prot · FV0931 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi måste redan nu vara väl medvetna om den risksituation mankan hamna i om man inte inser just detta. Det är därför som vi i en avpunkterna i vår reservation till betänkandet framhåller att det redan nufordras den aUra största vaksamhet och att man vid en uppgång måste tänka sigen stramare finanspolitik än den som vanligen bedrivs. När man talar om finanspoHtik kommer man in på skatter.Det tredje sättet att se till att hushällspengarna räcker bättre är att ordnaså att inte de inkomster folk har i så hög grad som försvinner i skatt. Dåskulle det faktiskt bli litet mer pengar kvar i hushållskassan än det blir förnärvarande. När vi talar om skatter vUl jag nämna att en möjlighetvore att sänka mervärdeskatten pä Hvsmedel, Många har föreslagit det, och detfinns fördelar med en sådan åtgärd. Men det finns naturhgtvis också nackdelar.Det vore krångligt att ha ohka momssatser på olika varor, och det bleve Htetinvecklat att avgöra om chokladkex är mat eller inte. Vidare är det tveksamt omman skall ha det på det viset att man plockar bort mervärdeskatten på oxfilémen har den kvar eller t, o, m, höjer den på t. ex. arbetskläder. Sådananackdelar gör att jag för min del har anledning att uttrycka tveksamhet införden typen av förslag - även om det finns fördelar med förslagen. AnledningentUl att jag anser mig kunna uttrycka tveksamhet när det gäller att sänkamervärdeskatten på Hvsmedel är att det finns en mycket enklare metod att sänkaskatterna ochåstadkomma det man bör åstadkomma. Det är, och , attsänka skatten på inkomst, för om man sänker den blir det mer pengar kvar ihushållskassan och lättare att köpa. Jag skulle vilja föreslå att man gjordedet. är det i stället så att vi befinner oss i ett skede av skattehöjningar.Här talas om att det inte är några skattehöjningar - det kanske att säga sä småningom i debatten - men vi vet att kommunerna höjer sinaskatter, tiH stor del beroende på de stora bördor som regeringen lägger på dem.Vi vet också att inflationen för upp de vanliga inkomsttagarna i högreskatteklasser, där de kommer att drabbas hårdare. Trots att detta officielltgår under beteckningen "utan skattehöjningar" är det ett årmed ganska kraftiga skattehöjningar, och det är mycket aUvarligt. Vi behöver verkligen sänka de direkta skattesatserna, ochinte höja dem. Det behöver vi göra inte bara därför att det skall bli merpengar kvar i hushållskassan utan också därför att de höga skattesatser vi harför närvarande utgör ett utomordentligt allvarligt hot mot vår ekonomis sättatt fungera. Och jag är mycket förvånad över, , attfinansutskottets majoritet inte uttrycker någon medvetenhet om det idiskussioner i ohka sammanhang. Man kan ändå se på den genomsnittligainkomsttagarens situation. Låt oss säga att han hade i inkomst,att han fick en löneökning och att priserna stiger med 5procent. Den prishöjningen kostar honom i fördyringar, ochkvar står då 2 000. Men inkomsthöjningen på drabbas av skatt, ochinte bara det, utan en del av den går också åt genom att bostadstiUäggenminskar, och i en del faH kanske genom att barndaghemsavgifterna ökar. Detfinns också en del andra avgifter som beror på inkomstens storlek och somjusteras upp, om inkomsten ändras. Sätter man sig ner och räknar igenom den genomsnittligainkomsttagarens situation, finner man att av löneökningen på 3 000 kronorförsvinner upp emot 2 500 på det av mig angivna sättet. Sedan har prisernastigit med . Totalt blir det alltså , men löneökningenvar bara 3 000. Det innebär att löntagaren trots en så kraftig löneökning får mindre pengar kvar. Det innebär att fler och fler människor blirmer och mer beroende av olika bidrag som stat och kommun betalar ut. Därigenomhar de höga skatterna kommit att bli ett socialt problem och inte bara ettekonomiskt. Vi anser att det är absolut nödvändigt att ha ettskattesystem som gör att det lönar sig att arbeta, men är detinte svårt att konstmera fall där det faktiskt lönar sig att sjukskriva