prot · FV0991 · 1972-12-31 00:00:00 — Sverigekan inte förbereda mililärhjälp utifrån. Detta ställer krav på att viupprätthåller ett starkt försvar. Det har vi också . Atl vårt territoriuminte är ett militärt vakuum har bidragit tUl den rådande stabiliteten i detnordiska området, något som uppfattas som ett europeiskt intresse. Till grund för våra överväganden beträffandesäkerhetspolitiken ligger den internationella utvecklingen. Det har funnitsglädjande tecken till avspänning och förhandlingar i . Delta kan ingeberättigad optimism om ytterligare normalisering och minskade motsättningar. har andra händelser - nu senast i -påmint oss om hur relativt labil situationen ändå är. Mot den riskbedömning somförsvarsulredningen, departementschefen och utskottet gjort har jag i stortingen invändning. Men den fråga som ställdes av och som jag villunderstryka är hur stor risk del är möjligt att ta inför den osäkraframtidsbilden. Osäkerheten manar enligt min mening tUl försiktighet. Detta medför alt det skall vara tungt vägande skäl sommotiverar en väsentlig ändring i inriktningen av del balanserade djupförsvarsom vi har. Några sådana skäl har enligt min uppfattning inte framkommitunder arbetet i försvarsutredningen och inte heller under arbetet iförsvarsutskottet. Vad jag nu sagt innebär inte att ändringar inte kan göraseller att höjda eller minskade anslag till försvaret inte kan komma i fråga.Men även i det avseendet manar osäkerheten om framliden till atl vi sä långtmöjligt söker skapa handlingsfrihet såväl som iperspektivet. Målsättningen alt hela vårt land skall kunna försvarasmåste stå fast. Först då har föi-svaret den krigsavhällande och fredsbevarandeeffekt som vi eftersträvar. Del är inte bara ett starkt militärt försvar som krävs,utan ett starkt totalförsvar. Så måste exempelvis vår försörjningsberedskap ochmöjligheterna att inom i tUlräckhg omfattning ha en egenförsvarsmate-rielindustri upprätthållas. Vi får inte bli beroende av utlandet idessa avseenden. Det är ett starkt och väl avvägt totalförsvar som i våromvärld skapar tilltron till och trovärdigheten för den svenska neutralitetspolitiken. Jag går för min del inte vidare in påförsörjningsberedskapsfrågorna i det här sammanhanget. De frågorna kommer attmera ingående behandlas av i från vårt parti. Jag vill bara här i korthet konstatera att enighet råderom målsättningen för totalförsvaret samt om totalförsvarels fortsattainriktning i stort. Det kanverka banalt att säga det, men mol folkets vilja kan det inte finnasnågon form av försvar i ett demokratiskt land. Varje medborgares vilja tillsamhällsinsats är nödvändig i totalförsvaret. Så länge det finns ett försvar ärdet i verklig mening ett folkförsvar. Detta understrykes av att vi bygger påden allmänna värnpliktens grund, att frivilligt försvarsarbete underlättas ochstödjes, att upplysning om totalförsvaret som samhällsfunktion bedrivs, attstudier om fredssamhällets utveckling och sårbarhet kommer att fortsätta ochintensifieras. Beträffande värnplikten liar det tidigare här sagts att enutredning tillsatts med i som ordförande. DenskaU fundera över olika alternativ rörande värnpliktigas utbildning,utnyttjande m. m. Enighet råder såvitt jag kan förstå om att den gemensammaallmänmilitära utbUdningen och den kvalificerade utbildningen av fast anställtvärnpliktigt befäl är av särskUd betydelse. Beträffande det militära försvaret och civilförsvaret harinte kunnat vinnas enighet inom försvarsutskottet om den ekonomiskaplaneringsnivån för kommande femårsperiod, om utgiftsramarna för nästabudgetår eUer om det militära försvarets utveckling. Utskottets majoritettillstyrker i dessa avseenden regeringens förslag. , och moderata samlingspartietvidhåller principerna enligt beslut om ett balanserat djupförsvar. Vianser att planering och medelstilldelning även i fortsättningen skall ske rnedhänsyn tagen till de olUca förbandens effekt i invasionsförsvaret. Vi föreslår också att riksdag skall få en analyspresenterad för sig av