prot · FV09146 · 1972-12-31 00:00:00 — Därför finns det, fru talman, faktiskt arbetsuppgifterefter en annan syn och en annan ordning än att lägga statens och koraraunenstunga hand över ett stort oraråde, när raan i stället kan få friviUiga krafteratt verka för att hela vårt land skall kunna utnyttjas till det rörligafriluftslivet. Jag tänker på att varje gård har en ekonomisk plan - varje gårdskulle också kunna ha en naturvårdsplan. En sådan är mycket enkel och mycketbillig att upprätta. Man kanske skulle kunna få stimulansmedel rill hjälp attupprätta de gamla färdlederna igen, så att raänniskor överallt kunde färdastill ohka mål, hitta tillbaka igen och veta hur långt det är. Och kunna ställabilen vid vägkanten eller på en parkeringsplats. Fru talman, jag hade ett ärende till. I går toginrikesministern upp sågverksindustrin och dess lokahsering. Jag har lästprotokollet och funnit att inrikesministerns synpunkter riramar ganska väl meddem som företräds av de enskilda sågverksägarna i det här landet. Vår sågverksindustri finns till stor del i inlandet.Undantagna är kustsägverken vid de norrländska älvarna, där älvarna utgjordekorarauni-kationslederna, men där förhållandena nu är annorlunda. 1 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Vi har alltså här en industri i inlandet. Våra kusterhåller på att fyllas av akriviteter, och då är det ytterst väsentUgt, sominrikesrainistern säger, att inlandet får behålla sin industri. Vi raedverkartill detta. Det är också naturUgt att sågverksindustrin ligger därråvaran finns och där raänniskorna redan etablerat sig på sågverkets grundval.Herr sade att varje arbetstillfälle kostar rainst 200 000 kronor.Därtill skall raan lägga sarahällets alla engageraang som gör att man snart äruppe i för varje anställd. Den svenska sågverksindustrin är så etablerad, pålämpligt avstånd och i god kontakt med sin råvara. Särskilda sarahällen harvuxit upp bland annat med den industrin som underlag. Det har utvecklats enmycket fin teknik på området. Att i det sammanhanget exempelvis ge stora lokaUseringslåntill nya sågverksindustrier, som skall ligga vid kusten och slå ut en stor delav inlandsverken, vore nationalekonomisk misshushållning. I stället gäller detatt raedverka till en fortsatt teknisk uppbyggnad av de sågverk som är lämpligaatt vara kvar. En automatisk inbördes konkurrens gör ju att en naturUgförändring koramer att ske. Vi har nämligen inte mer än en viss kvantitetråvara i detta land. Mer eller mindre bUr det en etableringsfråga. sade att ur exportsynpunkt måste det vararikrigt att bygga upp stora sågverk i vissa områden de skulle röra sig medfyrtio, sextio, ja, upp till åttio tusen standards. Detta är fel. Men vi harsågverk i inlandet som ekonoraiskt bär sig alldeles utmärkt och som kankonkurrera raed dessa bjässar därför att tekniken är så uppbyggd att dessasågverk väl och ibland bättre kan driva sin verksarahet. Att då bygga nyasarahällen på grundval av jättesågverk vid kusten är att misshushålla med våraregionalpoUtiska resurser. Därför ber jag i detta sammanhang att få uttala ett tacktill inrikesministern för hans syn på denna fråga, därför att den ärrealistisk. HerrWIKNER(s); Jag vill med mitt anförande göra någrapåpekanden. Min avsikt är inte att vare sig kritisera eller protestera motutskottsbetänkandet. Det förslag vi nu diskuterar koraraer att gekoraraunalraan och myndigheter möjlighet att planmässigt arbeta för attförbättra förhållandena för människorna inom olika områden i vårt land. Det ärinte rainst viktigt för oss sora bor i glesbygderna i . Jag vill först tacka de statsråd och rayndigheter sora såsnabbt kunnat utarbeta detta rikhaltiga förslag i en för oss alla mycket vikrigfråga soUdaritet för trygghet. I och med att vi fått detta förslag gäller detför komraunalraännen och övriga berörda parter att frenetiskt arbeta för attförverkliga det. Detta gäller alla oavsett partifärg. Vi skall heller inte troatt vi komraer att få någonting