prot · FV0992 · 1972-12-31 00:00:00 — dels den under den allmänna motionstiden väckta motionen1972:254 av herrar i (s) och i Ariöv (s), dels den likaledes under denallmänna motionstiden väckta motionen 1972:529 av (), dels motionen 1972:1665 av m. fl. (c, fp, mlvari hemställts att 1. i princip skulle godta förslaget tillförordning om automobilskattetillägg men besluta att i vad avsåg gods vars viktinte tillfredsställandekunde uppskattas ikraftträdandet uppsköts till dess att tUlförlitligalastindikatorer fanns att tillgå, samt 2. uttalade att bärigheten på vägar medlägre bärighet än 10/16 lon borde utmärkas på lämpligt sätt, delsmotionen 1972:1666 av m. fl. (m), dels motionen 1972:1667 av i Heden m. fl. (c)vari hemställts alt 1. hos Kungl. Maj:t framhöll all utvidgningen avlinjetrafikbegreppet borde begränsas till att omfatta endast s. k.vecko-slulstrafik med karaktär av linjetrafik, samt 2. som sin mening gavKungl. Maj;t till känna vad som anförts i motionen om yrkesmässig trafik medpersonbil, delsmotionen 1972:1668 av m. fl. (fp), dels motionen 1972:1669 av () varihemställts atl dels vid godkännande av principerna omautomobilskattetillägg och återkallelse av trafiktillstånd för vissa förseelserframhöll svårigheterna att undvika oavsiktliga lastöverträdelser intill desslastindikatorer utvecklats och tagits i bruk och därför dels i skrivelse tillKungl. Maj:t anhöll att vid utformningen av grunderna för uttagande av automobilskattetillägghänsyn togs till angivna svårigheter och här förut gjorda yrkanden angåendeavgiftens omfattning, anknytning till fordon i stället för ägare och enhetligtavdrag för enkelaxel så att bestämmelserna såvitt möjligt kom att uppfattas somrättvisa och lämpliga, dels i skrivelse till Kungl. Maj:t anhöll om förslagtili ny YTF, som innehöll enhetliga regler för all trafik för godsbefordran, delsmotionen 1972:1670 av (), dels motionen 1972:1676 av i (fp)vari hemställts atl beslutade alt ikraftträdandet av förordningen omautomo-bilskattetUlägg i vad avsåg last av gods vars vikt intetillfredsställande kunde uppskattas uppsköts lill dess tillförlitliga metoderatt bedöma viklen utvecklats, dels motionen 1972:1677 av (vpk) variföreslagits att hos regeringen hemställde om en skyndsam prövning averforderliga konkreta åtgärder i syfte att utveckla och vidga det statsägdatrafikföretaget samt att jämväl frågan om förutsättningar för skapandetav kooperativt organiserade större företagsenheter samt övriga tänkbaraåtgärder i syfte att främja omstruktureringen inom åkeribranschen prövades, dels motionen 1972:1678 av i Kristinehamnm. (vpk), delsmotionen 1972:1679 av m. ti. (fp, c). Överlastavgift, m. in. 1. skulle avslåKungl. Maj;is förslag till förordning om ändring i förordningen (1922:260) omautomobilskatt, 2. i anledning avKungl. Maj:ts förslag samt motionen 1972:1665, i vad den avsåg förslag tillförordning om automobilskattetillägg, och motionen 1972:1669 - i vad den avsågprinciperna om automobilskattetillägg. återkallelse av trafiktillståndförvissa förseelser och utformningen Överlastavgift, ni. avgrunderna för uttagande av automobilskattetillägg - samt med avslag å motionerna1972:1676 och 1972:1670 skulle anta av utskottet framlagt förslag till lag omöverlastavgift, vilket lagförslag ersatte Kungl. Maj:ts förslag till förordningom automobilskattetillägg och innebar, att avgiften inte skulle karakteriserassom skatt eller tillägg till skatt utan som en särskild avgift för överlast, 3. skulle anta avutskottet framlagt förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen(1928:370), innebärande att avgift enligt lagen om överlastavgifl inte skullevara avdragsgill vid inkomstbeskattningen, 4. skulle avslåmotionen 1972:1665 i vad den avsåg utmärkning av bärigheten på vägar med lägrebärighet än 10/, 5. skulle avslåmotionen 1972:1669 i vad den inte behandlats under punkten 2 ovan, 6. skulle avslåmotionen 1972:1677, 7. skulle avslåmotionen 1972:1679, 8. skulle avslåmotionen 1972:1667 i vad den avsåg yrkesmässig trafik