den reella handlingsfriheten och en redovisning avkostnaderna för särskilda återtagningsprogram. Jag yrkar i detta sammanhang bifall till reservationen 1. Det balanserade djupförsvarets princip kan sägas vara, somherr också framhöll, att i första hand hålla landet utanför krig och iandra hand, om angrips, så långt möjligt hålla kriget utanför landet.Propositionen innebär i sin skrivning en brytning med denna princip. Detmotsatsförhållande som tecknas mellan initialstyrka och uthållighet äremellertid enligt min mening ett konstruerat motsatsförhållande. Enighet råderom uthållighelsprincipen - men uthålligheten är i många avseenden inte möjligatt nå utan en tillräcklig initialstyrka. Det talas om fjärrstridsförband medlägre prioritet. Beteckningen fjärrstridsförband leder enligt min mening tankenvilse. Attackflyg och ubåtar kan användas även i närstrid, flyget inom landetoch ubåtarna i ganska kustnära fart. Men förmågan finns hos dessa vapenslagatt, om sä krävs, möta en angripare då han är som mest sårbar. Och detta börhelt naturiigt ingå i vår strategi, enär ju de geografiska förhållandena förjust detta är gynnsamma. Det talas också och detta är en sak som jag speciellthar uppmärksammat - då det gäller ävervattenstridsförbanden om att de skalloperera "kustnära". För mig som gotlänning är del en skrivning somjag har svårt att förstå. ligger ju, som alla känner till, mitt ute iÖstersjön, och det kan inte bli fråga om att operera särskilt kustnära, om manvill göra allvar av alt försvara . Dessutom kräver övervakningsuppgifternaganska mycket även i fredstid. Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. serande,förhållandet att gränsen emot öster inte är fastlagd i , ett möjligenkommande utnyttjande av kontinentalsockeln för exploaterande av olika nyttigheteretc. talar för att vi inte bör överdriva resonemanget om kustnära fart på denmarina sidan. När vi talar om initialstyrkan och uthåUigheten tvistar vi enligtmin mening ganska mycket om någonting som jag skulle vilja karakterisera som"påvens skägg". Jag finner för min del att den diskussion som försbeträffande initialstyrka och uthållighet i stora stycken är både överdrivenoch onödig. Enighet föreligger om att det slatsfinansiella lägetkräver restriktivitet, att utgiftsramen bör prövas och att besparingarbör sökas inom fredsorganisationen och då det gäller övriga fasta utgifter. Mennedskärningarna av försvarets organisation, utbildningskapacitet ochmaterialanslag får inte ske i sådan omfattning och i så hastig takt att viäventyrar vår handlingsfrihet att i en ånyo skärpt situation åter kunna ökaförsvarets styrka. Vi anser ur dessa synpunkter att den av regeringenföreslagna planeringsramen för femårsperioden om 32 miljarder 350 miljonerkronor är för låg. Mittenpartierna föreslår gemensamt att planeringsramen fördet militära försvaret skaU utökas till 33 miljarder . Denurholkning om ca 1 miljard som sker på grund av utfalletav lönerörelse har propositionen inte tagit hänsyn till. Vi menar attdet måste man göra, eljest kan verkningarna för försvaret bh svåröverskådliga.Centerns och folkpartiels förslag innebär ändå en minskning, en ganska kraftigminskning, i reala termer av nuvarande försvarsanslag, men en minskning somenligt vår mening kan accepteras. Då det gäller pris- och lönekompensationsfrågan kannettoprisindex' verkningar inte nu överblickas. Det kan emellertid antas attdet kommer att medföra en ökad osäkerhet i planeringen. Vi föreslär därför attKungl. Maj:t förelägger förslag tUl nytt löne- och priskompensationssystematt gälla fr. o. m. /74. Jag yrkar i dettasammanhang bifall till reservationen 2. Mot bakgrund av de tidigare nämnda, ej förutseddaökningarna av löne- och underhållskostnaderna som följd av löneavtal,kominer de i propositionen 75 föreslagna anslagsbeloppen inte att räcka tillför att genomföra den i propositionen angivna ambitionsnivån. Om medel intetillföres måste ingrepp utöver vad som anges i propositionen göras vad gällerrepetitionsövningar