prot · FV0953 · 1972-12-31 00:00:00 — a. om att få en ändring tUl stånd i 9§ i lagen av , så att försvaret inte behöver påta sig denjuridiskt synneriigen avancerade uppgiften att visa att ett domsslut i ettannat land är uppenbart oriktigt. I stället bör här, enligt vår mening, sakenavse misstankens skälighet, vUket är svensk praxis. Vidare bör över huvud tagetprövningen av faUet grundas enligt här gällande rättspraxis, som urrättsäkerhetssynpunkt - trots brister förtjänstfullt skiljer sig från de s,k. inkvisitoriska principer som gäller i de flesta andra stater och som får tUlföljd att inte tUlräckliga hänsyn alltid tas till förhållanden som talar förden närvarandes sak. Jag vUl mot denna bakgmnd utveckla frågan på följandesätt; Diskuteras eUer övervägs en praxis som innebär att man skärper krav ochkontroll när det gäller utlämning från ? Närmast gäller det 18 § i lagenom utlämning för brott. Där stadgas att förhandling skall hållas inför högstadomstolen om så finnes erforderligt, dvs. om domstolen finner det erforderligt.Föreligger inte här en klar risk att utlämnings-hotad kan berövas möjUghetenatt vid förhandling tUlrättalägga sådana missuppfattningar i fallet som kanvara tiU hans nackdel? Bör inte förhandling i princip alltid hållas och denhotade få tiUfäUe att personligen träda inför sina domare? Detta måste ju i regelha rätt stor betydelse för personer som ofta genom bristande språkkunskaper harsvårt hävda sin sak genom skriftväxhng och utan personlig kontakt med dedömande. Det verkar helt riktigt som justitieministern säger att justering härbehövs. Jag vill bara ianledning av hänvisningen till ett aktuellt fall påminna om att när högstadomstolen säger att det inte föreligger hinder för utlämning så innebär detinte något som helst ställningstagande tUl huruvida vederbörande skulle habegått det påstådda brottet. Det innebär bara att vederbörande skall ställasinför domstol i det landet tUl vilket utlämningen begärts. Då anslutitsig till den europeiska utlämningskonventionen, som innebär en vissrestriktivitet när det gäUer vår egen prövning vi skall bara vägra utlämningom det befinnes vara uppenbart oriktiga skäl som anförts - har detta skettdärför att de länder det här är fråga om i har ett rättssystem som är sålikartat vårt att vi med fullt förtroende kan anse att vederbörandes eventuellaskuld kommer att prövas efter gmnder som är likartade de regler som råder iSverige. Mera ligger inte i detta. Därför är det inte något ställningstagandetill vederbörandes skuld som har skett när man medger utlämning. FruNORDLANDER (vpk): är det inte själva den brottsligahandlingen det gäller utan själva utlämnandet och vad det kan innebära. Överläggningen var härmed slutad. § 16 Om en billig resemöjlighet med järnväg norrut frånMellansverige Nr 53 Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara i Gäddvik (m) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 134, och anförde; i Gäddvik har frågat om jag ärberedd medverka till att en bUlig resemöjlighet med järnväg normt frånMellansverige anordnas kring veckosluten för att t, ex, avflyttade lättareskall kunna ha kontakt med sin hembygd. SJ har gjort upprepade försök med sänktapriser på tåg för att undersöka om rabatter kan leda till ökat resande ochökade intäkter. Rabatterna har vanligen omfattat resor i andra klass och gälltdagar och tåg som varit mindre trafikbelastade. De prisförsök SJ gjort har inte medfört entiUräckligt stark trafikökning för att kompensera inkomstbortfallet. Det förefaUer knappast troligt att sänkta priser på tågfrån och norrut kring veckosluten skulle ge ett bättre resultat.Det är emellertid SJ, som mom ramen för den av statsmakterna fastlagdamålsättningen för verksamheten beslutar om rabatter och rabattförsök av den häraktueUa typen. Om en billig resemöjlighet med järnväg norrut från!