prot · FV0984 · 1972-12-31 00:00:00 — världskrigethela tiden helt riktigt sitt erkännande av tlen norska regering som hade sittsäte i ? Att man skulle erkänna regim var det ju ingensom föreslog eller vågade hävda. För det tredje: Om kontroll över territoriet är detavgörande, varför erkänner då regeringen icke Tyska derrrokraliska republikenoch ? För det fjärde: argumentation på denna punktunderkändes även av hans partivänner i socialdemokratiskapartidistrikt, sorrr rned förkrossande majoritet krävde erkännande avPRR. Sanningen är väl att regeringens erkännandepolilik när detgäller vissa regeringar och stater kommit in i en återvändsgränd. Regeringenhar låst fast sig på ett olyckligt sätt. Man erkänner staten i västra inte i östra . Man erkänner staten i södra men inte i norraKorea. Man erkänner juntan i men inte PRR. är delta inte en fråga omgeografi utan om politik. Staterna i östra och i norra ärsocialistiska. Saigonjuntan upprätthålls av det imperialistiska . Regeringenhar tagit ställning för kapitalistiska och fascistiska regimer motsocialistiska. Hur olycklig denna fastläsning är illustreradesIrärorrrdagen. när i vägrade att stödja och lade ned sin röst. Därigenom bidrar regeringen till att äventyraden universella karaktären hos L'N:s rrriljövårdskonferens. Det sägs ibland i diskussionen orn erkännandefrågorna atlregeringen är rädd för att skapa prejudikat. Argurrrenlet är ohållbart.Sakläget ärju att erkänner alla stater utom några få. Dennadiskriminering måste irpphöra. I tlag är det viktiga kravet: Bryt rrred Saigon- erkänn PRR. Det bör göras orrredelbart. och tlet skulle vara elt klart ochmycket effektfullt slällningstagantle mot angreppskrig i . Om erkännande av Republiken provisoriskarevolut io-., nära regering llerr valde att vidga debatten,l-rågan gällde erkännande av PRR, men tog också in frägan ojiierkännande av DDR liksom erkännandepolitiken över huvud tagel. Eftersorrr herrHermansson väckte en fråga om vår röstning iVärldshälsoorganisationen, får jag tillfälle att diskutera den irred herrHermansson här i , t)cli jag skall därför inte la upptiden med den . Kontrollen av territoriet är en nödvändigt"örut-sättning för svenskt erkännande, rrren jag Irar sagt upprepadegånger att det i och för sig icke ensamt är en tillräcklig förutsättning, heltenkelt därför att en erkännandefråga icke kan avgöras enbart på ett formelltkriterium. Det finns fall - t)cli har just berört de fallen -där ocksä andra förutsättningar kommer in. Men kontrollen över territoriet harvarit en nödvändig förutsättning i alla de fall där svenskt erkännande harvarit aktuellt och förekomnrit. Denna fiirutsällnirrg föreligger alltså ickeännu i Sydvielnanr. När nu hitsas som orn frårrvaron av ellsvenskt erkännande av PRR skulle innebära någon forrii av politisktställnings- Om åtgärder mot :s engagemang i kriget i tagandegentemot PRR och - ännu värre - något slags stöd till Saigonjuntan, då nråsteväl ändå inse att han har gått rätt många steg över gränsentill vad som bör vara politisk anständighet i debatten mellan regeringen. Överiäggningen var härmed slutad. § 4 Om åtgärder mot engagemang i kriget i Herr utiiksministern erhöllordet för att besvara i (vpk) i kammarens protokoll för den9 maj intagna fråga, nr 205, och anförde: i har frågat rnig om vilkaåtgärder regeringen avser vidta i anledning av senaste upptrappning avanfallskriget mot . Regeringen följer utvecklingen av kriget i rnedstörsta uppmärksamhet. förefaller förhandlingskontakterna varaavbrutna medan kriget snabbt trappas upp. I ett sådant läge har den inte mångaandra konkreta handlingsmöjligheter än att offentligen deklarera sin kritiskasyn på Lörenta staternas Vietnampolitik för att därmed bidra till den internationellaopinionsbildningen med syftet att förmå att acceptera enpolitisk lösning sorn garanterar det vietnamesiska folkets rätt tillsjälvbestämmande utan yttre inblandning. Regeringen har helt nyligentillkännagivit en ökning av det humanitära biståndet till med 10miljoner kronor utöver det tidigare planerade biståndet. Vidare undersökerregeringen möjligheterna att öka det humanitära biståndet till de av RepublikenSydvietnams provisoriska revolutionära regering behärskade områdena. HerrWERNER i (vpk): Jag tackar utrikesministern för svaret på minfråga. 