prot · FV0957 · 1972-12-31 00:00:00 — är det så atten hemarbetande trots sin sjukdom fullgör de viktigaste uppgifterna i hemmet,med risk för överansträngning och förlängt sjukdomstillstånd. I många fallkanske man inte ens anser det vara lönt att sjukskriva sig. Det är därförangeläget att den utredning om en förbättring av hemmamakeförsäkringen, somföreslås i motionen, kommer tUl stånd. Jag ber med detta att få yrka bifaU till denvid socialförsäkringsutskottets betänkande nr 18 fogade reservationen. Den fråga som behandlas i förevarandeutskottsbetänkande hör till dem som nära nog har blivit en följetong här iriksdagen. Vi har behandlat den vid åtskilliga tillfällen i andra lagutskottet,och senast behandlade vi den i socialförsäkringsutskottet . Dåavvisade vi framställningen om en förhöjning av sjukpenningen till hemmamakar,och vi har gjort det också. Motiveringen denna gången är densamma som förraåret, att frågan är under utredning. har ju att prövafrågan huruvida sjukpenningförmånerna skall vara skattepliktig inkomst ellerinte. Detta innebär också - och det står för övrigt angivet i utredningensdirektiv - att sådan ersättning som inte baseras på arbetsinkomst måste varaskattepliktig inkomst, om man inte undantar den förmånen från skatteplikt.Utredningen måste sålunda pröva frågan om en höjning av sjukpenningbeloppenäven för hemmaarbetande make. Och om sjukpenningen skall beskattas måste denockså höjas till sådan nivå att sjukpenningförmånerna efter skatt ger minstsamma kompensationsgrad som . säger fröken att denna sjukpenning intetäcker kostnaderna för vård av barn i hemmet. Jag vill då erinra om attsjukförsäkringsreformen inte är en kostnadsförsäkring, utan den går i principut på att sjukpenningen skall ersätta det inkomstbortfall som man åsamkas pågrund av sjukdom. Det har gjorts vissa undantag för hemmamakar, men denkostnaden är naturligtvis ganska svårvärderad och besvärligatt fånga in under en schablon. Med hänsyn till att frågan nu är under utredning och attvi har att vänta förslag från sjukpenningutredningen under innevarande år finnsdet ingen anledning, tycker utskottsmajoriteten, för att fatta någotannat beslut än . Det andra förslaget i folkpartimotionen och ireservationen gäller en utredning om särskild tilläggssjukpenning förhemmavarande föräldrar som har vård om minderåriga barn. Man måste fömndra sigöver att en sådan reservation kommit till - det är det minsta man kan säga; detmåste väl vara känt också för fröken att den här frågan är underutredning. har att pröva den, och såvitt jag kännertill kommer kommittén att- framlägga sitt förslag under de närmaste månaderna.Jag vill , i avvaktan på utredningens förslag, inte ta ställning till hurproblemet skaU lösas, även om jag tror att det skuUe vara ganska opraktiskt attlösa det inom sjukförsäkringsreformens ram. Men på den punkten får vi givetvisavvakta utredningsförslaget. Med hänvisning till att dessa frågor ärföremål för utredning och vi snart har att vänta förslag från dessa tvåutredningskommittéer ber jag att få yrka bifall till utskottets hemställan. den 13 aprU 1972 Höjt sjukpenningtillägg vid hemarbete Fröken (): Utskottets ordförande, , harnu ytteriigare framhållit att den fråga, som tagits upp i motionen, är underutredning. Det är väl mycket tveksamt om man kan säga det. Båda förslagen imotionen går, trots att de skiljer sig Utet grand från varandra, ut på attförbättra den sjukpenningförsäkring som erbjuds hemmavarande make. Detväsentliga här är att det sedan man sist höjde tiUäggssjukpenningen förhemmavarande make har skett en kostnadsutveckling pä alla områden; men man harinte gjort någon justering av sjukpenningen . När utskottet hänvisar till sjukpenningutredningen är detinte adekvat. Den kommer inte speciellt att ta upp frågan om en höjning avsjukpenningbeloppen pä gmnd av den standardförändring som skett i samhället,utan den skall ta hänsyn till de behov av höjning som kan finnas med anledningav att sjukpenningen blir