med personbil, 9. skulle avslå motionen 1972:1666, 10. skulle avslåmotionen 1972:529, 11. i anledning avmotionen 1972:1667, i vad den avsåg veckoslutstrafik m. m., som sin mening gavKungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört om behovet av klarläggande avvissa problem som rörde yrkesmässig trafik med buss, 12. skulle avslåmotionen 1972:254, 13. skulle avslåmotionen 1972:1668, 14. skulle avslåmotionen 1972:1678, 15. som sin meninggav Kungl. Maj:t till känna vad utskottet i övrigt anfört i anledning avdepartementschefens förslag till kungörelse om ändring i förordningen(1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik, m. m. I. beträffande överträdelser som kunde ha sin grund isvårigheter atl exakt beräkna vikten av fordonets last tn. m. av herrarGustafson i (fp). (), (), i Heden (c),(), () och Komstedt (m), som ansett att utskottet under 2bort hemställa, att i anledning av Kungl.Maj:ts förslag samt motionen 1972:1665 i vad den avsåg förslag till förordningom automobilskattetillägg, motionen 1972:1669 i vad den avsåg principerna omautomobilskattetillägg, återkallelse av trafiktillstånd för vissa förseelseroch utformningen av grunderna för uttagande av automobilskattetillägg ochmotionen 1972:1676 samt med avslag å motionen 1972:1670 skulle anta till dettabetänkande fogat förslag till lag om överlastavgift med följande tillägg:"Överlastavgift må eftergivas då särskilda omständigheterföreligga". 2. beträffande åtgärder i syfte att utveckla och vidgadet statsägda trafikföretaget av i (vpk), som ansett attutskottet under 6 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:1677 hosregeringen skulle anhålla att åtgärder skyndsamt övervägdes i syfte attutveckla det statsägda Svelast samt att frågan om förutsättningarna förskapandet av kooperativt organiserade större företagsenheter jämte andraåtgärder för att främja omstruktureringen inom åkeribranschen prövades. Överlastavgift, m. in. Till belänkandet hade fogats ettsärskilt yttrande beträffande införande av överlastavgift för s. k.dumpers-fordon av (). Det finns i propositionen 81 och itrafikutskottets betänkande nr 13 ett frågekomplex som rör busstrafiken.Närmare bestämt gäller det problemet om hur man skall dra gränsen mellanlinjelrafik och beslällningslrafik vid olika slag av bussbefordran. 1propositionen har jag, med utgångspunkt i några avgöranden i högsta domstolenden , tagil upp dels den s. k. veckoslutstrafiken, delsanslutningstrafiken till främst båt och flyg av del slag som förekommer t. ex.mellan och , mellan och och mellan ochNorrtälje eller . När det gäller all dra gränsen mellan linjetrafik ochbeställningstrafik måste man ta ställning till bl. a. vilken grad avregelbundenhet som krävs för alt det skall vara fråga om linjetrafik. k. veckoslulstrafiken är regelbundenhetsbegreppet det väsentliga problemet.Högsta domstolen hade att ta ställning till trafik som bedrivits med tvådubbelturer och fann alt sådan trafik fick anses som regelbunden i denmeningen, att den kräver tillstånd till linjetrafik. Därmed var emellertid inteavgjort hur man bör se på den renodlade veckoslutstrafiken, dvs. den trafik somutförs endast vid veckosluten och alltså med endast en dubbeltur . Den fråga som jag ställde i propositionen gällde om detbehövdes någon ändring eller något tillägg i yrkestrafikförordningen för atlundanröja en eventuell oklarhet på denna punkt. Jag fann emellertid attförarbetena till yrkestrafikförordningen gav klart besked om att regelbundentrafik, när det gäller personbefordran, skall anses föreligga om körningenvanligen äger rum på förut tillkännagivna eller eljest för allmänhelen kändalider minst en gång . Slutsatsen blevalltså atl veckoslutstrafiken enligt gällande bestämmelser i princip skallbedrivas enligt tillstånd till linjelrafik, och jag föreslog inte någon ändringi yrkestrafikförordningen på denna punkt. Ett enhälligt trafikutskott har ställt sig bakompropositionen i denna del. Del slår alldeles klart - och jag framhåller detta ipropositionen - att en del av den långväga busstrafiken, främstveckoslutstrafiken, drivs med tillstånd till beställnmgstrafik men under formersom innebär att den måste hänföras till linjetrafik. Dessa transporter utgör ivissa fall ett viktigt komplement till järnvägstrafiken och den reguljärabusslinjetra-fiken, och den tillgodoser i sådana fall ett angeläget behov. Deproblem som uppkommer, när man vill få en riktig avvägning mellan veckosluts- Nr 92 trafiken och annan mera traditionell linjetrafik, är inte lätllösta, och Måndagenden vikten av att man får en riktig avvägningbetonas i propositionen. 