och utbildningen i övrigt och vad gällermaterialanskaffningen. Enligt underhandsuppgifter skulle det belopp sombehöver tillföras uppgå tUl ca . Vi anser att, sedankonsekvenserna av propositionens förslag klarlagts närmare, medel påtilläggsstat bör anvisas för ändamålet. Jag yrkar, herr talman, bifall tiUreservationen 5. Då det gäller civilförsvarets fortsatta inriktning ochdess anslagstilldelning kommer att beröra dessa frågor.Jag nöjer mig därför med att i detta sammanhang yrka bifall tillreservationerna 7 och 15. Enväsentlig fömtsättning för att kunna ha en i fred hempermitterad värnpliktsarmésom vi har är att förvarningsmöjligheterna och därmed Nr 91 Försvarets fortsatta inriktning m. m möjligheterna att hålla signalspaningen på en relativt högnivå upprätt-hålles. Vi föreslår därför att får sittbegärda anslag, vilket innebär en ökning i förhållande till departementschefensförslag med under budgetåret. Jag yrkar i det sammanhanget,herr talman, bifall till reservationen 14. Herrtredje vice talmannen (): Det försvarsbeslut som nu skaUfatta har föregåtts av ovanligt omfattande säkerhetspolitiska studier. Dessastudier har varit värdefulla, men jag har ett bestämt intryck av att man oftahar överdrivit deras betydelse för dimensioneringen och utformningen av vårtförsvar. Det beslut som fattas i fråga om organisation, utbildningsvolym,materialanskaffning osv. har ingen nämnvärd inverkan på vår försvarsförmågaförrän . Det är alltså inte den aktuella utrikespolitiskasituationen som kan vara avgörande för försvarsbesluten. Det är situationenlångt framöver och när det gäller den har alla bedömare varit överens i ettavseende: man kan inte veta mycket om den. Situationerna växlar allför snabbt,och de alternativa utvecklingsmöjligheterna är aUtför många. Svårigheterna attöverblicka en avlägsen framtid bestyrks av det faktum att bedömningar inte ensi det korta perspektivet är så lätta att göra. Det är ganska typiskt att försvarsutskottet ansåg signödsakat att håUa sitt säkerhetspolitiska avsnitt öppet i det längsta. Detformulerades slutgiltigt först , helt enkelt därför att viinte riktigt visste vad som där borde skrivas om situationen i . Det varockså typiskt att regeringen i propositionen om försvaret gör den bedömningen,att avspänningen snabbt ökar och kommer att öka, och att statsministern ett parveckor därefter offentligen uttalar att vi riskerar ett tredje världskrig attvärlden kan stå på randen till ett sådant. Detta gäller alltså den kortautblicken, den som i och för sig inte har någon nämnvärd betydelse för ettförsvarsbeslut. Det långa perspektiv som man måste anlägga är ännu osäkrare. Dessa förhållanden bestyrker den mening som vi på vårthåll så ofta har givit uttryck åt att försvarels utformning och styrka skaUanpassas, inte efter osäkra utrikespolitiska prognoser, utan efter den säkrakännedomen om de militära resurserna i vår omvärld och om utvecklingstendensernai dessa. Bara om så sker kan vårt land med bibehållen säkerhet mötautrikespolitiska förändringar som kan förefalla oväntade eller kanskehelt osannolika. I en intervju i televisionen blevstatsministern tillfrågad om hur hans uttalanden om risken för ett tredjevärldskrig kunde förenas med den nedrustningspolitik som regeringen är i färdmed att genomdriva och som motiveras med avspänningen i världen. Statsministernsförklaring var föga övertygande. Det enda han egentligen hade att säga var attvåra försvarskostnader per invånare i storleksordning kommer som nummer fyra iväriden. Uppgiften är naturligtvis formellt riktig, men den gerverkligen inte en rättvisande bild av situationen. För det första måste ensådan uppgift ses Försvarets fortsatta inriktning m. m. motbakgrunden av det löne- och kostnadsläge som vi har i . Där ligger visom nummer två i världen. Dessutom bör man ändå inte uttrycka saken på det.sätt som statsministern gjorde. De försvarskostnader ett land bör pålaga sigär alllid en fråga om avvägning mellan å ena sidan riskerna och den trygghetsom