skattepliktig inkomst. Därför menar jag att det inteär helt riktigt att enbart hänvisa till sjukpenningutredningen. Detsamma gäller den andra fråga som tagits upp i motionen.Det är tveksamt om detta förslag kommer att tas upp av familjepolitiskakommittén utan att man får en speciell påminnelse om att det skall ske i formav en särskild utredning. Jag vill yrka bifall tUl reservationen. HerrFREDRIKSSON (s): Tillgänglig statistik visar att möjlighetenför hemmamakar att teckna tilläggssjukpenning på och alltså få etthögsta sjukpenningbelopp på inte utnyttjas i särskilt hög grad. Jagtror inte det är hälften av dem som har denna möjlighet som utnyttjar den. Trorfröken verkligen att den skulle komma att utnyttjas Höjt sjukpenning-tillägg vid hemarbete om man nuskulle ge enbart den här gruppen vilket jag tycker skulle vara oriktigt - enhöjning av beloppet? Detta blir ju också förenat med vissa kostnader. Premiernaskall betalas, och det kanske barnfamiljerna också tänker på. Jag tycker också att det rent principiellt är felaktigtatt här skilja ut enbart gmppen hemmamakar. Det finns ju också studerande somhar den här förmånen. Dessutom vill jag bara tillägga att man, när man höjdesjukpenningbeloppet, också höjde över hela skalan, även för dem som tecknadeden frivilliga försäkringen. Det skulle då vara oriktigt att , innanutredningen är klar, höja enbart för den här gmppen. Vi skall akta oss för att ha för många särskUda och olikabestämmelser i vårt sjukförsäkringssystem. Vi måste försöka hålla det klart ochenkelt och göra det så lätt administrativt och praktiskt tillämpbart som detöver huvud taget är möjligt. Det finns skäl för att avvakta de kommandeutredningarna innan vi tar ställning till dessa frågor. Fröken (): påvisar att den frivilligasjukpenningförsäkring som finns inte utnyttjas tUl den yttersta gränsen avhemmavarande föräldrar. Då tycker jag man skulle gå vidare i den tankegångenoch instämma i det förslag som finns i motionen om en utredning om obligatoriskförsäkring för hemmamake. Det skulle innebära att alla är försäkrade och attalla på det sättet också skulle ha ett visst skydd vid sjukdom och hjälp tillde kostnader som är förenade med sjukdom för hemarbetande förälder. sade också att när man höjde beloppet förden frivilliga sjukpenningen så höjdes sjukpenningen över hela skalan förförvärvsarbetande. När det gäller förvärvsarbetande har i mycket hög gradinkomsterna följt med i kostnadsutvecklingen i samhället, och det innebär attden som ökar sin inkomst utöver en viss gräns kommer upp i en högresjukpenningklass och får på det sättet en större sjukpenning än vid dettillfälle då sjukpenningbeloppen höjdes. Men den möjligheten har inte de som ihemmamakeförsäkringen har försäkrat sig för den högsta frivilligasjukpenningen. Låt mig endast tillägga att om det finnsnågra hemmamakar, och jag tror det är få, som vill skaffa sig bättre förmånervid sjukdom, så finns det möjlighet att genom vilket försäkringsbolag som helstklara den saken. Man behöver inte göra det inom det obligatoriska systemet. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av i och fröken , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. § 18Föredrogs kulturutskottets betänkande nr 9 i anledning av Kungl, Maj:ts ipropositionen 1972:28 gjorda framställning om anslag för /73till byggnadsarbeten förvissa kulturändamål. Utskottets hemställan bifölls. På förslag av herr tredje vicetalmannen beslöt kammaren uppskjuta behandlingen av återstående påföredragningslistan upptagna utskottsbetänkanden till morgondagenssammanträde. Ang. effekterna för av planerade flygfält i Norgenära svenska gränsen effekterna för av planerade flygfält i nära svenska gränsen Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara i (fp) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 152, och anförde: i har frågat om jag villredogöra för vUka kontakter som förevarit mellan svenska och norska myndigheteroch regeringar med anledning av att två flygfält planeras