prot · FV0988 · 1972-12-31 00:00:00 — Det kan vara oro och otillfredsställelse ellernyfikenhet, som är ungdomens specifika egenskap. Det kan vara lust att hävdasig i kamratkretsen - tyvärr blir det väl ofta i det s. k. gänget. Det kan varamisslyckanden, som är påfrestande även för en ung människa. Det kan vara ettslags behov av att fly från en tillvaro som är arbetsam och knogig. Och så german sig på att berusa sig. Alla de där motivationerna och orsakerna finns jukvar i vårt samhälle, även om det införs ett förbud för mellanölet. Om man nu ser det här som ett ungdomsproblem, och det ärväl vad man i verkligheten skall göra, så bör man betänka att det inte är sammaungdomar som stannar kvar i problemet hur länge som helst. kommerde här årgångarna ur sina brydsamma och besvärliga ungdomsår, stabiliserar sigoch inpassar sig i det normala samhället och lägger bort sina ovanor. Dessbättre sker det i de allra flesta fall. Samfidigt växer nya årgångar in i deömtåliga åldrar där det här problemet uppstår. Vi ser det måhända utifrån somett ungdomsproblem, men det sker en ständig rörelse inom gruppen. Jagskulle vilja säga att det är något av ett genomgångsproblem som vi har att drasmed. En del blir kvar i problemsituationen, kanske inte pågrund av ölet i så många fall utan snarare på grund av det många gångerfarligare knarket. Även om den unge har druckit några flaskor för mycket, såkommer han i regel över olaterna när han en vacker dag förälskar sig och giftersig och samlar ihop sig och blir en vanlig normal medborgare. Däremot är detväsentligt besväriigare för honom, om han har hamnat i knarket. Då skaU det nogtill en våldsam ansträngning fÖr att slita sig loss. Då är ju frågan: Kommer vi ifrån hela detta ungdomsproblemgenom att slopa ölförsäljningen? Vi kan väl hyfsa problemet,och det tarvas många och nyanserade åtgärder, eftersom problemet är såmångfasetterat. Jag tror att en av vägarna man har att gå är att låta ungdomtala med ungdom. De är ju uppknutna vid att statensungdomsråd skall engagera hela det unga Organisationssverige politiska, idrottsliga och religiösa organisationer och nykterhetsorganisationer.Att ungdom talar vid ungdom tror jag personligen ger bättre effekt än om detkommer en aldrig så respektabel nykterhetsman av mera professionell karaktäreller om en statlig eller administratör, som arbetar inomnykterhetsvården, kommer och försöker tala de här ungdomarna till rätta. Jagtror inte - och jag kanske gör en och annan ledsen om jag säger det attresultatet av den organiserade arbete hitintills varit såimponerande att man när det gäller att komma till rätta med det specifikaungdomsproblemet kan säga att det är den vägen man till varje pris skallfortsätta på. Jag tror vi behöver något av ett nytt inslag. Jag har kunnat följa Länkarnas arbete rätt mycket. Det äringet tvivel om att de räddat många olyckliga själar. Där har en person som harprovat alkoholen och känner problemen väl kommit till tals med en som råkat neri alkoholen. Han har kunnat tala på ett sätt som den utanförstående har svårtatt göra och har därför nått ganska goda resultat. Om ungdomen får möjlighetatt tala med ungdomen, tror jag att det är bättre än om man försöker användasig av, som jag sade, den administrativa nykterhetsorganisationen eller denetablerade nykterhetsorganisationen, som där har större svårigheter att kommapå jämspelt fot med ungdomen. Kommer man från dessa utgångspunkter, fru talman, genomsådana restriktioner som här. föreslås att skapa svårigheter beträffande denormala förbrukningsvanorna för befolkningen i allmänhet, dvs. brukaren, densom är skötsam och som gör anspråk på att vara en så fullvuxen person att hansjälv skall ha rätt och frihet att avgöra sina konsumtionsvanor? Det verkar påmig som om man går för långt när man nu mobiliserar så starkt för en nyreglering och nya restriktioner beträffande ölets tillhandahållande för devanliga myndiga medborgarna. Det råder väl inget tvivel om att majoriteten avde svenska