prot · FV0937 · 1972-12-31 00:00:00 — Jug vill därför, fru tulmun, med hänvisnuig till mitttidigure inlägg och med hänvisning också till den motivering som frumgår uvmotionen 1335 ställu ett yrkande om bifall till reservationen 2 av herrSvensson i med uteslutande av den i reservationen anförda motiveringen.Det senare är ett uttryck för att vi säsom motionärer anser att reservationensmotivering är alltför snävt hällen för att kunna tillgodose de intressen vigivit uttryck för i vär motion. () kort genmäle: Den fina titeln partibyråkrat får jag nästanvid varje tillfälle som jag diskuterar saker och ting med iMalmö, men det skall jag väl inte bry mig sä mycket om. Jag mäste ha uttryckt mig fantastiskt oklart, när herrSvensson har kunnat tolka det till att jag inte ansett att det finns nägonmuktkoncen-trution. hur ju förstått helu gängen och vud jugsyftar till. Helu tiden hur jag unsett - jug upprepur det utt utredningenarbetat med detta och är i slutskedet. Att koncentrationsutredningen intehar kunnat slutföra sitt uppdrag t. ex. beror kanske - jug säger kunske på utt riksdugen i upril föregående år beslutude om tilläggsdirektiv tillutredningen som gällde den svensku industrin, konkurrensen pä utlundet och ulltdetta med multinationeUu företug. håller mun på utt utredu detta, vilketkanske är anledningen tUl att man inte kan hinna fä utredningen färdig förrän1973. Jag vill påstå att jag är lika intresserud uv vud somskull kommu sedun som och huns medmotionärer och kunske ävenherr i Mulmö är. Det är väl nuturligt utt en ledumot uv riksdugen somsjälv hur vurit med och motionerut om koncentrutionsutredningen med spänningavvaktar vud utredningen skull kommu fram till. Det är den vanliga metodikenhär i lundet och i riksdugen att man avvaktar tills utredningarna blir färdigaoch först därefter fortsätter det verkliga arbetet. Ett näringspoUtiskt program för banksektorn, m. m. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Om har den uppfattningen attkoncentrationen är ett problem, som han påstår att han har, varför har han dåvurit med om utt skrivu under ett utskottsbetänkande där det stär: "Tillskillnad från motionärerna betraktar utskottet den nya fusionen som en isoleradföreteelse och inte som ett tecken på att uffärsbunksväsendets struktur hällerpå utt rudikult omvundlus. I sammanhanget kan noteras att Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. en tendenstUl ökat regionalt beslutsfattande gör sig märkbur inom de storu uffärsbunkernu." Här påstår ulltsä och den övrigautskottsmajoriteten att det förekommer en process som innebär endecentralisering inom det privata affärsbunksväsendet och att de fusioner somförekommit inte är så farliga. Det är enstaka företeelser som man inte skallbry sig om, det är inget problem. När jag talade om partibyråkrater var detjust detta jag tänkte på. Partibyråkratens hela natur går ut på att politisktspela dubbelt: säga en sak inför offentligheten men i utskotten och bakom styrelserummensstängda dörrar tala och agera på ett helt annat sätt. () kort genmäle: Ett kort genmäle tUl i omfusioner. Vi menar naturligtvis att fusionerna bara är en del i de storasummunhang som utredningen hur att arbeta med. Det är nog inte, ,sä fantastiskt lätt att vara säker på vad en fusion innebär och vad dessresultat kan bli. När den nya SE-bankens, Skandinaviska enskilda bankens,dänstemän informerar folk om vad fusionen inneburit och kommer att innebära,lämnar de bl. a. de uppgifterna att den nyu bunken genom samgåendet har fått400 kontor, att den ekonomiska omslutningen uppgår tUl 22 miHarder och denåriiga inlåningen tUl 15 mlHarder och att av den inlåningen småsparama svararför , en siffra som talur sitt tydligu språk om att inte hellersmåsparama lär komma bort i hanteringen i den nya storbanken. HerrMÖLLER i (fp): Motionen 1325 har som en av sinautgångspunkter den aviserade sammanslagningen av bank och Smålandsbank. Motionen har följts upp i reservationen 1 a. Man ser både i motionen och i