på den norska sidanhelt nära den svenska gränsen och vilka effekter de kan tänkas få för densvenska flygfältsplaneringen och för näringslivet i . I samband med utredningsarbetet avseende lokaliseringen aven storflygplats i har det svenska luftfartsverket successivtinformerats om olika lokaliseringsalternativ. Några andra flygplatsprojekt iden del av som frågan avser känner varken de norska eller svenskaluftfartsmyndigheterna till. Det bör i sammanhanget nämnas att det inteföreUgger någon skyldighet i för kommuner eller enskilda att i förväganmäla flygplatsprojekt till luftfartsdirektoratet. i ArvUca (fp): Västvärmland har haftmycket stora problem med att behålla sysselsättningstillfällen i tillräckligomfattning. Stora lokaliseringsinsatser har gjorts, men trots det hararbetslösheten varit stor, vid vissa tider mycket stor. Vi har haft svårt föratt riktigt hävda oss när det gäUer att nå turisterna. Vi är medvetna om attdetta tUl viss del berott på att vi inte haft det allra bästa läge vi liggernågot vid sidan om - och vi har saknat goda kommunikationsmöj-Ugheter. Men helt plötsligt offentliggjordes avstatsrådet i det norska samferdselsdepartementet att planer finnspå att bygga en storflygplats i nordväst om och senareen storflygplats vid Hoböl invid den svenska gränsen. Det är självklart attspecieUt det sistnämnda projektet skulle få en mycket stor betydelse förvästsvenskt näringsUv och turism. Då ställer man sig självklart frågan hur mycket de svenskamyndigheterna varit med vid planeringen av dessa projekt. Statsrådet harlämnat sitt svar, som jag tackar för, och han säger: "1 samband medutredningsarbetet avseende lokaliseringen av en storflygplats i Osloområ- den 13 aprU 1972 Ang. effekterna för av planerade flygfält i Norgenära svenska gränsen det har det svenska luftfartsverket successivt informerats om ohkalokaliseringsalternativ." Får jag tolka detta så att de två konkreta alternativ somoffentliggjorts, varav speciellt det ena har ett mycket stort intresse för ,har varit föremål för kontakter mellan svenska och norska myndigheter? Jagtycker det vore värdefuUt om statsrådet ville besvara den frågan, eftersomsvaret har en mycket stor betydelse för planeringen av andra kommunikationer,vägutbyggnader och Uknande. Jag hoppas därför att statsrådet är beredd attlämna ett besked. Som svar på i frågavill jag säga att de enda kontakter i ärendet som förevarit mellan det svenskaluftfartsverket och det norska luftfartsdirektoratet har varit vissaunderhandskontakter rörande ny storflygplats för ; det har jag också nämnti mitt svar. Enligt besked som inhämtats från det norskaluftfartsdirektoratet har inte direktoratet kännedom om att några ytterligareflygplatser planerats i denna del av . Det har jag också sagt i mitt svar,och det får alltså utgöra svar på fråga. i (fp): Jag är något förvånad över att inte någotytterligare besked kan lämnas. När ett statsråd i till pressen har lämnat ut klarabesked om att det finns planer på lokalisering till de områden jag nämnt, ärdet märkligt att inte de svenska myndigheterna haft någon kontakt i dessa frågor.Är 1966 antog en rekommendation, nr 14, angående samarbete pådet lokaliseringspolitiska området. Det är rätt intressant att ta del av hurman även när det gäller flygfältsplanering har försökt följa upp denrekommendationen. Jag har ett exempel. År 19671968förhandlade man och hade mycket goda kontakter om flygplatsen i , mittemotHärjedalen. 