\4ellansverige Ang. klassindelningen vid SJ i Gäddvik (m); Jag vUl tacka statsrådet för svaretpå frågan, även om det inte var positivt. Enligt annonser i pressen i erbjuder statensjärnvägar en bUlig resemöjlighet med tåg från till varjefredag med återresa varje söndagskväll. Pris tur och retur . Om man iSJ:s regi vill åka från tUl över veckosluten med bUligastefärdsätt kostar det dubbelt så mycket. Avsikten med min fråga var att stimulera intresset hos SJatt införa en bUlig resemöjlighet med järnväg normt för att avflyttandenorriänningar skall kunna resa hem tUl lägre kostnad under veckosluten.Tusentals norrbottningar och andra norrlänningar har för att få arbete ochförsörjning nödgats flytta till och andra orter i Syd- ochMellansverige. De har anhöriga och kamrater i hembygden som de säkerligen gärnavill hålla kontakten med. Därför anser jag att både mänskliga ochtrafikekonomiska skäl talar för att försök görs med billiga tågresor ävennorrut från över veckosluten. Överläggningen var härmed slutad. §17 Ang. klassindelningen vid SJ Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara (vpk) i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 137, och anförde: har frågat mig om jag anseratt klassindelningen vid i första- respektiveandraklass- 4 protokoll 1972. Ang. klassindelningen vid SJ kupéer överensstämmermed nutida jämlikhetsbegrepp. Om så inte är fallet undrar om jagär beredd medverka tUl att denna fråga tas upp till övervägande inom SJ. Inom vårt samhälle efterfrågas produkter av olikakvalitet, Kvalitets-skUlnader och därmed prisskillnader på tjänster och varor,som erbjuds konsumenterna, är allmänt accepterade företeelser. Detsamma gällerockså transporttjänster på båt, flyg och järnväg, där skillnader i efterfråganfrämst i vad avser utrymme och bekvämlighet kommer tUl uttryck i de olikareseklasser som erbjuds, SJ tUlhandahåller första och andra klass för längre resorför att tUlgodose kundefterfrågan. Att många kunder önskar första klass framgårav att antalet personkUometer i denna klass ökat från 436 miljoner 1960 tUl 639mUjoner 1970 eller med . Detta innebär att andelen resor iförsta klass mätt i personkUometer ökat från . I internationell trafik erbjuds enligt överenskommelsemellan järnvägsförvaltningarna också två klasser. Vissa expresståg påkcmtinenten medför dock endast första klass. För många resenärer innebär en tågresa i första klassstörre möjligheter tUl arbete i form av läsning, skrivning, förberedelser tiUsammanträden o. d. Det är ingen tvekan om att detta ökat järnvägens konkurrensmöjligheter.Ett slopande av första klass skulle för SJ;s del medföra att en stor del avresenärerna övergick till bil och flyg och därmed skulle SJ;s resultat avpersontrafiken försämras. Detta sämre resultat skulle då behöva kompenseras meden allmän höjning av persontaxan. Det finns enligt min mening ingen anledningatt genom införande av enhetsklass avhända SJ möjligheter tUl ökade intäkteroch resenären valfrihet till en billigare resa. SJ bör driva sin verksamhet så att man får bästa möjligakundunderlag. Jag anser det således inte vara fel att den som vill betala någotmer för att resa bekvämare skall ha den möjligheten även vid SJ. (vpk): Jag viU tacka kommunikationsministern för svaret på minfråga. Jag ställde samma fråga , är 1968, till dåvarandekommunikationsministern , och jag måste säga att man ikommunikationsdepartementet gör det mycket lätt för sig; svaret är nämligenöverraskande nog exakt samma svar som det jag fick . Jag harhär en fotostatkopia av det svaret som jag har hämtat i och detsvar jag fick av kommunikationsministern, det är sammasvar ord för ord. Jag skall därför beröra frågan ur en annan synpunkt. Införden socialdemokratiska partikongressen hade partistyrelsen och LOtUlsatt en arbetsgmpp som skulle studera jämlikhetsfrågor. Flera av ledamöternai denna arbetsgrupp var och är ledamöter av denna riksdag. Ordförande iarbetsgmppen blev statsrådet . I denna egenskap framlade statsrådetMyrdal inför kongressen rapport om den s. k.jämlikhetsgruppens arbete. Vid dennaparadkongress föddes en ny slogan: "Ökad jämlikhet". har återgiven i många olika sammanhang . Statsrådet gjorde isin rapport bl, a. som det heter i protokollet - en "kartläggning av denfelande jämlikheten" i vårt land. Illustrationerna var många. Jag vUl endastge ett exempel i anslutning till den enkla fråga som jag ställt tUlkommunikationsministern; jag citerar statsrådet enligt protokollet:"Och hur är det t, ex. möjligt att försvara att vi fortfarande delar uppsittplatserna på statens egna järnvägar i olika klasser?" Statsrådet rapport fick ett entusiastisktmottagande i den socialdemokratiska pressen. Det var val tiU sammaår. Jämlikhetsfrågorna stäUdes i förgrunden och SAP gjorde på den parollen ettav de bästa val partiet någonsin gjort. Det fördes en verklig kampanj kringstatsrådet rapport från gmppen för jämlikhet. Detta skedde inte endasti de tidningar som av stockholmare skämtsamt brukar betecknas som"bonntidningar". Även var vid det tUlfället särskUt påalerten. , , gäller det att summera resultaten.Även har . Men också inför denna kongress motioneras det omatt klassindelningen vid SJ skall upphöra. Inte heller på detta speciellaområde har någonting skett sedan 1968, och ändå är borttagandetav klassindelningen vid SJ en mycket Uten jämlikhetsfråga i förhållande tUlflera övriga. Var då besluten som fattades när man godkände rapporten på 1968års socialdemokratiska paradkongress, där devisen var "ökadjämlikhet", endast valpropaganda? Det är berättigat att ställa den frågani detta sammanhang. Jag skulle förmoda att kommunikationsministern deltog somombud i partikongressen 1968 - och var med och godkände den av statsrådet avgivna rapporten. Jag kan citera direkt ur kongressprotokollet:"Kongressen beslöt enhälligt att godkänna den av lämnaderapporten." Hade man samma uppfattning då som ? Det kunde mangivetvis inte ha. den 6 aprU 1972 Ang. klassindelningen vid SJ har funnit att det svar jaggav på den här frågan överensstämmer - tydligen i detalj - med det svarsom gavs pä samma fråga . Jag tycker inte att det är såmärkvärdigt. En sanning blir inte sämre av att den är fyra är gammal, och jagförstår mer än väl att det svar som ges kan stämma precis överens med detsvar som gavs . talar om vad som har beslutats ochdiskuterats i jämlikhetsfrågan på en socialdemokratisk partikongress. 1 detstora jämlikhetsprogram som förelades kongressen fanns givetvis mycket somdiskuterades. Jag är övertygad om att inte anser att frågan omklas.sindelningen vid SJ är någon stor jämlikhetsfråga och det säger hanockså själv. Det fanns många andra större och viktigare jämlikhetskrav än densom vi nu diskuterar i kammaren som debatterades vid kongressen -jämlikhetskrav som hade en annan vikt och tyngd än denna. Ang. klassindelningen vid SJ Strävan, , tUl ökad jämlikhet skall inteinnebära att man begränsar möjligheten tUl sitt konsumtionsval; den skall istället innebära att man ökar förutsättningarna för alla att genom en allmänekonomisk utjämning bli delaktiga i denna valfrihet. (vpk): Svaret stämmer överens med det svar som lämnades för fyraår sedan, herr kommunikationsminister, men hur stämmer det överens med beslutenpå ? Var det valpropaganda den gången när man lanserade devisenom ökad jämlikhet? Det är så saken måste ses. Vi har jämlikhetsfrågor av större vikt, säger herrkommunikationsministern; även det sade dåvarande kommunikationsministernLundkvist. Det är precis samma svar som jag fick den gången. Men om man intekan genomföra de små jämlikhetskraven, hur skall man då kunna genomföra destörre? Och det har väckts motioner tUl partikongressen i samma frågasom jag nu ställer. Egentligen är min fråga inspirerad av de motioner, som jagsett refererade i bl. Sedan tUl frågan om antalet personkilometer. Man säger attantalet kUometer ökat när det gäller första klass. Men gör då en jämförelsemellan första klass och andra klass! Det skulle vara mycket intressant. Kan vifå resultatet av en sådan jämförelse, inte men vid något annat tUlfälle?Hur har kilometerantalet minskat per passage:rare när det gäller andra klass?Faktum är att man tvingar