gratis. En mycket viktig fråga som jag vill ta upp gällerpendlingen till och från de orter raan i första hand koraraer att satsa på. Jaghar varit på flera möten där detta diskuterats i Järatland. Det har satsatsraycket pengar på både primära och sekundära vägar i vårt land. Vad man nuförst och främst bör arbeta på är de sekundära vägarna så att de sora skallpendla till ochfrån sysselsättningsorterna har möjlighet att snabbt komraa fram. De skall intebehöva köra på dåliga vägar och inte behöva känna rädsla varje gång de åkertill sitt arbete. Vidare bör de allraänna koraraunikationerna ordnas så atttaxorna inte bUr för höga, att turtiderna så långt det är möjligt anpassas tillarbetstiderna. Det bUr trots allt dyrare för dessa personer jämfört med dem sombor inom sysselsättningsorten. Pendlarna bör även fä kompensation för extrautlägg för att bli likstäUda raed de övriga på arbetsplatsen. Jag vet att koraraunikationerna koramer att behandlas vidett senare tillfälle, men trots detta Uar jag ansett mig skyldig attunderstryka denna viktiga sak. Det som jag här berört gäller framför allt detinre stödområdet. En annan viktig fråga som jag har observerat i samband medlokahsering av industrier till stödorarådet är denna: När en kommun efter raycket arbete lyckats få en industritill en ort, kan det hända att ordertillgången ökar. Industrins kapacitetraåste utökas för att tillfredsställa de nya kunderna. De kapitaltillgångarföretaget har räcker då inte till för att öka ut med t. ex. ett arbetsskift.Det är fraraför allt rörelsekapital raan saknar för en sådan utökning. Dåraåste företagaren kanske börja den långa vandringen till banker och myndigheterför att få mera kapital. Detta tar i regel mycket . Företagaren måstekanske säga upp kontrakt raed de nya kunderna, och industrins utvecklingstoppas. Det innebär att det inte bUr någon ökning av arbetstillfällena trotsatt det är en bra bransch och en duktig företagare. Som jag ser det borde det finnas en fond eller en bankvars styrelse snabbt kunde se över industrins ekonoraiska ställning ocheventuellt hjälpa till med erforderligt kapital. Jag hoppas att man vidgenomförandet av det program som vi nu diskuterar också tar upp denna raycketviktiga kapitalfråga. Ett annat oraråde som berörts i propositionen och som ihögsta grad gäller glesbygdsområdena är åldrings- och handikappvården samthälso-och sjukvården. Jag vet att dessa frågor kommer att tas upp . Densociala hemhjälpen bör snabbt utökas bland åldringar och handikappade, och detär viktigt att därvid utöka den uppsökande verksamheten. Trots att det gjortsen hel del inora det bostadssociala orarådet bör också denna fråga hållasaktuell. Fraraför allt de gamla är raycket känsliga för att byta railjö, ochdärför bör de så långt det är raöjUgt få bo kvar i sin invanda railjö. Det kanraånga gånger ske till ett billigt pris genora att man förbättrar derasbostäder. Färdtjänsten är en annan viktig fråga för de garala ochhandikappade sora sköter sig själva. De bör på ett lärapligt sätt kunna fåsköta sin egen service, och jag tror att de vill det, ora färdtjänstenorganiseras väl. Man har numera gått in för att prioritera den öppnasjukvården genora att bygga upp läkarstationer och vårdcentraler, och dettaanser jag i och för sig riktigt. Men när t. ex. läkarstationen är belägen 15-20mil från lasarettet och Ugger i en klassad regionalort med ett stort omlandborde läkarstationen få en mera omfattande utrustning i form av tekniskapparatur och läkare med både raedicinsk och kirurgisk utbildning. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten bör skeför att man skall kunna klara den första hjälpen vid t. ex. svåra olycksfalloch även vid sjukdomar som hjärtinfarkt, svåra inflammationer ra. ra., vilkabehöver brådskande behandling. Behovet av trygghet och solidaritet gäller inte enbartarbetsförhållandena. Det gäller även människornas tillgång till en godåldrings- och sjukvård Uksom övrig service. Prioriteringen skall sora jag serdet i första hand gälla glesbygderna. Det kan bU nödvändigt att även riilgripaandra glesbygdsåtgärder. Jag har här bara berört några. har motionsvägen hemställt om en regionalort iJäratlands län, näraligen , och har raotionerat ora att fåett industricentrum i . Det är som vanligt det har raan sett bevis föri oUka sararaanhang - svårt för de borgerUga partierna att enas. Önskelistan har varit lång då det gäller ortsklassificeringen.Jag har fått den bestärada uppfattningen att och även andrakorarauncentra har möjlighet att utveckla sig. Detta fraragår också avutskottsbetänkandet, och regeringen koramer inte att stoppa en sådanutveckling. Det har även bekräftats vid saratal med statsrådet . Jaghar tagit fasta på detta besked, och jag komraer tillsammans raedkomraunalraännen inora ifrågavarande orter att arbeta för en sådan utveckling.Här har således komraunalraännen återigen en stor uppgift att fylla.Bypolitiken och avundsjukan får inte sätta käppar i hjulet för människornastrygghet. Vi har inte vare sig råd eller tid att arbeta efter den linjen. Det kan vara riktigt att innan jag avslutar mitt anförandenärana något ora vad som skett inom den kommun som jag är bosatt i. Det somåstadkommits där har kunnat genomföras tack vare lokaUseringspoUtiken och detstöd vi fått av staten. är en typisk glesbygd, där befolkningen tillstörre delen levt och lever på skogs- och jordbruk. Den största delen av jordenägs av skogsbolagen och resten ägs huvudsakUgen av bönderna. Genom den pågåenderationaUseringen inom skogs- och jordbruket har arbetskraft friställts.ArbetstillfäUena har rainskat katastrofalt. Det var således inte regeringen,som en del påstår, som friställde arbetarna. Det såg raörkt ut för mångafamiljer, och även koramunerna drabbades på grund av skattebortfall ra. personer fick beredskapsarbete i eller utanför den egna koramunen. Andrafick flytta söderut med sina farailjer. hade ett svagtdifferentierat näringsliv, och industrier av näranvärd storlek fanns inte. Vadjag här beskrivit gällde inora stora delar ' av Järatland. Men vi sora bodde i de här områdena tappade inte modet fördetta. I och med lokaUseringspohtiken skeddei en orasvängning.Arbetstillfällena ökade, beroende på nyetablering av industrier m. m. I denkommun där jag bor har vi genom regeringens medverkan erhållit två industrier,sora sysselsätter 100 personer med utvecklingsmöjligheter förytterUgare 40, och jag kan inom parentes säga att det var finansminister hjälpte oss med en industri, som sysselsätter 60 personer. Vi har fåtten AMS-industri som sysselsätter 40 personer, en skyddad verkstad, sora gerarbete åt lika många, och tre raindre industrier för ca 35 personer. Som ennaturlig följd av detta har serviceyrkena ökat med nästan Uka raångaarbetstillfällen. Detta ger tUlsararaans arbete åt över 400människor i den kommunen. Den förut mörka bild jag beskrev av har fåttljusare och gladare färger, och människorna känner en större trygghet. Det haraldrig förut byggts så många bostäder i kommunen som , och det har ocksågivit ytterUgare arbetstillfällen. Här har det varit socialdemokratisk majoritet i kommunen.Jag kan peka på kommuner i med borgerlig raajoritet, därutveckUngen stått stilla. Det kan ändå inte socialdemokraterna rå för. I enkoraraun som jag känner till motionerade socialdemokraterna om att man skulletillsätta en industrikommitté. Det gick de borgerUga inte raed på, och det ärkanske typiskt. I stäUet gör man ingenting, och sedan skyller raan påregeringen ora inget sker återigen typiskt. Vad har då och de övriga borgerliga gjortinom min koraraun? Jag kan tala om att vi hade ett mejeri - det har lagts ned.Vi hade ett slakteri - det har man också lagt ned. Det fanns planer på attstarta en spånplattefabrik - den kom inte till stånd. Man tänkte också startaett sågverk - inte heller detta kora till stånd. Här hade faktisktcenterpartiet kunnat göra en insats, men det gjorde man inte. delar ut ett flygbladdär det bl. a. talas om "fortsatt avfolkning av glesbygden". Hur harraan raage rill något sådant mot bakgrund av det jag här relaterat? Det finns dock även andra glada sidor då det gällerHärjedalen och som helhet. Jag har berört den kommun jag kännerbäst till. Också i andra kommuner har det blivit påtagliga förbättringar. är turisraen en stornäring, och den hjälp raan här signalerar hälsar jag med störstatillfredsställelse. Propositionen innehåller ytterligare förslag tillförstärkning för komraunerna, förslag sora stärker tron . Dettagäller även den koraraun som jag är bosatt i genom att man har flyttat uppSvegs koraraun till regionalort. Men på grund av detta koraraer vi inte attlägga oss på sofflocket, utan vi komraer att kärapa vidare. Jag har under den pågående debatten hört så mångaklagovisor och så mycken kritik från olika håU att jag faktiskt har funderatöver ora allt detta verkUgen är sant. Vad jag här återgivit är det som verkligen skett inom ettglesbygdsområde, och det utgör motsatsen till den obalanserade kritik sommånga gånger riktats och riktas mot regeringen. Huvudsyftet raed det förslag vinu diskuterar är att ge alla människor oavsett kön och boendeplats ettmeningsfullt arbete, att skapa trygghet för åldringar och handikappade samt attskapa en arbetsmiljö och en yttre miljö där alla koraraer att trivas. SkaU vinå det raålet, fru talraan, måste alla hjälpa till! Vi har här ett mycket stortansvar. finns det raöjlighet för de borgerliga partierna, inom parentes ävencenterpartiet, att hjälpa till och inte bara gå ut i buskarna, tillmjölkpallarna - och till NK och -och kritisera och kverulera föratt vinna röster till kommande val. Jag yrkar bifall till reservationerna 7, 12,13 och 19 samt i övrigt tUl utskottets hemstäUan i inrikesutskottets betänkandenr 28. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regionalutveckling och hushållning med mark och vatten HerrGUSTAFSSON i Stenkyrka (c): En av våra större dagstidningar har Utetbeskäftigt talat om att den regionalpoUtiska debatten är något sora förekoramerpå Hembygdens dag. Detta är, tycker jag, i och för sig inget dåligt betyg, tydet är delarna som bildar helheten, och därför raåste de ohka bygderna få kommatill tals i denna viktiga fråga. För min del komraer jag att ägna mina Uelt åtden gotländska problematiken. har de frågorna berörts av herrar Schöttoch Ekinge. Vidare har i och jag väckt en motion, nr 1816.Det är med tillfredsställelse jag konstaterar att Gotlandsfrågorna har varitföremål för uppmärksamhet från samtUga partiers sida. Motionen 1816 tar främst upp ett resonemang omkring denföreslagna ortsklassificeringen. Tanken bakom denna är att planeringen medvetetkomraer att inriktas på vissa klart angivna orter, och att endast ett begränsatantal s. k. centra har eller kan få befolknings- och serviceunderlag nog attexpandera. För samtUga län utora har i propositionen angivits s. k,priraära centra. Detta har helt naturUgt väckt viss oro. har nämligenhelt att fylla de uppgifter som åläggs primära centra i landet. Eftersom vimotionärer inte ansett det möjUgt att här i kararaaren fåpropositionen ändrad på denna väsentliga punkt har vi inskränkt oss tillyrkandet att raåtte uttala att då det gäller konkretaregionalpoUtiska åtgärder skall likställas raed priraära centra. Till dels harinrikesutskottet gått oss till raötes. Jag citerar dess skrivning: "bör sålunda inte undantas från åtgärder soraeljest skall ifrågakomma för primära centra. har från regeringshållrillkänna-givits att skall omlokaliseras tUl . Utskottetförutsätter att sysselsättningsproblem uppmärksammas även ifortsättningen." Jag hoppas att denna skrivning går frara tillinrikesrainistern och övriga berörda i regeringen och att åtgärder komraer attvidtas i dess anda. Verkningarna av ortsklassificeringen för delkomraer vi givetvis att studera raed uppmärksamhet, och vi får väl återkomma omdet går alltför snett. problera är i mycket att jämföra med de s. k.skogslänens. Basnäringarna