra god nyttai ett land som har drabbats så fruktansvärt av det . Överläggningen var härmed slutad. § 3 Om åtgärder för att hindra försäljning av svensk marktill utländska finansintressen Herr statsrådet erhöU ordetför att besvara i (vpk) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 349, tUl herr jordbruksministern, ochanförde: i har frågatjordbruksministern om regeringen avser att vidta åtgärder för att förhindraförsäljning av svensk mark till utländska finansintressen. Frågan haröverlämnats tUl mig för besvarande. Enligt lag om vissa inskränkningar i rätten attförvärva fast egendom eller gruva eller aktier i vissa bolag får utländskmedborgare eller utländsk juridisk person inte utan särskilt tillstånd förvärvafast egendom här i landet. Detsamma gäller vissa svenska juridiska personer,bl. a. aktiebolag där utlänningars rätt att inneha aktier inte är begränsad påvisst sätt. TiUståndsprövningen sker i vissa fall hos och annarshos Kungl. Maj;t. kan pröva bl. a. frågorom rätt för utländskamedborgare att förvärva mark som de skall använda för egen bostad. Utländskabolags och andra juridiska personers fastighetsförvärv skaU alltid prövas avKungl. Maj;t, som har fria händer att avgöra om en ansökan skall bifallas ellerinte. Gällande lag ger alltså regeringen erforderligamöjligheter att förhindra att svensk mark i strid mot svenska intressen gåröver i utländsk ägo. Några ytterligare åtgärder i detta syfte är inte aktueUa. Om åtgärder för att hindra försäljning av svensk mark tillutländska finansintressen i (vpk): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret på min enkla fråga. Bakgrunden tUl den är följande. I ungefär har det varit aktuellt förUddeholmsbolaget att försälja en övergiven skogsby. , belägen iEkshärads koramun i innehållande ett tjugofemtal fastigheter. Byn harav bjudUs ut tiU eventuella intressenter, bl. a. kommun.Varken kommunen eller några andra svenska intressenter har dock ansett sig haekonomiska möjligheter att köpa byn. En svensk spekulant har enligtpressuppgifter funnits men backat ur. Det är givetvis det förhållandet attUddeholmsbolaget vill försälja hela byn i ett sammanhang som gjort det specieUtsvårt att få en försäljning tUl stånd. har det tillbaka cirkulerat pressuppgifteratt byn skall säljas, t. o. m. att den redan är såld, tUl ett konsortium därvästtyska intressen skulle ha ett avgörande inflytande. I samband med endebatt, som vårt partidistrikt anordnade för sedan och där enrepresentant för deltog, förnekade denne att någon försäljning skett.Detsamma gjorde ombudsman , , i den 20noveraber som ett svar på kritik mot en sådan försäljning, som framförts frånett av anordnat nordiskt miljömöte i . Han meddeladedock att förhandlingar pågår med det konsortium somnämnts och att det är mycket möjligt att man når en överenskommelse. Det har anförts att affären är den hittUlsstörsta i sitt slag i vårt land. Försäljning av enstaka fastigheter tillenskilda utländska intressenter har tydligen förekomrait i viss omfattning,särskilt i , men det uppges att en hel by av storlekaldrig förut har köpts i paket av utländska medborgare. Detta gör enligt min uppfattning att den här frågan blirav större principiell räckvidd . Vad det nu gäller är: Skall vitolerera att utländskt kapital köper upp och exploaterar svensk natur? Dettakan ju bh inledning till en utveckUng på turismens område som jag tror att deflesta inte önskar. sägerstatsrådet att några ytterligare åtgärder i detta syfte Ang, personalens medverkan i utredningar om utlokaliseringav statlig verksamhet inte äraktueUa, eftersom det enligt svensk lag finns möjlighet att säga nej. Jagtycker ändå att regeringen bör deklarera en uppfattning i detta sammanhang. Jag skulle viUa begagna tiUfället att mot den härbakgrunden rikta ytterligare en fråga tUl statsrådet . Det är ju så attmånga kommuner i glesbygden satsar mycket hårt på turismen, inte minst för atti någon mån därigenom kompensera minskade arbets- och