prot · FV09142 · 1972-12-31 00:00:00 — När man gör stora eller små förändringar det må gällaföretag i enskild ägo, förändringar i statliga företag eller, som i det falljag nu tar upp, vårt lands försvarsorganisation - så anser jag det riraligt attde människor sora berörs ges riralig tid att yttra sig över förändringarna. I detta sammanhang gäller det omflyttning av en väldigmassa raänniskor, och dessutom koraraer ganska många att friställas, ora försvaretsfredsorganisationsutrednings avgivna betänkande skulle förverkligas.Antalet som berörs av omflyttning uppgår enligt utredningen till högst 1 500miUtära och civilraiUtära tjänsteraän, sora beräknas behöva byta arbetsplats. 1saraband raed omorganisationen beräknas den civila personalen kunna minska med470. Av dessa beräknas ca 65 kunna omflyttas till annat förband inom berördgarnison. En ökning med ca 60 civila erfordras vid ytterUgare några förband,vilka föreslås utökas. Nettominskningen beräknas därför till ca 345 anställda. Avsikten är nu inte att jag skall ge mig inpå någon bedömning av motiven i denna utredning. Försvarspolitik fär vianledning att diskutera vid ett annat tillfälle. Jag skall inte göra mer än attkonstatera att många av de människor som berörs av den här utredningenkänner sig utlämnade. Antingen måste de bryta upp från den ort där de harvänner och anförvanter och där de rotat sig med hus och hem, eller i värstafall kanske de blir utan arbete. Med denna allvarliga bakgrund och eftersomvi nu har tillfälle att diskutera personalpolitik vill jag framhålla, att denremisstid som berörda personalgrupper fått till sitt förfogande för att yttrasig över det angivna betänkandet är på tok för kort. Det kan inte vara rimligtatt när det gäller en utredning raed sä orafattande verkningar för anställdapersonalgrupper det inte ens skall ges skälig tid för yttrande. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. Jag skulle vilja vädja till försvarsministern oraförlängning av reraissti-den, så att berörda personalorganisationer i lugn ochro får tillfälle att . fraralägga sina synpunkter på det avgivna förslaget. Oravi raenar någonting med talet om personalinflytande och arbetsdemokrati inomförvaltningarna, framstår tillräcklig remissrid för en fråga med denorafattning som jag redogjort för som en mycket rimlig begäran. Jag ber att få yrka bifall till dereservationer som avgivits av mitt partis representanter. i (vpk) kort genmäle: i har nutillsammans med övriga borgerliga ledamöter vittnat ora att man är överens medregeringen och övriga socialderaokrater i de avgörande frågorna pä den härpunkten. Saratidigt säger emellertid att han inte tror på denborgerliga myten om geraensararaa intressen i alla frågor. Jag tycker detta börnoteras. Men bakora förslaget ligger ju ändå denna tankegång omgemensamma intressen som ett fundament och sora en avgörande förutsättning. Detär det sora vi inora vpk har dragit konsekvenserna av när vi har sagt att ocksåvissa andra bestämda förutsättningar raåste uppfyllas för attstyrelserepresentationen skall bli raeningsfull för de anställda och ett steg iriktning raot en ändring av raaktförhållandena till de anställdas fördel. Vianser inte att de förutsättningarna föreligger . 1 senaste numret av tidskriften sägsockså att frågan om styrelserepresentation inte hör till de tyngst vägandedelarna. Man reducerar där hela frågan till att, sora raan säger,"styrelserepresentationen kan bli ett syraboUskt genorabrott förföretagsdemokratin, som senare gör det lättare att realisera kraven påmedbestämmanderätt över arbetsorganisationen, personalpolitiken ochrationaliseringsfrågorna". Man säger vidare att den viktigaste reformen avalla är att avskaffa § 32-principen ur vår rättsordning. Detta styrker oss i vår uppfattning att det föreliggandeförslaget innebär att man börjar i fel ända. Man måste först genomföragrundläggande deraokratiska rättigheter för de anställda och deras