prot · FV09136 · 1972-12-31 00:00:00 — Herr statsrådet sade att jag inte var intresserad avstatistik. Jag ville säga med mUt inlägg att jag ändå tycker vi skall hålla iminnet den UtveckUng som vi har haft i vårt land, som innebär att antaletbrottsbalksbrott fördubblats . Denna kraftigautökning av antalet brottsbalksbrott borde, menar jag, ge oss en tankeställare.Det kan visserligen vara bra att analysera utvecklingen beträffande de olikabrottstyperna, men detta får inte undanskymma helhetsbuden av en utveckUng somverkligen är oroande och sora borde leda tUl konkreta åtgärder. Sedan sade herr statsrådet någonting som jag tyckte varhäpnadsväckande. Han sade att medborgarnas krav på samhällets ordningshållningtorde vara större . Det undrar jag! Jag anser i stället att vitvärtom med nödvändighet har måst acceptera en hel del saker sommänniskor tidigare aldrig ens skulle drömma om att behöva konfronteras med. Denu.sla ordning som råder pä tror jag inte man för fem,kunde föreställa sig skulle accepteras. Det påståendet, menar jag,är helt felaktigt. En av anledningarna till att ordningshållningen iStockholm är så dålig är att socialvården inte heller fungerar. Man tar intehand om nerknarkade ungdomar och andra utslagna raänniskor, utan man låter demhelt enkelt vara. Detta är en faktor som också oroar människorna här i stadenoch som kan göra att i synnerhet äldre människor tycker det är lindrigt sagtotrivsamt att gå ut på stadens gator. Det herr statsrådet sade om den brottsförebyggandeverksamheten är intressant. Det var ju ett mycket vidare begrepp än vad manallmänt menar med brottsförebyggande verksamhet. Men man kan väl ändå intebestrida att polisen har en central brottsförebyggande funktion - eller menarjustitieministern att den inte har det? Det tycker jag i så fall är enintressant sak att notera. Jag vill till slut påstå, fru talman, att situationen inomStockholmsområdet har blivit som den är beror på underlåtenhetssynder frånregeringens sida . Det är självklart att det är justitieministernsjälv som har det politiska ansvaret för det rådande läget. Och när herrstatsrådet anför att det inte hjälper att komma raed laraentationer, utan attvi bör föreslå konkreta åtgärder, skulle jag vilja säga att detta verkligen varen buraerang, eftersora det är konkreta åtgärder som vi inom oppositionenefterlyser. Vi har föreslagit konkreta åtgärder men hela tidenblivit nedröstade av regeringspartiet. är det vi som frågar, vUka konkretaåtgärder som skall vidtas för att råda bot på missförhållandena. Det enda svarman får av herr statsrådet är att det prövas i pågående budgetarbete. (ra): Herr statsrådet sade att man kommer med blankapåståenden om att brottsligheten har ökat och att det hela blir värre ochvärre, raen han vill ha statistiska bevis för påståendena. Antalet anmälda brott har nära nog fyrdubblats ,och även om det förekommer olikheter i de statistiska metoderna , säger i alla fall den uppgiften någonting om utvecklingen. Vi har sett en stark ökning avantalet rån. Man behöver väl inte gå närmare in i statistiken för att påvisadetta. Och vi som bor här i har sett hur ordningen gradvisförsämrats. Det är ju inte bara så, sora man ibland på socialdemokratiskt hållsäger, att partipolitiker försöker skära pipor i vassen, utan opolitiskaorganisationer köpmannaorganisationer, pensionärsorganisationer,lokaltrafik m. fl. - går in och kräver åtgärder. Vår uppgift här framför allt för oss som sitter på Stockholmsbänken - blir att försökaförsvara vår regions intressen och aktualisera de problem som det gäller. Detär så jag ser min uppgift här. Sedan frågade statsrådet, om jag har några belägg för attantalet grova våldsbrott har ökat. Ja, jag menar att rånen definitivt hör tillde grova våldsbrotten, speciellt de som utförs med vapen. Jag använder mig av polisstatistUcen när det gäUer dengrova misshandeln. Samma polisstatistik visar någon nedgång för den mindre. Om åtgärder mot våldsbrott Om åtgärder mot våldsbrott