1 svaret säger utrikesministern att den förnärvarande inte har många andra konkreta handlingsmöjligheter än attoffentligen deklarera sin kritiska syn på Vietnampolitik. Kriget i gäller fattiga folks kamp för nationelltoberoende och social frigörelse. Det är frågan om ett krig som fått karaktärenav folkutrotning och folkmord från en av världens stormakter. Det är ett krigsom ingår i det kapitalistiska utplundrarsystemet över huvud taget. Man kan inte se det amerikanska engagemanget sorn ettisolerat fenomen utan som ett led i en medveten och vittomfattande utrikespolitik.USA.s engagemang i , och Cambodja är inte resultatet av misstag iutrikespolitiken utan tvärtom en medveten imperialistisk politik. Vafie folksom lever i social orättvisa kommer att bli motarbetat av när kraven påbättre villkor nödvändigtvis kommer att utgöra ett hot mot den beståendesamhällsordningen. Försocialister är det självklart att ta ställning för eller emot anfallskrig.Att tiga skulle vara att solidarisera sig med angriparna. uppträder USA-ledningen desperat efter devietnamesiska befrielsestyrkornas senaste framgångar när man minerar nordvietnamesiskahamnar, bombar kornmunikationsleder där offren blir civilbefolkningen i detätbefolkade områdena - man bombar darnrrrar och bevattningsanläggningar föratt framkalla översvämningar och hungerkatastrofer. Talet om att rnan barabombar militära mål har inför hela världen visat sig vara en bluff. President har visat att han är beredd till vad somhelst, även de mest barbariska handlingar. Men inga bonrbningar har kunnatknäcka vietnamesernas motståndsvilja. USÄ:s och president senastebrottsliga handlingar är ett hot mot världsfreden. Världsopinionen måste därför tvinga att lämna Indokinaoch tvinga att återgå till allvarligt menade fredsförhandlingar i påbasis av PRR:s sjupunktsprogram. I det här läget är det nödvändigt att solidariteten med deindokinesiska folken på allt sätt kommer till uttryck - att vi i konkrethandling tar klar ställning mot en storrrrakts grova och brutala förtryck avett annat folk. På samma sätt som det fanns en mycket bred opinion för attSverige skulle erkänna Demokratiska republiken finns det en starkopinion för alt vi skall erkänna Sydvieinams provisoriska revolutionäraregering och bryta resten av förbindelserna med Saigonjuntan. Ett uttryck för solitlaritet och ett klartställningstagande för de angripna från regeringens sida vore att man sttjppadeall svensk export lill som kan utnyttjas i militärt syfte. Vidare att mantillsammans med andra sjöfartsnationer protesterar rnot den kränkning av deninternationella rätten som mineringen av de nordvietnarnesiska hamnarnainnebär. Jag vill fråga utrikesministern; Avser man från regeringens sida attvidta sådana åtgärder? En av landets största fackföreningar, Byggettan iStockholm, har krävt att regeringen skall ta initiativ till inkallandet av enextrasession med FN :s generalförsamling rned anledning av upptrappningav anfallskriget i . Avser regeringen att ta något sådant initiativ? Den första av frågor hade jaganledning att besvara och diskutera med i för ettögonblick sedan, nämligen när det gällde erkännandet av PRR. Sedan har tre ytterligare frågor. Den förstaär orn regeringen har för avsikt att tillsammans med antlra sjöfartsnationerprotestera mot den folkrättsvidriga mineringen av Haiphong och andra hamnar iNortlvielnani såsom stridande mot folkrätten. Vi har, vilket är naturligt,studerat den folkrättsliga aspekten på denna fråga. Jag är ledsen om herrWerner tycker att jag verkar formalistisk , men den folkrättsliga regleringenav blockadrälten är utomordentligt ofullständig. Jag är rrryckettveksam beträffande möjligheten att nå någon framgång med att i