fackUgaorganisationer, innan dessa går in i bolagsstyrelserna och dä såsorapartsrepresentanter med vetorätt. Sedan sade att han inte tror pä en"ohämmad privatkapitaUsm". Det tycker jag är glädjande, och det börockså noteras. Men att döraa av den arguraentation för tror hanväl ändå på privatkapitalismen bara den inte är ohämraad. Han talade ju om enstegvis UtveckUng till vad han kallade "ekonomisk deraokrati". Hur är dä den faktiska utvecklingen? Koncentrationen avraakt och kapital ökar i takt och omfattning. Storfinansens makt ökar. För entid sedan slog sig ett par storbanker Enskilda bank ochSkandinaviska banken - ihop. minns säkert detta, eftersom han dåsatt i Enskilda banks styrelse utan att ha fått vetskap omsammanslagningen förrän den var ett faktum. Det är denna koncentrationsprocess som försiggår i ökadtakt. Jag tycker därför att i rätt stor utsträckning spriderillusioner när han talar om att en ekonomisk demokrati skulle vara näraförestående. () kort genmäle: De anstäUda och företagarna har ettgemensarat intresse av att det skall finnas så stor vinst som möjligt attfördela vid löneförhandlingarna. Så långt är det helt riktigt i fråga om ettgemensamt intresse. Men sedan upphör de gemensamraa intressena helt självklart närdet gäller att fördela denna vinst på arbetslöner, utdelning på aktier osv.Därvidlag tror jag inte att raan skall tala om några gemensamraa intressen förde anställda och för arbetsgivarna. Sedan går över till någonting annat som ärganska lustigt. Han säger: Det här är inte bra, det finns fel på det.Följaktligen skall vi inte ta det. Han kan bara tänka sig att ta ett beslut somtill överensstämmer med slutmålet för hans idealsamhälle. Ja,ja, först revolutionen och sedan förbättringarna. Det finns en skillnad i vårsamhällssyn. Vi tror att det här samhället kan förändras steg för steg. Detskall inte behöva störtas över ända så att vi skall starta från scratch igenoch bygga upp ett nytt samhälle. Det är det sora är den grundläggandeskillnaden mellan oss. Jag har sagt och står för det fortfarande: Detta innebärinte slutet, det innebär ingen sammanfattning av våra förslag när det gällerarbetsdemokratin osv. utan det finns andra delar i det. Detta går steg försteg. Sedan glömmer en sak. Jag sade att jag intetror på en ohämmad statskapitalisra heller. Jag tror inte vare sig påprivatkapitalismen eller på den statskapitalisra som företräder;den senare kan i vissa fall bli mycket värre än den förra. Det ärskillnaden raellan våra uppfattningar. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonotniska föreningar, m. m. HerrWERNER i (vpk) kort genraäle: Jag har inte uppställt genomförandet av våraförslag som en hundraprocentig socialistisk målsättning. Vad det handlar om ärett försvar för de rättigheter som arbetarna måste slå vakt om påarbetsplatserna. Det talar ora är ju en fortsättning på detklassaraarbete som har befäst arbetsgivarnas dominerande makt inom arbetslivet. Men vet att hela den här saraförståndsandanråkade ut för mycket allvarliga bakslag framför allt under strejkrörelserna förett par år sedan, där karapen raot arbetsköparnas välde, otrygghet och godtyckesaratidigt var en politisk karap, en karap för deraokrati, en kamp förklassamhällets avskaffande och för arbetarnas människovärde. Vi vet attöverallt där den fackliga politiska karapen förs - vare sig det gäller högrelöner, kortare arbetstid, lägre pensionsålder, demokrati på arbetsplatsen elleren bättre arbetsmiljö fri från hälsorisker, stress och ackordshets - möter raansin huvudraotståndare i . När raan konfronterasmed dennas krav i avtalsrörelser och intressetvister, måste det stå helt klartför alla, att den s. k. samarbets-anda, som också talar om,ingenting annat är än en bluff. Det har inte inträffat någonting, soraraotiverar påståendet att arbetare Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. ocharbetsköpare närmat sig varandra, att de har geraensarama intressen