över de vanliga människorna "knegarna" som det sagts i debatten tUl bussarna.För att citera en kommunikationsministern närstående tidning kan jagsäga att tidningens korrespondent, som kallar sig Spaltfylleri-arbetare,berättade att han skulle resa med sin fru till . Då kostaderesan på SJ andra klass , men med buss kunde han åka sammafärdsträcka tur och retur för . Han säger: Jag har bättre användningför de än att ge dem till SJ. Hur skall man kunna sköta en järnväg om man arbetar efterdessa metoder? Det skulle vara en fjäder i hatten förkommunikationsminister om det bleve en förbättring på det området.Kommunikationsministrar kommer och går, men saker och ting blir vid det gamla.Folket bibringas den uppfattningen att en byråkratisk apparat skall fungera så.Men här i kan vi väl ändå inte arbeta efter de metoderna. Inom SJ upprätthåller ni själva graderingarna. Där kanmycket väl folk i toppen få åka första klass. Banmästaren åker första klass menbanarbetaren åker andra klass. Lokinspektören åker första klass, men lokförarenåker andra klass, stationsinspektören första klass, trafikbiträdet andraklass. Vad har allt detta med de stora jämlikhetsfrågorna attgöra, ? Nog måste man kunna ordna en så enkel match. Det vore enfjäder i hatten, herr kommunikationsminister, om man kunde lösa dessa frågor,som ändå är små i förhållande till de andra och stora jämUkhetsfrågorna. Det sista som kastades in i debatten om deSJ-anställdas fribUjettsförmåner hade inte lärt sig. Det varsynd det, , för man skall försöka att hålla sig till sådana sakeroch ting som man känner tiU. SJ och personalorganisationerna förhandlar omfribiljettsförmånerna för de SJ-anställda. Dessutom är det här fråga ominternationella överenskommelser, som reglerar en stor del av fribiljetternasanvändande. Det är inte vidare smakligt av att när det gäller enförhandlingsfråga inför kammaren försöka ge sken av att användandet avfribiljettsförmånerna skulle vara någon form av styrning. Men det är möjligtatt var tvungen att ta tUl detta för att fylla ut repliktiden. I själva sakfrågan, , upprepar jag vad jagsagt i mitt svar. JämUkheten skall diskuteras i sådana former att man germöjlighet för de människor som önskar utnyttja första klass på tåg, båt ellerflyg att också göra det. 1 det svar jag lämnat har jag framlagt regeringensuppfattning i denna sak, och då finns det inte någon möjlighet för herrLorentzon att försöka göra gällande att vi skulle ha en annan uppfattning änden som står i svaret. Om försäkringsskydd för åskådare vid motortävlingar Med detta anförande, under vilketherr tredje vice talmannen övertog ledningen av kammarens förhandlingar, varöverläggningen slutad. §18Om försäkringsskydd för åskådare vid motortävlingar Herr statsrådet erhöll ordet för att besvara herrAnderssons i (fp) i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 126, till herr justitieministern, och anförde: i har frågatjustitieministern om man kan förvänta att han tar initiativ till att personersom skadas vid motortävlingar vilka de bevistar som åskådare blirförsäkringsmässigt skyddade på tillfredsställande sätt. Enligt fastställdärendefördelning ankommer det på mig att besvara frågan. För tävling i motorsport fordras enligt allmännaordningsstadgan tUlstånd av polismyndighet. Myndigheten kan i samband medtUlståndet meddela särskilda föreskrifter med avseende på ordning och säkerhet.En av , statens vägverk och statens trafiksäkerhetsverktillsatt arbetsgmpp har utarbetat förslag till särskilda anvisningar förprövningen av ärenden om tUlstånd till motortävling. 