reservationen sammanslagningen på ett visst sätt. Man ser den somen maktkoncentrationsfråga. Men det är det som den inte är, den är enrationaliseringsfråga. Konkurrensen blir inte nödvändigtvis mindre genom denhär sammanslagningen. TiU betydande del är det tvärtom. De allra störstabunkerna fär nu en sturkare motpart att konkurrera med genom sammanslagningenav bank och bank. Här är det därför inte fråga främst omökad makt utan om ökad effektivitet. Till det kommer en ökad regionalbankservice för del genom att Göteborgsbankens resurser nu kommer attfinnas att tillgå mer omfattande där. Jag skulle gärna viHa redovisa några av de skäl som iEkonomisk revy nr 2 , generaldirektör för bankinspektionen,anger när det gäller inspektionens ställningstagande i fråga om den här banksammanslagningen.Han säger först att stämningsläget inledningsvis var sådant att mycket taladeemot en sammanslagning, eftersom bankinspektionen känner en mycket storuppskattning för provinsbankerna. Han forsätter: "Men när vikonfronterades med de skäl som talade för ett samgående fann vi att dessa vägdeöver på ett mycket bestämt sätt." Så anger han fyra skäl, och jag vUlgärna fråga reservanterna och motionären i hur deser i sak på dessa fyra skäl. inte atttala lösligt om maktkoncentration så fort man slår ihop två bolag ellerbunkbolug. Man måste se vad det är som verkligen händer. Det kan tänkas attfördelarna då klart överväger. fortsätter och säger för det första:"Vad som vägde tyngst i bedömningen var att den lilla banken -Smålandsbanken enligt vad vi kunde förstå var den som skulle tjäna mest påaffären. Banken befinner sig i dug i det dUemmut att kunderna börjar växa frånden. Kreditpropåer på 6-7 miH. gör att banken - trots en mycketkonsoliderad ställning och god lönsamhet - slår huvudet i taket." Här blirdet alltså ett ökat stöd för den regionala verksamheten i som man får genomatt man har tUlgång tUl en större banks resurser. För det andra konstaterar han att just beroende påsammanslagningen till SE-banken skuUe Smålandsbanken förlora sina"andningshål" i och i och därför själv behövabygga nya bankkontor i dessa städer. Det är inte i och för sig så tilltalande,vill jag säga, att det kanske i de centralaste delarna av storstädernatillkommer nya bankkontor. Det bör man också tänka pä. För det tredje fortsätter i den härintervjun: "Det var lätt att se att de båda bankernas respektivekontorsnät vur mycket speciella. Smälandsbankens etableringar utgör med ett parundantag helt 'vita fläckar' för . Ett samgående skulle ge dennya banken ett mer rationellt kontorsnät." Ja, det är ett tredje skäl somjag tyckeri sak väger mycket tungt och väger emot, när man i motionen 1325 ochreservationen 1 a uttryckligen tar den här banksammanslagningen som ett exempelpä negativ maktkoncentration. Man tar det som en självklarhet, men sä är detalltså inte. För det fjärde nämner det skälet att genomutt bunk, som unnurs skulle bli en mindre storbank, nu får ennågot större volym kan den lättare konkurrera med de stora säsom och den nya SE-banken. Jag tycker dessa fyra sakskäl är verkligt väsentliga, närvi har ett aktuellt fall för att belysa s. k. maktkoncentration. Utskottetsäger att man ser den här nya fusionen som en isolerad företeelse. Man kan intese några andru eventuellu summanslagningar som man självklurt bör stödja. Här gäUer det, vUl jag sluta med utt säga, ökadeffektivitet och ökad regional service för del. Jag yrkur bifull tillutskottets förslug med dess ullmännu syn på bankväsendet i dessa hänseenden. i (vpk) kort genmäle: Vi hur hört av i utt hananser utt utskottsbetänkundet uttrycker den tanken att det inte hur förekommitnågon muktkoncentration. Jug undrur om andra utskottsledamöter som har skrivitunder samma betänkande, exempelvis , tolkar det pä samma sätt. I såfall blir det ju svårt för honom. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. HerrMÖLLER i (fp) kort genmäle: Nej, i , jag tolkar faktiskt utskottsbetänkandet som det står skrivet. Där står attfrågan beträffunde Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. Smålandsbank och bank är en isolerad företeelse, men det stär också - vilketvisar att även vi fäster vikt vid en maktkoncentration som är faktisk ochoberättigad att frän koncentrutionsutredningen kommer "ettslutbetänkunde, vuri konsekvenserna uv koncentrationsföre-telser bl. a. inombankväsendet torde kommu att belysas". Detta betänkande skall man sedan hasom underlug för övervägunden. Det konstuterus ulltsä att konsekvenserna uvkoncentrutionsföreteelser bl. a. inom bankväsendet kommer att behundlus ibetänkundet. Alltså finns dessu koncentrutionsföreteelser även enligtutskottsmujoritetens mening, men det är de enskUdu exemplen och frumför ulltdet senuste med Smälunds bunk och bunk - som är synnerligen olyckligtvuldu av motionärernu och reservunterna under reservationen 1 a. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Får jag tolka dettu så att iGöteborg anser att en ny stor bunk, som hur bUdats genom en fusion och somkontrollerar 500 styrelseplatser i svensku storbolug och 197 ordförundeplutser,skull uvfärdus som nägot tillfälligt som inte är nägot problem? Menur utt det inte skulle vuru ett tecken pämuktkoncen-trution när mun kun iukttu hur antalet bunker i lundet lopp stadigt har minskut och de kvurvarande bankerna i storutsträckning är kontroUerade av majoritetsintressen som hör hemma istorbankerna? Och borde vi inte göru någonting åt dennu muktkoncentrution? Ensuk är utt erkännu att den finns och en annan suk är utt sedan sägu utt muninte vill göru någonting ät den, för det ur ju vud i så full säger. i (fp) kort genmäle: Det vur väl snurust en retorisk frägu som herrSvensson i Mulmö stäUde. Det är självklurt utt vurie mycket stort bolug, inte minstett bunkbolag, innebär i sig problem som fordrur bevukningsätgärder. Det ärjust vud koncentrutionsutredningen betyder och vårt ställningstugunde är uttföHu upp den. I sukfinns inget mera att tUlägga i anledning av den senaste repliken. i (c): Det är intressant att se denömtålighet med vilken mun på en del håll tydligen upplever den här frågun.Debutten om muktkoncentrutionen hur en tendens utt väcka känslorna till liv.Debatten är också ganska klurgörunde - det var den ochdet är den även nu när det gäller utt dru upp skiHelinjernu mellun dem somvill göru någonting åt muktkoncentrutionen och dem som nöjer sig med"utvecklingens gång". TiU i vill jag först sägu utt det vurintressunt att höra utt i vurie full någon av folkpurtiets representunteryttrur sig i debatten. Det gjorde mun inte unnut än från en speciellutgångspunkt i den förra debatten . vur på det viseten pionjär. HerrMöller ställde direktu frågor till mig beträffunde hänvisningen till fusionenuv bank och bank tUl Götubunken, som den skall kullus. Självansåg han att det vur én rationuliseringsätgärd, men jug tycker det är utt se sukeroch ting ulldeles för enkelt. Vud är det egentligen som är kännetecknunde förden här fusionen? Det är utt den kom strax efter en ännu större fusion. Detfinns ett sumband mellan SE-bunkens tillkomst och tillkomsten av Götubunken,och de reellu maktförhållandena inom det svenska bankväsendet skall ses som enhelhet. Det är ocksä avsikten bakom vår hänvisning till tillkomsten uvGötubunken. Jug hur som motionär verkligen inte ansett att den speciellt läggermycket större bördor pä maktkoncentrationslasten. Men jag varnade redan idebatten för att detta skulle komma att hända, och det hände.Detta är inte heller slutet, . Det är ingen tillfällighet att vi har en diskussion ,och har haft den ganska länge, om den frumtida eventuellu sammanslagningen avpostbunken och . Det gäller här ocksä filosofin om utt kunnu hävdusig i konkurrensen genom utt vuru stor och om bulunserunde muktkoncentrationer.Tur den privata sektorn ett steg, skall samhället hänga med och också ökamaktkoncentrationen. Den filosofin gäller tydligen på regeringshåll. Såfungerar det också inom den privata sektorn. När bankinspektionensgeneraldirektör