sig istället. Har man ett system som medför att det lönar sig att sjukskriva sig,även om man inte skulle vara speciellt sjuk, får man ocksä en sjukekonomi. Det kommer då inte att finnas några pengar kvar att betala ut i aHa debidrag, som det i många faU är verkligt angeläget att ha pengar till. Eftersomden värld vi lever i är en hård värld för många människor, så fordras det ettsocialt medvetande för att den inte skall bli hårdare än nödvändigt. För attinte, utvecklingen skall gå över styr, herr finansminister, så att vi inte fårnågra pengar kvar för dessa angelägna syften, måste vi driva en sådan ekonomiskpolitik att det lönar sig att arbeta. Därför skall man sänka skatterna! Det är emellertid lättatt säga, menar en del, men svårt att göra. Jag tror dock att det finns godamöjligheter. Det förekommer ett omfattande offentligt slöseri - tidningsrubrikernatalar för sig själva och kostnadsjakten inom det offentliga är mindre utprägladän inom verksamheter där man själv måste betala för sig. Ocksåkommunalskatterna skulle kunna bli rimligare, om inte staten lade så storabördor på kommunerna. slogs jag här för en reservation som gick ut påatt man skulle se igenom de olika råd och anvisningar av mycket dyrbart slagsom ämbetsverken skickat ut tUl kommunerna och som på många håll kräver ensådan lyxstandard att kommunerna har svårt att genomföra projekten utan atttvingas till skattehöjningar. Jag var då ensam om att försvara dennauppfattning, men tiU min utomordentliga glädje läser jag i årets finansplan attherr Sträng har blivit så klok att han nu tänker göra detta alldeles av sigsjälv, trots att alltså röstade emot att man skuUe förfaraså. - rynkar pannan, men jag har bättre minne än pådenna punkt. Också på skolpoHtiken skulle man kunna spara pengar, omden drevs på ett rimligare sätt. Som det är blir en skolaknappast färdig förrän man måste börja ändra om i väggar och annat därför attskolplanerna har ändrats av utbUdningsministern. Sådant kostar mycket pengar.BostadspoHtiken är också mycket dyr. Genom hyresregleringarna harbyggkostnaderna rusat i höjden. Det har företagits omfattande rivningar, och bUHgarebostäder har på det sättet försvunnit. Och byggkostnaderna kommer att fortsättaatt stiga som det blir synnerligen svårt att hitta skattepengar tillatt subventionera bostäderna på det sätt som vi hittiHs har gjort medbostadstUlägg och på en lång rad andra sätt. Jag undrar om vi inte är på väg ini något slag av kris på detta område en uppfattning som jag finner att ocksåHSB:s tidning bo ger uttryck för i en ganska amper ledare. På bostadspolitikens område finns både det ena och det andrasättet att spara pengar. Vi subventionerar hyrorna på många sätt: vi hållernere hyrorna, så att de är lägre än de höga byggkostnader som hyresregleringenmedfört. Detta kräver mycket stora skattepengar. föreslår en del människor att vi skall göra påmotsvarande sätt också med matprisema. I och för sig kan det vara mycketlockande att på det viset sänka matprisema det finns en hel del som talar fördet men jag tror att man i så fall bör gå tiH väga med den allra ytterstaförsiktighet, eftersom en ytterligare höjning av skatterna för att kunna sänkamatprisema lätt leder in i svårigheter. Det finns andra sätt att spara pengar, herrfinansminister. Man kan t. ex. vara lite mindre lättvindig när det gäHerstatlig företagsamhet. Om man ägnade sig åt en bättre sparsamhet medskattepengar, tror jag att man skuHe få utrymme för en viss sänkning avskatteskalorna. Om man fortsatte med att inte låta utgifternaöka lika snabbt som inkomsterna faktiskt gör för staten genom den ekonomiska tUlväxten,skuHe man kunna sänka skatteskalorna, och det är detta vi vUl. Det haren mycket gynnsam effekt på vår ekonomi. Om man tänker sig att en kommun skuHevåga sig på att höja skalan för den kommunalaskatten tUl , tror jag att den ekonomiska UtveckHngen i denna kommunskulle bli så skmttig, att den skulle få mindre pengar att röra sig med än denhade med en lägre skattesats. Det är