1 det norska meddelandet, som är ett sammandrag av protokoUen frånde sammanträden som höUs mellan svenska och norska myndigheter den 17 och 18januari 1968, säger man klart ifrån vad som meddelades från svensk sida att manvar beredd att i samarbete med norska myndigheter lösa detta projekt. Man togupp vägfrågan och diskuterade planerna för vägbyggnad och vägsträckningar. Dethela skuUe samordnas på så sätt att man vid planeringen av kommunikationsnätettog hänsyn till den kommande flygplatsen. Det är alldeles självklart att man iVästsverige, och inte minst i Västvärmland, är mycket angelägen om att det skerett samarbete mellan svenska och norska myndigheter och att en sådan härplanering tas in i kommunUcationsplaneringsbilden. Jag är alldeles övertygad om att när dendagen är inne då de norska myndigheterna har ett intresse av att i vanUgordning informera densvenska regeringen om frågor av den art det här gäller, kommer en sådaninformation att ges. Överläggningen var härmed slutad. § 20 Ang. omhändertagande av föråldrade telefonkataloger Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoUför den 6 aprU intagna fråga, nr 156, till herr jordbruksministern, ochanförde: har frågat jordbruksministern varman -enligt jordbruksministerns mening - skall göra av sina gamla telefonkataloger.Frågan har överlämnats till mig för besvarande. årliga kataloger representerar en vikt av ca10 . har tidigare återtagit gamla kataloger och sålt dem tUlfirmor, som handlar med pappersavfaU. Mot bakgrund av de ökade kostnaderna fördenna hantering och de aUt lägre priserna för pappersavfall beslöt televerketatt slopa återtagningen av gamla kataloger i hela landet fr. o. m. ål 1968. FörStockholmsområdet har dock tiUämpats en övergångstid, under vilkenåtertagningen successivt avvecklas. Som en sista etapp upphör i åråtertagningen av kataloger i och vissa förorter tillStockholm. Denna sista etapp representerar kataloger med en vikt av ca 1 000ton, vilket endast utgör av den samlade katalogvikten för helalandet. Den slopade återtagningen synes inte ha medfört någraegentliga problem. På direkta fråga var man skaU göra av sinagamla kataloger vUl jag hänvisa tiU en annons i Stockholmstidningarna den 5april . I annonsen - som utformats av i samråd medrenhållningsservicen i - uppmanas fastighetsägarna att ta kontaktmed någon firma som hämtar pappersavfall samt att vid behov rådgöra medrenhållningsservicen. Hyresgästerna uppmanas att - i den mån särskildaarrangemang inte vidtagits minska belastningen på renhållningsservicen genomatt fördela de gamla katalogerna på flera hämtningstUlfällen. (vpk): Jag tackar pUktskyldigast för svaret, men jagär verkligen inte nöjd med det. Det här med pappersavfaUet och vad man gör med det är enviktig fråga eftersom det i flera väsentUga hänseenden är mätare på ett samhällesstandard. I ett samhälle med hög hygienisk standard och en rationellmiljöpoUtik bör praktiskt taget allt pappersavfaU återvinnas och användas pånytt. 1 en interpeUationsdebatt med jordbruksministern den 17maj redogjorde jag utförUgt för den alltmer beklämmande bilden pådet här planet i . Papper i olika former utgjorde avhushållssoporna tidigare, och sedan pappersinsamlingen i stort sett upphörde1971 - den hade omfattat papper 1970 - måste Ang. omhändertagande av föråldrade telefonkataloger 4 protokoU 1972. Ang. omhändertagande av föråldrade telefonkataloger hela denmängd pappersavfall som går till förbränning och tUl soptipparna iSverige uppgå till , motsvarande av den svenskaskogens tUlväxt . Jordbruksministern gav ett positivt svar: Han vari princip ense med mig om att det är ett bedrövligt slöseri med en värdefuUråvara cellulosafibrer - och en bedrövlig mUjöpoUtik att förstörapappersavfall i stället för att återvinna det. Men , , har det blivit ännu värre.Med den senaste telefonräkningen följde ett meddelande: "All återtagningav gamla kataloger upphör fr. o.m. utdelningen av årets katalog. Återtagningav gamla kataloger slopades inom övriga delar av landet och inomstora delar av Stockholmskatalogens område ." Och den 5aprU kom stora annonser i pressen under den rubrik som min fråga hade: Varskall man göra av sina gamla telefonkataloger? Jag förstår mycket väl att de arbetare som sysslar medsophämtningen tUl sist måste vägra att jobba med sopsäckar som bUr aUt tyngreav engångsglas och tidningsbuntar. Vad blir resultatet ur miljövårdssynpunktav denna poUtik? Och varför skaU praktiskt taget ren ceUulosafiber användas föratt förstöra miljön i stället för att bli