ej sågrova misshandeln. Jag håller med ora att man icke kan entydigt säga attbrottsligheten har gått uppåt eller nedåt, men summa summarum: faktum är attvi ligger på en hög nivå rent allmänt, och om vi tyckte att antaletmisshandelsfall var otiUfredsstäUande högt 1970 och att det ingav oro förframtiden, så tycker vi det lika väl 1972, även om det totala antalet brotticke skuUe ha ökat eller om det rent av skulle ha gått ner med någon procent. Jag ber att få instämma i det avsnitt av statsrådetsinlägg som rörde självskydd. Jag tror att det behövs åtgärder och initiativfrån departementets sida för att verkligen få i gång ett sådant på hela dentotala marknaden när det gäller både lägenheter och på andra områden. Därvidlagskulle vi kunna göra en hel del för att minska de enkla möjUgheterna tiUbrottslighet. Också jag viU kommentera uttalandet om huruvida vi i dagkräver mera än förr när det gäller rättstrygghet. Jag tror inte att det ärnågon som kräver mera. Eftersom kommunikationerna har utvecklats, är detraöjligt att debatten har blivit hetare, men det finns ingen i denna kammaresom kan hävda att brottsligheten skulle ha blivit ett mindre problem och att vipå något sätt genererat fram en större känslighet i dessa sararaanhang. Jagtycker precis sora : förhållandena i var absolutinte av den här karaktären , och man utsattes absolut intedagligen för obehagliga upplevelser, vare sig man var ung eller gammal, varesig man hade ett jobb i city eller ett jobb ute i förorterna. Man drabbadesheller inte i tusentals faU eller av att lägenheter ellervindskontor blev utsatta för inbrottsförsök. Om vi inte haft en så oroväckandeutveckling, hade inte uppgången i försäkringspremierna skett. vill jag säga något om min ekonomiska uppräkning.Det är klart att man kan diskutera hur skall de summor läggas Uiop som viindirekt får fram på gmnd av en hög brottslighet. Jag är medveten om att vissasummor drabbar medborgarna direkt i form av ökade försäkringspremier, i formav direkta stölder osv. och andra indirekt i form av att det blir en del avskatterna. Jag tycker ändå, att en sådan sammanräkning är intressant, totaltsett. Visst kan jag ta med skattesmitningen. Jag lyssnade på en debatt mellanfru andre vice talmannen och men kunde inte finna någraklara siffror på skattesmit-nmgen. Själv brukar jag därvidlag röra mig medstörre siffror än . Jag tror att det rör sig om 4-6 miljarder. Jagvet inte med mig, , att vi från vårt parti motsatt ossåtgärder för att komraa tiU rätta raed skattesmitandet. HerrWIKLUND i (fp): Det är möjligt att man kan åberopa enskUdasifferserier för mindre områden och för speciella brott som belägg för attläget inte är så allvarligt jag tänker då på den statistik somjustitieministern anförde om förhållandena i , enligt vilken man kanvisa upp att där skett en minskning av anmälda misshandelsbrott. Men det är väländå obestridligt att den långsiktiga trenden i fråga om den totala brottslighetensutveckhng är oroande. Därvidlag kan man hämta upplysningar av arbetsgruppenför kriminalitetsprognoser, som ju har visat, att det är fråga om en länge ochständigt fortgående ökning i brottsbalksbrotten i stort. Jag har tyvärr intedess statistik eUer någon detaUstatistik till hands just . Den allmännatrenden har emellertid som sagt länge varit den, att här sker en nästanoavbmten ökning, sett på . Den senaste siffran anger en femprocentigökning av dessa brott . Den närmast föregåendeberäkningen av denna arbetsgrupp rörde det sig visst om . Det kan finnas avvikelser när det gäller olika typer avbrott, men den allmänna bUden av utvecklingen är alltså klart ogynnsam. Det kanvi inte komma ifrån. I vad gäller Klarastatistiken skulle jag vilja nämna vadman sade på det diskussionsmöte som jag åberopade i mitt första inlägg: Det ärklart, sade man, att det förhåUandet måste slå igenom i statistUcen att folkinte nu på samma sätt som tidigare vågar anmäla misshandelsbrott. De är heltenkelt rädda för att vända sig till