konsumenterna gör anspråk på att få bruka en vara som de sköter påett sådant sätt att de inte träder annans rätt för nära i något avseende.Filosofin att den skötsamme skall underkasta sig för honom svårförståeligarestriktioner för att en mindre grupp icke skötsamma bär sig illa åt tror jaginte håller om jag går ut och tar ett test på de svenska medborgarna. IaUmänhet resonerar den skötsamme på det sättet, att ta itu med dem sommissköter sig men låt mig vara i fred! Låt mig ha de vanor som jag tyckerpassar mig, när jag inte träder någon annan medborgares rätt för nära. Jagmenar att remissen ger ett klart utslag på hur folk i allmänhet och dessrepresentanter utanför detta hus ser på ölfrågan. Man är inte färdig för ett förbud , och man tordeinte vara det ens - nu gissar jag litet grand, fru talman - när denalkoholpolitiska utredningen om något är avlämnar sitt slutliga betänkande.Förbudsgruppen i i denna fråga har rätt att hävda sin uppfattningmed all den energi som den är mäktig, vilket den naturligtvis också gör, menden är knappast representativ för stämningarna utanför detta hus bland folk iallmänhet, det vågar jag hävda. Det är ett enkelt konstaterande ochnaturligtvis ingenting av ett förmenande för dem som har en annan uppfattningatt föra denna tUl tals här . Jag vill säga några ord om tanken på att socialiserabryggeriindustrin. Den har förts fram även från håll där man har en politiskförankring som inte har någonting till övers för en socialisering av industrin.Jag är från min sida mindre rädd för socialisering än vad förste vice talmannenär. Men jag tycker nog att man skall välja socialiseringsobjekten litet bättre. Vad skulle det nytta til] att ge sig på och socialiseraden svenska bryggeriindustrin? Den får ju inte drivas med vinst, för så mycketkan vi väl vara överens om i det här hypotetiska resonemanget, att har visocialiserat den svenska bryggeriindustrin är det ytterst olämpligt att dendrar vinst på, som det brukar heta, lasten att konsumera öl. Skulle man vinnanågonting annat med en socialisering? Jag har svårt att förstå det. Är det såatt vi tycker att bryggeriindustrin är för energisk och för ostentativ imarknadsföringen av sina produkter finns det möjligheter på andra vägar attbegränsa denna. Vill man sätta den under kontroll kan man göra det den härkammaren kan besluta om det. Följaktligen har jag velat ha sagt här, att skaU man gesig på en socialiseringsaktion skulle jag kunna tänka mig andra områden somvore intressantare än just bryggeriindustrin. Vi har dessutom haft en utredningsom avlämnade ett betänkande till finansministern för sju . Densatt också i - det är karakteristiskt för alla utredningar somger sig på ölfrågan. Den skrev ett tjockt betänkande på 400-500 sidor under denklatschiga rubriken . Där penetrerade man alla dessa synpunkter och komenhälligt fram tiU att det fanns ingen anledning att socialiserabryggeriindustrin. Jag tvingades å ämbetets vägnar läsa igenom betänkandet, ochjag kom till samma slutsats. Jag har inte haft någon anledning att ändra dentill . säger att ett av våra allra störstamisstag var när vi 1965 släppte loss mellanölet. Jag tycker det är ett ganskadjärvt påstående. Om man nu hypotetiskt skulle tänka sig att vi satte stopp förall mellanölskonsumtion och de här svårigheterna som vältaligt har skildratsfortsätter bland ungdomen, vad skall vi ta till då? Då får man naturligtvisangripa förutsättningarna - "folk säger att dricker, men man sägerinte varför dricker" är ju ett gammalt htterärt uttryck. Jag troratt vi skulle sitta i ungefär samma situation även i det läget. Sedan säger i hastigheten: Det ärbedrövligt när 12- och 13-åringar konsumerar öl. Jag delar helt och hållet på den punkten. 