prot · FV09106 · 1972-12-31 00:00:00 — Egentligen skulle jag väl vara glad för att försvarsutskottethar använt mer än en sida för att behandla en mycket enkel motion på tolvrader. Utskottet har, tycks det mig, lagt betänkandet sä nära min motion sommöjligt - och sedan enhälligt "slaktat" densamma. Jag håller med utskottet om att benämningen riksdagenskrigsdelegation till nöds och pä grund av vissa specifika omständigheter kanfå fortleva. Utskottet nämner också bl. a. beteckningen . Jag tyckeratt detta vittnar om bristande fantasi inom utskottet. Om utskottet nu intevill utbyta ordet mot försvarsskolan, som jag vill, så varför inteföreslå t. ex. militärskolan? Varför inte utbyta ordet motmilitärhögskolan? Ändemeningen är ju att ordet krig skall bort. kunde ju, om utskottet absolut inte vill gå pä min linje och kalladet försvarsarkivet, kallas för militärarkivet. Svårare är det faktiskt inte!Observera också att det i budgetsammanhang inte är särskilt populärt att skrivakrigsmakt. Där skriver man i stället "det militära försvaret" alltså precis vad jag syftat tiU med min motion. Jag gläder mig faktiskt mycket över attgrundlagberedningen har valt att genomgående använda benämningen försvarsmakteni stället för krigsmakten. Grundlagberedningen ligger åtskilliga hästlängderföre försvarsutskottet när det gäller att se till vår militärpolitiskamålsättning. I sin allmänna välvilja skriver utskottet: "Ett införande avbenämningen försvarsmakten skulle kunna sägas ytterligare understryka detfredsbevarande syftet med värt försvar." Det är ju mycket vänligt, t. o.m. rart av utskottet. Men varför inte ta steget fullt ut? Hur var det dengången då ordet krigsminister utbyttes mot benämningen försvarsminister? DåkUngade säkerligen "försvarsminister" synnerligen illa för många. Vill statsrådet ha tillbaka titeln krigsminister? 5 protokoU 1972. Bmket av beteckningen krigsmakt Med minpersonliga kännedom om hans ideologi tillåter jag mig att ä hans vägnar svara:Nej! Det utskottet sagt är, som jag tidigare nämnt, i det storahela positivt. Man kan dock inte säga att slutorden är sä där riktigt rara. Mendet kan kanske betraktas som ett "olycksfall i arbetet". Utskottet säger att en eventuell ändring inte får någonpraktisk betydelse. Nej, vem har påstått det? Det här är inte någon praktiskfråga; det är en ideologisk. Jag trodde i min enfald att försvarsutskottetskulle begripa det, men tydhgen är det inte bra att skriva motioner pä baratolv rader. Man skall motivera litet utförligare. , fru talman, säger utskottet att ett bifall tillmin motion torde medföra kostnader för att ändra berörda författningar etc. Enav mina vänner, officer till yrket, sade då han tagit del av min motion:"Du, , den är helt och hållet i linje med min ideologi, men denfaller därför att det finns alldeles för många kuvert upptryckta med ordetkrigsmakt." Jag skrattade då, men det gör jag inte . Jag vidhåller i alla delar vad som står i minmotion. , förlåt, försvarsutskottet har glidit i den här frågan.Det beklagar jag. Ätt jag inte nu kommer med något yrkande, fru talman, beroruteslutande på att jag vet att tiden och ideologin arbetar för mig. Är 1980kommer ni i krigsut-, förlåt, försvarsutskottet och ni kammarledamöter attacceptera benämningen försvarsmakt i stället för krigsmakt, lika väl som ni nuaccepterar titeln försvarsminister. Märkvärdigare än så är faktiskt inte minmotion. HerrPETERSSON i Gäddvik (m): anklagar utskottet för att inteförstå hans motion trots att den var kort. Jag skulle kunna kvittera denvänligheten med att säga att inte tycks förstå utskottets betänkandeäven om det, som han själv sade, omfattar en hel sida. Det väsentliga i utskottsbetänkandet är påpekandet attgrundlagberedningen tagit upp frågorna om benämningen på vissa delar avförsvarets organ. Vi har anfört att grundlagberedningen i sina förslaggenomgående skrivit "försvarsmakten" i stället för"krigsmakten". Vi har också i betänkandet sagt att fleragånger när det gällt frågor som har behandlats avgrundlagberedningen intagit ståndpunkten att grundlagberedningens förslag intebör föregripas. Detta är grundorsaken till att utskottet har svarat som detgjort. Sedan har vi i det sista stycket påpekat - vUketmotionären tydligen också uppskattar - att ett införande av benämningenförsvarsmakt skulle kunna sägas ytterligare understryka det fredsbevarandesyftet med vårt försvar. Där är vi helt ense. Men jag hoppas också attmotionären är ense med oss om att totalförsvaret är ett stöd för vårsäkerhetspolitik och måste vara berett att verka i krigstillstånd, etttillstånd som naturligtvis också mäste kunnas benämnas med sitt rätta namn. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. () kort genmäle: 1 fråga om försvarsviljan skiljer välingenting mellan i Gäddvik och mig. Om de meningar som herrPetersson läste upp är vihelt överens. Men sedan slutar utskottet sitt betänkande med att skriva;"En ändring får emellertid därutöver ingen praktisk betydelse och tordemedföra kostnader för att ändra aUa berörda författningar m. Varfördiskutera kostnader i just detta sammanhang? Varje ord vi säger här i kammarenmedför ju kostnader, eller hur? i Gäddvik (m) kort genmäle: Det sista har vi skrivit därför att viupplever det som en sanning. Underrättelse tiU anhörig om dödsfall på sjukvårdsinrättning Hert CARLSHAMRE (m): är ute för att - för en gångs skullför ett nyttigt ändamål använda ordets makt över tanken. Jag är rädd för atthan skuUe misslyckas. Kommer , som är hka gammal som jag, ihåg attden krigsmakt som spritt kanske mer skräck och fasa än någon annan i denmoderna historien krigsmakt - hette Die Wehrmacht, ordagrantöversatt: försvarsmakten? Överläggningen var härmed slutad. § 16 Föredrogs försvarsutskottets betänkande nr 19 medanledning av motion angående undantagen från reglerna i vägtrafikförordningenför militär trafik och trafik för civilförsvaret. Utskottets hemställan bifölls. §17 Underrättelse till anhörig om dödsfall på sjukvårdsinrättning Föredrogs socialutskottets betänkande nr 27 i anledning avmotion om underrättelse till anhörig om dödsfall på sjukvårdsinrättning. i (c): Det är med viss tvekan jag begärt ordet föratt kommentera socialutskottets betänkande nr 27. Min tvekan har två orsaker:dels har motionen 118 helt avstyrkts, dels är det spörsmål som motionenbehandlar underrättelse till anhörig om dödsfall på sjukvårdsinrättning - avsädan karaktär att några reglementen knappast behöver utfärdas till ledning förden som skall verkställa underrättelsen. Tyvärr har det i flera fall som jag kommit i kontakt medvisat sig att underrättelserna visserligen sker märk väl i överensstämmelsemed gällande bestämmelser men dock inte pä ett taktfullt och skonsamt sätt. De fall som legat bakom tiUkomsten av min motion ochframställningen till är av den arten att det finns allanledning att begära en ändring av gällande bestämmelser. Ett korttelefonbesked från lasarettet om att en närstående avlidit är enligt min meninginte ett taktfullt sätt att lämna ett meddelande av den art som det här ärfråga om. Underrättelse till anhörig om dödsfall på sjukvårdsinrättning Maj:ts givnasjukvärdskungörelse åligger det överläkare att se tiU att, när intagen personavlider eller hans tillstånd allvarligt försämras, någon av de närmast anhörigaomedelbart underrättas. De närmare anvisningarna om förfaringssättet lämnasalltså av den enskilde överläkaren och kan därför variera frän fall tUl fall.Även om förfaringssättet varierar, sker dock underrättelserna i de allra flestafall per telefon. Och det är mot telefonens användande i detta syfte som jag och mänga med mig reagerar. Underrättelse till anhörig kan enligt min meninginte per telefon ske på ett taktfullt och skonsamt sätt. Vad vet den som ringerom det tillstånd den befinner sig i som tar emot telefonsamtalet? Som jag framhållit i motionen kan ett meddelande om att ennärstående avlidit innebära en svår chock även om man varit medveten omvederbörandes sjukdomstillstånd. Det finns exempel pä fall där etttelefonmeddelande av denna ytterst känshga art har medfört chocktillstånd förmottagaren som denne inte klarat upp utan anlitande av läkarhjälp. Självfallethar den som ringt upp frän sjukhuset inte haft kännedom om att meddelandetkunde tillfoga mottagaren ytterligare hdanden. Man utgår ifrån att anhörigatill svårt sjuka är förberedda på ett eventuellt dödsbud. Då jag är kritisk mot ett dylikttillvägagångssätt är det inte för att komma åt läkarna och sjukvårdspersonalen.Jag vet att dessa utför ett mycket hårt och krävande arbete, men ett såaUvarligt meddelande som det här är fråga om bör enligt min mening inte lämnasper telefon utan vid personhgt besök av någon därtill lämplig person. Jag hartidigare sagt att jag inte är ensam om denna uppfattning. Ett meddelande omdödsfall måste frambäras pä ett i aUa avseenden skonsamt och taktfuUt sätt. Såkan inte ske via ett telefonmeddelande. Här fordras enligt min mening ett personligt besök. Det ärinte fråga om att detta besök skall göras av vare sig läkare eller övrigsjukvårdspersonal. Besöket kan göras av en präst eller av en annan lämpligperson. Vid inskrivning av patienten skall pä lämphgt sätt noteras pä journalentill vem sjukhuset skaU vända sig för att i händelse av dödsfall fä frammeddelandet om det inträffade. Det bör inte bli fråga om ett fördröjande avmeddelandets framförande. Jag har personlig erfarenhet av att i de faU då prästunderrättas dödsbud framförs utan att därmed försening behöver förekomma. I de aUra flesta fall bör det bh församlingspräst,frikyrkopastor eller annan lämplig person som anförtros denna uppgift.Skillnaden i arbetsrutinen för sjukhuset blir att sjukhuset i stället för attunderrätta den avlidnes anhöriga underrättar en utomstående person så att dennei sin tur personhgen kan besöka någon av den avhdnes anhöriga. Därmed kan manpåräkna att meddelandet framförs pä ett lämpligt och därmed också taktfuUtsätt. Ja, fru talman, varken ellersocialutskottet kan biträda mitt förslag om ändring av gällande föreskrifter.Ätt yrka bifall till min motion är föga meningsfullt. Ett enhälligt utskott haravstyrkt densamma. Men det har för mig varit en hjärtesak att få ta till ordai detta ärende. Jag vägar ändock, fru talman, uttala en förhoppning om att alla som på etteUer annat sätt kommer i kontakt med dessa frågor skaU betänka att det rör sigom allvarliga och ytterst känshga problem, som man inte kan avfärda på ettrutinmässigt sätt. Jag har inget yrkande. Jag skulle något vilja motivera varförsocialutskottet har kommit tiU det ställningstagande som det har gjort. Såsom framgår av motionen, och såsom iFalköping också har upprepat, föreslås en sådan ändring i sjukvårdskungörelsen,att det skaU åhgga sjukvårdsinrättningar att meddela dödsfall tUl den avhdnesförsamhngspräst eller annan lämphg person som muntligen skall lämna dettameddelande till den avlidnes anhöriga. Som vi också har hört anser motionären att ett sådantbesked bör meddelas munthgen. har förklarat att det i enlighetmed de bestämmelser som gäller är den enskilde överläkaren som lämnar närmareanvisningar om förfaringssättet vid underrättelse om dödsfall. Det är klart attförfaringssätten kan variera, men jag tror att alla som har att lämna ettsådant meddelande verkligen försöker göra det så taktfullt som möjligt och äventar aU möjlig hänsyn. Vi bör vara på det klara med att det är en mycket sväruppgift som de har. anser det möjligt att anlitandet av telefonvid underrättelse om dödsfall kan ske på ett taktfuUt och skonsamt sätt, varförstyrelsen inte finner skäl att utfärda särskilda anvisningar. Vi har i utskottsbetänkandet också nämnt att har uppmärksammat dessa frågor i samband med utbildningeninom sjukvården. har stimulerat utgivandet av ettstudiehäfte som heter "Problem kring döden", ett häfte som vänder sigtUl dem som i sitt dagliga arbete kan komma i kontakt med döden. Där behandlasmedicinska, etiska, morahska, religiösa och allmänmänskliga frågor som harsamband med