1 en framlagdproposition föreslås att de tre myndigheterna får befogenhet att utfärdaföreskrifter och anvisningar i detta ämne. Arbetsgruppens förslag till anvisningar behandlar bl. Där föreskrivs nämligen att arrangören skall åläggas attteckna ansvarsförsäkring till betryggande belopp för varje form av skadeståndsskyldighetsom han kan komma att ådra sig. har i remissyttrandeöver detta förslag påpekat att trafikförsäkringslagen inte Om försäkringsskydd för åskådare vid motortävlingar ärtUlämplig på motorfordon som används inom inhägnat tävlingsområde. Detta innebäratt den skadeståndsskyldighet som i händelse av en olycka kan åvUa fordonsägare eller förare inte täcks av den obligatoriska trafikförsäkringen.Inspektionen föreslår därför att arrangören skall åläggas att teckna försäkringsom är tUlräcklig för att täcka eventuella skador och omfattar även ägarnas ochförarnas ansvarighet. Det är möjligt att det behövs särskildaförfattningsföreskrifter för att den av arbetsgruppen ochförsäkringsinspektionen anvisade vägen skall bli framkomlig.Justitieombudsmannen har i ett uttalande (JO.s ämbets-berättelse 1970 s. 467)anfört att en föreskrift att arrangör skall teckna ansvarsförsäkring knappasttorde kunna inordnas under begreppet föreskrifter angående ordning ochsäkerhet i aUmänna ordningsstadgan. Frågan om försäkringsbehovet för olika slagav tävlingar får övervägas ytteriigare i samband med det fortsatta arbete påanvisningarna som skaU bedrivas av de förut nämnda myndigheterna. Om det behövsför att åskådare vid motortävlingar skall kunna garanteras erforderiigt försäkringsskyddär jag beredd att ta upp frågan om införande av särskilda föreskrifter i ämneti lag eller annan författning. i (fp): Jag får tacka statsrådet för svaret.Det var uttömmande. Jag har klart för mig nu att inom departementet är mansysselsatt med att se över frågan. Bakgrunden till min interpellation är olyckan sominträffade vid motortävlingarna i . Den innebar stora personligatragedier för många av dem som var där som åskådare. Flera miste sina näraanförvanter och många blev skadade. Jag riktar inte kritik mot arrangörerna fördetta. Såvitt jag har mig bekant var den inträffade katastrofen någonting manfrån deras sida inte kunde råda över. Man hade fullgjort aUa skyldigheter som förelåg. Men vi kan inte komma ifrån att hur ambitiös en arrangörän är när det gäller skyddsanordningar för publiken, finns det alltid riskerförenade med motortävlingar med de farter bilen har . Därför ärförsäkringsfrågan av avgörande betydelse. I det aktuella fallet fanns givetvis en försäkring somskulle täcka eventuella ersättningsanspråk för skador. Så långt är allt gottoch väl. Vad jag reagerar emot är att olyckan inträffadehar de som skadats eller mist någon nära anförvant ännu inte fått ersättningsfråganreglerad. När jag ställde denna fråga var jag i kontakt med denjurist som har hand om ett par av dem som skulle erhålla ersättning, men hanvisste ingenting för tillfället. För den enskilde är det naturligtvis helt otillfredsställandemed detta dröjsmål. Orsaken tycks vara tolkningsproblem mellanförsäkringsbolagen, dels det försäkringsbolag som har huvudansvaret, dels detbolag som hade återförsäkringen. Det är ett rimligt krav att det skall finnastillfredsställande försäkringar i sådana här faU. Statsrådet säger att detkanske är skäl att ytteriigareöverväga om man skaU fordra bättre försäkringar som till fullo täcker allaskador som uppkommer. Detta är som sagt en trygghetsfaktor för publiken, ochdet bör väl vara möjligt att få en sådan försäkringsform att en person som harersättningsanspråk kan erhålla a-contobetalning. Jag ser att tiden för mitt inlägg snart är ute, men jagskulle vilja helt kort ta upp en annan fråga som är väsentlig i dettasammanhang, nämligen anmälningsskyldigheten. Det föreligger ingenskyldighet för arrangörer av motortävlingar att göra anmälan härom tilljourorganisationer för sjukvården inom . Man vet där ingenting när detsätts i gång en sådan här stortävling, om man inte har personal avdelad somföljer dagspressens annonser. Jag tycker det är angeläget, herr statsråd, attdet blir sådana bestämmelser att arrangörerna är tvungna att anmälamotortävlingar. den 6 aprU 1972 Om försäkringsskydd för åskådare vid motortävlingar Jag blir en liten aning förvånad när jag hörherr i . Hans fråga gällde om regeringen är beredd att tainitiativ till att personer som skadas vid motortävlingar, vilka