dettasammanhang åberopa folkrätten. Jag rrrenar också att orn väljer attanvända sig av folkrätten sonr argument i Om åtgärder mot engagemang i kriget i Om åtgärder mot :s engagemang i kriget i eninternationell fräga, så är det viktigt, för framgången och för vår rrröjlighetatl göra det i fortsättningen, att vi är helt övertygade om att de formelltft)lkrältsliga argumenten verkligen utgör elt stöd för vår och i det här falletocksä andra nationers uppfattning. Detta är emellertid dess värre tvivelaktigti detta fall. Men, , det behövs ju inte något folkrättsligt argumentför all utomordentligt starkt protestera emot mineringarna i Haiphong, vilketden också redan upprepade gånger haft tillfälle att göra. l-'n partiell handelsblockad mot l-"örenta staternaär också en omöjlig linje, och jag tror irrte att - även orn herrWerner åberopar en rrryckel franrträdande del av den svenskafackföreningsrörelsen för detta - själv i grirnden tror på den möjligheten somett politiskt vapen. Jag behöver här inte närmare utveckla argumenten för attvi avvisar alla typer av handelsblockader sorn icke genom LN-beslut ärtillförsäkrade en universell tillämpning. Den sista frågan var om hade för avsikt att begärainkallande av l-'. Nej, det har vi inte, framför allt avden mycket enkla anledningen att de parter det är fråga om - och det känner viockså alla väl till - har avvisat FN som instrument för att agera i dettasammanhang. Både självt och de parter i säkerhetsrådet, vilka närmast ärinblantlade i detta sammanhang, avvisar FN sorn instrument för att lösakonfiikten. Vi stär kvar vid vårt gamla krav att denna konflikt måste lösasgenom förhandlingar, stim syftar till en politisk lösning och ull dessa förhandlingarsker niellan , FNL/PRR och . ;RN1-;R i (vpk); Utrikesministerns senaste anförande ger ilikhet med det första uttryck för avsaknaden av konkreta åtgärder. Om det ärså, som en regeringsmedlem sade för sedan, "att det inte finnsord för att beskriva handlingar sådana som begår i ", börkonsekvensen bjuda att rrran frän regeringen i stället vidtar konkretaåtgärder, exempelvis de som jag här har nämnt. Sådana ställningstaganden för de angripna skulle varaklara irttryck för solitlaritet metl tie indokinesiska folken sorn den snabbtväxande opinit)nen stär bakom. Opinionen rrrtjf detta medvetna utrotningskrig från växer i samma takt som kriget utvidgas i . Ett markant uttryck fördenna växande opinion är alla de manifestationer som kommit till uttryck både 1maj och senare mellan olika organisationer, som har det gerrrensarnma kravetatt skall ut ur . Bakom detta krav ligger medvetenheten om alt allade händelser som utspelas i uteslutande är en följd av och att det bara finns en väg ut ur kriget - att måste tvingasdra tillbaka alla sina stridskrafter från och upphöra med stödet åtSaigorfiuntan. De enda sorrr nröjligen inte stär bakom denna massivaopinion rnot USä:s anfallskrig ärde moderater som här i försökte drapera sitt försvar förUSÄ:s krigshandlingar bakom tesen orn något slags objektivitet, nämligen genomatt hävda att det är en nordvietnamesisk Denna förmenta objektivitet, som väl knappast ens har stöd ihela moderata samlingspartiet, är en ganska fantastisk argumentation, eftersomden inte bevisar annal än att är ett land och vietnameserna ett folk,som främmande makter sökt sönderdela. De enda invasionstrupper som finns i är deamerikanska trupper-na, vilka uppträder som världspolis och söker mörda detvietnamesiska folket. Överläggningen var härmed slutatl. Ang. förekomsten av nordvietnamesiska militära förband iSydvietnam, eller Cambodja §5 Ang, förekomsten av nordvietnamesiska militära förband i , Laoseller Cambodja Herr utrikesministern erhöll ordet för atl besvaraherr () framställda interpellation, nr 118, och anförde: har i en interpellation frågatmig om det, enligt de informationer som jag har till förfogande, finnsnordvietnamesiska reguljära eller andra militära förband i någon eller någraav staterna Sydvielnam, eller Cambodja och hur jag i så