anger detta som ett UV skälen är det nuturhgtvisulldeles korrekt Götubunken blir en större bunk som får lätture uttkonkurreru på de riktigt storus vUlkor. Vi får dennu kedjereuktion och han hurerkänt utt det är så. På det sättet ökur mun ständigt maktkoncentrationen. Frågun är vur vi som poUtiker, som företrädure för uUu medborgure,tänker sätta stopp. Och hur kommer det här att fungera i förhållande tillkonsumenterna i egenskap av utnyttjure av bankernas dänster? Det är intressant,och det tycker jag att bankinspektionen borde ägna meru intresse åt än uttvärderu för vUken bunk i en fusion som det här är bäst, den lillu eller denstora. Det finns mycket att sägu om bunkinspektionens ugerande, men det kunfinnus uniedning att återkomma till det i annat sammanhang. I debatten diskuterade vi bl.a. om fusionen meUan Skandinaviska bunken och enskilda bunk skullefrämjas genom utt riksdugen beviHade befrielse frän statlig och kommunul skuttoch utskiftningsskutt. Det vur vud problemet gällde den gången. Jug vet inte omherr Huglund hude summu åsikt dä som han har i dug om utt vi harmuktkoncentration. I varje fuU lät hun inte dettu kommu till uttryck i sittvotum. ullu undru sociuldemokruter - en del uv dem, ettdussin ungefär, gjorde avsteg och instämde i ett unförunde uv -stödde åsikten utt muktkoncentrutionen skulle ytteriigure främjus. Mun vur ivurie full inte beredd utt unvändu skutteinstmmentet vid det tillfäUet för uttutövu inflytunde från samhällets sida. Dessutom gällde det den gången precissom om stutsmakterna skulle främju en decentruliserud struktur inom bunk-och försäkringsväsendet. I dug hur jug som motionär begränsut mig tillbankväsendet, där jag tycker utt muktkoncentrutions-problemen är mest ukutu.Riksdagsmujoriteten beviHade skattebefrielse och gick därmed emot uppfattning, liksom när det gäller Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. 2* protokoll 1972. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. Jag står fast vid vad jag sade då, utt vi därmed togytterligure ett ullvurligt steg mot ökud muktkoncentration i vårt samhälle ochminskut inflytande för medborgarna i allmänhet. Varför är det då så viktigt att vi har en näringspolitikför bankväsendet? Det är viktigt att vi har en näringspolitik över huvudtaget, men varför är det särskilt viktigt när det gäller bankväsendet? Dennafråga har tagits upp i debutten frän och till, och jug behöver kunske utvecklusvuret enligt min uppfattning något. Det är alldeles klart att bunkernu kun sessom muktcentru med mångfuldigu kontakter ut till företagen, ofta till ganskafust grupperude företag. Dessu kontakter gäller verkHgen inte bara deaffärsmässiga relationerna mellan bunker och företug, utun här förekommer, somherr hur redogjort för, personunioner uv skildu slug i styrelseroch på unnat sätt. Bankerna har så att säga en egen näringspolitik när detgäller att utnyttja dessa kontakter i näringslivet till olika företag justgenom att man kan knyta samman tvä företag vUkas struktur man känner till. Fråganblir då ofta: Skull vi rationalisera bort det ena företaget, finns det utrymmehur för fusion? Och så fattas det beslut, oftu i slutnu direktionsmm. Det är också klurt - och dettu erkände för övrigt ocksäfinansministern i sin proposition angående storbanksfusionen att bunkernusagerande hur direkt betydelse för sysselsättningsförhållandenu och struktureninom vårt näringsliv osv. Bunkernu kun ugeru här direkt eller indirekt genominvestment- eller holdingbolug. Dessutom har bankväsendet , nägot somocksä anförts här i debatten, väsentliga samhällsuppgifter genom att det ärmed och verkställer statens politik. Det är naturligtvis ett av skälen tUl attdet är speciellt angeläget att denna sektor kontrollerus, och detta gör viocksä genom en rad organ. Men frägan är om vi gör tUlräckUgt. Utesluter dessakontrollorgan för övrigt att det också vidtas andra åtgärder för att främja t.ex. en annan struktur inom banksektorn? Enligt min mening gör de inte det. Bankväsendets