eftersträvas och å andra sidan de uppoffringar som kan vara rimliga altlägga på medborgarna. Därför bör man ange försvarskostnaderna i procent avbruttonationalprodukten, dvs. av nationens samlade inkomster. Del är denuppgiften som visar det skattetryck som försvarsbördan medför. Uttrycker mankostnaderna på det sättet så ligger långt ner på skalan bland världensländer. För det andra - och det är vUctigare - ställer våralliansfrihet särskUda krav på oss. Jag vet inte hur somregeringen har uttalat i olika sammanhang, att alliansfriheten är möjlig endastom den stöder sig på ett starkt försvar. Detta är alldels riktigt. Men skallsådana deklarationer inte bara vara tomma ord så måste de väl betyda attalliansfriheten lägger på oss större bördor än om vi vore alliansbundna. Ochjust så är det. Alliansfrihet kräver att vi själva kan svara för ett allsidigtsammansatt totalförsvar. Det kräver god utbildning och det kräver materiel medtillräckliga prestanda för att ta upp kampen med stormakternas motsvarandeenheter, det kräver en svensk försvarsindustri av betydande omfattning, det kräverforskning och studier som kan hålla oss på toppen av utvecklingen. Alla de demokratiska partierna har varit överensom att vi i vårt land bör underkasta oss dessa krav, och vi har också gjortdet. Vi har genom en allmän värnplikt, god utbildning och väl planeradmaterielanskaffning med hjälp av en effektiv försvarsindustri och kvalificeradforskning lyckats upprätthålla ett respektingivande försvar till ett pris iform av skattebelastning, som har varit måttligt och som dessutom hela tidenhar varit sjunkande. Allt detta bryts nu undan för undan ner. Den enabyggstenen efter den andra i del omfattande men välbyggda komplex som delsvenska försvaret har varit plockas bort. Det knakar i fogarna. Regeringens nuinledda försvarspolitik leder även om jag inte vUl tro att detta ärmeningen obönhörligen fram till en situation där måste lämna sinalliansfrihet och söka militärt samarbete med andra nationer för attupprätthålla sin trygghet. En sådan utveckling viU vi i moderatasamlingspartiet inte medverka till. Det är därför vi inte heller kan godta densocialdemokratiska försvarspolitiken. Försvarsministern uttalade i ett offentligtanförande för sedan alt ett nytt inslag i försvarspolitiken är att enprioritering nu måste ske. Man får välja mellan uthållighet och inilialstyrka.Den krigsavhällande effekten är det avgörande. Den blir störst om en operationgenom tar . Alla kan väl instämma i att den krigsavhällande effektenmåste vara del avgörande i fortsättningen liksom den har varit . Mendet man då måste mena är den effekt som kunniga bedömare utomlands tillskrivervårt försvar - inte den effekt som man eventuellt kan inbilla svenska folketatt det besitter. Och när försvarsministern säger, att prioritering är ettnytt inslag i försvarspolitiken, så undrar man vad han menar. prioriteringhar inom försvaret, liksom för övrigt inom all verksamhet, alllid måst göras,och den har i modern tid aldrig varit inriktad på annat än bästaförsvarseffekt, vilket är precis detsamma som bästa krigsavhällande förmåga. Alla studier, alla spel och alla större övningar harsyftat lill all utröna och pröva detta. Försvarsministerns idé som den socialdemokratiskamajoriteten helt pliktskyldigt stött - att en annan avvägning skall göras ärväl avsedd att låta beslickande för den okunnige. Men hur skulle man kunna troalt sådana lösa funderingar kan ge ett rikligare resultat än det som har vuxitfram genom de ansvariga myndigheternas mångåriga och omfattande arbete,inriktat just på denna avvägning? Det är nog heller inte intresset av alt gesvenska folket ett gott försvar lill lägsta kostnad som resonemanget villtillgodose. Det är snarare ett försök att finna ursäkter för en felaktig ochfarlig socialdemokratisk försvarspolitik. När det nya planeringssystemet för försvaret antogs avriksdagen presenterades det av försvarsministern somnågonting nytt och effektivt som skulle möjliggöra ett optimalt