en sanning som gäller inte bara för enkommun utan den gäUer för landet som helhet, även om socialdemokraterna harglömt bort den. Det är en anledning tiU att er politik har blivitreformfientlig. Det finns mycket man kan göra för attförbättra det ekonomiska läget. Man kan helt konkret hantera det svåra läge sområder för mänga av landets husmödrar, och jag tycker att det är skräp att nivisar så litet av initiativ. Jag tycker att det är illa, , att deti ert betänkande finns så ringa medvetenhet om de svårigheter som degenomsnittliga inkomsttagarna faktiskt har. Jag har här försökt att Htetresonera om vad man skuUe kunna göra för att hantera dessa svårigheter. Likaledsen som jag är över er lättvindighet på det området, Hka glad är jag överatt de tre borgerliga partierna i en gemensam reservation visat att det härfinns ett alternativ till den socialdemokratiska politiken. De borgerhgapartierna har vid olika tUlfällen lagt fram gemensammayttranden i den centrala frågan om hur den ekonomiska politiken skaU skötas.Det är mycket bra, därför att det behövs att väljarna kan se att här finns ettfunktionsdugligt alternativ till socialdemokratin. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall till denreservation jag talat för och de tio punkter som angivits i denna. (vpk): Det är inte särskilt mycket substans vare sigi finansutskottets betänkande eUer i de borgerliga partiernas gemensammareservation. Där finns ingen tillfredsställande analys av orsakerna tiU denstora arbetslösheten och till de kraftiga stegringarna av priser och hyror. Därfinns inga förslag som visar vad man praktiskt skall göra för att bekämpaarbetslösheten och prisstegringarna. Det förefaller heller inte att finnas någon större skiUnadi åsikter mellan de socialdemokratiska och borgerliga ledamöterna i finansutskottet.En resenär från utlandet, som är obekant med färgen på regeringen i ochmed majoritetsförhållandena i finansutskottet, skulle inte genom att läsa debägge texter som här föreligger med någon säkerhet kunna säga vilken text somskrivits av socialdemokrater och vUken som skrivits av borgerliga. Dessapartier får väl själva avgöra för vilket parti detta är minst smickrande. EndaskUlnaden är egentligen att den socialdemokratiska halvan av utskottet vUlavslå ett par ointressanta borgerliga motioner och att den borgeriiga halvanvUl avslå en lika ointressant socialdemokratisk motion. Men alla vet att det inte saknas problem i och attdet inte saknas problem för människoma. Det finns en stor arbetslöshet,priserna stiger kraftigt, och detta drabbar hårt aHa löntagarfamiljer mensärskilt barnfamiljerna och låginkomstgrupperna. Det är bra att detta nu sentomsider trängt fram till och med tiU moderata samlingspartiet. Hyrorna harockså stigit kraftigt. Skattebördan känns mycket tung för gmpper som inte harnågot överflöd på livets nödtorft. Men vilket svar ger de socialdemokratiska och borgerligapartierna alla Nr 31 människor för vilka är en hård strid för att få inkomsterna att Onsdaeen den räcka tUl det nödvändigaste? Vilket perspektiv ger de alla dessa , jQ,y2 människor?Jag bortser nu från det parlamentariska och tekniska språket--------- ipropositioner och utskottsbetänkanden. Jag försöker att se till , Pmansdebattinnehållet i vad som sägs. Men där finns ingenting konkret och påtagHgt. Det ärallmänna uttalanden i stU med att "full sysselsättning, fortsatt högtiUväxttakt, balans i utrikesbetalningama, jämnare inkomstfördelning,StabiHsering av prisnivån samt regional balans skall vara övergripande mål förden ekonomiska poHtiken". Men vad ger sådana uttalanden människoma närverkligheten är den rakt motsatta? Arbetslöshet, låg tUlväxt-takt, ojämninkomstfördelning, stigande priser och fortsatt utarmning av stora regionergenom avflyttningen är det kännetecknande. råkade det vara de borgerligapartiernas förslag tUl målsättning som jag läste upp. Men dessa partier anvisar trots sin s. k. oppositionsställning inga som helst andra medel än densocialdemokratiska regeringen