inkomstmöjligheter förmänniskorna. Man bygger stugbyar och upprättar fritidsområden, och man försökerlocka turister från aUa håll. Detta innebär givetvis stora investeringar förkommunerna. Av och tUl kan kommuner bli erbjudna att köpa mark försådana ändamål sora i t. ex. detta fall, vUket inte är det enda. Jag känner bl.a. tiU att erbjudit Ulleruds kommun likaledes i attköpa ett markområde för fritidsändamål, vUket av kommunen måst avvisas på grundav bristande ekonomiska resurser. Min fråga i detta sararaanhang är därför: Kan regeringentänka sig ta initiativ för att t. ex. genora utvidgning avraarkförvärvslänefondens bestäramelser göra det möjligt för kommunerna att lånapengar tUl inköpande av mark för ändamål som här har beskrivits. Om i vUl ställaen ny fråga, som icke har den minsta beröring med den han fömt har ställt, fårhan återkomma i ett annat sammanhang. i (vpk): Jag tycker att frågorna har ett samband. Vadsom är naturligt och vad som är av intresse i sammanhanget är att ge svenskaintressenter möjlighet att komma in i bilden. Det är en tilltagande tendens attutländska exploatörer köper upp mark i . Jag nämnde förut vad som händeri . Där har också framkommit att danskar är intresserade. Och i ,där tyskar har varit ute för att köpa mark, har det blivit en reaktion blandbefolkningen på så sätt att ett byalag har bUdat ett aktiebolag för attförhindra en sådan försäljning. Vidare finns det liknande fall på . Den här frågan är faktiskt av så pass allvarlig natur attregeringen inte bara kan säga att den är utan intresse, utan här måsteregeringen tUlkännage en uppfattning. Överläggningen var härmed slutad. personalens medverkan statlig verksamhet i utredningar om utlokalisering av Herr handelsministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 28november intagna fråga, nr 343, tiU herr finansministern, och anförde: har frågat finansministern påvUket sätt personalen i utlokaliseringshotad statlig verksamhet ges tiUfälleatt delta i deutredningar på vilka beslut om eventueU utlokalisering skall gmndas, t. ex. dådet gäUer Svenska . Med hänsyn till det exempel som nämns ifrågan har den överlämnats till mig för besvarande. Beslut om utlokalisering av statlig verksamhet är oftastresultatet av en avvägning mellan statsmakternas ansvar för den ekonomiskautvecklingen i alla delar av landet och strävan att beakta bl. a. de anstäUdasönskemål att ej behöva flytta. Det är således en politisk avvägning som måsteske, där de anställdas önskemål är en faktor av flera att ta hänsyn tiU. I det faU som nämnt informeradesPenninglotteriets företagsnämnd av företagets ledning om den rekommendation omutflyttning som regeringen lämnat tUl företagets styrelse och verkställandedirektör. Vid extra bolagsstämma tvåveckor därefter fattades beslut om utflyttning. 1 fråga om det praktiskagenomförandet av utflyttningen beslöt bolagsstämman att fortlöpande kontaktskall hållas med personalklubben för att bereda klubben tUlfälle att framförapersonalens synpunkter på utformningen av de åtgärder som omlokaliseringenpåkallar. Ang. personalens medverkan i utredningar om utlokaliseringav statlig verksamhet (ra): Jag tackar statsrådet för svaret. Av det framgår att någotegentligt samråd med personalen inte har ägt rum före beslutet om utflyttning.Regeringen ger en rekommendation tUl företagets ledning. Personalen informerassamma dag. tar en bolags-stäraraa slutlig stäUning tillfrågan ora ett utflyttande av till . Det är knappastett förfaringssätt som står i god överensstämmelse med de anspråk man numeramed rätta ställer på ett meningsfuUt samråd, vilket raåste innebära att man haröverläggningar innan ens prehminära beslut har fattats. har personalen vid inte fått någonreell möjlighet att påverka beslutet. Det är särdeles bekymmersamt, eftersomdet här företaget i väldigt stor utsträckning har följt de uppmaningar somlämnats tiU myndigheterna om att i första hand anställa äldre arbetskraft. Detär inte så många sora