prot · FV0989 · 1972-12-31 00:00:00 — Ett yrkande om bifall till motionen 62 under dennapunkt sammanfaller med ett yrkande om bifall tUl reservationen 2. Låt mig sluta med en liten kort personlig kommentar. De av mig förordade förändringarna av PUKAS-systemetbidrar naturligtvis bara delvis och i rätt begränsad utsträckning till attkomma till rätta med de svagheter som finns i svensktuniversitetsväsende. De är en möjlighet som bör tas till vara i ett läge därsvenskt universitetsväsende tenderar att utvecklas i negativ riktning. Vi gerinte våra studenter allt det vi kan ge och vad vi borde ge. Våra nordiskagrannländer har på många punkter passerat förbi oss. Mot denbakgrunden tror jag att jag vågar förutse att strålkastarljuset förr ellersenare obönhörligen kommer att riktas mot den eller dem som bär huvudansvaretför denna utveckling. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Studieordning 1969 var den fråga med varshjälp regeringen under denna vårsession skulle tillfogas sitt stora nederlag.Redan i januari spekulerade de välinformerade kolumnisterna i huvudstadstidningarnaom det stora förestående nederlaget. har vi fått en långuppvisning i hur det klara alternativet till regeringslinjen ser ut! Låt mig fortsättningsvis med hänsyn till den knappa tidenmycket kort kommentera de frågor som har ställts till mig. Jag har ingenanledning all här gå in på utskottsbetänkandets innehåll. Det överensstämmer iallt väsentligt med de ändringar som kanslersämbetet redan förestalsverkspropositionens avlämnande annonserade att ämbetet skulle föreslå, ochsom jag i statsverkspropositionen anmälde skulle komma att tas upp tillprövning av Kungl. I den intervju i som jag tror att tretalare här har åberopat påpekade jag att kanslersämbetets förslag var näraförestående och all man i Kungl. och i vanligordning skulle vidta de förändringar och justeringar i det administrativasystemet som erfarenheterna gav anledning vidta. Vid nämnda intervjutillfällediskuterade , ett par journalister på och jag vad somrimligen borde göras beträffande de filosofiska fakulteternas organisation.Bakgrunden var det som hade diskuterats i hela den svenskapressen på basis av de utbildningsdagar som anordnas av TCO. Man hade dådiskuterat vilka förändringar i universi- Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. tets- ochhögskolesystemet som borde göras med hänsyn till att vi stårinför de mycket stora frågorna att lösa vuxenutbildnings-problemen på ettbättre sätt . Jag säger detta med anledning av att vad jag sade vid denna intervju. I det debattläge som då förelåg -alltså - föreföll det mig naturiigt med en hårdare styrning av defilosofiska fakulteterna än den som studieordning medger. Jag fanndetta naturligt, eftersom praktiskt taget alla debattörer var överens om attvuxenutbildningen framöver skulle behöva prioriteras resursmässigt. När i DN-intervjun frågade mig: "Menar Duatt alla genomgripande förändringar skall vänta till U 68 kommer med sittförslag ? " På det svarade jag ja. I versioni dag får vi höra att frågan gällde om någon som helst förändring skulle ske.Den ändringen i frågan visar halten av inlägg över huvud taget. Sedan vill jag på fråga svara så här. När vi1969 diskuterade vilken typ av ungdomar som man hade anledning vänta sig skullevälja särskUd utbildningslinje förklarade jag, att det var de originellastudenterna och gudskelov att vi har dem som var fast beslutna att välja enviss speciell kombination med hänsyn till sina intressen och framtida planersom skulle kunna välja den särskilda utbildningslinjen, om de angav sinutbildningsplan. Och den gruppen bedömde jag då vara fem ä , trorjag att jag sade. Enligt kanslersämbetets redovisning utgör de studerande,vilkas studier har en annan inriktning än de aUmänna utbildningslinjerna angeroch vilka angivit sitt utbildningsmål fram till 120 poäng, två . Jagöverskattade alltså den gången gruppens storlek något. Det är vidare ett faktum att det glädjande nog