för att lösa människornas problem. Ty ingeninbillar sig väl att inrättandet av ett ekonomisk-socialt rad ochsammankallandet av en stabUiseringspolitisk konferens skulle ge ett enda nyttarbetstillfälle eller betyda ett enda öres prissänkning på mjölken ellerköttet. De borgerliga partierna saknar helt konkreta förslag tiUåtgärder som skuHe kunna hjälpa de arbetande människorna. Det är inte mångamånader sedan de var beredda att överta regeringsmakten, men vUlde ingenting annat än regeringen . Tror man att prisstegringarna skullekännas mindre om herrar och i stället genomförde dem? Det har talats och skrivits mycket om betydelsen av atttre partier har kommit fram tUl gemensamma ståndpunkter i den ekonomiskapolitiken, och jag kan hålla med om att det är intressant att konstatera, attcenterpartiet och moderata samlingspartiet har gemensamma krav och värderingari gmndläggande frågor. Men eftersom skillnaden gentemot regeringspartiet är såminimal kunde man väl i den borgerliga pressen ha noterat den ännu störreframgång som består i att fyra partier tycks ha samma plattform för denekonomiska politiken. För att inte vara orättvis måste jag här göra reservationpå en punkt. De borgerliga partierna är inte lika säkra som socialdemokraternapå att det blir ett konjunkturomslag . De menar att man kan ha en bestämduppfattning på den punkten först fram . Vad som skiljer denborgerliga från den socialdemokratiska ståndpunkten är alltså litet mindrebestämdhet och något mindre tilltro tUl kapitalismens s, k, läkande krafter. kommunisterna anser att man måste ställaföljande omedelbara uppgifter i centmm för den ekonomiska politiken: 1, Arbetslöshetenmåste effektivt bekämpas med målsättningen att infria löftena om full sysselsättning, 2, Priserna måstesänkas framför allt på viktiga livsmedel, 3, Hyror och andrabostadskostnader måste ner särskilt i de nybyggda lägenheterna. Det ärdessa krav som en växande del av det svenska folket anser " Det är en bankmttförklaring av det nuvarande ekonomiska systemetatt det inte kan bemästra vare sig arbetslösheten eller inflationen. Det är ettutomordentligt farligt läge för regeringen när den låter tiden gå utan attvidta effektiva åtgärder för att minska , arbetslösheten och för att stoppaprisstegringarna. De som poHtiskt tjänar på denna låt-gä-poHtik är deborgerliga krafterna, som demagogiskt utnyttjar situationen. Vi har ju nysshört här klaga över det ekonomiska system som när honom,I det sammanhanget måste jag naturligtvis ge min komphmang tiH docenten inationalekonomi som upptäckt att man får betala mindre i skatt ominkomstskatten minskas. Jag hoppas noterade det uppslaget. Man måste ta mycket aUvarligt på detnuvarande läget och de aktueHa problemen för många människor. Det är säkertinte bara vi som tycker att regeringen tar för lätt på dessa frågor, att den underskattarde arbetande människornas svårigheter, att den nonchalerar de opinionsyttringarsom förekommer. Det finns ett slags istadighet i regeringens inställning, somgör att den vägrar att ta upp nya lösningar tiU aUvarlig diskussion. senaste räkning redovisar 136000 helt arbetslösa. Särskilt hög är ungdomsarbetslösheten - 46 000 arbetslösaär , vilket motsvarar av arbetskraften i dessa åldrar, TiHdessa siffror bmkar sägas att arbetslösheten dock ökat mindre meHan decemberoch januari detta årsskifte än eUer att de av regeringenvidtagna åtgärderna - som det heter - ännu inte slagit igenom. Antalet anmäldaarbetslösa vid arbetsförmedlingarna visar t, o, m, en viss mindre nedgång meHanjanuari och febmari, men denna uppvägs av den ökning som skett av demsom är i beredskapsjobb eller i AMS-skolning, Ett faktum är alltså att det inte skett någon omsvängningtill det bättre i syselsättningsläget. Detta tvingas också finansutskottetkonstatera. Arbetslösheten har legat på en hög nivå under snart ett heltår. Om regeringens åtgärder hade varit effektiva och tiUräckliga, borde de förlänge sedan ha gett resultat. De arbetslösa skaH inte behövavänta på ett meningsfullt