arbetar i detta företag, totalt 83 personer, men av demär i åldern mellan och pensionsåldern. Väldigt många avdem en klar majoritet är kvinnor, och de allra flesta av dem är gifta medraän sora har sysselsättning i andra företag än . Det säger sigsjälvt att beslutet ora utflyttning kommer att skapa väldigt stora problem.Många tvingas av just dessa förhållanden att stanna kvar i . Man harsåledes möjligen löst ett problem genom att skapa ett annat - och det är intesärdeles föredömligt. De som ändå följer med, på grund av svårigheterna att fåersättningssysselsättning här i , får ofta mycket stora problem därföratt de har ansvar för gamla anförvanter, som är beroende av deras tillsyn ochomvårdnad. Personalen vid upplever det så att den direkt harförhindrats att på ett meningsfullt sätt delta i förberedelserna för det härbeslutet. Jag måste för min del bara djupt beklaga att det går tUlpå det här sättet, i aU synnerhet i en verksamhet som bör vara föredömlig. Ang. personalens medverkan i utredningar om utlokaliseringav statlig verksamhet Vi har varit väl medvetna om att de olikaolägenheter kan uppstå som nämnde kunde föreligga för Penninglotterietspersonal. Det framgår också av det svar jag lämnade att vi utgick från att detskulle komma att finnas en ganska spridd önskan bland personalen att intebehöva flytta. Frågan om utflyttning från hardiskuterats , olika placeringsorter har nämnts och det har funnitmånga tUlfäUen både för och för representanter förregeringen att följa uppfattningarna hös personalen. Men det jag tycker attherr kunde kosta på sig att erkänna är att det här är en mycket svåravvägning att göra mellan den i och för sig ganska uppenbara och naturligainställningen från personalens sida att det bästa vore om företaget fick Uggakvar och den andra aspekt som det ankommer på regeringen att ta med ibedömningen, nämligen: VUket ansvar har vi för den ekonomiska utveckhngen iandra delar av landet, däribland ? I den avvägningen måste båda dessakomponenter finnas med, och den enda som kan göra avvägningen är i så fallstaten-ägaren. Vi kunde väl veta hur personalens uppfattning i det sammanhangetskulle se ut, och vi lade in den i avvägningen. Sedan menar vi att det som kan bh föremål för direktsamråd och samarbete inom företaget är hur utflyttningen praktiskt skaU genomföras.På den punkten har bolagsstämman reagerat mycket snabbt och fattat beslut omatt personalen skaU få vara med. Dessutom skall åtminstone två årgå innan utflyttningen kommer tUl stånd - så det finns stora möjligheter församråd och för den anpassningspolitik av olika slag som är nödvändig. Jag gör gärna, herr statsråd, det erkännandet att det härär en mycket besvärlig avvägningsfråga. Men att ett beslut är besvärligt ochförenat med synnerligen disparata önskeraål får i och för sig inte tas somanledning att underlåta att ha ett sådant samråd som vi nu talar så mycket om iden allmänna debatten i vårt land. Jag skulle tro att personalen hade kunnatframföra ganska många kloka synpunkter inför det här beslutet. Personalen kundeexempelvis ha framfört Utet synpunkter på vad det egentligen innebär attflytta ett nära nog renodlat distributionsföretag från tUl Gotland.Det belopp flyttningen kommer att kosta, plus det kapitaUserade värdet av allaökade driftkostnader för åren framöver, är antagligen så stort att man kunnatnå betydligt bättre lokaliseringseffekt for de pengarna med någon annan åtgärdoch därigenom också undvUcU att skapa ett problem genom att lösa ett annat. Om de synpunkter som nu för framoch som alltså gäller de tekniska och praktiska problem som kan uppstå vid enflyttning var vi väl underrättade, eftersora företagsledningen - och därmedockså människor som arbetar i hade gjort en ganska grundliggenomgäng av de problem som kunde uppstå. Vi var aUtså väl medvetna om deinvändningar som från de utgångspunkterna kunde riktas mot en utflyttning. Menvi fann att de svårigheterna avgjort mte var så stora att man kan