utnyttjande avanslagna medel och ge en stor handlingsfrihet ål när försvarsbeslutmed långsiktig verkan skulle fattas. Från moderata samlingspartiets sidapåpekade vi att det nya planeringssystemet utgjorde en naturlig vidareutvecklingav det system som länge hade använts - vi hade ingenting emot alt del infördes,men vi underströk med all kraft att det nya systemet i ett avseende inte skildesig del minsta från sin föregångare. Skall det ge något utbyte är det precislika beroende av att det verkligen följs, att de beslut som fattas grundar sigpå de anvisningar som planeringens studier och analyser ger, med utgångspunkt ide direktiv och ingångsvärden som statsmakterna kan ha fastställt. Detta tycktevi också borde vara en ganska självklar fömtsättning för att lägga ner de storakostnader och för att göra de betydande arbetsinsatser som systemet kräver. Men så har långt ifrån blivit fallet. Trots att regeringenangav bestämda riktlinjer för de gränser som försvarskostnaderna skulle rörasig mellan och trots att den fastställde beskrivningar av olika angreppsfallsom svenskt försvar skulle vara uppbyggt för att kunna möta, så har den ipropositionen inte tagit minsta notis om vare sig det ena eller det andra. Propositionensförslag ligger långt under den lägsta nivå som regeringen själv hade angivit,och de angreppsfall som regeringen hade fastställt för prövning av försvarethar på intet sätt fått utnyttjas för en sådan prövning. Konsekvenserna av detförsvarsbeslut som nu avkrävs är inte utredda, och ingen vet säkertvad de kommer att bli. Osäkerheten ökas ytterligare av den förändring i fråga omplaneringen som regeringen vidtog när den beslöt att kompensation för pris- ochlönestegringar skall ske enligt nettoprisindex i stället för som tidigareenligt ett särskilt försvarsindex. Undersökningar har visat att nettoprisindexinte kompenserar stort mer än hälften av de verkliga koslnadssteg-ringarna. Ochdå blir det också omöjligt alt göra en exakt och effektiv planering. Sedan försvarsutredningen lade fram sitt betänkande hardet visat sig att lönestegringar och stigande underhållskostnader kommer attkräva Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. ytterligareungefär för femårsperioden som inte blir kompenserade och somalltså måste totalt förändra planeringen. förändradesnettoprisindex och minskade i en handvändning den volym, som planeringen hadeatt röra sig med, med ytterligare ett par hundra mUjoner kronor för perioden. En planering som inte har fasta utgångspunkter och inte enfast ekonomisk inriktning kan aldrig ge det bästa utbytet den kan aldrig varaunderlag för förnuftiga beslut. Om den dessutom inte ens följs, blir den totaltmeningslös och drar bara onödiga kostnader. vice ordförande, iEskilstuna, sade att det är bättre att planera inom en ramsom har utsikt att hålla än att lägga ned intelligens och arbete i onödan.Naturiigtvis är det på det sättet. Men de militära myndigheterna har såvitt jagvet alltid planerat inom de ramar som statsmakterna har angivit. Det ärregeringen som har valt att helt nonchalera planeringens resultat. Det äralltså den och inte planerarna som bör klandras för att intelligens och arbetehar förbrukats i onödan. När man ser det sätt på vilket regeringen handskas medförsvarsmiljarderna och med försvarets tillgångar och angelägenheter, så blirman upprörd. Man frågar sig om det kan vara samma misskötsel och sammaplanlöshet på andra områden inom samhällsförvaltningen, där oppositionen avnaturliga skäl aldrig kan få full insyn. Skulle så vara fallet, så finns detverkligen väldiga besparingar att göra där. Regeringen ämnar nu driva igenom ettförsvarsbeslut med kommunisternas hjälp mot en borgerlig opinion. Jag tycker dettaär djupt tragiskt. Det har varit de demokratiska partierna som haröverlagt om försvaret och enats om lösningar, som vi alla har kunnat biträda.Kommunisternas försvarspolitik har legat långt utanför det spelmm inom vilketvi andra har rört oss. förlustval bröt visseriigensocialdemokratin