roll i utrikeshandeln bör inte hellerunderskuttus. Jug vill gärnu tu upp ocksä dettu, eftersom ett uv dehuvudurgument som bankerna själva framförde för utt fä skuttebefrielse vur attde unsåg utt sammanslagningar var nödvändiga för utt bunkernu skulle kunnu gåut på utlandsmarknaden med tillräcklig kraft. Vad som däremot enligt min meninginte utreddes vur om dessu problem inte kunde lösas på annut sätt. Det är ingenhemlighet att de svensku bunkernu haretablerut sig på utlundsmurknuden genomegnu bunkinstitut och utt bunkernu genom konsortiulavtul oftu gär summun förutt lösa de problem som uppstår för de svenska utrikeshundelsföretagen ochderas finunsiering. Mun hänvisude ocksä tUl utt vi med oförändrudvulutareglering i vårt land inte kommer att kunna utnyttja de fördelar somstordriften i den nya storbanken kan kommu utt ge. Jag ställde då frågun tillfinunsministern, dock utun utt få svar: Tänker regeringen tiUmötesgå bankernasönskemål om en ändring av valuturegleringen, eller hur tänker man sig fä uthela effekten av denna storbank pä utlundsmarknaden? En unnunsuk är att för konsumenternu är inte en ständig koncentru- tion ibankväsendet utan problem, och detta gäller enligt min mening mera för mindreoch medelstora företag än någon annan grupp av bankkunder. Om det inte finnskonkurrerande bankinstitut pä oliku håll, kommer dessu företug i kläm i sinegenskap uv kreditkunder, inte minst när åtstrumningen sätter in i denekonomisku poHtiken. Nuturiigtvis spelur bunkstrukturen också en roll även förulla andra som begagnar sig UV bunkernus tjänster. Det är verkligen svårt utthävdu utt konsumenternas ställning stärks ju meru helu svenska bankväsendetkoncentreras till ett fåtal institut. Lät mig kommentera en del ytterligare problem som berörtshär och i den allmänna debutten. Jag tycker att en väsentlig fräga är på vilketsätt vi skull bedrivu näringspolitik över huvud tuget här i landetoch om vi i dettu summanhung kan komma runt problemen med banksektornsbedrivande av "en egen näringspolitik". Som jag ser det, gör vi detinte. Vi bör vuru medvetnu om att det mesta av den näringspolitik, som förs häri landet , inte bedrivs härifrån utan, om vi ser på strukturen inäringslivet, av inte minst bankernas agerande. Om vi anser att detta är riktigt,är det klart utt vi bör behållu dennu ordning, men jag antar att vi inte anserutt det bör vuru på det sättet, om vi vill vuru ärliga. Samhället mästenuturligtvis ha inflytande över strukturutvecklingen i det svenskanäringslivet, inte minst mot regionalpolitisk bukgrund. Annars kan munnuturligtvis inte vuru särskilt effektiv i regionulpolitiken. I debutten efter storbunksfusionen talades det bl. u. omde svårigheter som den mindre och medelstoru företagsamheten framöver skullemöta, om denna koncentrationsutveckling fick fortsättu. Jag vet inte hur herrHovhummur som dä yttrude sig i debatten eller undru företrädare för den mindreoch medelstora företagsamheten upplever det, när den styrelse som sedunkonstituerudes i den nyu storbanken nästan hundraprocentigt kom att bestå avföreträdare för stora företag, möjligen med undantag för en storjordbrukarefrån som dock i dessu storföre-tugssummunhang vur gunsku liten. Men jugkunde inte finna någon representant i styrelsen för den mindre och medelstoruföretugsumheten. Vi hur vidure sett i storbunkens egen unnonskumpunj eftersumgåendet utt mun verkligen tänker ägnu sig ät den mindre och medelstoraföretugsumheten. Jug förstår utt mun hur ett intresse uv utt driva denna linjei sin information och i sin reklam, ty i styrelsen har man inte lyckats fä mednågon företrädure för den typ uv erfurenhet som mindre och medelstoru företagrepresenterar. I debatten efteråt har ocksä företrädare från bankerna sugt, attdet är klart att storbanken skull betruktus som ett sätt utt mötu expansioneninom AP-fonden. Dennu diskussion fördes inte heller frum förruåret. Det är ett typexempel pä hur man inom banksektorn resonerar ungefär påsamma sätt som uppenbarligen regeringen gör, nämligen utt det här gäller uttbulunseru oliku muktkoncentrationer mot vurundru. För utt bulunseru den enormumuktkoncentrationen i AP-fonden går man således samman inom bunksektorn. Dennuökude maktkoncentration ger andra, och sedan har vi kedjereaktionen i gäng. Fråganär ulltså: Var skall vi sätta stopp? Jag tycker utt det finns uniedning uttlitet grund undersöka de olika vägar Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. som vi idetta sammanhang diskuterar och som medfört att det avgivits olikureservutioner i utskottet. Det är klart att om mun begär ett näringspolitisktprogrum, hur mun vissu idéer om vud dettu program skull innehålla utövermålsättningskruvet en decentruliserud maktstruktur. Men jag har inte velat föraden diskussionen, ty jag anser att det är viktigt att vi harkoncentrationsutredningens slutbetänkande tUl vår hjälp, sä att vi vet pä vilkastrategiska punkter vi bör sätta in en ny näringspolitik för banksektorn, isynnerhet som slutbetänkandet ligger sä näru i tiden. Men ulldeles självklurtser jug det som nödvändigt att vi genom samhällsbeslut begränsar bankernasmöjligheter utt utövu sin nuvurunde näringspolitik, t. ex. genom utt begränsamöjligheternu utt utnytdu kontakterna med näringslivet just för att påverkasamma näringslivs struktur. Det är naturligtvis möjligt att genom lagstiftningreglera exempelvis på vilket sätt investmentbolagen skall få agera . Jag tror alltså inte utt skUjelinjernu egentligen är såskurpu på ullu områden när det gäller pä vUket sätt sumhället skull tillgodoseulla medborgures rätt tUl inflytunde på dennu sektor, men det förutsätter enbegränsning av makt där sådan redan finns. Däremot finns det untugligen enskiHelinje mellun och mig och nuturligtvis även mellan JörnSvensson och mig när det gäller att i alla situationer se ett förstatligandesom ett medel att lösa dessa problem. Förstatligande löser inga problem i ochför sig enligt min uppfattning, för det finns mycket uv maktkoncentration ävenpå den statliga sidun som verkligen inte är särskilt tilltalande. Därför är detingen lösning som mun dogmatiskt kan anvisa, utun det gäller i stället uttgenom lugstiftning begränsa möjligheten utt utövu en mängd olikumaktfunktioner. I likhet med tycker jug att det ikoncentrationsutredningens delbetänkande "Kreditmarknadens struktur ochfunktionssätt" finns många tips om på vilku punkter mun mäste sättu innäringspolitisku åtgärder. Jag upprepar emellertid att jag inte tror på välsignelsenav balanserande muktkoncentrutioner, och därför mäste mun gå in päkärnproblemet och försöka decentralisera inom den nuvarande banksektorn ihuvudsuk privutägd. Men självklurt är det här instämmer jug i vud hur sugt - frågu om utt inte buru se till de formellu bindningarnamellan olika banker och muktgrupperingar; det är de reellu muktförhållundenusom måste kunnu ungripus genom en näringspolitik för bunksektorn. Jug tyckerutt vi borde kunnu uppnå gunsku stor enighet om en sådun politik för uttförhindra fortsatt maktkoncentration; ett första steg är att i varie fall ifortsättningen inte främja den. När det sedan gäller bankinspektionen skall jag inteställa något särskilt yrkunde om ytterligure konsumentinflytunde. Det kunfinnus anledning att återkomma till detta vid unnut tillfälle. Jug hur härtUlgäng till bunkinspektionens yttrunde över Götubunksfusionen. I och för sigtycker jag nog att det uppvisar vissa uttalanden, vilku vi som konsumenterborde vuru ungelägnu om utt bevuku. HerrHAGLUND (s) kort genmäle: i frågar vadvi som politiker skull göra. Det har han all anledning till. partivänneri börian av fått som de då ville, skulle vi inte ha haft dennumöjlighet att frägu vud vi som politiker bör göru med utgångspunkt från detmuteriul vi nu hur - behöver inte kommu i motsutsställning tUlsina nuvarande partivänner om han medger det. Förutsättningen för att vi skaUkunna ställa en sådan fråga är just att vi har fått frum dettu material frän enutredning som partivänner inte ansågvuru nödvändig.