fall ser på derasnärvaro där. Enligt officiella amerikanska uppgifter har den senastelidens offensiv i påböfiats genom en nordvietnamesisk invasion.Enligt uppgifter från den provisoriska revolutionära regeringen i Sydvietnamoch från Demokratiska republiken har offensiven igångsatts avbefrielsestyrkor i Sydvielnam. saknar av naturiiga skäl informationerom hur själva offensiven igångsatts. Däremot kan konstateras att offensivenomfattar hela Sydvielnam. I offensiven deltar både reguljära styrkor ochgerillaförband. Det är uppenbart att en offensiv av dylik omfattning kräver eninsats av hela den sydvietnamesiska befrielserörelsen. Det är vidare uppenbartatt en dylik offensiv inte kunnat utvecklas utan stöd från . Dettahar förändrat krigets natur, men det har inte förändrat krigets fronter.Vietnamesernas kamp gäller detsamma sorn : nationellsjälvbeslärnmanderält ulan utländsk inblandning. Genéveavtal behandlade som elt land. Iavtalet fastslogs att en provisorisk militär demarkationslinje skulle drasgenom landet och att denna linje enligt avtalets formulering inte skulle utgöraen politisk eller territoriell gräns. Under har nordvietnamesiskl territoriumutsatts för synnerligen omfattande och intensiva bombningar. Bombningar avNordvietnams södra provinser har förekommit i stor omfattning även efter det avFörenta staterna proklamerade s. k. bombstoppet 1968. Civilbefolkningen har ibetydande omfattning evakuerats från dessa områden för atl inte helt förintas. Det är redan mot bakgrund av det förhållande attNordvietnam utsatts för ihållande krigshandlingar från Förentastaterna 2* protokoU 1972. Ang. förekomsten av nordvietnamesiska miUtära förband iSydvietnam, eller Cambodja förståeligtatt Demokratiska republiken i sin tur svarar med krigshandlingar. En annan och viktigare aspekt i detta sammanhang är attslå fast att vietnameserna utgör ett folk, inte två, med gemensamt språk,gemensam kultur och gemensam historia. I Vietrram försöker hela det vietnamesiska folket frigörasig från sitt koloniala förflutna. I en del av har folket lyckats fånationell självständighet. 1 den andra delen möts frigörelsesträvandena medvåld. militära och politiska intervention iVietnam är enligt regeringens bedömning riktad mot det vietnamesiska folketssträvanden att uppnå självständighet. Att därför politiskt jämställaNordvietnams stöd till FNL-sidan med närvaro i kaninte vara rimligt. Beträffande närvaron av nordvietnarnesiska trupper i Laosoch Cambodja har regeringen ingen information, som kan läggas till grund försäkra slutsatser. De östra områdena av och Cambodja används uppenbarligensåsom transportleder från till . Förekomsten avnordvietnamesiska trupper i dessa områden måste ses i samband medVietnamkonflikten. Detta belyses inte minst av de av stöddainterventionerna i och Cambodja. En eventuell nordvietnamesisktruppnärvaro i dessa områden kan därför rimligen inte ges någon annan bedömningän den som kommit till uttryck i vad avser trupper i . Uppgifter om förekomster av nordvietnamesiska trupper iandra delar av Cambodja och är av så motsägande och osäker karaktär att deinte kan läggas till grund för någon generell värdering. HerrWIJKMAN(m): Försl vill jag tacka herr utrikesministernför svaret på min interpellation. Jag vill omgående deklarera att jag inte ärsärskilt tillfredsställd med svaret. Jag finner det i stället vara ganskamärkligt formulerat och skall klargöra detta i det följande. Låt mig slå fast atl vad interpellationen gällde var attfä en kommentar till de nordvietnamesiska truppernas aktivitet i ,och Cambodja. Jag anser inte att jag har erhållit något svar på dessafrågor. När det gäller har inte ens klart sagt uthuruvida nordvietnamesiska förband strider där eller inte, än mindrekommenterat en sädan närvaro. När det gäller och Cambodja harutrikesministern antytt atl nordvietnamesiska förband uppehåller sig i de östradelarna av respektive länder men menat att delta endast skall ses i samband medVietnamkriget och tydligen inte förfiänar