29 mai1977 Frågan har också ägnats stor uppmärksamhet i samband med -7----------------- utskottsbehandlingen. Representanter för busslrafikutövarna har haft * ' ' tillfälle alt framföra sina synpunkter både till mig och tilltrafikutskottet. Utskottetoch kommunikationsdeparlemenlel har under behandlingen av propositionen haftupprepade kontakter för att alla olika aspekter skulle bli belysta och för attutskoltet vid sitt ställningslagande skulle ha helt klart hur regeringen såg påavvägningsproblematiken. Resultatet av denna seriösa ingående analys avproblemen har blivit att trafikutskottet stäUl sig bakom uttalandena ipropositionen, som innebär en avvägd, balanserad bedömning av olikakonsumenters behov. I och med detta borde det inte finnas något behov atl taupp en debatt i kammaren om dessa problem. och senast i daghar del emellertid förekommit artiklar i en rad tidningar, där företrädare förvissa bussintressen framfört påståenden i stil med att regeringen skall stoppade billiga veckoslutsresorna. Det kan inte vara någon tillfällighet att sådanaartiklar kommer fram strax före det att utskottets betänkande skall behandlas ikammaren. Med hänsyn till vad som verkligen sägs i propositionen och iutskottets betänkande måste man ifrågasätta motiven bakom den aktion som sattsi gång. Det kan inte vara konsumenternas intressen som man vill bevaka. Jag haremellertid med tillfredsställelse noterat att Svenska busstrafikförbundelsföreträdare enligt en tidningsuppgift tagit avstånd från de oriktiga ochonyanserade påståenden som förts fram från en del håll. Man har från sida , liksom tidigare, uttalat förståelse för attveckoslustrafiken måste saneras och att den reguljära linjetrafiken måsteskyddas mot en osund konkurrens. Jag framhöll att de som agerar i pressen inte ärute efter att skydda konsumenterna, och jag kan säga det, eftersom den rödatråden i propositionen och i trafikutskottets betänkande är just konsumentintresset.I propositionen betonar jag att veckoslutstrafiken i vissa fall utgör ettviktigt komplement till järnvägstrafiken och den mera reguljärabusslinjetrafiken och atl den i sådana fall tUlgodoser ett angeläget behov.Förutom den vanliga, för den stora allmänheten avsedda trafiken nämner jag detransporter som ordnas för de värnpliktiga för deras resor till och frånförläggningarna i samband med veckoslut och . Jag understrykeremellertid också vikten av att man håller fast vid yrkestrafikför-ordningenskrav på atl även denna kompletterande trafik skall drivas med tillstånd tilllinjetrafik, eftersom man i annat fall inte har möjlighet att i samband medtillståndsprövningen bedöma denna trafik med hänsyn till de samlade transportbehovenoch linjetrafikresurserna inom berörda områden och till önskvärdheten att imöjlig mån åstadkomma samordning mellan olika kommunikationsnät. Medtillämpning av reglerna för linjetrafik uppnås dessutom en bättre regularitetoch en större säkerhet för resenären. Åtskilligaav de företag som driver kompletterande trafik av de slag som jag nubeskrivit kan bedömas ha möjlighet atl utöva trafiken även i 182 de former som krävs förlinjetrafik. Enligt 12 § yrkestrafikförordningen skalltillstånd lill linjelrafik, som kan komma alt konkurrera med annan linjetrafikeller järnvägstrafik, i första hand ges lill den som utövar den redanetablerade trafiken. Jag framhåller emellertid i propositionen -och detta är enuppmjukning jämfört med