ökandeantalet universitetsstuderande som är eller äldre och som har fem årserfarenhet och dålig skolutbildning bakom sig enligt bestämmelserna har attvälja särskild utbildningslinje. Det ökar procentsiffran. Dessutom är det,särskilt i storstäderna, ett ganska stort antal vuxna som i syfte atl förkovrasig i arbetet väljer atl studera enstaka ämnen vid universiteten. De utgör,vilket framgår av detaljstatistiken, också en mycket stor del av dem som väljersärskild utbUdningslinje. Det är också glädjande att universiteten kan ge demdenna service förderas fortsatta verksamhet. Men så finns det jag erkänner det - en grupp som jag1969 inte trodde skulle bli så stor. Det är den grupp här talat om,den grupp som av taktiska skäl väljer att ta ett ämne i sänder och därförväljer särskild utbildningslinje. En del av dessa studenter är tyvärr påverkadeav den illasinnade opinionsbildning som förekommit och alltjämt förekommer viduniversiteten mot detta system. Dem beklagar jag nu liksom jag beklagade dem1969. De kan komma i den situation som många hamnade i innan vi infördeStudieordning 1969, nämligen att studera på vinst och förlust. Med anledning avvad i och på den punkten sade omsystemet vill jag gärna, för att visa att något trots allt skett i positivriktning i detta avseende, citera vad studentläkaren i , doktorBackström, sagt om hur systemet fungerat på denna punkt. Han sade i en intervjui : "PUKAS införande har medfört attstudieproblemen inte ökat somman kunnat tro av debatten, utan minskat. Före reformen var det mänga studentermed mer eller mindre fantasifulla ämneskombinationer som led av akutastudieproblem. De kunde inte få anställning på sina betyg. I och med denrelativt hårda styrning som är för handen blir målinriktningen av studiernaen annan. Därför har vi tUl stor del sluppit studenter med dessa typer avproblem." Jag hoppas, - och det hoppas jag att hoppas - att denna grupp svaga människor inte är särskilt stor bland demsom av taktiska skäl valt särskild utbildningslinje och tar ämne förämne, därför att de riskerar att hamna i den situation som så många hamnade iföre 1969 och som vi ville undvika med detta nya systems genomförande. Låt mig så säga några ord av allmän karaktär. Studenternasstora problem är inte Studieordning 1969. Det stora problemet förstudenterna vid de filosofiska fakulteterna är - på den punkten ger jag herrRichardson rätt hur de, när de nu i snabbt ökande omfattning examineras frånde filosofiska fakulteterna, skall kunna omsätta sina kunskaper i praktisktarbete. Det är för dem som är eller blir färdiga enarbetsmarknadsfråga som jag inte skall gå in på i dagens debatt. Låt mig barakonstatera att dessa studenters situation med allra största säkerhet hade varitsämre ur arbetsmarknadssynpunkt om statsmakterna inte införtStudieordning 1969. Men studenternas akuta oro och problem uppfordrarutbildningspolitikerna att göra utbildningssystemet vid de filosofiskafakulteterna mera anpassningsbart till arbetsmarknadens växlingar och krav.Strävanden i den riktningen främjas självklart inte om man , som här harkrävts, helt berövar utbildningssystemet de medel till anpassning' och styrningsom Studieordning 1969 anvisar. Enda rimliga alternativet till dagensförhållanden med hänsyn tiU arbetsmarknadens krav och studenternas oro måstevara att åt dem som planerar och utvecklar utbildningsutbudet ge störremöjligheter än de har att åstadkomma en snabbare och effektivarearbetsmarknadsanpassning av utbildningen vid de filosofiska fakulteterna. Vifår tillfälle att relativt snart diskutera mera konkret vilka ytterligare medelsom utbildningssystemet bör utrustas med föralt vi bättre än skall kunna komma ät de problem, som flertalet studenterupplever som de stora för deras del. U68:s överväganden och förslag kommer altföreligga under nästa budgetår. Låt mig i detta sammanhang säga några ord om denvpk-reservation som gäller frågan om studenternas utbildningsmotivation; denreservationen har nära samband med detta allmänna problem. Reservationenmynnar ut i krav på en utredning angående den s. k. studiemotivationen.Utredningen skulle läggas till grund för en framtida målsättningsdebalt och enreformering av de filosofiska fakulteterna. har ett enda allvarligt försök gjorts attprecisera studiemotivationens problem på högskolenivå; jag åsyftar professorSigvard ' studie med titeln . Denna utredning har analyserats inom U68:s s. k. högskolegrupp. Man kom där fram till att professor Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. 