polisen därför att man hotar att"märka" dem som anmäler misshandel till polisen. Allmänheten vet iväxande omfattning att attityden från den kategori våldsverkande människor somdet här rör sig ora nu har blivit så grov, att man som sagt inte vågar anmäla.Detta måste väl ändå påverka statistiken. Jag vill inte säga att det är helaförklaringen till det minskade antalet anmälningar det kan jag inte ha någonuppfattning om. Låt oss därför gärna få en närmare analys av orsakerna tiU detminskade antalet anmälningar. Om nu herr justitieministern anser att den kalkyl över denekonomiska förlusten som gjorde bara var ett löst ochoacceptabelt försök tUl en sådan, så låt oss då få en mer noggrann analys avsamhäUets kostnader för kriminaliteten. Skulle vi inte kunna få en officielloch inte alltför långrandig ekonomisk beräkning av folkhushållets förluster pågrand av det nuvarande kriminalitetstillståndet eller åtminstone ett försök tiUen sådan beräkning? Det vore ytterligt värdefuUt att i den fortsatta debattenkunna falla tUlbaka på en sådan. Det är alltid vanskligt att göra jämförelser medinternationeU statistik. Jag vill gärna säga till att jag brukarvara mycket försiktig med att åberopa sådana jämförelser, därför att så mångaolika faktorer spelar in. Jag viU inte dra slutsatser av det material hanpresenterade här, även om det är möjUgt att han har aUdeles rätt i att viligger högre i i fråga om våldskrirainaUteten. När det gäller attbedöma kvantiteten av de brott som blivit upptäckta eller beivrade i olUca ländermåste man ta hänsyn till de olika samhällsstrukturerna, olika system avlagstiftning, olika anmälningsbenägenhet och olika polistäthet. Sådana faktorerbidrar tUl att man helt enkelt inte kan göra jämförelser mellan de ohkaländernas kriminalstatistUc. Det var bara en reflexion i anslutning tiU herrWijkraans jämförelse närmast mellan och . Om åtgärder mot våldsbrott HerrJONSSON i (fp): Justitieministern ställde frågan om det fannsnågra belägg för att det hade skett en ökning av de grövre våldsbrotten.Fattade jag honom rätt var hans åsikt att det inte var fallet. Den statistik som redovisas i interpellationssvaret byggerpå en undersökning , och det måste man väl bedöraa som en gammal Om åtgärder mot våldsbrott statistik.I brist på en mer aktuell statistik är det svårt att bestämt hävda en annanuppfattning gentemot justitieministern, som ju skall vara den som besitter allsakkunskap på det här området. Oavsett hur det förhåller sig bör kanske isammanhanget ändå nämnas de uttalanden som har gjorts från pensionärernasriksorganisation, vUka tyder på att man är allvarligt bekymrad över devåldshandlingar som äger rum mot äldre personer. Jag noterade att justitieministern stäUde sig positiv tUlen utbyggnad av stadsdelspolisen. Jag tror det kan vara ett sätt att åstadkommastörre trygghet och säkerhet för människor. Självfallet kan de ansträngningarsom görs från samhällets sida för att höja säkerheten och tryggheten inte bararikta sig till en enda grupp, utan de kommer också övriga till del. Jag trorockså att det vore viktigt att man som jag också var inne på i mitt tidigareanförande i det här sammanhanget tog med den situationen ute på landsbygden,särskUt glesbygden, med de långa avstånden och den centralisering avpolismakten som ägt rum till de större orterna och vUket har gjort att man påmånga håll saknar den dnekta kontakt med ordningsmakten som man har hafttidigare. Statsrådet sade här att man inte skall medverka till attskrämma upp folk. Det är väl i och för sig riktigt, raen vad jag anförde varnågra exempel på vad som kan äga rum när det gäller gamla människor. Det hadeinte något speciellt syfte att medverka tUl att skrämma upp folk. Men jag viUändå säga att det är många som i dagens samhälle hyser en viss oro och rädslainför den utveckUng som vi har kunnat skönja på det här området. Jag skaU nu inskränka mig till att understryka- så att det inte bUr något missförstånd - att när jag talade om grova