nuvarande praxis - att den i 12 § inskrivnaförtursrätten inte får utgöra hinder mot atl man lämnar linjetrafiktillständäven till annat företag än det som redan nu driver linjetrafik med järnvägeller buss i samma relationer. Del råder ingen tvekan om att bestämmelsen i 12 §yrkestrafikförordningen om viss förtur för etablerad linjetrafik fyller enviktig funktion särskilt i fråga om mera lokal trafik, där det kan saknasutrymme för flera, med varandra konkurrerande företag. För den mera långvägatrafiken råder delvis andra betingelser. När det gäller förhållandet mellan dens. k. veckoslutstrafiken och de mera långväga persontransporterna med järnvägeller redan etablerad är det i viss utsträckning fråga om konkurrens.Jag har emellertid här och i propositionen avsiktligt valt att betecknaden långväga veckoslutstrafiken som en i vissa fall kompletterande trafik föratl ange alt de båda Irafikmedlen delvis kan vända sig lill olikatrafikanlkategorier. Enligt 12 § yrkestrafikförordningen kan man frångåförtursrätten till nya tillstånd för etablerade företag, om förhållandenaföranleder detta. Mina överväganden leder till att jag i propositionen förordaratt man utnyttjar denna möjlighet för att tillgodose angelägna behov avkompletterande trafik på längre avstånd i sådana fall där utvecklingen visar,att trafikunderiaget ger utrymme för busslinjetrafik vid sidan av befintligjärnvägstrafik eller för busslinjetrafik genom fler än ett företag. Jagunderstryker emellertid också och det vill jag särskilt betona - detangelägna i att avvägningen sker så att inte underlaget för järnvägstrafikenoch den traditionella busslinjetrafiken och då även den privata rycks undantill men för den allmänhet som är i behov av sådan trafik. Det bör vara möjligtatt göra avvägningen så, all olika trafikantkategoriers skilda behov av entillfredsställande transportförsörjning till rimliga priser tillgodoses. När vi nu diskuterar trafikanternas intressen, måste vikomma ihåg att det finns två olika trafikanlkategorier. Vi har å ena sidan detrafikanter som kan förlägga sina resor till veckosluten och som orkar med enmera tröttsam och tidsödande bussresa, som det i vissa fall kan vara fråga om.För dessa är veckoslulstrafiken med buss en bra resform. Det finns emellertid åandra sidan en mycket stor grupp som måste ha tillgång till en vanlig,traditionell linjelrafik under vardagarna. En ohämmad utveckling avveckoslutstrafiken med en prissättning som bygger på att större delen av kostnadernabetalas genom skolskjutsning och annan sådan verksamhet rycker undan grundenför den vanliga linjelrafiken. Vi vet alla att denna trafik brottas med svåraekonomiska problem, och detta är bl a. en följd av all man inte kan konkurreraom den intensivare trafik som sker under bl. a. veckosluten. Följden harblivit, att den trafikant som reser under vardagarna måste betala ett onödigthögt pris. Både regeringen och trafikutskottet har funnit det heltorimligt, alt man ensidigt skall gynna en trafikantkategori på bekostnad av enannan. Men, det vill jag kraftigt understryka, vi är inte ute efter attmonopolisera veckoslulstrafiken. Den som accepterar en med hänsyn tillbekvämlighet Överlastavgift, m. in. Överlastavgift, m. m. och restidi vissa fall sämre resfL-rm. som dock är prisbilligare än t. ex. en tågresa,skall ha valfrihet. Det är bara fråga om att få en rimlig avvägning så att inteutvecklingen snedvrids på ett oacceptabelt sätt. Det är delta som regeringenoch Irafikulskotlel eftersträvar, och det kan ske inom ramen för gällandebestämmelser utan all yrkestrafikförordningen behöver ändras. Innan jag lämnar denna fråga vill jag också påpeka att enskärpt kontroll över veckoslutstrafiken behövs även av andra skäl. Man kan utgåfrån atl de restider och de priser som veckoslulslrafiken erbjuder i en delfall bygger på atl man åsidosätter gällande bestämmelser om förarens arbetstidoch om högsta tillåtna färdhaslighet. Det måste även vara ett väsentligttrafiksäkerhelsinlresse alt man sätter stopp för sådana företeelser. Jag