och att enlösning av den gamla motsättningen mellan kapital och arbete kan ske genorasamarbete. Det är detta vi sagt i vår raotion och i de inlägg jag här hargjort. () kort genraäle; Detta var ett upprepande av sarama sak. Manskall ha allting kan man inte få det skall raan inte ta någonting. Man skallinte gå frara sl:eg för steg. i har raycket väl läst in allaklyschorna ora klassaraarbete, arbetsköpare och allt detta. Det verkar precisvara citerat ur tidningen . I denna brukar dock stå, att en typisk företrädare för detta klassaraarbete och en lakej åtsocialderaokratin i dess klassaraarbete. Jag tror att det är farligt att taupp dessa enkla klyschor, som så ofta riktas just mot det egna partiet, ochgöra dem till sina. Det är litet opportunt att tro att de skall gå hem på ettså enkelt sätt. HerrHAGLUND (s); Jag hade tänkt försöka ange någraprincipiella synpunkter på de viktiga frågor sora berörs i propositionen 116och näringsutskottet betänkande. Med utgångspunkt i detta är jag speciellttillfreds-stäUd med vad i Glömminge sade om att förslagetinnebär att vi komrait in i en ny period i svenskt arbetsliv. Inför rubriken på näringsutskottets betänkande nr 62 ochpropositionen 116 ora styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonoraiska föreningar är det inte utan att en f. d. industriarbetare ochpartiombudsraan oraedelbart frågar sig: Vad har hänt i det svenska sarahälletoch hur har det kunnat ske? I första hand har ett omfattande utredningsarbetegenomförts beträffande den svenska industrins struktur- och ägandeförhållanden,kreditraarknad etc. Jag syftar naturUgtvis på koncentrationsutredningens olikabetänkanden om oljebranschen, kreditmarknaden, industrins struktur- ochkonkurrensförhållanden, ägande och inflytande inom det privata näringslivet,läkemedelsindustrin och stordriftsfördelar inom industriproduktionen. Vad har detta för samband med dagens behandling avnäringsutskottets betänkande nr 62 och vad har det omfattandeutredningsarbetet visat? Det nämnda utredningsarbetet visade att denbild vi haft av vårt näringsliv som ett stort antal företag arbetande i frikonkurrens och oberoende av varandra helt saknade kontakt med verkligheten. Detframgick tämligen snabbt att det val vi stod inför och fortfarande står inför- var inte ett val mellan planering och icke-planering. Valet var och är vilkentyp av planering och vilka värderingar som skall vara vägledande förutvecklingen. Detta är naturligtvis ingen nyhet för socialdemokratin ocharbetarrörelsen. Värdet måste anses Ugga i att vi fått en detaljeradkartläggning av vårt näringsliv. Naturligtviskan man inte gå in på detta omfattande raaterial i detalj. Jag skallendast ge några exempel som verifierar mitt påstående om frånvaron av frikonkurrens och oberoende. Men det är att märka att dessa uppgifter är från 1968och att ytterUgare förändringar har skett i samma riktning som under1960-talet. 100 av våra största privatägda storföretag svarade förnära hälften av den svenska industrins förädhngsvärde. De 20 störstaindustrikoncernerna har en lika stor andel av produktionen i sora 100av de största västtyska koncernerna har på sin hemmamarknad. Den relativakoncentrationen är alltså betydligt större hos oss än i . Bankernas problera och samraankoppUng med industrinbehandlas också ingående och är nu så bekant att det endast förtjänar erinrasora investmentbolagens verksarahet. Vidare fraragår det hur "uppdragstyngda"vissa bankstyrelseledamöter är. Kända bankmän kora upp till 50 å 60 olikastyrelseuppdrag. Av detta omfångsrika material kan man utläsanödvändigheten av ett utökat samarbete mellan sarahälle och näringsliv ochdessutora en större öppenhet från näringslivets sida genteraot sarahället, somgör en saraplanering möjlig. Detta stod klart redan 1968-1969 och framstår ännuklarare . Men från arbetarrörelsens sida har vi klart deklarerat attvi inte är ute för att bryta sönder befintUga produktionsenheter. Det