12- och 13-åringar har ingenting inärheten av en ölflaska att göra. Det var också anledningen tUl att jag skärpteutredningens förslag genom att höja 16-årsgränsen till när det gällerutskänkning av öl till ungdom. Några av talarna, bland dem , komsedan in på resonemanget att om man flyttar in ölhandeln i Systembolagetsbutiker - Systembolaget har självt varit tiU ytterlighet olustigt inför detperspektivet skulle man på något underligt sätt få en bättre tingens ordning.I samma andedrag säger : Man kan börja med att dricka öloch sedan går man vidare och fortsätter med starkare drycker. Jag har svårt attfrigöra mig från tanken att flyttas ölhandeln in i Systembutikerna har manstora möjligheter att snabbt komma över från ölkonsumtiontill spritkonsumtion, om alla dessa hyllor med sin uppladdning av sprit skalllysa i ögonen på den ungdom som kommer in för att köpa några flaskor öl. Jagtror att det skulle vara den sämsta lösningen av alla. Detta var några spridda reflexioner ianledning av denna debatt. Jag skulle kunna sluta med en självbekännelse. Det är naturligtvis alltid litet påkostande att ställa sigupp i bänken och så att säga hålla ett försvarstal för de människor somkonsumerar en flaska meUanöl och anser att de bör ha rättighet att göra detutan onödiga regleringar och besvärligheter. Den som gör det är alltid, låt migsäga i ett moraliskt underläge gentemot aUa de andra, som säger att det är -det har ju använts många starka uttryck här - en sådan fördärvbringandetrafik som försiggår. När man går upp och säger atl rätten bör finnas för dennormale konsumenten att skaffa sig den här varan, så blir man i varje fall idessas ögon betraktad som någonting av en sabotör mot god moral och godaungdomsseder. Jag tvekar ändå inte att gå upp här i bänken och hålla ettanförande för en något neddämpad debatt ifrån nykterhetskämparnas sida. Jag harunder mitt långa liv umgåtts med många olika slags människor. Jag har t. o. m.minnen av att en alltför frenetisk agitation från nykterhetshåll har slagitöver i sin motsats. Kan man inte se en ölbutelj utan att sätta likhetstecken med,som det heter, alkoholskador, då går man för långt i sin allmänna uppfattningom det här problemet. Och det kan ibland väcka ett motstånd hos folk som verkaråt det rakt motsatta hållet; jag har upplevt även det. Om jag således allra sist skulle ge en rekommendation del nykterhetsvänner här i kammaren, skulle det närmast vara denna: Bemantlaer inte med attityden "vare tack och lov att jag inte är som dennepublikan och syndare, för jag har funnit den rätta livsformen genom att aldrig konsumeraett glas öl"! Dä gör ni nog saken den värsta otjänsten. Försök attbetrakta människorna som de är ute i verkligheten. Den bilen av tolerans skullegöra att kom de stora och breda konsumentgrupperna närmarein på livet än vad den tyvärr har haft möjlighet att göra hitintills. HerrWÄRNBERG (s) kort genmäle: Finansministern konstaterar att viinternationellt sett inte är värst. Jag går utan vidare med på det. Men är detett världsrekord vi är ute efter att sätta? Är det inte bra att vi kan liggalångt under medeltalet, om det är möjligt? Är det någonting att sträva efteratt komma upp till hundratals liters vinkomsumtion per invånare som devinkonsumerande länderna har eller en lika fantastiskt stor konsumtion av ölsom man exempelvis har i ? Det är naturligtvis ingenting att stå efter.Dit har man nått i dessa länder genom den absolut fria försäljningen, och jagtror inte någon kan inbUla någon annan som känner tiU förhållandena, attalkoholproblemen är mindre i de här länderna. Finansministern säger att jag inte är vittnesgill när detgäller ölets smaksensationer. Är det fråga om att jag själv skall avge ettomdöme så är jag icke vittnesgill. Men jag tror att t. o. m. finansministern -även om han inteär den där experten jag talade om - skulle gå bet på ett prov, för Nr 88alla prov som har gjorts visar att man kan inte klara dem. Det är ungefär Torsdaeenden samma smak på allt öl, och är det inte samma smak vet man ändå inte 25mai 1972 vilket som är vUket. Det har proven med ölkonsumenterna visat, ochbryggerinäringen är faktiskt själv inne på den linjen . Är jag nu inte vittnesgill på den punkten så är jagvittnesgill på en annan punkt, och det är när jag säger alt de ändringar somfinansministern föreslår är ett slag i luften. De har inget större värde,eftersom 18-årsregeln inte kommer att kunna efterlevas. Här är jag vittnesgill- jag tänkte inte ge något personligt vittnesbörd, men finansministern harprovocerat mig tUl det för jag har av intresse gått och sett pä hur denfrivUliga överenskommelsen om 18-årsgränsen för ölförsäljning har blivittillämpad i de butiker som ligger här i närheten. Det finns ingen, såvitt jaghar sett, som har försökt stoppa vilka småbarn som helst höll jag på att säga utan de går med sina mellanölskassar genom kassan. En flicka stoppade en gångnågra 141 5-åringar, och jag gick fram och gav henne en komplimang. Hon sade:"Ge inte mig någon komplimang utan ordningsvakten som står bakom mig. Hadehan inte stått där, hade jag aldrig vågat stoppa dem." På den punkten ärjag alltså vittnesgill. Det är ett slag i luften om man på den här punktenstiftar en lag som ingen kommer att följa - för det gör man inte. Det är hurlätt som helst att gå förbi, och det är hur lätt som helst att ta tilllangning. Om det skulle fordras legitimation så går 18-åringen in och köper,och så går han ut och ger åt de andra. Utskottsmajoriteten säger att det är mellanöletslättillgänglighet som är den centrala punkten - att man får köpa mellanölet ivilken livsmedelshandel som helst. Det är det som gör att mellanölet har bhvitden farliga drycken. Sedan säger finansministern: viförvägra människorna att köpa en dryck? Skall vi lägga oss i människornasdryckesvanor? Skall de inte få köpa den drycken var de vUl? Herrfinansministern har satt gränsen vid 4,5 viktprocent i stället - det är baraden skillnaden. Herr finansministern har alltså själv vägrat människorna attanvända de drycker som'de kanske vill ha - därför att dessa drycker innebärskador för människorna. Det är fråga om en gradskUlnad, och det är någrationdels procent som skiljer finansministern fråri oss, principiellt sett. Herrförste vice talmannen () kort genmäle: Fru talman! Det vore nog attrekommendera att finansministern studerade litet av syftet med en av de äldstafolkrörelser vi har i vårt land - alltså . Det ligger heltenkelt så till att nykteristen egentligen inte har något personligt intresse avde här sakerna alls. Han dricker inget mellanöl, och det är honom personligenfullständigt likgiltigt. Men vi anser att detta är en mycket storsamhällsfråga. Om inte annat så kanske ekonomiska ting kunde bita på herrfinansministern. En förlust för vårt land på 7-8 miljarder somalkoholdrickandet kostar oss är ju ändå rätt avsevärt. Det har räknats ut avherr finansministerns båda företrädare, och , attvi alltid förlorar på sprithanteringen. Jag accepterar inte alls det deklasserande uttalande somfinansministern gjorde om . Utan den hade vi allt stått ossslätt i vårt land. Den arbetade gemensamt med en arbetarrörelse som då kämpadesig fram. Om vi i utövar kritik -gjorde intearbetarrörelsen det ? Skulle den inte göra det? Var inte samhälletsådant att det behövde rättas tUl? Det är ju ur den synpunkten vi utövarkritik. Sedan är det underligt att jag som inte har så stor tro -eller ingen alls - på socialismen skall stå och tala med en man som tUlhör ettsocialistiskt parti om att man bör socialisera någonting. Det är ju dengenomgående principen i hela vår nykterhetslagstiftning att det icke skallfinnas privat vinstintresse. Det enda undantaget är bryggertindustrin. Vin-ochspritcentralen är ju statlig. Systembolaget är statligt liksom all import ochtillverkning. Det gäller inte brännerierna, men de kan bara sälja till Vin- ochspritcentralen, så deras verksamhet är ju kontrollerad på det sättet. Detinnebär alltså ett avsteg när bryggerUnduslrin inte tillhör staten eller är såkontrollerad att den inte har vinstintresse. Skall man genomföra principenhelt, så är det bara att förstatliga bryggeriindustrin. Det är en liten sak att tillägga om den kommitté som påsin tid utredde förstatligandet. Hela dess betänkande är baserat på att