skall härefter la upp den andra fråga omgränsdragningen mellan linjetrafik och beställningstrafik som behandlas ipropositionen. fann alt sådan anslutningstrafik till bål ellerflyg, som ingår endast som ett led i ett researrangemang med tyngdpunkten lagdpå transport av annat slag, inte skulle anses som linjetrafik. Domstolenåberopar som skäl för sill ställningstagande, alt frågan var oklar ochtillämpade därför principen "hellre fria än fälla". Denna oklarhet undanröjs genom propositionens förslag tilländring av 4 § yrkestrafikförordningen. Ändringen avser endast personbefordransom ingår som ett led i en längre transport och har alltså inte någon betydelseför researrangemang av andrå slag. Bakgrunden till förslaget är den naturligatankegången att linjetrafikens uppgift är inle endast atl befordra resenärernafrån en plats till en annan ulan även atl ge trafikanterna den trafikservicesom behövs för att få anslutning till ett annat transportmedel. Detta förslag innebär inte någon försämring förresenärerna. Låt oss som exempel ta en transport från till Arlandaför anslutning till ett charterflyg. kan transporten utföras medtillstånd till beslällningslrafik. Resenären får betala ordinarie pris, vilketger betydande överskott för researrangören. Detta åren följd av attbusstransporten i sig är billig om man slipper räkna med tomma platser ibussen. Krävs i stället linjetrafiktillstånd, kommer överskottettrafikföretaget till godo och ger utrymme för en relativt sett lägre taxenivå. En annan aspekt förtjänar också att tas fram. Det finnsvissa sträckor där det , på grund av ett dåligt trafikunderiag, är svårtatt hålla en tillfredsställande trafikservice för allmänheten. finnspå dessa sträckor en anslutningstrafik till båt, som drivs med tillstånd lillbeställningstrafik och därmed inle står öppen för allmänheten. Genompropositionens förslag öppnas här en möjlighet att genom samordning av trafikenförbättra servicen pä ett sätt som måste te sig synnerligen angeläget. Det har frän vissa håll yppats farhågor för atllinjetrafikkravet i vissa fall skulle kunna innebära en försämrad trafikserviceför dem som behöver t. ex. en anslutningstrafik till charterresor med flyg. Idetta avseende behöver man emellertid inte hysa någon oro. Kan den befintligahnjetrafiken med hänsyn lill resvägar och avgångstider inte tillgodose de behov somföreligger i fråga om anslutningstrafik, finns del regelmässigt Nr 92ulrymme för en utvidgning uv linjelrufiknätet. I prishänseende Måndnsen den som jag anfört i propositiimen .självfallet även vid utnyttjande av -g . linjelrafikförelag ult få till stånd kombinerade researrangemung, som innebärväsentligu rubatter till den resande ullmänhelen. I diskussionen om den nu aktuella propositionen har det,främst från '"" "' resebyräliåll, gjorts gällande alt förslagenoch ultulunilenu skulle kunnu få neguliva effekter i frågu 0111 sudunukombinerude reseurrangeiiiung som omfattar - förutom en busslransport - ävensighlseeing, måltider, övernattning och dylikt. Låt mig krufligl understryku,herr talman, ull sådanu arrangemang inte berörs i propositionen utan fårbedömus med ledning uv nuvarande bestämmelser och praxis. Det skall medges ullhur föreligger viss oklurhet och utt en översyn bör ske. Arbetet med en helt nyförfattning om yrkesmässig trafik har emellertid redan jnibörjats inomdepartementet och kommer alt resultera i en promemoria som senare kommer atlremissbehandlas i sedvanlig ordning. Låt mig avslutningsvis understryka attproblemaliken inte behandlas i propositionen, alt detta är helt avsiktligt ochatl frågan tas upp i hela sin vidd i samband med den översyn av lagstiftningenom yrkesmässig trafik som redan påbörjats inom mitt departement. Det föreliggande betänkandet fräntrafikutskottet, vilket bygger på propositionen 81, är det besvärligaste ärendesom jag hur vurit med om utt beliundlu i ett utskott under niinu år iriksdugen. I vissa delar har propositionen inle varit föremål för vare sigutredning eller remissförfurunde. Oklurhelernu