har viingen glädje av, då vår rörelse satt löntagarnas trygghet som sitt främsta mål.Vi om några måste vara engagerade i att främja en utveckling motkonkurrenskraftiga produktionsenheter. Men konsekvensen av samma inställning ärockså naturligtvis att den ofrånkomliga koncentrationsprocessen sker i formersora leder till ökad trygghet och fördjupad deraokrati. Med utgångspunkt i dessa förutsättningar tillsattes ocksåden utredning vars raaterial utgör grunden för den proposition och detutskottsbetänkande som vi diskuterar. avgav iaugusti 1970 sitt betänkande, som symboliskt nog heter "Företag ochsamhälle". Jag vill endast kort uttala raig ora innehållet i propositionenoch utskottsbetänkandet därför att ra. så grundligt harredogjort för det. har också talat ora de tre huvudpunkterna,sora jag nu bara vill närana för att, sora jag sade tidigare, få enutgångspunkt för raitt principiella resoneraang. Styrelserepresentationför anställda i aktiebolag och ekonoraiska föreningar; Offentligastyrelseledaraöter i sararaanlagt högst 30 förvaltningsbolag ochallraännyttiga stiftelser; Vidgatinformationsutbyte mellan företagen och sarahället. De anställda i aktiebolag och ekonoraiska föreningar raedminst 100 anställda utser två representanter järate suppleanter för dessa. Det ankoraraer på de fackliga organisationerna att taställning till ora arbetstagarrepresentation skall inrättas och att utse dessledaraöter. En förutsättning är dock att organisationerna är bundna avkollektivavtal i förhällande till företaget och att de orafattar mer än hälftenav företagets anställda. Ledaraöterbör utses bland de anställda hos företaget. 4 protokoll 1972. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. utanförföretaget, får denne utan särskilt tillstånd inte samridigt varaarbetstagarledamot i annat företag. Sedan kommer en punkt som jag vUl exempUfiera, nämUgen densom gäller offentliga styrelseledamöter i sararaanlagt högst 30 förvaltningsbolagoch allmännytriga stiftelser. Regeringen utser en styrelseledaraot och ensuppleant i vart och ett av sammanlagt högst 30 förvaltningsbolag ochallraännyttiga stiftelser. De renodlade produktionsbolagen faller utanför dennaförsöksverksarahet. Jag skall inte nämna mer ora det . Samtligakararaarledaraöter sora har lyssnat till debatten vet vad det gäller. I näringsutskottet har raeningarna självklart varitdelade. De borgerh-gas ställningstagande till de olika formerna förrepresentation har bekräftats . När det gäller företagsderaokratitillstyrker både folkpartister och moderater, men när det gäller offentUgastyrelseledamöter i exempelvis förvaltningsbolag och allmännyttiga stiftelservill endast gå raed på förslaget om ledaraöter i de storaallmännytriga stiftelserna, och det efter en tämligen krystad skrivning.Moderaterna avvisar helt tanken på representation i både aktiebolag ochstiftelser. Vad kan det vara för skillnad från borgerUgt ideologisk synpunkt.Jag kan endast finna en förklaring nämligen att i det första fallet gäller detutpräglad företagsdemokrati och i det andra fallet är det mer fråga omekonoraisk demokrati. Statsrådet talar också i propositionen om den offentUgastyrelserepresentationen som "ett naturligt led i en strävan raot breddadoch fördjupad ekonomisk demokrati". Självklart är detta raed fördjupadekonomisk demokrati brännbart stoff sett från borgerligt ideologiskautgångspunkter. Jag skall därför med ett exempel från den verklighet vi nuupplever daghgen försöka visa vad jag åsyftar. sulfitfabrik utanför skall läggas ned.Den sora har läst dagens tidningar har också sett att Krarafors sulfitfabrikstår därnäst i tur att läggas ner. Vid sulfitfabrik berörs 300löntagare. SCA startar ingen annan verksarahet i stället för den nedlagdafabriken. Man förUtar sig på AMS och det starka sarahället. ville dra en klar gräns raellanföretagande och politik. Här förhtar sig SCA på att sarahället och AMS tar handom detta problera, och så