'utredning närmast kan anses stödja uppfattningen att yrkesinriktning avuniversitetsstudierna som regel påverkar den enskildes studiemotivation ipositiv riktning. Omsatt i utbUdningspolitik måste detta betyda att en fastarestrukturering av studierna och studiegången än den som gällt vid defilosofiska fakulteterna är ägnad att förbättra studiemotivationen för denenskilde studenten och därmed hans situation. Detta resultat av en ambitiöst upplagd utredning är förmig en självklarhet. Utredningsresultatet stöder helt det som skett och skervid de filosofiska fakulteterna, dvs. införandet, bibehållandet ochutvecklandet av systemet med fasta studiegångar, införandet av nya merayrkesinriktade ämnen samt en ökad differentiering av studierna i de storaexamensämnena i syfte att tillgodose mer än en målsättning för studier i sådanaämnen. Vpk-reservationen förordar att man från i årskulle ta bort de åtgärder och stoppa den verksamhet som verkar i riktning motett uppmuntrande av de enskildas studenternas studiemotivation utan att .sättanågot i stället, att därefter påbörja utredningar i syfte att kartläggastudiemotivationens problem för att senare på basis av dylikautredningar starta en allmän målsättningsdebatt, som i sinom tid skulle kunnaleda fram till en reformering av de filosofiska fakulteterna. Detta förslaginnebär, , med förlov sagt en något egenartad utbildningspolitiskhandlingslinje. Lägger man till detta att vpk tidigare under årets riksdag imotioner och reservationer på detta område av utbildningspolitiken förordat enrad ting - jag erinrar framför allt om vpk:s ställningstagande istudiemedelsfrågan. Man frågar sig om det kan vara något annat än en ren ochskär spekulation i existerande missnöje bland vilsna gymnasister och oroligauniversitetsstudenter som dikterat kommunisternas handlande. Att lova förverkliga allt det som tillfälliga ledningarför olika studerandegrupper för fram utan hänsynstagande tillutbildningspolitiska avvägningar i stort - framför allt vuxenutbildningen måstenu ges högsta prioritet och ulan hänsynstagande till de mer långsiktigaeffekterna av ett förverkligande av de skilda önskemålen på kort sikt ingerknappast respekt. Vpk:s krav på studiemedel åt alla studerande i gymnasieskolanskulle, om man log det på allvar, innebära att vi finge ökastatsbudgetens utgifter med . Jag kan omöjligen, herrBerndtson, se hur helhetsbilden av ert agerande på högskoleområdet dennavårtermin kan inpassas såsom ett led i en jämlikhetspolitik med socialistisktförtecken. Den uppräkning av medelsanvisningen förstudievägledning som utskottet föreslår kommer självfallet att leda till enförstärkning av resurserna för-ett angeläget ändamål. Medlen är även från enannan synpunkt välkomna. Den oväntade och rätt kraftiga minskningen av antaletstuderande vid de filosofiska fakulteterna har medfört att drygt 400ettärsförordnade lärare, assistenter och amanuenser från intelängre behövs för utbildningsuppgifter vid de filosofiska fakulteterna. Någratiotal av dessa kan nu komma att direkt eller indirekt beredas fortsattanställning vid universiteten med hjälp av dessaytterligare medel för studievägledning. I detta sammanhang vill jag bl. a. mot bakgrund av herrWikströms fråga tUl mig i korthet redogöra för vissa andra åtgärder, somregeringen har beslutat vidta i den aktuella friställningssituationen. Det rörsig här om tre slag av åtgärder förutom de åtgärder