arbete. Regeringen har hänvisat till att den vidtagit meraomfattande åtgärder än tidigare i kampen mot arbetslösheten, I runttal 100 000 människor finns i arbetsmarknadsutbUdning, i beredskapsarbeten, iskyddad sysselsättning eller i arkivarbete. Denna stora gmpp kan alltså hellerinte få arbete inom det privata kapitalistiska näringslivet. Härtill kom enUgt den senaste räkningen ytterligare 104000 personer som av arbetsmarknadsskäl kunde få arbete endast på deltid. Ännuen stor gmpp omfattande 126 000 personer är de s, k, latent arbetssökande,personer som skuHe ha sökt arbete om de ansett att något sådant stått att få påden ort där de bor. Enligt experter på arbetsmarknadsfrågor måste man emeHertidräkna ytterhgare en gmpp omfattande 50 000100 000 människor till vad debenämner "arbetskraftspotentialen". Det är gmpper som inteingår i den s, k, arbetskraften och som inte är förhindrade att arbeta avvårduppgifter, studier, sjukdom eller liknande. Den sammanlagda undersysselsättningen är alltså mycket stor och uppgår tUlöver en halv miljon. Det är människor som skulle vUja ut i arbete eller haarbete i fuHare mening än de nu har. När arbetslösheten diskuteras måste det göras klart attorsakerna tiU att så många människor inte kan beredas arbete är flera. Man kanuttrycka det så att det finns oHka typer av arbetslöshet som beror på ohkaekonomiska och sociala processer. När man söker efter åtgärder motarbetslösheten måste dessa därför också vara av olika slag - på kort sikt, pålängre sikt osv. Man får i varje fall inte nöja sig med att titta påförändringar i de tal som arbetsförmedlingarna publicerar och ropa hurra denmånad dessa siffror på aUvar börjar sjunka. Den typen av arbetslöshet är baraen del av problemet. Det finns olUca sätt att teoretiskt och principiellt se päfrågan om arbetslösheten. Man kan ha samma syn som en tidigare folkpartiledareoch hävda att det nuvarande ekonomiska systemet fungerar bäst med en betydandearbetslöshet. Man kan försöka inbiUa sig själv och andra att fullsysselsättning kan åstadkommas inom det kapitalistiska produktionssättetsramar. Bägge dessa betraktelsesätt måste utdömas som felaktiga. Ett tredje betraktelsesätt, som vi anser vara riktigt, äratt arbetslösheten beror på bestämda ekonomiska och sociala lagbundenheter somhör samman med det kapitalistiska produktionssättet och att rätten tUl arbetedärför fullt ut kan förverkligas endast genom kamp som avskaffar kapitaHsmensekonomiska system och bygger sociaHsm, Men en sådan insikt får naturligtvis inte innebärapassivitet inför den nuvarande arbetslösheten. Rätten till arbete, kravet påfull sysselsättning måste hävdas gentemot ekonomiska och politiska krafter somgodtar massarbetslöshet eUer t, o, m, utnyttjar den för angrepp på arbetarnaslöner. En ny samhällsbyggnad skapas endast genom människornas medvetna insatseroch genom att man slåss för rättfärdiga krav. Bland dem är rätten tUl arbeteett av de främsta. Den nuvarande stora arbetslösheten kan inte förklarasenbart som ett konjunkturfenomen, som skapats av den akuta ekonomiska krisen.Den är också en produkt av kapitalkoncentrationen och den alltmer framträdandesnedlokaUseringen av näringslivet, som medfört att fått avfolkade ochöverbefolkade områden. Den sammanhänger vidare med monopolkapitaletsföretagspolitik, som i syfte att öka utsugningen ersatt arbetare med maskinerutan att motsvarande tUlskott i nya arbetstUlfällen skapats. En hänsynslösutslagning ur produktionen drabbar framför aHt medelålders och äldrearbetstagare, som kastas ut ur produktionsprocessen ochsedan inte har några chanser att komma tUlbaka, Arbetslösheten har under1960-talet blivit större för varje konjunkturcykel. Den industrieUa reservarméav permanent arbetslösa som talade om är en verkligheti det nutida svenska samhället. Med arbetsvärd och skyddad sysselsättning sökerman skyla dess existens, men det är ett faktum som inte ens det privata näringslivetsmest hängivna försvarare kan förneka, att detta privatkapitalistiskanäringsliv