prot · FV0927 · 1972-12-31 00:00:00 — Rån, som för inte så länge sedan gav stora rubrikeri våra tidningar, ger bara en liten notis, därför att de är sä vanliga.Glädjande nog kan vi konstatera att den preliminära statistiken för är en ljuspunkt. