prot · FV09111 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag ogillar egentligen att stä och läsa upp brev, menjag kom att tänka på ett brev som jag fått - jag har det dock inte med mig här,men jag skall referera det. Dagen efter förra remissdebatten, när an som värst i TV, fick jag ett tjusigt brev från en lantarbetarhustru iUppland. Hon skrev att hon nu hade suttit och hört på och de andratalarna, och att hon tyckte att det var en skandal. Hon kände inte igen detsvenska samhället som de skildrade. Hon beskrev sina löneförhållanden, och detframgick att hon verkligen inte tillhörde de grupper som plägas av . Hon hade råkat ut för ett svårt olycksfall och berättade hursamhället hade ställt upp för att hjälpa henne och hennes familj. Hon skrev;Det samhället vill jag inte se smutskastat pä det sätt som gör ivartenda anförande! Stå upp och försvara det samhället! talade om oron i det svenska samhället. Visstfinns det mycket av oro i detta industrisamhälle - eller det kapitalistiskasamhället, eller vad man än vUl kaUa det. Men är något av enorosstiftare, därför att det som säger är ägnat att skrämmamänniskor. Utan några jämförelser i övrigt vill jag säga att det i uttryckenför hur det stär till i landet finns en stor likhet mellan och denaUra yttersta vänstern, KFML(r). För undvikande av aUa indignationsnummer skalljag säga att jag inte betvivlar att är demokrat och att jag ocksätycker att använder ett vackrare språk än de grupperna gör - detsom säger är ganska välformulerat men i grunden är det ändå sammajämmer och elände. Skillnaden är bara att extremisterna åtminstone har ettförslag om vad som skall göras. De säger; Revolution, och den rödaste vår skallknoppas! har bara förslaget: arbetsgivaravgiften - och denmörkbläaste vår skall knoppas! Det blir ingenting av allt detta gnällande och skällandeoch denna eländesbeskrivning av det svenska samhäUet. Man ändrar icke samhälletbara genom att skälla. Det minsta vi kan kräva av en politisk ledare är att hanockså kommer med förslag. Det enda förslag som vi har hört ställa var att avskaffa arbetsgivaravgiften. Men om det är sä fruktansvärteländigt i , sä mäste det väl finnas något stort radikalt program? Vad är det med denna mörkblå tonfärg skall göra? Sedantalar om den nya otryggheten, den otrygghet man känner i destatliga verk som skall flytta. Men glömde att tala om att hansjälv enligt vad jag kan minnas röstade för den propositionen. om otryggheten för familjernas ekonomi. Men varför vill ni dä höjahyrorna och varför gick ni emot en skattesänkning? Otrygghet i bygderna!Moderaterna har varit emot den offentliga sektorns utbyggnad, som givit osschansen att hjälpa människor i bygderna, och emot lokaliseringspolitiken, somändå skapat många arbetstillfällen. I stora motion stod att läsa attingenting hänt under de gångna 40 åren som ökat den enskilda människans friheti samhället. säger han att människornas otrygghet ökat i samhället. Det ären ny variant pä samma tema. Men är det sä att pensionärernas trygghet blivit mindrenär vi höjt pensionerna, byggt ut vården med hjälp av hemsamariter och alltannat? Är det så att de sjukas trygghet blivit mindre därför att vi satsar merän något annat land för att ge dem värd? Är det så att de arbetslösas otrygghetblivit större därför att vi även i den mycket dystra tid vi lever i pressat nerarbetslösheten till en nivå som ligger långt under vad man har i mönsterländer? Vi kan säga att varje människa ändå på något sätttas om hand i avvaktan på att vi kan skapa något bättre. Vad är det för trygghet erbjuder människorna?Jo, en enda. Att ensamma slåss med marknadskrafterna. Den tryggheten erbjuderherr dem. Den innebär att den som äger har ett försteg, den som harframgång har försteg. Den som är rik eller har höga inkomster har försteg idenna kamp med marknadskrafterna, men de svaga, de utsatta har ingen glädje avmarknadskrafterna. Mot detta sätter vi solidariteten människorna emellan. Detär den enda väg vi kan anvisa. Det är klart att vi ibland kan göra fel ochmisslyckas, ibland räcker inte solidariteten osv. Men det är denna grundsyn somfinns där. Att tro att vi i det nya industrisamhället med dess orosfenomenskulle gå tillbaka till ett samhälle, som satsar pä självhävdelse, påmarknadskrafter och anonyma ekonomiska krafter, vore att beträda en vägtillbaka. Vägen ut ur en oro som finns ligger i att fördjupa solidariteten,fördjupa medbestämmandet. I avsaknad av några konkreta förslag från herrBohmans sida utöver ett slopande av arbetsgivaravgiften för att därmed skapadetta mörkblåa paradis fär jag säga att attityd till det samhällesom vi har är djupt oroande. Hur man än vrider och vänder pä saken är detta ettav de hyggligaste samhällen som någonsin funnits. Sedan var det ! Det är synd att råka ur balans och,bli så arg sä fort han möter nägon kritik. Häruppförde ett indignationsnummer. Han sade; Här stär landetsstatsminister och beskyller inte bara mig utan för att inte varademokratisk. Vad är det nu för trams? Jag har bara sagt följande: "Jagdelar den mening som kommit till uttryck hos den överväldigande majoriteten avden politiska opinionen i landet att s. k. riksplan, om den skuUe taspå allvar, dvs. anses som trovärdig, skulle resultera i en centralstyrddetaljreglering av det svenska samhället som saknar motstycke i någondemokrati." Det innebär inte att jag tror att inte ärdemokratisk, eller att denna centralstyrning inte skulle kunna genomföras meddemokratiska medel. Men man måste ju vara väldigt skakad omman som huvudsvar pä mitt enkla konstaterande måste gå upp i talarstolen ochutveckla detta väldiga indignationsnummer. Och jag må då säga att jag tycker att jag var ganska snällom man jämför med vad som skrivits på andra häll. - känd tidning i - skriver attcenterns riksplan förmodligen är "det mest centrahstiskt inspireradedokument som något svenskt parti, kommunisterna undantagna, presenterat underefterkrigstiden". Det skuUe krävas "en oerhörd maktanhopning tillkanshhuset långt större än någonsin vågat eller velat drömma om"för att förverkliga. - en annan känd tidning i skriverunder mbriken , att riksplanens genomförande förutsätter"politiska styrmedel som skuUe kunna få hårda kommunistdiktaturer attframstå som decentraliserade statsbildningar". , också folkpartistisk och jag kanskeskulle säga känd tidning i skriver: "mäste som medelför sin decentraliseringspolitik motivera en politisk centralstyrning, sOm intehar sin motsvarighet i västvärlden." gjorde sig tilltolk för västmanlänningarna skrev att "i grunden är det fråga om ettovettigt dokument". Man avslutar: "Det är nog bra att sätta potatisenmed jämna mellanrum i fårorna, men är det faktiskt fråga om människor somdet viktigaste i samhällsbyggandet." Jämfört med det här var det jag sade ganska snällt. Jagtror får göra en rundresa tiU alla redaktioner i den borgerligaoch socialdemokratiska pressen och där uppföra det där indignationsnumret innanhan ger sig på mig igen. Jag har sagt att riksplan förutsätter encentralstyrning. Det har inte ett dugg att göra med om jag anser mereller mindre demokratisk. Nä, vad gäller det dä? Varför dessa hårda ord frånmittenbröderna i den borgerliga pressen? 1 somras framlade på sin stämma en s. k. riksplan.Den hade en enda central punkt i själva verket, nämligen fasta befolkningstalför alla landets län. Sedan uppdrog man åt partistyrelsenatt precisera det förslaget. återkom partistyrelsen med en s. k. riksplan.Den innehöll en enda central punkt: fasta befolkningstal för alla landets län.Till den hade fogats en katalog av åtgärder, bland vilka inte fanns någontingnytt utöver kravet pä att dra in flyttningsstödet för de arbetslösa. Denna s. k. riksplan har utsatts för en nedgörande kritikav hela den socialdemokratiska pressen och i stort sett ocksä av hela den borgerligapressen. Jag tog några smakprov ur debatten. I riksplanen lovade att skogslänens befolkningskall öka med 100 000 människor fram . Och det åker man ut ochlovar. Man har specificerad nota för varje län. Det skall bh 20 000 fler, ochdet skall bli 30 000 fler, läser jag i pressen. Dessa län har en högarbetslöshet. De har en låg förvärvsarbetsgrad. De är mitt uppe i en hårdrationahsering av jord- och skogsbrak. Ätt försöka hålla befolkningstalen uppeär en väldigt ambitiös målsättning. lovar 100 000 i befolkningsökning idessa län. Hur skall det gå tUl? Att förverkliga detta skulle förutsätta en centralstyrningutan motstycke. 1 den plan som ni har lagt fram finns inte något sådant medel.Har ni möjligen nägon hemlig riksplan utöver det här med befolkningstalet? Detta är grunden till att jag har sagt och att mänga mångamänniskor som jag mött säger att det där tror vi inte pä. riksplan äricke trovärdig, dels därför att den för att genomföras skulle kräva en sädanväldig centralstyrning, som vi inte vill ha i det här landet, dels därför inte ens har talat om vilka medel man då skulle behöva. Man säger sedan att just dessa befolkningstal gör attsocialdemokraterna är huvudmotståndare. Det går en skarp skiljehnjemellan och socialdemokraterna, skrev . Man förklarar vidare att nu skall länen bestämma istället. Varför skaU inte västmanlänningarna bestämma, frågar man t. ex. Varförhar inte satt sig in i hur det här går till? Det är ju redan nusä, och utifrån de ramar man har har man i suttit och diskuterathur man skall fördela sina insatser. Vi följer ju på punkt efter punkt länensförslag, där man aUtså har diskuterat fram hur man viU ha det. Ute i länen har man godtagit att om man där skall kunnaöverleva och utvecklas måste man skapa bastioner för den regionalautvecklingen. Då mäste vi ha länscentra som kan erbjuda en service, enarbetsmarknad, en utbildning som är någorlunda likvärdig med storstädernas. Dåblir länen starka. Och det går emot trots att länen är för det. Men hur skall det bli i t. ex.? Då skulle manicke satsa pä den här fyrkanten som man resonerat sigfram till i länet, utan man skulle sprida det på andra orter. Hur skulle det gåtill? Skulle man sprida universitetsutbildningen, som man nu håller pä attbygga upp, på 1015 orter? Skall man slå sönder spccialistsjukhuset, dela upplänsförvaltningen och de privata företagens kontor? Skulle man då säga attmejerierna i , , och och storslakteriet i ochdet slakteri som man håller pä att lägga ned i också skall spridas ut på1015 orter, i decentraliseringens och länsdemokratiseringens namn? Det vill inte människorna när de tänker . Desäger att om vi icke skapar slagkraftiga länscentra i den här fyrkanten, iÖstersund i Jämtlandeller vilken del av landet det nu gäller, då blir vi inte konkurrenskraftiga.Då ger vi inte den ungdom som har utbildning möjlighet att få jobb där. Då blirsuget, trycket till storstäderna ännu mycket större. Jag sade att vi skall tänka pä människorna i storstäderna.Dä säger : Ja visst, ju mindre folk det blir i storstäderna desto bättrefär de det. Men varför måste dä befolkningen öka i storstadsområdena,om än i begränsad takt? Jo, det är ju människornas krav på service som är heltbestämmande. Vill man alltså få tUl stånd ett tvärstopp i , somcentern föreslår genom sina befolkningstal, återstår bara utvägen attunderdimensionera bostadsbyggandet, underdimensionera sjukvården,underdimensionera åldringsvården och att icke bygga ut kommunikationerna -dvs. att försämra servicen för människorna i storstäderna. Det vackra talet omatt man vill gagna människorna i storstadsområdena leder i sak inte till någotannat än att man klipper till människorna i dessa genom att icke ge dem denservice som de behöver för att kunna leva och utvecklas i sina områden. Dettaär, menar jag, fientligt mot människorna. Till slut innebär det hela, eftersom man inte ger sig pämarknadskrafterna, att bördan av denna riksplan skall bäras av människorna istorstadsområdena, som inte får den sjukvård, de bostäder osv. som de behöver,och av de arbetslösa i glesbygderna, som icke ens får stöd från samhället närde vill flytta. Det tycker jag är en felaktig politik. Jag vill, om har tid att lyssna, sluta mednågra frågor: Finns er riksplan kvar? Står ni för den fortfarande? Stär ni förde fasta befolkningstalen? Och om ni nu håller fast vid riksplanen, med vilkamedel skall ni förverkliga den? HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle; Jag vill först säga att jag har svårt att kännaigen historieskrivningen från . Har statsministern glömt attregeringen inte presenterade några förslag förrän långt in på höstsessionen,medan vi lade fram våra på första dag? Jag har redan belyst hur jagser pä talet om att våra åtgärder skulle komma ovanpå regeringens. Beträffande skattedebatten vill jag fråga: Hurblev det med nettoutbytet för människorna enligt ert första förslag? Var inteanledningen till att ni övergav det och sedan anslöt er till vpk-linjen den attni märkte att detta nettoutbyte blev dåligt? Det är märkligt att ni kanstä här och säga: Visst var det synd att vi hamnade på löneskatten ocharbetsgivaravgiften, men se det har vi i regeringen inget ansvar för. Jag höllpå att säga: Oj, vilken regering! Beträffande vår riksplan vill jag rent allmänt säga attjag inte tänker ställa upp i kampen med statsministern när det gäller attbeskriva och fälla omdömen om individer, något som statsministern älskar attuppehålla sig vid. Vi står självfallet för vår riksplan, och jag gjorde ocksäjämförelser i anslutning till den. Jag noterade även att statsministern uttalade att han intekunnat upptäcka några centralistiska inslag i den riksplan som har lagt Mendet kanske finns någon hemlig plan, undrade statsministern. Om statsministernnu inte har kunnat upptäcka några centralistiska inslag i vår riksplan vilketär en mycket riktig iakttagelse varför framför dä statsministern depåståenden som han gjorde här ? Om man pä ett antaltidningsredaktioner har kommit till en annan slutsats än den statsministern hardragit, varför åberopar statsministern dessa tidningar som ett stöd för sitteget svepande uttalande att vår plan inte kan användas i en demokrati? Detmåste ju vara avsikten med hans formulering. Vill statsministern klartdeklarera att det inte var avsikten, så blir ingen gladare än jag. Det statsministern framför allt lagt märke till skullevara att vi talar om fasta befolkningstal. Det måste vara en feUäsning. Vitalar om befolkningsramar. Regeringen gör vissa antaganden om totalbefolkningensutveckling i det här landet. Där kan man bara anta vissa saker, det gäller bådeför regeringen och för oss. Man mäste komma fram till vad man tror varanettoinvandring osv. Pä samma sätt har vi försökt säga någonting om det troligabefolkningstalet . Regeringen har för sin del en lägre gräns och enhögre gräns. Vi har utgått ifrån 8,5 miljoner. Jämför dä, herr statsminister, våra befolkningsramar, somalltså utgår ifrån en totalbefolkning på 8,5 miljoner är 1980, med de egnaplaneringstalen och se efter hur stor skillnaden är. Där har vi en högreambitionsnivå än regeringen när det gäller skogslänen. Ja visst, men vårambitionsnivå när det gäUer skogslänen är enkelt uttryckt den, att dessa länskall få ha samma relativa andel av totalbefolkningen 1980 som de har i dag.Räkna pä det, herr statsminister. Samma relativa andel av totalbefolkningen för skogslänensom de har det är denna målsättning som är sä motbjudande förstatsministern och förmodligen hela regeringen. Varför är denna målsättningmotbjudande? Finns det inte skäl att åtminstone ha den ambitionsnivån? Vad ärdet för fel på den? Och sä det här gamla vanhga påståendet att vi går ut ochsäger att vi vill ha mindre folk i storstäderna. Det är också en förvanskningav vad vi har sagt. Varför tittar inte statsministern efter vad det stär i vårriksplan? Den stencilerade upplagan vet jag ju att ni har. Vi har inte hindrater i kanslihuset från att få den. Jag vet att det är folk där som har fått den,och den tryckta upplagan föreligger . Vad är det som står där? Jo, , med denantagna folkökningen till 8,5 miljoner, skall t. ex. enligt vårabefolkningsramar öka med 65 000 personer. Hur kan man då inför den härförsamlingen eller åka omkring i landet och säga att är ute för attminska befolkningen i ? Vad vi har sagt är att vi mäste skaffamöjligheter att minska ökningstakten i de här områdena för att göra det möjligtatt skapa bättre miljöer åt människorna. Nog räcker den här folkökningen tillför att ordna bl. a. den service som statsministern pä goda grunder efterlyserför befolkningen. () kort genmäle; Statsministern tycker så synd om mig att jagväl nästan borde stå här och gråta, men det är väl ändå känt att de som harmest bekymmermed verkhgheten är statsminister och hans regering, ty vad harregeringens pohtik lett till? Jo, till denna orimligt höga arbetslöshet ochdet är verkligheten för många människor. teoretiserar och säger: Vi vet inte hur detskulle ha gått, om oppositionen hade fått bestämma. Och sä hänvisar han tiUEngland. Men vi vet hur det gick med regeringens pohtik. Den ledde till dennaarbetslöshet. Ert förslag föddes och dog , sadestatsministern. Nej, värt förslag om en sänkt moms för att stimulera köpkraftoch efterfrågan föddes tidigt , och det dog möjhgen ,därför att socialdemokrater och kommunister fällde det här i kammaren. Vi harunder 1972 inte upprepat kravet på en stimulans av köpkraft och efterfrågandärför att vi vet vilka som. tänker spä på medföre och , men vi har upprepat kravet på en förstärktlönsamhet. Vi lade fram det , och . Vårbedömning i motionen var; Nuvarande allmänna ekonomiska lägemotiverar icke oväsentliga ytterligare stimulanser för att främja såvälinvesteringar som sysselsättning. Och påpekade jag att under1972 kommer att fä dras med en onödigt hög arbetslöshet. - leker enlåtsaslek när han försöker antyda att vi skulle ha ändrat inställning idecember, och det är denna låtsaslek som upprepas . Vi har haft en annankonjunkturbedömning, och vi har det . Vi anser att ni misshandlarnäringslivet genom en onödigt försämrad lönsamhet. Sä till skatterna. Regeringen nonchalerade riksdagensbeslut om en snabbt arbetande, förutsättningslös skatteutredning och lade framett ogenomtänkt reformförslag. Ingen hade fått yttra sig över det. Reformeninnebar obetydliga lättnader, och framför allt skuUe skatten ocksä ifortsättningen höjas av inflationen. Därför kommer inte heller debyggnadsarbetare som vi citerade att bli särskilt hjälpta av den härskatteomläggningen. De kommer att finna att de förbättringar de fått och ävenframtida lönehöjningar snabbt kommer att ätas upp av inflation och ökandeskatter. De kommer att finna att bostadsbidragens avtrappning ger dem samlademarginaleffekter på bortåt av en nyintjänad hundralapp. Har debarnen pä daghem kommer de, med nuvarande ordning, att finna att ökningen avdaghemstaxorna snabbt äter upp familjens återstående löneökningar. Och derasindustri, som haft en hygglig lönsamhet, kommer att drabbas hårt avden löneskattehöjning som socialdemokraterna och kommunisterna drev igenom. Nej, hela det här resonemanget att vi skulle vara ute föratt låna till en skattesänkning är ingenting annat än en propagandaklyscha. Jagskulle med precis samma rätt kunna säga - och det skulle vara hka litet riktigt att er skatteomläggning leder till arbetslöshet. Det är inte så enkelt! Mankan inte dra en parallell mellan ett privat hushåll och en samhällsekonomi. Mankan inte säga att man i en lågkonjunktur behöver fylla upp varje krona somstaten avstår från med en annan intagen krona. Det här resonemanget borde väl ändå vid det här laget varaallmänt accepterat, men ni gör det bästa för att försöka hålla kvar människornai en förlegad syn pä en effektiv samhällsekonomi. Sedan har väldiga bekymmer för att folkpartietinte skulle fä fram sin egen pohtik. Det skuUe vara så förskräckligt att vistasi närheten av herrar FäUdin och ! Jag tycker de är ganska hyggligapersoner. De har inte gjort något som helst försök att sätta sig på oss.Självfallet arbetar varje parti för att få sin politik accepterad. Vi drevkraven pä de anställdas rätt att sitta med i styrelsen i deras egenskap avanställda innan ni ville gä med på det. har ni accepterat det! Vidrev kravet på särbeskattning längt innan ni ville gå med på det. Ni ville hakvar sambeskattningens orättvisor. har ni gått med på särbeskattning. Vikrävde att investeringsavdragen skulle ökas. Det har ni accepterat. Vi krävdeatt investeringsavdragen skulle utvidgas till att gälla byggnader. Det har niaccepterat. Och jag är övertygad om att ni också tvingas acceptera åtskiUigtannat av det som ingår i en realistisk medelvägspolitik om ni vill sitta kvarvid den politiska makten. Den sociala liberalismen står för sitt alternativ. Denvill satsa på initiativ och nyföretagande. Den finner de mindre och medelstoraföretagen oumbärliga. Den vet att den första försvarshnjen går i lönsamma ochtrygga företag, och den vill föra en ekonomisk pohtik som stimulerar. Men vi ärinte i den situationen att vi ensamma fär majoritet här i kammaren. Vi arbetarför att få bredast möjhga samling kring de förslag vi har, och det är därför vihar startat den här höstsessionen med att rekommendera den socialdemokratiskaminoritetsregeringen att sträva efter samlande lösningar. Är det så att niställer er vid sidan, häller er för goda för det, försöker sköta enstabUiseringskonferens lika erbarmligt illa som i då fär niskylla er själva. Då är det väl naturligt att här utforma en liberalt inriktadpohtik, vars företrädare ocksä kan vara beredda att ta över regeringsmakten omdet behövs. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Jag började mitt anförande med att säga, attom jag vågade mig pä en analys av det som jag har kallat den nya otryggheten-den otrygghet som även talar om - kommer det säkerligen att fränregeringspartiets sida utlösa beskyllningar för "skäll". Ochstatsministern som gammal konfrontationspolitiker reagerade precispä det sätt som jag hade befarat. Han beskyllde mig för smutskastning, hanbeskyllde mig för att vara orosstiftare, han talade om att det enda förslag jaghade lagt fram var att sänka arbetsgivaravgiften, och det skulle få denmörkblåaste av vårar att knoppas; han jämförde mig t. o. m. med kfmi.are, ävenom han gjorde vissa reservationer i det sammanhanget. Han öste ut indignationoch ovett för att jag djärvdes dra fram de mörka sidor i detta samhälle somalla lyssnare och de flesta av dem som sitter här i kammaren måste vara klartmedvetna om, om de mte är helt blinda. Det hade inte varit nägon konst att stä här och tala omatt värt land har flera TV-apparater i genomsnitt än de flesta andra länder,att vi har flera telefoner, att vi har flera bilar - och att vi har de högstaskatterna, men det hade jag naturligtvis inte fått säga. När jag då i ställetförsökte teckna en bUd av hur de enskilda människorna upplever bekymren,osäkerheten och otryggheten , beskyUer statsministern mig för att 5 protokoU 1972 Nr 111-112 komma meden litania i jämmer och elände. Jag tror, , att de anklagelserna slår tillbaka.Vår uppgift som politiker är att återge vad människorna tycker och tänker. Denskildring som jag lämnade här i kammaren stär jag för. Det är väldigt mängamänniskor hur mänga det är vet jag inte, men det är mänga fler än som känner igen den bUd av det svenska välfärdssamhällets avigsidor somjag tecknade och som jag tyckte hörde hemma i en sädan här debatt. Och det ärsom bekant på det sättet att hälsan tiger still. Allt det vi har som är bradrar man inte fram, allt som är bra klagar folket inte över. Vad människornaser är bekymren, oron, osäkerheten. Det är dem de talar med sina politiker om,det är dem de ber att politikerna skall försöka göra någonting ät efter måttetav förmåga. 1 mitt anförande talade jag också om att vi gör allt vikan för att skapa bättre välfärd och större social trygghet. Men jag sade attdet mäste vara något fel pä ett samhäUe vUket så som vårt strävar efter attskapa social trygghet och social välfärd, när människoma bakom kulisserna ändåupplever sin situation på det sätt som de faktiskt gör i dagens . Har inte kontakt med människorna?