någon kommentar därutöver. Jag kan,herr talman, inte annat än uttrycka stor förvåning över herr utrikesministernssvar, både över vad som står där och vad som inte står där! TUl alt börja med kan vi konstatera att utrikesministernmedger all är involverat i kriget på ett eller annat sätt. Exakthur omfattningen och inriktningen av krigshandlingarna är går inte på. Det verkar dock som om utrikesministern i slutet av sitt svar drarslutsatsen att det trots allt finns reguljära nordvietnamesiska Det ärju på grund av sin närvaro i som de befinner sigi och Cambodja - allt enligt . Men då frågar jag; Hur ser herrWickman på dessa reguljära förbands närvaro i Sydvielnam? finner tydligen allt i sin ordning med störredelen av den nordvietnarnesiska armén på sydsidans territorium. om , atl är elt land och att demarkationslinjeninte förutsattes bli permanent. Det är, herr talman, utomordentligt beklagligtatl demarkationslinjen ej försvunnit och att vi , efterGenéveavtalet, ännu inte har fred i området. Men frågan inställer sig naturiigtefter deklaration här ; Varför upprätthåller Sverigediplomatiska förbindelser med såväl som ? Beror inte det på att vibetraktar länderna som två skilda stater rent folkrättsligt? Vidare: Skall resonemang om ett land medgemensamt språk och gemensam kultur tillämpas generellt? I så fall flnns detstater betydligt närmare vårt land än som kan aktualiseras. röstade för en resolution i FN 1970 omfolkrättsliga principer för förbindelser niellan staterna. 1 denna hette detbl. a. att "vafie stal har skyldighet att avhålla sig från atl använda hotom eller bruk av våld för att kränka internationella demarkationslinjer, såsomstilleståndslinjer, vilka upprättats genom eller i anslutning till eninternationell överenskommelse". Hur uppfattar utrikesministern dennaresolution som aktivt stödde i debatten? Vilken konsekvens får den ifrågan om nordvietnamesernas överskridande av demarkationslinjen? 1 herr utrikesministerns svar nämns inle elt ord om defolkrällsliga principer som traditionellt anslutit sig till. Iåtskilliga sammanhang har betonat värdet av deninternationella folkrätten. 1 ett anförande i 1971 betonade statsministernbl. a.: "SärskUt för små stater som inte kan förlita sig på ekonomisk ellermilitär styrka är del av vikl att det internationella umgänget grundas pågemensamma regler, att rättssystemet utvecklas och respekteras." Ägerstatsministerns ord från inle längre giltighet? Låt mig gå vidare lill och C'ambotija. Utrikesministernuttrycker sig mycket vagt om nordvietnamesernas aktivitet i dessa stater. Finnstrupper där så har det med att göra, menar . Den s. k. har varit känd underåtskilliga är, och utrikesminister säger all de östra områdenaav och Cambodja uppenbariigen används som transportleder från Nord- fillSydvielnam. Men, , även om nordvietnamesernas aktiviteterinskränkte sig till rena Iransporlrörelser i dessa länder, måste manifrågasätta om Hanois trupper i och Cambodja har någon rätt att befinnasig i dessa länder. och Camboilja har neutral status och främmande trupperpå dessa länders territorium borde mycket skarpt fördömas av ett annat neutraltland -och elt land som åtminstone förklarat sig vilja stå utanförvarje väpnad konflikt. Utrikesministern har i själva verket indirekt lämnatsitt stöd till att främmande länder i en väpnad konflikt använder sig avneutrala staters territorium, och detta är såvitt jag kan se högst Ang. förekomsten av nordvietnamesiska mUitära förband iSydvietnam, eller Cambodja förekomsten av nordvietnamesiska militära förbandi , eller Cambodja Den har ofta och ingåendeuttalat sig om . Det tycker jag är bra. Men del är bra endast sä länge därfinns balans i uttalandena och så länge analyserna kännetecknas av försök tillobjektivitet. Den har hårt och entydigt kritiserat Amerikaför dess engagemang i . Kritiken har hårdnat , och detär naturligt mot bakgrund av bl. a. den typ av krigföring .Amerika använder sigav i . Men det märkliga är att regeringen inte på något sätt reageratmot