våldsbrottsä hänförde sig det sora jag sade enbart till de grova våldsbrotten, alltsåmord, dråp och grov misshandel. Jag vUl inte ett ögonbhck bestrida att man avstatistiken även av polisstatistiken i övrigt kan dra åtminstone vissaslutsatser, även om vi vet att mörkertalet är mycket stort, så stort atttUlfälliga svängningar i totalstatistiken kanske inte visar om det är någrasvängningar i det verkUga antalet brott. Även med den reservationen vUl jaginte ett ögonbUck bestrida - det har vi ju andra möjligheter att bedöma attt. ex. tillgreppsbrotten har ökat. Det tror jag vi kan vara fullständigtöverens om. Men anledningen tUl att jag tog upp de grova våldsbrottenvar att en av interpellanterna berörde denna situation för de äldre och att jagtycker det är så viktigt att vi politiker, som har möjligheter att ta del avdet underlag som finns för oUka påståenden, också gör det. I TV sändes ett seriöst program under medverkan avstatistiker, sociologer och kriminologer och representanter för ,där just dessa frågor diskuterades och där statistikern, sociologen ochkriminologen aUa tre kunde konstatera att den förestäU-ning som många människorhar att mord, dråp och grov raisshandel skulle ha ökat här i landet, intestämmer med verkligheten. ville då invända: Ja, men rånen då? Rånenräknas ju i statistiken i allmänhet inte som grova våldsbrott. förmögenhetsbrott.Men givetvis ingår det raånga gånger även våld i rån. Där har ju dennastatistik sora förs över anraälda brott visat en kraftig öknmg. Jag har ocksåunderstrukU att det är ett bekyramersamt område. Det är därför också föremålför speciell uppmärksamhet från polisens sida. Jag skall inte gå in på detta i övrigt. Jag avsåg inte attrikta mig speciellt till i när jag talade om att vinaturligtvis inte kan dra några slutsatser av enstaka beklagliga brott somrefereras, utan jag menade att vi som ändå har möjlighet att ta del av detbakomliggande materialet borde göra det och erkänna att om nu människor äruppskrämda och har denna felaktiga föreställning, så är det vår skyldighet attmedverka till att tillrättalägga detta. Om åtgärder mot våldsbrott Efter den glättade bUd justitieministernfortfarande vUl ge av den här vUctiga frågan kan det kanske vara intressant attinformera kammarens ledamöter om att just när vi har diskuterat frågan omStockholmspolisen och situationen när det gäller våldsbrottsligheten, sä harGötabanken på , alldeles här mtill, rånats på avgangsters med kulsprutepistoler. Jag raåste säga att justitieministern är en otursförföljdperson. När han är på besök hos händer två rån, och när vidiskuterar frågan här i kamraaren inträffar en sådan här allvarlig sak. Jag vetinte, fm talraan, om raan skaU beteckna det som otur eller om det kanske ärsignifikativt. i (fp): Innan debatten är slutmåste jag än en gång besvära med att fråga justitieministern om förslaget frånexpeditionschefen är ett så att säga fristående förslag och om detaUtså ligger "ovanpå" de äskanden sora gjorts av polisraästaren ochrikspolisstyrelsen. I så fall synes man näraligen kunna räkna raed ett relativtbetydande krav pä ökning av polispersonalen i i form av totaltäskanden tUl regeringen vid dess budgetberedning. Jag har inte fått svar pådenna fråga, som jag ställde redan i mitt första anförande. Vad utredningsmannen har föreslagit går tillallra största delen ut på att åstadkomma ekonomiska förbättringar för olikagrupper av . Frågan om en utökning av antalet tjänster inomStockholm är något som vi har behandlat i budgetberedningen. De förbättringar ilönestäUning osv. för olika polistjänster i , som jag räknade upp imitt interpellationssvar, avsåg de tjänster som redan finns i . Låt mig sedan bara tUl säga, att honkanske inte lyssnade riktigt på vad jag sade när hon fick uppgiften ombankrånet. Jag sade att jag ansåg utveckUngen just när det gäUer rån vara mycketoroande. Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap HerrWIKLUND i (fp): Polismästarens i anslagsäskandenuppgår till 177 nya polismanstjänster. Därutöver finns nu som förslag denGullnässka utredningen, som går ut på bl. 102 nya tjänster. Jag frågar mignu ora den Gullnässka utredningen är en komplettering till det ordmäraanslagsäskandet eller om dessa båda framställningar dvs. dels frånpolismästaren i , dels från den särskilde utredningsmannen nukoraraer att vägas samman i departementet. För min del är kvantiteten nypersonal en mycket angelägen fråga. Jag inser betydelsen av att det blir vissaekonomiska förbättringar för enskilda befattningshavare, men vad jag härväsentligen är intresserad av är personalkvantitetens ökning hos polisen. i (fp); Justitieministern talade om grova våldsbrottmot äldre. Jag tror inte att jag i mitt anförande har använt beteckningen grovabrott. Jag läste ur en statistik som var hämtad från , där mantog upp stölder, bedrägerier och rån mot åldringar. Man pekade där på attutvecklingen tyder på att antalet brott mot åldringar återskjuter i höjden och menade att detta skulle gälla även den nämnda gruppen avbrott mot äldre personer. Vidare är det bara att konstatera att det faktiskt behövsen förstärkning av polismakten i . Det är väl ganska klart attutvecklingen även i andra delar av landet går åt ett håll, näraligen attbrottsligheten ökar i viss utsträckning. Jag skaU försöka besvara den fråga sora herrWiklund i har ställt igen. Den förstärkning som polisraästaren i Stockholra harbegärt redovisas för oss via petita och kommer attbehandlas i budgetberedningen. Den specieUe utredningsmannen för harframlagt sitt förslag alldeles oavsett vad polismästaren begärt. Den del avutredningsmannens förslag som kan genomföras utan att vi behöver gå tillriksdagen vUl vi klara , men detta kan inte gälla ett ökat antal tjänster. Såsnart det gäller ett ökat antal tjänster måste såväl utredningsmannens sorapolismästarens förslag så att säga gemensamt bedömas och behandlas ibudgetarbetet. Överläggningen var härmed slutad. §11 Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Herr statsrådet erhöll ordet för att besvara herrSöderströms (m) framställda interpellation, nr 219, tUl herrutrikesministern, och anförde: har frågat utrikesministern; Varförkan inte svenska myndigheter garantera en svensk medbor- garerättsskydd utanför , trots att denne även innehar annat medborgarskap? VUka åtgärder har hittUls vidtagits för att befriapersoner som erhåUit svenskt medborgarskap från sovjetiskt medborgarskap? Interpellationenhar överlämnats tUl mig för besvarande. De frågor tar upp har vid flera tUlfällentidigare behandlats i rUcsdagen. De har också vid olika tillfällen föranlettdiskussioner i press och andra massraedia. Då det gäller särskilt balternassituation i - sora särskilt hänvisat tiU - har jagsvårt att tro att inte de flesta av dem känner tUl det medborgarrättsliga lägetefter den information som har lämnats av olika kommittéer som är verksararaaför tillvaratagande av deras intressen. Och därefter över tiU frågorna. De allmänt erkända folkrättsliga reglerna beträffandeskyddet av dubbla medborgare kan formuleras på följande sätt: en stat kan inteintervenera på diplomatisk väg tiU förmån för en person i en annan stat därvederbörande är medborgare. Detta gäller även när personen i fråga är bådemedborgare och har hemvist i det land, som skulle vilja intervenera tUl hansförmån. I tredje land äger emellertid den stat, där den dubbla medborgaren harett av sina medborgarskap och därutöver sitt hemvist, rätt att utövadiplomatiskt skydd till hans förmån. Dettautgör svar på första fråga. har i detta sararaanhang hänvisat tUl enskrivelse som invandrarverket sänder till dem, som blivit svenska medborgareutan att förlora sitt tidigare medborgarskap. Denna skrivelse är inte någotannat än en erinran om gällande folkrättsliga regler. Det måste rimligen liggai invandrarens intresse att få en sådan påminnelse. Beträffande andra fråga vUl jag sägaföljande. I samband med förslag till rUcsdagen angående godkännande av