är jord- och skogsbruk och bergshantering. Vissomställning raåste ske, eftersom strukturomvandlingen går mycket snabbt framöver basnäringarna. Vi måste ha mer industri och servicebetonade verksamheter.LokaUseringsverksamheten måste intensifieras, frågan om elkraftförsörjningenordnas, skatteutjäraningen bU förraånligare och transportförsörjningenförbättras. I detta sararaanhang vill jag yrka bifall till reservationen 20,fogad till inrikesutskottets betänkande, där transportstödet tillGotlandstrafiken särskilt uppraärksararaas. För de nämnda åtgärderna krävs enviljeinriktning från statsmakternas sida och att åtgärderna sätts in . En detaljfråga vill jag särskilt beröra. Någon har sagt:"Människan är en koraplicerad varelse. Hon kan få öknar att bloraraa ochsjöar att dö." beslöt nyUgen att i skrivelse till Kungl. inrättandetav en havsforskningsstation förlagd till . bibehållande somett friskt hav är emellerrid ett intresse för samtliga randstater.EnUgt min mening borde det vara ett intresse för oss att nu undersöka, om inteen samordning av dessa länders havsforskning kunde komma rill stånd medförläggning till . har naturliga förutsättningar att vara ett resmålför fritid och rekreation. Satsningar behövs alltså på turismens område. Jaghar i stort sett inte någonting att invända mot civUrainisterns skrivningar iavsnittet angående regional utveckling och hushållning raed raark och vatten.Men vissa yttranden från i gotländska planfrågor oroar dekomraunala myndigheterna. Man kan spåra en tendens till konstruerandet av ettmotsatsförhållande mellan fritidsbebyggelsen och det rörliga friluftsUvet.Denna grundsyn är enligt rain raening felaktig. Genora planlagd - jag betonarsärskilt just detta - bebyggelse kan serviceunderlag bibehållas och nyskapassom givetvis också koramer det rörUga friluftsUvet till godo. Och Gotlandbehöver denna kombination för att bibehålla bofast bebyggelse i vissa glestbefolkade bygder av regionen. Befolkningen kan självfallet inte heller leva avatt se sitt landskap enbart som grön- och strövområde. Som slutomdöme i de gotländska Uvsfrågorna vill jagframhålla att regionen har en stark inneboende livskraft. Den är en del av vårtland som med ur helhetens synpunkt ganska marginella insatser kan räddas förfraratiden. Men åtgärderna raåste, fru talraan, sättas in . i (s); Det förslag tUl regionalpolitiskthandlingsprogram som vi nu diskuterar har ju varit föremål för raycket ingåendeutredningar och överväganden samt ett mycket långt gående remissförfarande,innan förslaget nu ligger på bord. Och man kan raed fog påstå attdenna fråga har orafattats med ett raycket stort intresse av länsrayndigheter,koramuner, näringslivsrepresentanter ra. fl., vilka aUa är överens ora att enregional plan är nödvändig för den koramande utveckUngen och utbyggnaden avvårt näringsliv och allmänna service. En fråga, som kommunerna ganska naturligt har ägnat ettmycket ingående intresse, har varit ortsklassificeringen Detta har säkerligenvarit beroende av den departeraentsproraemoria sora utgavs av departeraentet islutet av 1971 och som utgick ifrån ett raera utbyggt systera än det sora nu ärföreslaget i propositionen. I det förslaget föreslog raan bl. a. att ett antalstorstadsalternativ skulle skapas sora motvikt mot storstädernas expansivautveckling. i föreslog, raed koraraunernastillstyrkan, i sitt remissvar att hela länet skulle utgöra ettstorstadsalternativ. Motiven härför tycker jag är ganska starka ochrealistiska. har näst efter de tre storstadslänen denhögsta folkmängdstätheten med 52 invånare per kvadratkilometer. Länet ärgeografiskt väl sararaanhåUet och med goda komraunikationer. Av länets ca 154000 invånare bor inte mindre än 140 000 i det stadslandskap som har utbUdatslängs länets riks- och länsvägar. 