arbetsmarknadsverketsjälvfallet normalt vidtar i ett sådant här läge. Medel kommeratt ställas till förfogande för fortsatt anställning under /73 avhögst ett femtiotal särskilt kvalificerade och erfarna universitetslärare medlicentiat- eller doktorsexamen och med minst tre års erfarenhet såsomuniversitetslärare, vilka skulle komma att bli utan anställning med hänsyn tilldet beräknade utbildningsbehovet. För nästa läsårkommer vidare friställda lärare, assistenter och amanuenser - personer sombedöms kunna inom högst slutföra sin forskarutbildning att gesmöjlighet att konkurrera om 200 tillfälliga doktorandstipendier. Härvidförutsätts att vederbörandes avhandlingsarbete har kommit så långt att enrealistisk bedömning av återstående utbildningstid är möjlig. Såsom ytterligareförutsättning skall gälla att den slutförda utbildningen kan väntas avsevärtunderlätta utträdet på arbetsmarknaden. För dessa stipendier avses medelförskotteras i avvaktan på särskilt riksdagsbeslut . Ytterligare etthundratal av de friställda kommer att beredas tillfälle till extra förordnandenunder i anslutning till terminstarten för olika pedagogiskainsatser på institutionerna. Gällande regler innebär att lärarresurserna vid defilosofiska fakulteterna automatiskt anpassas till studerandeantalet. Det ärgivet att dessa regler i princip skall gälla både när studerandeantalet ökaroch när det minskar. När nu emellertid minskningen av antalet studerande harblivit så kraftig på så , har regeringen bedömt det såsom rimligt attsätta in särskilda åtgärder för att begränsa övergångssvårigheterna. Jag villunderstryka, fru talman, att det från regeringens sida här är fråga om enengångsåtgärd uteslutande för /73. De extra doktorandstipendiernamedför sålunda ingen rätt till prolongation för /74. Del faktiskaläget i dessa hänseenden ute på universiteten har klarnat successivt först nuunder våren. och universitetskanslersänibelets förslaghar kommit in till departementet under loppet av maj månad del senasteförslaget presenterades regeringen i . Det har under dessaomständigheter varit omöjligt att lägga en proposition i hithörande frågor påriksdagens bord under innevarande session. Jag har därför varit angelägen atlnu i kammaren redovisa huvuddragen av regeringsbeslutet före vårsessionensavslutande, som jag förutskickar att de vidtagna åtgärderna kommeralt anmälas för och att erforderliga medel förvissa av insatsernakommer atl äskas under höstsessionen i proposition om anslag på tilläggsstat.Jag gör detta med så mycket större tillförsikt som utbildningsutskottet, såsomherr erinrade om, i sitt betänkande nr 4 hade en klart positivskrivning om en konstruktiv lösning av problemet så långt del den gången varkänt för utskottet. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. () kort genmäle: Jag måste säga att jag hyser en viss motvilligbeundran för statsrådet brist på politisk intuition. När debatten om PUKAS började omkring iår måste man konstatera att stack ut huvudet alldeles ovanligtlångt. Jag har tidigare refererat till DN-intervjun och till de uttalanden somgjordes i en debatt med Umeåstudenterna, där sade: "Jag anserdet inte aktuellt med någon förändring av Pukassystemet just . Men omsystemet en gång skall förändras så anser jag det naturligare med en skärpningän en uppmjukning av systemet." Socialdemokraterna i utskottet haremeUertid inte känt sig bundna av uttalande, utan de visade storberedvillighet till uppmjukningar och förändringar och förbättringar avsystemet. Men ingen skall dömas enbart efter sina ord detta måsteju gälla även statsrådet . Det konstaterandet för då naturiigt övertilldel svar som gav på min fråga om åtgärder för att hjälpa delärare och forskare som på grund av automatiken i tilldelningen avlärarresurser har kommit att råka illa ut. Jag vill uttrycka min storatillfredsställelse med de åtgärder som regeringen har fattat beslut om ochkonstatera att det är ett så gott som fullständigt tillmötesgående av vadutskottet sade