de bevistarsom åskådare, får försäkringsskydd. Jag har svarat att den frågan har vi undernoggrann observans och att jag inte utesluter att vi får tillgripa särskildalagstiftningsåtgärder också för att täcka eventuella luckor. Men ställer mig plötsligt inför heltandra frågor, som har relativt ytlig kontakt med den ursprungliga, TiU attbörja med klagade han över att de personer som skadades vid en olycka iKarlskoga 1970 inte har fått sina ersättningar reglerade ordentligt. Det trorjag inte vi kan ta upp här. Jag har i varje fall inte material för att delta ien sådan diskussion. När sedan märkte att hans tid var ute,framkastade han en ny fråga: Skall inte de som arrangerar tävlingar anmäladetta tiU jourhavande på sjukhus osv. Jag tror att vi får lov att iakttaga en något bättretågordning om det skall vara möjligt att föra en sakligt meningsfuU debatt. Denfråga som var ställd har jag besvarat. i (fp): Bakgrunden tUl min fråga, herr statsråd, varsom jag nämnde förut den här olyckan i . Vad jag ville ha reda på harstatsrådet givit svar på. Jag är nöjd med det svaret, och det sade jag också. Sedan utvidgade jag min fråga tUl att gälla ävenskyldighet att göra anmälan om motortävlingar till jourorganisation. Jag varinte säker på att detta hör hemma på statsrådets avdelning. Det är mycketmöjligt att jag skall ställa den frågan till statsrådet . Men jag tyckeratt det trots allt är rimligt att i samband med att man hos polismyndighetbegär tillstånd att anordna motortävling det skulle kunna gå någon anmälan tilljourorganisationen inom sjukvården. Överläggningen var härmed slutad. Ang. utnyttjandet av befintliga resurser iomskolnitigs-verksamheten utnyttjandet av befintliga resurser i omskolningsverksamheten Herr inrikesministern ordet för att besvara i (c) den 18 februariframställda interpellation, nr 66, och anförde: i har frågat mig omden planering och samordning med det reguljära skolväsendet och övrigamyndigheter, vilka föregår utbyggnaden av arbetsmarknadsutbildningen, tar siktepå att som omskolningscentra använda redan befintliga och outnyttjade resurser,exempelvis för ändamålet lämpliga centrala verkstadsskolor. Lokaler för sådan arbetsmarknadsutbildning som meddelasvid särskilt anordnade kurser anskaffas på initiativ av den kursstyrelse somfinns i varje län. Styrelsen består av representanter förlänsarbetsnämnden och länsskolnämnden men kommer med verkan fr. o. m. den Ijuli 1972 att utökas med representanter också för parterna på arbetsmarknaden.Kursverksamhetens omfattning och ortsförläggning prövas avarbetsmarknadsstyrelsen och lokalbehovet av . När lokaler skall anskaffas, tas överläggningar upp mellankursstyrelsen och berörda kommuner om förhyrning av lämpliga lokaler. Vidöverläggningarna prövas regelmässigt möjligheten att utnyttja befintligacentrala verkstadsskolor eller kommunala yrkesskolor som inte längre behövs försitt ursprungliga ändamål. Först om sådana lokaler inte finns eUer ombefintliga lokaler inte anses kunna utnyttjas, t. ex. på grund av olämpliglokalisering, bristande kapacitet e. d., aktualiseras frågan om ny-ellerombyggnad. Sådan ny- eller ombyggnad ombesörjs oftast av kommunen varefterlokalerna hyrs av utbildningsmyndigheten. Genom den handläggning som jag här i korthet har redogjortför är det enligt min mening väl sörjt för att befintliga lokaler i störstamöjliga utsträckning kommer till användning vid anordnandet av arbetsmarknadsutbildning. HerrNILSSON i (c): Jag ber att få tacka statsrådet för svaret påmin interpellation. Statsrådet redogör i sitt svar för hur kursstyrelser iarbetsmarknadsutbildningen är sammansatta, hur ortsförläggning och lokalbehovprövas och hur överläggningar med berörda kommuner skall ske. Vid dessa olikaöverläggningar skall regelmässigt prövas möjligheten att utnyttja befintliga centralaverkstadsskolor eller kommunala yrkesskolor, som inte längre behövs för sittursprungliga ändamål. Om dessa lokaler av oUka anledningar inte kan utnyttjas,aktualiseras ny- eller ombyggnad.