hävda attnågonting i företagets sätt att arbeta allvarligt äventyrades genom enutflyttning. Den reella merkostnad som uppstår är i storleksordningen ImUjon kronor . Det skaU ställas i relation tUl Penninglotterietsomslutning på . Det är aUtså i förhåUande tiU omslutningenen mycket liten del. Vi tror - och jag har den uppfattningen attföretagsledningen har en liknande bedöraning - att kommer attfungera alldeles utmärkt i . Det är dessutom väsentligt att vi kan bevisaatt det går att driva ett företag av typ också från . Ang. byråkratin i den samhälleliga verksamheten Om vi kapitaliserar den ökade driftkostnaden med 1 miljonkronor ora året blir det en ganska försvarlig sumraa. Hur stor den blir berorpå vilken princip vi tUlämpar, men den kommer åtminstone att uppgå till 10-15miljoner kronor. Och vad som inte alls redovisas är vUken prövning som gjortsav vUka andra lokaliseringseffekter som skulle kunna uppnås med den summan. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. byråkratin i den samhälleliga verksamheten Herr statsministern erhöUordet för att besvara (ra) framställdainterpellation, nr 58, och anförde; har frågat mig om jaguppmärksammat att byråkratin krånglet i den samhälleliga verksamheten tagitbetydande och till synes orimliga proportioner och om jag i så fall har föravsUct att vidta specieUa åtgärder för att utmönstra vad som kan anses vara"onödigt krångel". Det är självklart att alla vill undvika byråkrati ochonödigt krångel. slår vi vakt om kraven på konsekvens, fasthet ochförutsebarhet i de offentliga myndigheternas handlande. Det leder till att bl.a. vissa krav på "formalism"måste uppfyllas. uppehåller sig huvudsakligen vid det storaantal blanketter som kommer tUl användning i samhällsverksamheten. I en delfall kan klagomål av det slaget vara berättigade. Jag vill emellertid göra deti och för sig självklara påpekandet att en väl utformad blankett gör detlättare för den enskUde medborgaren att t. ex. söka ett tillstånd. Utanblanketter skulle säkerligen sådana förfaranden bli mera betungande förmedborgaren. Blanketten som sådan är i regel ett nödvändigt hjälpmedel ochrationahseringsinstmment. Häri torde förklaringen ligga till att blanketter haren stor användning, inte bara inom statlig och verksamhet utan i minstlika hög grad inom det privata näringslivet. Det är och bör aUtid vara en angelägen uppgift för såväl de olika Ang. byråkratin i den samhälleliga verksamheten myndigheternasom de särskUda rationaliseringsorganen att utmönstra onödiga blanketter ochbestämmelser för att underlätta den offentliga verksamheten. Det ständiga behovet av rationalisering och förenkling avverksamheten får emellertid inte förleda oss till allmänna fördömanden av deoffentliga tjänstemännens arbete. Vi har aU anledning att värna tjänstemännenmot svepande och obestyrkta anklagelser. Vi måste göra klart att de anställdahos stat och kommun fuUgör arbetsuppgifter som på ett avgörande sätt bidrartill människornas materiella och andliga välfärd. Internationellt sett fyller den svenska förvaltningen högakrav på effektivitet och rättstrygghet. Jag vill påpeka att den skiljer sigfrån andra länders därigenom att den präglas av en långt genomförddecentralisering. Inora statsrådsberedningen bedrivs ett kontinuerligt arbeteför att decentralisera ärenden från regeringen tiU underlydande myndigheter. Kraven på samhället kommer att öka. Därför är självfalleten diskussion om arbetsformerna av stor betydelse. Alla ansträngningar börgöras för att få en så effektiv och enkel förvaltning som möjligt. Alla iförvaltningen - den må vara statlig eUer - bör utföra sinaarbetsuppgifter i klart medvetande om att all deras verksamhet syftar tiU attförverkliga medborgarnas sarafällt forraulerade krav. Den uppgiften kan de lösa endast med en öppen och generösinställning till de medborgare de komraer i kontakt med. I en modern demokratifinns det i sarahällsorganens arbete ingen plats för det gamlaöverhetssamhällets