och framför allt av vad som sades från oppositionspartiernassida i vårt särskilda yttrande . Jag säger inte detta för attinregistrera någon partipolitisk poäng, utan därför att åtgärderna måste varaglädjande för de människor som är berörda. FruSUNDBERG (m) kort genmäle: Jag minns mycket väl diskussionen med statsrådetMoberg och deklarationen om vilken typ av studenter som skulle komma att väljaden särskilda utbildningslinjen. Det gällde ämneskombinationer av typensociologi, fornkunskap och grekiska eller andra sådan ganska extremakombinationer. Men, fru talman, att jag begärde ordet berodde på att jaggärna vill få framfört till protokollet att jag inte tror att den enda orsakentill att antalet studerande som har valt särskilda utbildningslinjer såkraftigt har överskridit vad som prognostiserades av statsrådet är enform av sabotering av systemet och att man därför skulle ha gått in för attvälja så att säga ett ämne i taget. Jag tror att det är mycket viktigt att vihar klart för oss att själva konstruktionen och uppläggningen av de mycketbundna utbildningslinjerna var för begränsade och felaktiga. Rent principielltinnebar detta att uppläggningen styrde de studerande mot i första hand vilketockså klart sades i propositionen en lärarutbildning, där efterfråganförändrades och arbetsmarknadsanpassningen blev svårartad. Det gladde mig att statsrådet i sitt anförandebytte ut det vid det här laget uttjatade namnet PUKAS mot Studieordning 69. Detär kanske det framtida namn vi kommer att använda, eftersom PUKAS inte har mycketkvar av sin ursprungliga konstruktion. Låt oss använda Studieordning 69, menlåt oss redan nu sikta fram mot vad som kanske bhr Studieordning 75 eller någotliknande. Den studieordningen hoppas jag också kommer att få den inriktning motarbetsmarknaden som är nödvändig. Jag vill gärna säga att det gladde mig att statsrådetMoberg i sitt anförande biträdde de synpunkter, som framfördes av mig, nämligen kravet att vi redan nu måste få tUl stånd en snabbare och effektivarearbetsmarknadsanpassning. Om detta kombineras med det betänkande som härligger, tror jag att statsrådet och jag kan vara överens om värdet i detsamma. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. HerrWIJKMAN (m) kort genmäle: Jag vUl först instämma i vad . PUKAS är ett begrepp som vi hoppas kunna avföra ur debatten efter omröstningeni dag. Med de förändringar som gjorts är det inte mycket som kvarstår av denursprungliga studieordningen . Jag vet inte hur själv tolkar detta. Det ärriktigt som sade att verkligenstack ut huvudet ganska långt. Jag har tidigare blivit, så att säga, slagen påfingrarna av här i kammaren, därför att jag citerat urtidningsuttalanden. Jag hade just tänkt ta upp det tidningsuttalande från Umeåsom berörde. Man måste faktiskt, , gå efter deuttalanden från som citerats här. Därav framgår ganska klart attherr åtminstone inte då var beredd att göra några som helstuppmjukningar. Frågan är nu hur betraktar det föreliggandebetänkandet. I sitt inlägg sade han att det stora problemet för studenternainte är studieordningen , utan att de inte kan få jobb. Men Universitetens problem medför ju stora svårigheter förstudenterna. Universitetens problem ligger i administrativt krångel når detgäller studieorganisationen, en betydande belastning på studievägledningen ochbetydande kostnadsökningar på grund av hela denna byråkrati. Detta påverkarstarkt studenternas förutsättningar och möjligheter att bedriva effektivastudier. Jag är tacksam för att statsrådet tog upp frågan omarbetsmarknadsanpassningen. Vad sade står i stark kontrast mot vadherr yttrade vid de debatter vi hade under föregående år. Jag vill dockbestrida, att studenternas möjligheter hade varit sämre när de skall ut påarbetsmarknaden, om den nya studieordningen inte hade införts. Jag tror attjust det faktum att de flesta av de 17 linjerna varit ensidigt inriktade pålärarbanan kommer att förstärka de föreliggande balansproblemen. Det kommer attgöra det ytterligt svårt för alla samhällsvetare och humanister vid utträdet påarbetsmaknaden. Hade man icke så ensidigt låst sig fast vidutbildningslinjerna, hade man säkert fått en annorlunda konstruktion avutbildningspaketet för många studenter. Men jag noterar med tillfredsställelseatt är medveten om dessa problem och inser att vi måste få ensnabb utbyggnad av antalet linjer, som verkligen leder ut till den storaarbetsmarknaden. 