döden. Tanken med utgivandet av häftet har varit att man skallkunna diskutera de här mycket svära frågorna och kunna öka förståelsen förproblemen och därmed förbättra möjligheterna att nå kontakt med den sjuke ochdennes anhöriga. Utskottet vill i likhet med understrykavikten av att meddelande om dödsfall, såsom jag sagt tidigare, sker på etttaktfuUt och skonsamt sätt. Att däremot i en författning lämna preciseradeföreskrifter om hur ett sådant meddelande skall överbringas anser inteutskottet erforderligt och heller inte önskvärt. Vi anser att en sådanföreskrift skulle kunna innebära att de anhöriga nåddes av undertättelse om ettdödsfaU först förflutit. Jag är övertygad om att detfinns risk för att så skulle kunna ske, även om här säger atthan själv har varit med om fall där ett sådant förfarande inte har inneburitnågon försening. Utskottet kan inte biträda motionärens förslag, och jag yrkarbifall till utskottets hemstäUan. När motionären i motionen skriver att dödsfaU bör meddelastUl "den avlidnes församhngspräst eUer annan lämplig person", undrarjag: Vilken är "annan lämplig person"? har sagt attnär en patient kommer in pä sjukhus skall det i journalen göras anteckning omtill vem Underrättelse tiU anhörig om dödsfall på sjukvårdsinrättning Skilda placeringar av patienter med olika sjukdomsbild påmentalsjukhusens vårdavdelningar ett sådantbesked skuUe kunna lämnas.' Jag tror dock att många som tas in på sjukhus ochfår en sådan fråga dä skulle känna ännu större oro, eftersom de skulle tänka:"Är den sjukdom som jag har så svår, att de redan när jag läggs in vill hareda på till vem de skall lämna ett eventuellt besked om min död?" Jag trorinte det skulle vara mycket mera skonsamt. Enligt skaU ett meddelande inte lämnas pertelefon. Jag kan mycket väl förstå de tankegångar som iFalköping har, men mänga människor skuUe kanske uppleva det som en chock, omnågon som de kanske inte känner kommer för att lämna ett sådant besked. Det kanfaktiskt upplevas som en trygghet att just den som ringer från sjukhuset ärnågon som också vårdat patienten - en läkare eller en sköterska. Överläggningenvar härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 18Skilda placeringar av patienter med olika sjukdomsbild på mentalsjukhusensvårdavdelningar Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 28 i anledning av motion om skilda placeringar av patienter medolika sjukdomsbild pä mentalsjukhusens vårdavdelningar. i Skärstad (c): En psykiskt sjuk människa betraktades oftaförr som ett helt annat och svårare sjukdomsfaU än en fysiskt sjuk. Rädsla ochvidskepelse torde där ha spelat en stor roll. däremot anses det heltnaturligt att vem som helst också kan bli mentalt sjuk. Denna utveckling motett nytt betraktelsesätt är mycket glädjande. Även värden av de psykiskt sjuka har genomgått storaförändringar och stora framsteg har där gjorts. Men pä ett område ärförhåUandena ännu långt ifrån acceptabla, nämligen när det gällermentalpatienternas intagning på sjukhusens olika avdelningar. Det är sålundamycket vanligt, säger bl. a. biträdande överläkare vid LiUhagenssjukhus i , att patienter med olika sjukdomstillstånd sammanförs påsamma avdelning, alkohohster, både sädana som vill och sädana som inte villsluta med alkoholen, narkomaner, hjärnskadade, senildementa och självmordsfall.En följd av detta sammanförande av patienter med olika sjukdomstillstånd bliratt en förstagängsintagen kan hamna pä samma avdelning som mentalsjuka vilkahar vårdats där . Detta blir självfaUet en mycket hård press påden intagne, inte minst psykiskt, eftersom han då lätt får en känsla av attläget även för honom själv är hopplöst. Inte heller behöver det särskiltframhållas vilken effekt det kan ha på en alkoholist att pä en vårdavdelningbli sammanförd med långvarigt mentalsjuka. Remissinstanserna är ense med oss motionärer om att det finns aUvarligabrister på detta område. hänvisar utskottet till den arbetsgrupp inomsocialstyrelsen som behandlar frågan om psykiatrins