manicke har högre halt i ölet än . Några andra procentsatser har inteundersökts. Det är kanske fid att sätta till en utredning för att göra enundersökning under de förutsättningar som finns . Jag är gärna med på den här föreslagna åldersgränsen, menjag måste säga: Stackars de kassörskor som skall sitta och kontroUera18-årsgränsen när kanske en lång kö som har köpt livsmedel väntar! Då sägerherr Sträng: Man kan ju köpa starkare drycker i Systembutikerna, gör dettaegentligen någon verkan? Ja, från utredningen har vi ett exempel där man hadesålt över disk. Det visade sig att det var ett stort antal personer, rätt unga,som smög omkring men som inte gick fram och köpte därför att det varförsäljning över disk. Det blir bättre om man säljer kontrollerat genomSystembolaget, och därför bör mellanölet föras över dit. Det kan därfortfarande finnas 3,6-procentigt öl det blir inte förbjudet. Jag anseralltså att mellanölet skall säljas endast hos Systembolaget. HerrWIKLUND i (fp) kort genmäle: Jag skulle tro att det finns flera ledamöter ikammaren som har möjlighet att jämföra hur finansministern resonerat vidtidigare öldebatter och och kan göra det konstaterande som jag i varjefall själv har gjort att han uttalar sig med betydligt störreförsiktighet än vid de båda tidigare debatterna. Jag tänker på hurfinansministern i första kammaren 1957 ställde frågan: Är det någon som troratt våra ungdomar skulle gå tUlsammans och köpa en back mellanöl hos handlarenoch sätta sig och dricka ur det? Den frågan har vi ju fått avskräckande svar påav verkligheten själv som gått sedan frågan ställdes. Vi har av finansministern fått uppmaningen att inteanvända starka ord. Finansministern gjorde i början av sitt anförande denkarakteriseringen av ordningen för försäljning av starksprit och vin, att detvar en fri försäljning, men något senare i anförandet talade han om att detnu skuUe varafråga om hårda ingrepp vad det gäller mellanölet. Han talar om mellanölsförbud,och det är andra talare som också använt den terminologin. Detta är det ju intefråga om - det måste vara något behov av att misskreditera utskottsmajoritetensståndpunkt när man begagnar den missvisande beteckningen förbud. Det är jufråga om en försäljning av samma sort som den som tillämpas för starksprit ochvin. Är det så att man talar om mellanölsförbud i detta sammanliang, då ärockså starkspriten och vinet lagda under en förbudslagstiftning. Men så är väländå inte fallet eller hur, finansministern? De här senaste inläggen ger mig väl knappastanledning tiU någon längre polemik. Frågan om man skall socialisera bryggeriindustrin ellerinte har, som jag uppfattat det, inte något specieUt att göra med om mantillverkar ett 2,8-procentigt, ett 3,6-procentigt eller ett 5,4-procentigt öl,eller vad det nu är för procentsats som gäller för starkölet. Det avgörande ochdet argument som anförts här i debatten har ju varit att man inte velat accepteraatt privata företagare gör vinster på en näring som ölhanteringen. Man kannaturligtvis göra vinster på 2,8-procentig pilsner lika väl som man kan göravinster på 3,6-procentigt öl, även om det är vissa chanser att få litet störrevinst i det senare fallet. Jag har sett saken mera från den utgångspunkten, ochdet trodde jag också att hade fattat. Sedan har jag nog haft uppfattningen att denomständigheten att man bygger upp 18-årsgränsen med en lagstiftning kommer attinnebära en skärpt kontroll från affärsinnehavarens sida. Man bryter ju intemot den här gränsen ostraffat man kan befara att man har sålt sitt mellanölför sista gången, om man håUer på och säljer ölet till ungdomar . Nuär det bara överenskommelsen som finns. Den följs om affärsinnehavaren ärambitiös den följs sämre om han inte är ambitiös. Men har han lagstiftningenbakom ryggen tvingas han att bli ambitiös på ett annat sätt, och därför villjag inte pä det sätt som gör sätta likhetstecken mellanöverenskommelsen och lagstiftningen. Allra sist några ord tUl i . Hanciterade mig från en debatt 1957. De