den demokratiska enigheten om försvaret och gick sin egen väg.Detta var beklagligt, men det kunde då ske med stöd av den riksdagsmajoritetsom socialdemokraterna besatt. är situationen annorlunda. kan densocialdemokratiska minoritetsregeringen inte ensam diktera beslut. Det är olyckligt atl regeringen i en sådan situation inteens har försökt att finna en förankring för sin försvarspolitik hos de partieri som den tidigare alltid har samarbetat med och som har sammagrundsyn i försvarsfrågan. Det är djupt beklagligt att regeringen framhärdarmed ett förslag, som endast kan genomdrivas med kommunisternas röststöd - dekommunister som alltid varit motståndare till ett nationellt svenskt försvar,de kommunister vilkas försvarspolitik socialdemokraterna tidigare med sådanteftertryck har förkastat. Vart är svensk socialdemokrati på väg iförsvarsfrågan? Lärde man sig ingenting av de väldiga misstag som manbegick förra gången man bedrev nedrustningspolitik? Jag sade tidigare att ingen med säkerhet kan vetakonsekvenserna av det försvarsbeslut som föreslås av regeringen. Vad mandock med säkerhet kan förutse är att de blir förödande. Utbildningen kommer attstarkt försämras. Det är inte beslöt om en nyvärnpliktsutbildning, grundad på en genomgripande utredning och presenterad somen optimal metod för god utbUdning till måttliga kostnader. Den hade somprincipieU utgångspunkt en något förkortad grundutbildning och i stället ettutökat antal repetitionsövningar. Systemet har nätt och jämnt hunnit genomföras ja, i verkligheten har det inte ens på alla områden ännu genomförts när dettotalt måste brytas sönder. Repetitionsövningarna inställs i stor utsträckningoch grundutbildningen skall ytterligare förkortas. Det ärverkligen planmässighet! Materielanskaffningen måste också helt omdisponeras. NugäUer det inte längre att se till att den tekniska utrustningen för olika delarav totalförsvaret blir effektiv och i god balans mellan de skilda försvarsfunktionerna,nu är inriktningen uteslutande att skjuta aUt framför sig som inte redan ärbundet av beställningar eller utfästelser av annan typ. Att planlösheten ocksåhär är total låtsas man inte om, inte heller att den innebär ett väldigtslöseri med försvarsmiljonerna genom att utbytet i försvarseffekt blir såmycket sämre. Den försvarsindustri som är ett viktigt element i enalliansfri stats försvar ja, man kan nästan säga som är en förutsättning försjälva aUiansfriheten - hotas tUl sin existens. Tusentals kvalificeradetekniker och yrkesarbetare måste friställas med allvarliga sociala problemoch stora kostnader för samhället som följd. Civilförsvarets planerade utbyggnad försenas i avsevärdgrad. Anskaffningen av gasmasker till civilbefolkningen fördröjs ochcivilförsvarets möjligheter att utveckla ett skydd för befolkningen omedelbartefter en mobilisering minskar. Moderata samlingspartiet vill inte medverka till alltdetta. Den nedgång i försvarseffekt och de olyckliga konsekvenserna på skUdaområden, som blir en följd av propositionens förslag, står inte i någon somhelst rimlig proportion till minskningen av kostnaderna.Med en annanplaneringsinriktning, med korrektare pris- och lönekompensation samt med någonökning av anslaget för nästa budgetär kan olägenheterna i stort settundanröjas. Vi föreslår därför en planeringsinriktning som svarar motden utredda nivån M 1 med pris- och lönekompensation enligt samma metod somtillämpades före /70. För civUförsvarel yrkar vi på enplaneringsram om i pris- och löneläget för februari1971. Vi föreslår vidare att anslaget för nästa budgetår höjs med 235 miljonerkronor för det militära försvaret och med för civilförsvaret. Om vårt förslag skulle vinna bifall, skullebeslutet klart kunna överblickas till sina konsekvenser - det är till skillnadfrån regeringens förslag ordentligt studerat och utrett. Det skulle ge svenskafolket en avsevärt ökad trygghet, och det skulle skapa en väsentligt förbättradhandhngsfrihet för den framtid som måste betecknas som mycket oviss.