målsättning ochorganisation. Det är vår förhoppning att detta utredningsarbete lederfram till sådana resultat att förhållandena blir acceptabla för dem som sökervård pä denna sektor av sjukvården. Jag har inget yrkande och viUe bara göradenna liUa erinran. Överläggningen var härmed slutad. Kommunala och statliga ersättningar för värd av barn ienskilda hem § 19Kommunala och statliga ersättningar för vård av barn i enskilda hem Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 29 i anledning av motion om kommunala och statliga ersättningarför vård av barn i enskilda hem. Hert (): Den fråga som behandlas och som tagits uppi en motion av bl. a. mig anser vi vara mycket viktig, framför aUt eftersom detinte skett någon samordning av betalningen för barn som placeras i enskildahem, s. k. fosterhem. Det kan nämnas att det är stora variationer i betalningenför barn som kommer från statens ungdomsvårdsskolor och för barn som har omhändertagitsav kommunerna. Staten betalar i regel mer för omhändertagna barn än kommunerna.Det kan naturligtvis bero pä att kommunerna inte har samma ekonomiska resursersom staten. Det gäller naturligtvis här barn med samma svårigheter. Detta leder tiU att en del barn inte får de goda hem somde skulle behöva. Därför anser vi motionärer att det är viktigt att tillämpa entaxa som samordnar de kommunala och statliga ersättningarna, vilken skullegälla lika för barn med samma svårigheter. Det måste naturligtvis blivariationer i betalningen för barn med olika svårigheter. Naturligtvis är jag mycket glad över att utskottet delarmotionärernas uppfattning att man så långt som möjligt bör sträva efter sådanaregler för fosterbarnsersättning att konkurtens om fosterhemmen mellan olikahuvudmän undviks. Utskottet säger nämhgen; "Enligt vad utskottet mhämtatkommer nämligen fosterbarnsutredningen i ett betänkande som skall avges inom ennära framtid att behandla bl. a. frågan om storleken av ersättningen för vårdav fosterbarn." Jag skulle naturligtvis vara mycket nöjd om den härfrågan, som jag hoppas, löses sä snabbt som möjligt. Jag har emellertid en liten fråga att stäUa till utskottetsärade talesman. När utskottet skriver att fosterbarnsutredningen kommer med ettbetänkande som skall avges , så undrar jag om man med ennära framtid menar en månad, eller . Jag har inget yrkande. Villkoren för inregistrering av läkemedel som farmacevtiskspecialitet Fm SKANTZ(s); Jag konstaterar att är nöjd medvad socialutskottet har skrivit. Det är naturhgtvis glädjande, för det är säsällan ett utskott får ett sådant erkännande av en motionär. Jag skallnaturligtvis inte göra några kommentarer tUl anförande eftersom viär helt överens. ställde emellertid en direkt fråga tiU mig,nämligen vad vi i utskottet menar med en nära framtid. På det vUl jag svara,att enligt de uppgifter som vi har fått befinner sig utredningen i sittslutskede. Vi vet hur svårt det är att exakt ange när en utredning kan varaklar, men vi förmodar att den här utredningen bhr klar i början av nästa är. Omdet blir i febmari eller mars månad eller rent av har vi inga exaktauppgifter om. Men det blir . Hert (); Jag fär väl återgälda med att tacka för den härpreciseringen. När nu denna fråga utreds och vi väntar pä en eventuellproposition, sä är det väl bara för mig att bevaka frågan när nu propositionenkommer. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. § 20 Villkoren för inregistrering av läkemedel somfarmacevtisk specialitet Föredrogs socialutskottets betänkande nr 30 i anledning avmotion om villkoren för inregistrering av läkemedel som farmacevtisk specialitet. FruTHEORIN (s): 1 motionen 1030 görs ett försök att begränsatiUflödet av läkemedel genom ett förslag om ändring av lagstiftningen förregistrering av läkemedel. Motionärerna föreslår att enligt 15 § farmacevtisk specialiteticke må registreras med mindre den befunnits medicinskt berättigad, kan antasvara behövUg och innebära en dokumenterad förbättring. I är fums det enligt läkemedelsindustrins