använd på nytt som råvara förpappersindustrin? Den här frågan kan delas upp i två delar. Denförsta gäller på vUket sätt man tekniskt och praktiskt skall samla in telefonkatalogerna;den andra delen av frågeställningen är miljöaspekten. Om jag först tar upp den första delen av frågeställningenanser jag att det mest är en praktisk fråga vem som skaU handha återhämtningenav telefonkatalogerna. Om det skall vara , får man, enligt deuppgifter jag fått från , räkna med ett inkomstbortfall ellerrättare sagt en utgift - för som när det gäller Stockholmskatalogenligger i storleksordningen ; när det gäUer landet i övrigt rördet sig om ett ganska odefinierbart belopp. Utan att ta till överord kan mansäga att den totala ekonomiska förlusten eller utgiften - för televerkettorde komma att närma sig någonting mellan en halv och . Menlåt oss inte diskutera siffror. Jag viU bara nämna detta för att konstatera attett insamlande i någon annans regi -exempelvis i renhåUningsservicens regi naturligtvis kan ske på ett lika riktigt sätt som om sköter dethela. Som jag sade i mitt svar har också haft kontakt medrenhållningsservicen i innan man gick ut med sin annons. Därförtycker jag att det i och för sig kan diskuteras huruvida det skall varateleverket eUer någon annan som skall samla in telefonkatalogerna, och det bördär inte vara omöjligt att nå fram till en vettig ordning. När det sedan gäUer-den miljömässiga aspekten är dennaturligtvis i det långa loppet den heU avgörande; när det gäUer det här ochandra liknande förhållanden vill jag säga att återvinning av användbart pappernaturligtvis bör organiseras i samhällets regi, därför att man skall göra ompapperet till nya användbara material. Låt mig också, när jag ändå har ordet, konstatera någotsom inte tog upp. Han nämnde annonserna som varit infördai tid- ningarna.I samband med att har sänt ut de senaste avgiftsdebiteringarna harman också skickat med ett material som enligt uppfattning på ett,som man säger, humoristiskt sätt skulle göra det lättare för människorna attförstå att det nu är slut med insamling av katalogerna. Jag villgärna säga, herr talman, att jag inte har funnit att det här området är någotatt skämta om. (vpk); Jag tackar för upplysningarna i det senasteinlägget, men jag är inte överens med kommunikationsministern om kostnadernaför hämtning av dessa kataloger. Bara i en enda vanUg portuppgång kan man få såmånga kataloger, att deras pappersinnehåU motsvarar vad man kan få ut av engran eller tall. Dessutom bör vi tänka på miljöaspekterna. Jag hade ursprungUgen riktat min fråga tUljordbruksministern, och när jag nu fick svaret från kommunikationsministern,slog det mig att vi kanske har fått en speciell arbetsfördelning i regeringen:en minister för mUjövård och en minister för mUjöförstöring. Men jag hoppas att kommunikationsministern delar min åsiktatt så här får det inte gå tUl. Jag tyckte att jag kunde utläsa detta urkommunikationsministern andra inlägg. Det är gott och väl att en årgångtelefonkataloger bara väger eUer - för att ge en mera exakt siffra,som jag har fått från - . Därav svararStockholmsdelen för . I relation tUl aUt annat pappersavfall är detinte mycket, men i gengäld förekommer telefonkatalogerna i sådan form att delättare än något annat avfall kan samlas ihop och användas som råvara ipappersindustrin. Den amerikanska miljötidskriften , som verkligenär en förstklassig produkt i aUa avseenden, trycks på papper tUlverkat avpappersavfall. SkuUe man inte också här kunna trycka nya telefonkataloger påpapper gjort av en tidigare årgång telefonkataloger? Den reformen skullekommunikationsdepartementet kunna genomföra. Det räcker inte att pubUcera finapartiprogram om miljöpolitiken, inklusive återvinning av avfall. Man bör helstse tUl att de fina programprinciperna tiUämpas av det egna partietsregeringsledamöter. lär det vara överskott på massa i ,men sådant brukar vara ett tillfälligt fenomen, och för övrigt levermajoriteten av mänskligheten utan böcker