2" protokoll 1972. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. HerrLARSSON i (c) kort genmäle: Jag vill bara säga några få ord. I detanförande jag höll här kritiserade jag de problem som uppstått på grund av attPUKAS inte resursmässigt följts upp. Vad man här kan anklaga regeringen för äratt åtgärder inte tidigare vidtagits med anledning av den stora tillströmningenav studenter. Från den utsiktspunkt regeringen har måste den ha varit medvetenom den arbetsmarknadssituation vi förr eller senare skulle råka in i. Men jagvill ge statsrådet ett erkännande. När han kom in på arbetsmarknadssituationenför lärare slutade han med att säga, att genom dessa nu ökade resurser kundeett par tiotal lärare kanske användas i studievägledningen. Uppenbarligen kanvi här konstatera att statsrådet och studenterna har Kungl. Maj:tsopposition att tacka för att dessa medel kommer att stå till förfogande. () kort genmäle: Statsrådet kom tillbaka tilltolkningarna av att så stor andel studenter läser särskild utbildningslinje ochsade att det var av taktiska skäl och att det till följd av någon sortsillasinnad påverkan hade blivit fler än det eljest skulle ha blivit. Låt mig säga och jag lovar att det nu är sista gångenjag säger något om detta - att jag inte alls tror att det beror på detta, utandet beror på att utbildningslinjerna inte ger det stöd och den styrning som deansågs ge och att studenterna därför inte vill binda sig till vissutbildningslinje. Jag frågade sedan om man hade reviderat sin uppfattning omhur studieordningen fungerat i praktiken efter de uppgifter som har kommit framunder den här våren, och jag ställde naturligtvis den frågan med hänsyn tillden rätt aggressiva debatt som jag hade med statsrådet . Jagfick inget svar, och det är väl så att i frågor där man själv har engagerat sighårt är det särskilt prövande att medge misstag. Det bör i och för sig vara möjligt att föra enförutsättningslös diskussion om hur universitetsväsendet skall utformas iframtiden. Det har talats om att man måste åstadkomma en mera markeradyrkesanpassning, och det fanns åtminstone ett uttryck i statsrådet inläggsom i det avseendet var tillfredsställande. Det var när han talade om en ökaddifferentiering. Om man skall kunna åstadkomma en ökad differentiering för atttillgodose arbetsmarknadens krav, betyder det bl. a. att den nuvarandebindningen till utbildningslinjerna som administrativa begrepp måste luckrasupp. Jag vill uttrycka den förhoppningen att det också betyder att man kanåstadkomma en större tidsmässig differentiering, så att man inte har den härbundenheten till att all yrkesutbildning vid universiteten skall ta . Låt mig säga att det är glädjande att statsrådetMoberg här meddelade att han har för avsikt att föreslå att del skall inrättas200 tillfälliga doktorandstipendier - men att han ännu inte hade hunnit läggapropositionen. I och för sig hade man kunnat klara del genom atl bifalla enmotion som väcktes av , och mig . Det är i alla fall bra att på den här punkten hartagit intryck av vår argumentation. HerrBERNDTSON i (vpk) kort genmäle: Statsrådet säger att vpk-reservationenom studiemotivationen ansluter till U 68:s arbete och säger att en utredningnärmast talar för att de fasta studiegångarna skulle utgöra en fördel i dettahänseende. Jag tillåter mig tvivla på den saken, därför att utbildningslinjerna som de ser ut i varje fall - innebär att man mer eller mindre sökerinbilla de studerande att de får jobb, om de följer dessa linjer. Men så är detändå inte i verkligheten.