tillsätter raan nu en koraraitté där uppe i Kramforsockså för att delta i saraarbetet raed att klara dessa problera. HerrHovharamar, var går gränsen mellan företagande och poUtik i sådana här sammanhang? De anställda resonerar ungefär så här: Om inte SCA startarnågot får vi väl vända oss till AMS. S. k. sunt förnuft! Men varför fungerar det inte på det sättet. I detta fallhandlar det om ett skogsbolag. Det engagerar sig alltså icke i något som ej harskogen sora råvara. Nästa fråga sora då naturUgt uppkoramer är vem som ägerSCA. Jo, det är förvaltningsbolaget , som i sin tur ägerPromotion, vilket är ett investraentbolag raen också ett utvecklingsbolag soraslår ihop, övertar och ställer företag på fötter i olika branscher. Och bakoraallt detta står . Betecknande för den form av förvaltningsbolagdet här gäller, oavsett om de lägger huvudvikten vid förvaltning av aktiereller vid utvecklandet av företag, är att de strävar efter att ha aktier frånolika branscher, vilkas konjunkturer icke sararaanfaller. olikaaktieinnehaven kan därigenora stödja och balansera varandra. Man kan tycka att det inora denna typ av företagandeskulle kunna tas lokaliseringspoliriska hänsyn när företag startas och läggsned. Som det nu är tas det emellertid endast hänsyn till de företagsekonomiskavärderingarna. Dessa problem togs upp av koncentrationsutredningen ,och sedan har samarbetsutredningen skisserat vägar till inflytande över deekonomiska besluten och till former för saraarbete raellan samhälle ochnäringsUv. Utöver detta har samarbetsutredningen sora bekant också föreslagitstathga representanter i affärsbankernas styrelser, vilket också genomförts. Vad jag vill poängtera är alltså att vi skall skiljamellan företagsdemokrati och ekonomisk demokrati. Företagsdemokratin har tilluppgift att främja deraokratin inom det enskilda företaget, vilket inte ärfallet med det vi menar med ekonomisk demokrati. Kanske Ugger här förklaringentill atf och är raer intresserade av att frärajaföretagsdemokratin än den ekonomiska demokratin. Den ideologiska skillnaden mellan socialdemokratin och deborgerhga partierna fraragår också av att de senare i sina reservationer stöderförvaltningsbolagen och deras raedvetna intresse att enbart lägga vikt vidföretagsekonomiska faktorer medan vi utgår från att näringslivsproblem ochstrukturrationaliseringar alltraer blir en hela sarahällets angelägenhet, soraaktuahserar en fördjupad ekonomisk demokrati eller ora raan så villsocialisering. En annan mycket viktig punkt som behandlas iutskottsbetänkandet är naturhgtvis informationssystemet. Syftet härmed är juatt kommunerna, länsstyrelserna och företagen skall få ett bättre underlag försin planering. Detta spörsmål har behandlats tidigare och jag skall därför intenärmare gå in på det. Jag vill ta upp något sora ligger raigpersonligen varmt om hjärtat men sora inte behandlas i vare sig propositioneneller betänkandet, näraligen den nödvändiga satsningen på utbildning avkommande styrelserepresentanter. Låt raig som exempel pä vad som sker anföra enrubrik i en dagstidning detta år: LO bygger upp en ny skola för anställdai styrelser. Särskilt glädjande är det väl att en av de punkter raan idetta sararaanhang särskilt skulle behandla var vidareinforraationen. Jag hartolkat detta uttryck så att det icke bara innebär vidareinforraation förstyrelserepresentanterna själva utan också det kanske större probleraet ominformationen till medleraraarna. Det behövs näraligen en koraniu-nikationraeUan medlemmarna och styrelserepresentanterna. Med understrykande av behovet av studier och av vårtintresse för deras utveckling i detta sammanhang vill jag påstå att vi ärtäraUgen medvetna ora att deraokratin, folkväldet, är en krävande samhällsformsom fordrar kunskaper och ansvar. Jag yrkarbifall till utskottets heraställan på samtUga punkter. Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. HerrHOVHAMMAR (ra) kort genraäle: försökte att konstruera ettraotsatsför-hållande mellan företagsdemokrati och ekonomisk demokrati och han Styrelserepresentationför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. försöktesig även på det konststycket att dra upp vissa skiljaktigheter mellan två av departier sora har raotionerat och reserverat sig i dessa frågor. Jag tror förmin del inte att man skall behöva dra upp ett sådant motsatsförhållande mellanföretagsdemokrati och ekonomisk demokrati. Jag tror att de mycket väl kandrivas tillsamraans och verka tillsammans, och jag tior att motsättningen isararaanhanget inte är så väldigt stor. Beträffande offentliga styrelseraötet närande förhållande uppe i i en alldeles speciell bransch sora av olikaanledningar är särskilt hotad. Jag tror raycket väl att det i ett enstaka fallkan vara raotiverat raed sådana närraanden som där har gjorts - och sådana harväl förekoramit även på en del andra håll men det förtar inte rainuppfattning att det bör vara en viss gränsdragning meUan företagandet och detaUraänna. Därför har vi gått emot förslaget om offentligastyrelserepresentanter, vilket vi också har deklarerat. Sedan raåste jag också säga ett par ord rill iTyresö. Vi gör kanske det misstaget ibland att vi alltför mycket förringar vadkomraunisterna säger här i kamraaren. Mycket får stå oeraotsagt. att arbetare och företagare har inga sora helst geraensarama intressen.Han tror inte på fördjupad företagsdemokrati, utan han talar i stället ommotsättningar. Han talar också om arbetsköpare och avser därmed förraodligenföretagare och näringsidkare. Jag vill säga, herr talraan, att från en väldigt viktig sak i sararaanhanget, näraligen att raajoritetenav de anställda i våra företag arbetar lojalt för de företag där de äranställda. Löntagarna vet att den bästa garantin för trygghet i jobbet ochmöjUghet till bättre löner är företag som är lönsamma och som går med vinst.Jag vågar påstå det. Jag tror också att våra anställda kommer att införa mycketpositivt i de företag de jobbar i, när de nu tar plats i företagens styrelser. Och allra sist: klasskampsteorier är i daginte aktuella. Det har delvis varit inne på, och jag vill ocksåbekräfta det. De är gammalraodiga och förlegade, och de saknar aktuaUtet. Fru andrevice talraannen NETTELBRANDT (fp); Först några ord raed anledning av detyttrande fällde beträffande vad raan på borgerUgt håll skullesäga ora att arbetsgivare och anställda alltid har geraensarama intressen. Detär ju lite svårt att föra en diskussion, om man tillvitas meningar sora man intehar. Jag känner inte till att någon har den uppfattningen. Det vore ganskaorimligt. Tvärtom är det ju så, som själv sade, att de skildauppfattningarna koraraer frara när det gäller att fördela det gemensammaresultatet. Det kan väl inte gärna bestridas av någon. Jag förstår attnäringsutskottets ordförande har många motioner att läsa, men om del av oidalydelsen i motioner, så komraer han också att finnaden uppfattningen raycket konkret inskriven där. Då kanske vi kan avskriva den diskussionen. Jag skulledock kunna citera vad som står i i företagen: "Detär helt felaktigt att ställa de anställdas intressen mot företagets. Deanställda är en del av företaget och kan knappast vara i konfUkt raeddetta." Jag tycker att den uppfattningen är helt riktig, ochjag har identiskt densamraa.Det är fördenskull inget avståndstagande från vad som sker vidförhandlingsbordet, och ett sådant förutsätter jag att inte heller LO hargjort. Sedan är det klart, herr talman, att det är en väldigtväsenthg fråga vad man får vid förhandlingsbordet att fördela. Blir det ingetmer att fördela är fördelningssynpunkterna skäligen ointressanta. Till vill jag endast säga att hansdefinitioner på vad som är ekonomisk demokrati är i varje fall för raig någotobekanta. Jag vUl gärna i raitt anförande gå in på någon raotivering varför vihar gjort den här uppspaltningen när det gäller insynen i oUka typer avföretag.