enkonsularkonvention mellan och (proposition 1968)tog utrikesutskottet i sitt utlåtande över propositionen (utrikesutskottetsutlåtande nr 1968) även upp frågan om de dubbla medborgarskapen. Det sägsi utskottets uttalande följande: "Det må i detta sammanhang nämnas att dettidigare antagits att ett barn tUl en sovjetisk medborgare alltid erhållitsovjetiskt medborgarskap. Detta skuUe ha gällt även om föräldrarna (eller en avdem) haft dubbelt medborgarskap t. ex. även svenskt och varit bosattautanför . har emellertid från detsovjetiska utrikesministeriet erhållit uppgifter som synes innebära en ändringav dessa bestäramelser. I en skrivelse från tUl berördasvenska instanser heter det härom: "Ur svensk synpunkt synes i beskedet särskUt följandevara av vikt att uppmärksamma. Ett barn, vars ena förälder är sovjetisk ochandre förälder annat lands medborgare och som födes då båda föräldrarna hahemvist utom , upptages tUl sovjetisk medborgare först genomregistrering med båda föräldrarnas medgivande antingen hos sovjetiskt konsulateller hos vistelselandets myndigheter, varvid i senare fallet skriftlig ellermuntlig förklaring från båda föräldrarna om val av sovjetiskt medborgarskap förbarnet skaU avgivas. 7 protokoll 1972. Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap godkänneri sistnämnda fall såsom bevis bekräftelse från vistelselandets myndigheter omavgivande av dylUc förklaring. Följden av det sagda torde bl. a. vara att barn mellan tvåsvenska medborgare, av vUka den ena tUlika är sovjetisk medborgare enligtsovjetisk lagstiftning, ej automatiskt erhåller sovjetiskt medborgarskap, närbåda föräldrarna vid barnets födelse vistas utom rUcet. Förvärv av sovjetisktmedborgarskap sker sålunda först efter visst registreringsförfarande. Därestsådan registrering ej skett, är ett barn i dylikt äktenskap, vUket givetvis ärsvensk medborgare enligt svensk lag, sålunda ej sovjetisk medborgare enligtsovjetisk lag." Vad här citerats delgavs - förutom olikamyndigheter -även Estniska komraittén. Genom de upplysningar som sålundaerhållits av sovjetiska vederbörande efter framställningar från svensk sidastår det klart att problemet med de dubbla svensk-sovjetiska medborgarskapen-såvitt gäller de här i landet bosatta balterna - kommer att så småningomförsvinna av sig självt. Jag viU tUlägga att de försök, sora gjorts att lösaproblemen med de dubbla medborgarskapen genom internationella överenskommelser,hittiUs varit föga framgångsrika. Beträffande finns det inte någotexempel på att detta land ingått ett raedborgarskapsavtal raed etticke-kommunistiskt land. Jag tror därför att förutsättningar för ett bUateraltavtal mellan och är försvinnande små. (ra): Jag ber att få tacka herr statsrådet svaret på min interpeUation. Ända sedan de första flyktingarna kom från de baltiskastaterna har jag på grund av raitt medleraskap i vårt partis ungdomsförbundhaft ett stort intresse för dem och för deras situation. kom jagnaturligt nog mest i kontakt med yngre människor, vilka förutom sittflyktingskap hade en alltför realistisk upplevelse av direktkontakt med denryska ockupationsarmén såsom soldater och försvarare av sitt land. Vad de kundeberätta om mänskligt Udande och brutalitet gjorde på oss svenska ungdomar ettoutplånligt intryck, vilket inte förminskades, då vi efter hand sorn tiden gickkunde följa deras anpassning i vårt svenska samhäUe. Så sraåningom lärde vi även känna andra medlemmar frånderas land och upplevde hur de försökte att genom god sammanhållning ochanpassning finna en plats, där de kunde göra sin insats. Jag har den bestämda uppfattningen att de baltiskaflyktingarna är de, som kanske bäst lyckats smälta in i vår miljö och, vare sigde blivit svenska medborgare eller ej, bäst lyckats anpassa sig i vårtsamhällsliv. Här raåste jag naturligtvis göra ett undantag för alla dem, somtrots den avspänning som skett efter det , inte vågat stannakvar i ett land, som ligger så nära utan rest vidare västerut tillCanada eller .