och tidningar. En Uvligare handel medu-länderna skulle åstadkomma en ständig brist på papper och andraskogsprodukter för export från . Vad vi säkert vet är att det blir enbetydande virkesbrist i hela , om skogsindustrins utbyggnadsplaner isödra realiseras. Vi kommer att bli tvingade att tillvaratapappersavfallet, inte bara för miljövårdens skuU utan också för att vi behövermera råvara. Ang. omhändertagande av föråldrade telefonkataloger Jag är gärna beredd att såsom huvudman förteleverket säga till , att vi alla skaU hjälpas åt för attåstadkomma de bästa formerna för återvinning av avfall, inklusive papper. I denmån jag kan påverka att komma fram till en bättre tingens ordning i den 13 aprU 1972 Ang. minskningen av SJ.s spårbundna trafik dettasammanhang det är naturligtvis inte bra som det just nu är och få ensamordning, ställer jag gärna upp tiUsammans med dem som enUgtde regler som gäller i skall svara för omhändertagandet, nämligende kommunala organen för renhållningen. Det skaU inte vara omöjUgt att tala sigsamman om hur man på bästa sätt skall få telefonkatalogerna tiUbaka tUlpappersbruken för att användas på nytt. Större problem har vi löst i detta hus. Överläggningen var härmed slutad. § 21 Ang. minskningen av SJ:s spårbundna trafik Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara (vpk) i kammarensprotokoll för den 7 aprU intagna fråga, nr 161, och anförde; har frågat mig vUka slutsatsersom kan dras av den kraftiga minskningen av antalet personkilometer vid SJ:sspårbundna trafik . Låt mig först slå fast att resandetrafikutveckUngen vid SJde inte har uppvisat en fuUt så dyster bild som göra gällande. minskade antalet personkUometer med 46procent . Är ökade dock personkilometertalet . Därefterhar den årliga minskningen varit av storleksordningen , om man bortserfrån effekterna av strejken under febmarimars 1971. Den avsaktandeminskningstakten beror främst på en uppgång i antalet pendeltågsresor inomStorstockholm samt en förhåUandevis gynnsam utveckling av antalet resor övermedeUånga avstånd, dvs. I vad gäller SJ:s konkurrensförhållande gentemot denyrkesmässiga trafiken med buss bl. a. den s. k. veckoslutstrafiken - harregeringen i propositionen 1972 behandlat frågan omgränsdragningen mellan Unje- och beställningstrafik. Syftet med propositionenär bl. a. att komma till rätta med vissa förhållanden, som negativt påverkarlinje-trafikföretagens och då även SJ:s verksamhetsbetingelser. Resekvalitet,dvs. säkerhet, snabbhet och komfort, tenderar vidare att bli en aUt viktigarefaktor i resenärernas val av färdmedel, vUket talar för att järnvägen även iframtiden kommer att spela en betydelsefull roU som persontransportmedel. (vpk): Den fråga som kommunikationsministern nu harsvarat på ett svar för vUket jag tackar är inspirerad av vissa uppgiftersom statsrådet gav i svaret på en fråga av mig . Den frågangällde om klassindelningen vid SJ överensstämmer med nutida jämlikhetsbegrepp.Kommunikationsministern ansåg att så var fallet och meddelade att han bakom sighade hela regeringen. I svaret nämnde statsrådet bl. a., jag citerar urprotokollet; "Att många kunder önskar första klass framgår av att antalet personkilometer i denna klass ökat från 436 miljoner 1960till 639 miljoner 1970." Det är självklart att man efter detta uttalandeblir intresserad av hur det Ugger till med SJ i övrigt och då framför allt medandra klass. AktueUa siffror från rUcsdagens förträffligaupplysningstjänst visar den kraftiga nedgången för SJ i hela landet. För att påett rättvisande sätt kunna belysa hur stor nedgången varit i persontrafUcen iklass 2 tiU 1970 - för att ta kommunikationsministerns jämförelseår -måste man rensa bort trafikområde. Gör man detta för såväl år1960 som för , finner man att den totala personbefordran minskade från 4742 mUjoner personkUometer tUl 3 999 mUjoner personkUometer år 1970.Det är en nedgång , herr kommunUcationsminster. Jag har här tiU mitt förfogande siffrorna för samtliga årfr. 1960 t. o. m.