egen statistik 2672 svenska och utländska farmacevtiska specialiteter i . Räknar manbort de olika varianter som finns av samma läkemedel blir antalet läkemedel I650. Läkemedelskonsumtionen har ökat med genomsnittligt tio procentper är i kronor räknat. Apotekens inköpspriser frän tillverkarna är drygt 900miljoner kronor per är, och med en beräknad marginal för apoteken på 30 procentnår man kostnaden per är för det svenska folket förläkemedel. Motionärernas mål är självfaUet att begränsa användningenav läkemedel. Flera vägar är möjliga att använda. En väg är att begränsaförskrivningen av läkemedel, vilket i sin tur kan vara beroende av dels om orsakernatiU behov av läkemedel kan undanröjas men dels också hur de ca 10 000 läkarnareagerar pä den massiva marknadsföringen frän de 180 tUlverkarna av läkemedel.Läkemedelsindustrins reklamapparat omfattar personlig försäljning, reklami fackpress, direkt postreklam, informationsaftnar, symposier men numera ocksåsärskilda ITV-program i rörliga informationsbussar, som skall rikta sig tiUsjukhusläkarna. En andra väg är att skärpa lagstiftningen, vilketmotionärerna har försökt göra genom att pä reformistisk väg söka begränsautflödet framför aUt av s. k. nya läkemedel. 1 motionen pekar vi bl. a. pä denNelsonska kommittén i och dess utredning om läkemedelsbranschen. a. att av 2 131 preparat som lanserades under åren 19571968innehöll inte mindre än 1 440 tvä eller flera äldre substanser i kombinationer,och 380 preparat var kopior eller smärre variationer på redan existerandepreparat. Samma kommitté finner att i den mån som industrin inriktar sinforskning på imitativa, onödiga preparat åstadkommer den ett slöseri medvälutbildad forskningspersonal, med forskningsapparatur och klinisk utrustningsom tas i anspråk för att testa preparaten, en förvirrande mångfald av preparatsom uppreklameras hos läkarna och en ytterligare börda för patienter ochskattebetalare, som måste stå för kostnaderna. Den tredje vägen blir, som jag ser det, att samhälletövertar hela produktionen av läkemedel för att därmed kunna styra och begränsaproduktionen av läkemedel. Jag viU också säga några ord om behandhngen av vår motion.Den har fått en mycket ingående remissbehandling, där både socialstyrelsensläkemedelsnämnd, konsumentombudsmannen, statens pris- och kartellnämnd.Apoteksbolaget och läkemedelsindustrins organisationer har haft möjlighet attyttra sig. Det finns en hel del av intresse i remissinstansernas svar; bl. a.kan man notera att konsumentombudsmannens synpunkter pä en eventuell ändring av15 § läkemedelsförordningen i stort sett överensstämmer med motionärernas krav. Utskottet har inte velat instämma i konsumentombudsmannenssynpunkter pä en ändring i läkemedelsförordningen för att kunna återkallauppenbart onödiga synonympreparat och hindra nyregistrering av sädana preparat.Utskottet har bl. pekat pä OECD-rekommenda-tionen om att avslag påregistrering av läkemedel endast får ske av hälsoskäl men däremot inte avbristande medicinskt behov, alltså en av de indikatorer som vi menar borde varagällande när man skaU registrera läkemedel. För egen del vill jag gärna deklarera i denna kammare attjag är tveksam inför denna OECD-rekommendation och aUtså finner att skälet"av bristande medicinskt behov" borde vara en indikator i samband medregistrering av läkemedel. Men jag vill ändå notera att utskottet varit mycketpositivt i sitt svar, trots att det inte har kunnat tillmötesgå motionärerna,vilket är naturligt, eftersom majoriteten av remissinstanserna har avstyrktdet av motionärerna ställda yrkandet. Men utskottet säger att även om manavstyrker motionen "ger vad som framkommit i ärendet anledning tillnärmare överväganden huruvida det är motiverat att vidta särskilda åtgärder ianledning av att vissa olägenheter otvivelaktigt följer Villkoren för inregistrering av läkemedel som farmacevtiskspecialitet Villkoren för inregistrering av läkemedel som farmacevtiskspecialitet med vårtnuvarande registreringssystem".