blivit oförmöget att tillgodogöra sig alla sina medborgaresarbetsinsatser. Det krav de arbetslösa har rätt att ställa på stat ochkommun är att dessa finansierar arbeten på olika samhällsnyttiga områden iall den utsträckningsom krävs för att effektivt nedbringa arbetslösheten. De områden vi främsttänker på är miljövård, utbyggnad av daghem och annan service, insatser inomvårdsektorn, ökad trafiksäkerhet och ökad yrkesutbildning. Den arbetslöshet somsammanhänger med den växande regionala obalansen måste bekämpas genomanläggande av statligt ägda basindustrier, finansierade med medel urAP-fonderna, Alla de som kan få endast deltidsarbete eUer hör till de latentarbetssökande, dvs, inte kan få lämpligt arbete på sin ort, måste beredas fullsysselsättning genom en långsiktig planering av näringslivets utbyggnad ochförändringar. Målsättningen måste vara att göra slut på arbetslösheten. Någonlägre målsättning kan icke godtas. Det andra stora problemet för lönarbetarna och derasfamiljer är, som aUa vet, den oavbmtna och kraftiga stegringen av priser ochhyror. Jag skall främst uppehålla mig vid stegringen av livsmedelspriserna,UtveckHngen av priserna är bekant för alla och inte minst för dem som svararför hushållens inköp. har priserna på livsmedel stigit med i mnt . Enbart steg de med , I januari i århar de stigit med . väger tyngst ihushållsbudgeten för bamfamiHerna och låginkomstgmpperna. Höjningar avmatprisema belastar hårdast dessa gmpper. Den ökade belastningen känns nu så hårt att följden blivitspontana köpstrejker, demonstrationer och massmöten. Det är bra att mandemonstrerar och uttrycker sina åsikter. Endast genom rörelsen bland folket kanförändringar framtvingas. Krav som kommunisterna länge varitensamt om att föra fram fär nu en mycket stark anslutning. Priskontroll ochprisstopp, men därtiH också direkt sänkning av matpriserna genom slopande av mervärdeskattenoch genom övergång tUl en lågprisHnje i jordbrukspolitiken, är de krav somställs. Värt parti anser dessa krav berättigade och riktiga. När det gäller frågan om prisstopp har tiH behandling en motion från den kommunistiska gruppen, som kräver attlagen om allmän prisreglering skyndsarht skaU sättas i kraft med priserna avden som stoppriser. Kravet om slopande av mervärdeskatten pålivsmedel har också ställts i en kommunistisk partimotion, och den kommer uppsenare under . Förslag om en lågprislinje vid prissättningen avjordbmksprodukter har vår grupp fört fram . Vi gjorde det ien riksdagsmotion , som emellertid de övriga partierna sade nej tUl. Viåterkom med frågan , men då fick vi också nej till svar. Det har alltsåfunnits flera tillfällen då kunnat uttala sig för en lågprisHnje, mende övriga partierna har som sagt inte velat vara med om det. 1 det sammanhangetviU jag tUlägga att det är ett falskt påstående som några ledamöter avregeringen gjort inför offentligheten , när de hävdat attriksdagen enhälligt skulle ha godkänt de nuvarande priserna påjordbmksprodukter. Vi kommunister reserverade oss. framträder både tidningar och politiker och försökergöra gällande att det inte går att göra någonting åt de höga matpriserna. Dessaskall fortsätta att stiga - det är tydligen meningen och rusarpriserna på nytt uppåt pä viktiga livsmedel. Jag skall bemöta några av de argument som anförs, menförst en allmän reflexion. Det är märkligt att det enhgt vissa partier inte gåratt göra någonting över huvud taget när det gäller en fråga som har så storbetydelse för familjer och enskUda som priserna på mat. Hörde man någonsin frånsamma partier att det var stört omöjligt att göra något, när storbolag ochbanker begär skattelättnader eller direkta bidrag? Nej, Skandinavbankens ochEnskilda bankens aktieägare kan man ge några hundra miljoner på ett bräde, menanvända motsvarande belopp för att sänka mjölkpriserna, det viU man inte göra.Om vi ställer den frågan, försöker man hitta på tusen skäl tiU att det äromöjligt. Vad är det nu man säger gentemot dem som kräver ensänkning av matpriserna?