argument jag då anförde ledde ju inte tUlnågon fri mellanölsförsäljning; tog vid det tUlfället ett negativtbeslut med några rösters majoritet. Huruvida jag upprepade de där argumenten1965 kommer jag faktiskt inte ihåg. Jag kan dock säga att i en speciell gruppav ungdomar har man missbrukat meUanölet. "Var plåga har sitt skri försig, men hälsan tiger still", brukar det ju heta, men dess bättre är detinte den stora gruppen av våra skötsamma ungdomar som köper backar med mellanöloch dricker ur det. Den där mindre gruppen av ungdomar som inte kan hanteramellanölet skall tas om hand av nyktra och ordentliga ungdomar och upplysas omatt de är ute på galna vägar. Det är därför som vi satsar mera pengar på dennaupplysningskampanj än vi gjort i någon tidigare kampanj. HerrWÄRNBERG (s) kort genmäle: Jag konstaterar här att finansministern inteär lika oroad av utvecklingen som alkoholpolitiska utredningen är och somriksdagen har visat att den är genom de två beslut den fattat. Där hyser manallvarlig oro för utvecklingen. Vi vet inte hur stor gruppen av missbrukare är,men vi vet att den är tillräckhgt stor för att kraftiga åtgärder måste vidtas. Finansministern sade också i sitt tidigare anförande attmellanöls-drickandet bara är en övergående företeelse. Ungdomarna drickermellanöl , sedan blir de äldre och slutar med det och blir hyggliga ochsnälla människor i samhället. Så är det inte. Finansministern är intevittnesgill, om han påstår det. Mellanölet skapar nämligen en grupp presumtivamissbrukare, som fortsätter med missbruket långt efter det att de passeratungdomsåren. Mellanölet är en tillvänjningsdryck, det är inte någonmåltidsdryck för de här ungdomarna. Och det skapar helt andra problem framöver,eftersom människorna då söker sig till andra preparat. Det finns helleringenting som säger att mellanölet har hållit tillbaka konsumtionen av de därandra preparaten. Det enda som kan sägas är att de andra preparaten harutvecklats som vi har haft mellanölet. På den punkten finns det sålundainga bevis. Mellanölet är en tillvänjningsdryck. Slutligen har det frågats om det skall vara byråkrater somsvarar för den upplysning som här skaU sättas i gång. Nej, i utskottet har manaldrig tänkt att CAN skulle skicka ut några byråkrater i det sammanhanget. Manhar bara sagt att verksamheten skall skötas på ungefär samma sätt somfinansministern har föreslagit. Det är de stora folkrörelserna ochungdomsrörelserna som skall ha hand om pengarna. Det är bara uppläggningen ochgodkännandet av kampanjen som skall kontrolleras, så att pengarna verkligen gårtill avsett ändamål. Och där tror vi att man i CAN är större experter än man äri . Herr förstevice talmannen () kort genmäle: Fru talman! Finansministern undradevad förstatligandet av bryggeriindustrin har med den fråga att göra som vi härdiskuterar. Jo, de sakerna har mycket med varandra att göra. Genom mellanöletfick man i gång en försäljning, som har lett till de resultat som vi nu kannotera. Vi noterar också att enligt pris- och kartellnämnden användes 60miljoner kronor för marknadsföring av mellanölet. Det gör man inte iett statligt företag. Vin- och spritcentralen annonserar inte. Systembolagetannonserar i någon mån för vin men inte för något annat. Ett statligt företagmåste nämligen ta samhälleliga hänsyn, men det gör man inte i ett företag sombara är inriktat på att göra vinster. Där ligger den stora skillnaden. Detskall man tänka på i fortsättningen, om vi kommer att följa den linje som jagföreträder, nämligen att verksamheten skall ställas under sådan kontroll attdet inte blir något privat vinstintresse. En annan intressant fråga som finansministern kom tillbakatill , är frågan om den fria försäljningen av starkare drycker ochvarför det kan vara så farligt att sälja öl alkohol. Där ärVärmlandsexemplet aUdeles utmärkt. Innan vi gjorde det försöket hade vi inte någonsärskilt stor konsumtion av viner och starköl i , men så gjorde vistarkölet lättillgängligt i affärerna - och vad hände?