1 det nuföreliggande förslaget har storstadsalternativet utmönstrats Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten ochersatts med begreppet primärt centrura, dessutora har antalet ortstyperbegränsats till 3. Vi har ingen erinran mot det föreliggande förslaget. Det gynnsamraa mottagande som förslaget har fått vittnarom att det är väl avvägt och stämraer med uppfattningarna med några undantag ute i länen och kommunerna. Formellt innehåller förslaget till ortsklassificeringtre ortstyper, men reellt enligt rain uppfattning endast två stycken. Alla remissinstanser såväl som saratliga talare somdeltagit här i debatten och därvid berört ortsklassificeringen har varitöverens om att i varje län skall finnas ett priraärt centrum med möjlighet atterbjuda en väl differentierad arbetsmarknad, goda sjuk- och vårdanläggningar,samhäUelig service av skUda slag, utbUdning samt kulturella utbud. När det sedan gäller de två övriga ortstyperna, regionalacentra och kommuncentra, kan jag inte finna nämnvärda skUlnader mellan dessabåda i deras ortsstruktur och deras sarahäUsfunktion att vara servicecentraför invånarna. Jag tror näraligen att förutsättningarna för näringslivetsutveckling inte är beroende av vilken benäraning raan har på en ort, utan påvUka andra för näringslivet nödvändiga faktorer sora föreligger, bl. a. i förraav arbetskraft, yrkestraditioner, komraunikationer, skolor, läkarvård,service ra. Jag tycker det är helt felaktigt att föra debatten somom ortstypen kommuncentrum skulle vara sämre än regionalt centrum. Så är detinte, och det kan inte heller framläsas av propositionen ellerutskottsbetänkandet. I dessa orter såväl som i de två övriga ortstyperna kanstörningar uppstå som gör det nödvändigt för staten att gå in medlokaliseringsstöd. HitintiUs har lokaliseringsstödet tUl största delen varitinriktat på och skogslänen, detta helt riktigt raed tanke på denorafattande rationalisering inom framför allt skogsbruket och den friställningav arbetskraft sora där har skett. Dessa sysselsättningsproblem kan endastlösas av samhäUet i solidarisk saraverkan. Men sysselsättningsstörningar tUlföljd av strukturoravandlingar i näringsUvet förekoraraer även utanför dettraditionella stödorarådet. Störningar av denna art på orter med ett mindredifferentierat eller ensidigt näringsliv blir självfallet mycket kännbara ochkan få allvarliga konsekvenser inte bara för den drabbade orten utan jämväl fören hel länsdel. Det är därför nödvändigt att en mera likställd bedömning görsav regionalpolitiken över hela landet. I motion nr 1774, med som första namn och migsom en av övriga undertecknare, har vi föreslagit att gränserna för det yttrestödorarådet borttages. Jag skall inte här närraare kommentera denna motion det koraraer i ett senare inlägg att göra men jag tror att detblir nödvändigt att bredda möjligheterna raera generellt för att bedriva enverksara regional- och lokaliseringspolitik. I den sydöstra landsdelen har vi en arbetsmarknad som inteär tUIfredsställande, med låg sysselsättningsgrad för kvinnorna och ett dåligtdifferentierat näringsliv. Detta avspeglas också i ett lågt löneläge och en lågskattekraft för komraunerna. Strukturoravandlingen i näringslivet fortgår, ochströraraen av sysselsättningstiUfäUen går inte bara från storstadsoraråden tUlglesbygden utan jämväl från områden med svagt näringslivtill områden som ur sysselsättningssynpunkt inte är i behov avarbetstillfällen. I har vi upplevt attåtskUUga arbetstillfällen försvunnit. I debatten har det redan pekats påjordbrukets föreningsrörelses strukturomvandling, som inneburit att raångaarbetstillfällen fallit bort i länet. Jag har i tidigare riksdagsdebattererinrat om de många hundra arbetstiUfäUen som försvunnit från , bl. a.tiU följd av en långtgående strukturoravandling i industrin. Detta är baranågra lokala exerapel, och de kan raångfaldigas när det gäller övriga delar avlandet. Från borgerligt håll har man här i debatten beskylltregeringen för denna koncentration av näringslivet. Alla vet vi att dennabeskyllning är helt felaktig. Syndaren, om nu en sådan skall plockas fram, ståratt finna i de fria marknadskrafternas spel.