myndighetsutövning. Stödet för de åtgärder myndigheternavidtar i enlighet med sina uppgifter är de i demokratiska formerframdiskuterade och fastlagda målsättningarna för samhällets utveckling. Derasuppgift är att tjäna raedborgarna för det gemensamma bästa. Den enskUde tjänstemannen är således inte genom sinställning berättigad till någon personlig auktoritet i förhållande till denenskilde medborgaren. Han bör fullgöra sina uppgifter i en anda präglad avvilja tUl samarbete och till beredvUlighet att förklara och upplysa om oftakompUcerade förhållanden. De svårigheter den enskUde kan ha att finna"rätt instans" måste mötas med vidgad information men framför alltgenom de anstäUdas tjänstvillighet och intresse för hans sak. Särskilda krav idessa avseenden ställs på de anstäUda som har hand om samhäUets hjälp- ochvårdinsatser. De människor som vänder sig tUl samhället för att få den hjälpsom resurser avsatts för har rätt att kräva tillmötesgående och engagemang fråntjänstemannens sida. Jag vet att det görs fina insatser i denna anda inomden offentliga sektorn. Men arbetet är ofta påfrestande. Just därför måste viständigt vara medvetna om de höga krav som allmänheten ställer på sina egnaorgan. Ett mål för arbetet i de offentliga organen raåste aUtid vara attmedborgarna i sin kontakt med det "aUmänna" upplever att det ärmänniskor som möts på jämstäUd fot. HerrTURESSON (m): Jag tackar statsministern för svaret på mininterpellation. Tyvärr kom det mig tUl banda först , och detstrider ju mot de regler vi har att rätta oss efter. raotoravärlden som jag har viU jag dock gärna tro att det berott på någotdistributionstekniskt missöde. Statsministern har i svaret på min interpellation uttalatsig mycket positivt om de offentliga tjänstemännens insatser. Det är bra, herrstatsminister. Som statstjänsteman vet jag att det omdömet iallt väsentligt är riktigt och rättvist. Jag har inte heller något att invända raot statsministernsövriga teser i svaret. Jag utgår nämligen från att statsministern inte tolkatmina uttalanden i interpellationen som några "aUmänna fördömanden av deoffentliga tjänstemännen" eller som "svepande och obestyrkta anklagelser". Men hur förträffliga vi tjänstemän än må vara så har vinaturligtvis våra svagheter. TiU dem hör en dragning av den i förvaltningennödvändiga formalismen mot en perfektionism, som stundom utvecklas inom alladministration, den må vara statlig, eUer enskUd. Det är i första handde nackdelar som följer av en sådan utveckling som jag avsett belysa i mininterpellation. Dessanackdelar är i huvudsak av två slag. Först och främst minskar den s. k. effektiviteten, ora detadrainistra-tiva arbetet och rayndighetsutövningen görs mera komplicerad änändamålet kräver. Det medför en för stor organisation och onödiga kostnader.Det här är naturligtvis inte någon särskilt originell slutsats. Och jag är allsinte ensam om den. efter det att jag framställt rain interpeUationhöll professor ett föredrag vidsparbankskongressen här i . Han yttrade därvid bl. "Ett annat allvarligt problem är hur man skall skapakostnadsmedvetande i den offentliga sektorn, när dels output är svårt att överhuvud taget mäta, dels offenfliga myndigheter inte uppträder i konkurrens medandra företag. Privata företag bmkar ju, kanske något tillspetsat,karakteriseras som vinstmaximerade, vilket betyder att de försöker uppnåstörsta möjliga skUlnad mellan produktionsvärde och kostnader, en skUlnad somvi kallar vinst. Som vi vet, skapar detta beteende starka incitament att hållanere kostnaderna. Frågan är då hur enskUda offentliga myndigheter skallkarakteriseras. De är uppenbarligen inte vinstmaximerade. En viktig aspekt påen offentlig myndighet är troligen att den lätt tenderar att bli'input-maximerare'. Många myndigheter försöker, tycks det, komma över så mycketproduktionsfaktorer som möjUgt - tjänster, expenser, utrymme osv. Detta äruppenbarligen inte någon förmånlig utgångspunkt för kostnadsraedvetande."