har varit stora, uppvaktningarnainför utskottet många. Under utskoitsarbetets gång har det dessutom visat signödvändigt för utskottet att författa en helt ny lag i stället för den sompropositionen föreslår. När nu utskottets förslag föreligger på bord,så är delta bättre än propositionen, men är majoritelsförslagetbehäftat med brister som gör att man kan beteckna det som tvivelaktigt medtanke på den enskilde medborgarens rättssituation. Utskottets borgerligaledamöter hur därför reserverut sig för en skrivning som möjliggör en för ilenenskilde medborguren ur rättssäkerhetssynpunkt ucceptubel lugstift-ning. 1betänkundets övriga delar har utskottet lyckats förbättru och klurläggu vud somsagts i propositionen i sådan grad all sumskrivning varil möjlig. Vad kommunikationsministern har anfört här ombussarna och veckoslutstrafiken vill jug vitsorda. Jag vill dessutom direktcitera vud ulskotlel skriver pä den punkten: "Vidare vill utskotiet betonavikten av att formella ändringar i tillståndsgivningen inte får medföra atttcansport-försöfiningen försämras för den stora grupp veckoshitsresenärer, exempelvisvärnpliktiga, som eljest ej skulle ha valt tågförbindelse även omveckoslutstrafik med buss ej funnits. Konsumenternas intresse av billiga resorbör i största möjliga utsträckning iukltas vid prövning enligt 12 § YTF." Del är,herr talman, över huvud taget märkligt att massmedia sprider 185 Nr 92 sådana uppgifter som de nu hargjort. Både propositionen och utskottets Måndagenden betänkande har varit offentliga,och den som läst dessa kan knappast dra 29 maj1972 '' slutsatser som skribenter ivissa tidningar har gjort. överlastavgift, in. Jag övergår nu till att lämna en beskrivning av förslagetom en särskild överiastavgift för att därigenom motivera reservationen. Redan ibetänkandet Lastbil och taxi slog ulreilningsinannen generaldirektör atl den norska lagstiftningen, vilken inom parentes sagt bildar mönsterför förslaget i propositionen, innebär ett mycket långt gående utkrävande avett svårbedömt kostnadsansvar vid överlaster. Utredningen kunde inlerekommendera en sådan lösning, ulan menade alt överlast-problemet måsteangripas där det uppstår, dvs. För att delta skall varamöjligt krävs ett väginstrumenl vid lastningen, exempelvis lastindikatorer påbilen. Sädana laslindikatorer är icke utvecklade , och denöverlastmarginal som departmenls-chefen föreslår kan i vissa fall visa sigotillräcklig vid svårbedömbara laster. har remitterat propositionen lill skatteutskottetför att få en bedömning uv det uutomobilskattetillägg som föreslagits. belänkande är av stort principielltintresse. skriver; "anser att den avgiftsom föreslås i propositionen knappast i något avseende kan jämställas medövriga skalletillägg. Det skulle därför vara vilseledande att i förevarandefall använda benämningen automobilskattetillägg. Förutsättningen för attavgiften skall betraktas som ett skattetillägg är enligt utskottets mening ultavgiften står i viss bestänul relation lill del skattebelopp som undandragitseller kunnat undandras genom förfarandet. Vägtrafikbeskattningen bygger på enkombination av vikt och våglängd, och fordonsbeskallningen är än så länge heltkombinerad med en drivmedelsbeskattning, där skatteavvägningen bestämts medutgångspunkt i sanrtliga dessa faktorer. Det föreslagnaautomobilskattetilläggel kan i särskilda fall - som visas i en uv de medanledning av propositionen väckta motionerna - leda till att avgiften redanetter kort körning på väg, där medgivet axel-och boggilryck är lägre än bilenslast, komma att utgå med belopp som i vissa fall motsvarar hälften av denårliga fordonsskatten för fordonet. Det är måhända erforderligt med så kraftigasanktioner för att komma till rätta med överlastproblemen även om sådanaåtgärder kan framstå som obilligavid oavsiktliga överträdelser.------------------------- Med hänsyn tillavgiftens utformninganser utskottet inte att den bör karaktäriseras som en skatt eller ett tilläggtill en skatt utan som en straffavgift."