upptrappningar från den andra sidan. Den senaste offensiven från ochFNL, understödd indirekt av , har inte kommenterats, trots att den enligtde flesta bedömare var det sorn primärt fick striderna att blossa upp såintensivt igen för snart tvä månader sedan. säger i sitt svar att konflikten endast kanses som en befrielsekamp. Jag betonar ordet "endast". därmed helt anslutit sig till kommunisternas analys, och därav följer hansovilja atl över huvud taget tillämpa folkrätten på båda sidornas agerande. Menser inle utrikesministern att konflikten åtminstone till viss del utgöresav en konfrontation niellan stormakter? Har det gått Edra ögon förbi att Sovjetsedan åratal pumpat in militärt stöd till och FNL? Tror Ni alt -landet som förtrycker halva - har några som helst idealistiska motivbakom sitt stöd till ? Och slutligen: Tror utrikesministern alt Hanoisstöd till FNL skulle kunna fortsätta särskilt länge utan stöd tillHanoi? Ja, herr talman, frågorna till blir mednödvändighet många eftersom utrikesministerns svar saknade så mycket ochinnehöll så utomordentliut märkliga formuleringar. Låt mig göra någrajämförelser. Låt mig börja rned våra nordiska grannländer. 1 fördömer den norska socialdemokratiska regeringenden senaste tidens upptrappningar och riktar uppmaningar till samtligainblandade att upphöra med striderna. Utrikesminister sade istortinget : "Det är också klart att ger indirektstöd. Det är mot denna bakgrund vi i vår förklaring av har givituttryck för att utanförstående makter bör dra sina direkta ochindirekta engagemang ut ur konflikten." Vad beror det på att inte med ett ord har tagit upp roll? I sade den danska regeringen i mitten av dennamånad alltså efter beslutet om mineringen av Haiphong: "I denna djuptallvarliga situation är det angeläget för den danska regeringen att rikta enenträgen uppmaning till alla, som direkt eller indirekt genom atl delta ikrigshandlingarna eller genom att understödja dessa är part i kriget, attuppfylla sitt ansvar för att kriget nu bringas till ett slut." Vad berordet på atl den enbart vänt sig till i sina vädjandenrespektive fördömanden? I uttalade kritik mot vad han kallade"two invasions", dels nordsidans attacker över gränsen, dels USÄ:supptrappningar av krigshandlingarna mot norr. Vad beror det på att HaroldWilson hamnar pä en helt annan linje än ? Och tillsist, herr talman, låt mig nämna företrädare på posten,förutvarande statsrådet . Dåvarande utrikesministern sade i ett stort anförande orn Vietnanr att "sydsidanskrav på upphörande av infiltrationen från nordsidan står iöverensstämmelse med den allmänna rirälsättningen att finna en återgång till1954 års Clenéve-avtal". Vad beror det på att den harändrat ståndpunkt och uppenbarligen helt accepterar vadTorsten då kallade "infiltrationen frän norr"? Jag har i detta inlägg försökt visa hurinkonsekvent den är i sina Vietnamuttalanden. Traditionellafolkrättsliga principer betyder uppenbarligen föga för herrar ochWickman, och roll i konflikten tiger rnan helt om. I själva verket ärdet ytterst svårl att se någon skillnad mellan socialdenrokraterna och denövriga vänstern i denna fråga. Det enda som fortfarande tycks skilja kommunisternaoch regeringen är frågan om elt erkännande av PRR - det Irar vi alldeles nysshört här i kammaren. Jag vill, herr talman, göra uppmärksam på dettafaktum. Jag vill också påminna om att många av dem som så ensidigt kritiserarbara ena sidan i denna konflikt själva representerar åsikter som innebär alltannat än frihet och demokrati. Detta borde den socialdemokratiska regeringentänka pä - inte minst de statsråd som själva aktivt deriit)nstrerar mot USAtillsarnmans med KI'',ML och FNL-grupperna. Det är naturiigt att nrånga nränniskor demonstrerarmt)t USÄ:s engagemang i . Vi gör det inom alla partier i , orn änpå skilda sätt. Inte minst för dern som sluter upp bakom och arbetar fördevänsterländska demokratiska idealen innebär USÄ:s engagemang i Vietnamnågonting felaktigt och någonting som vi inle kan begripa.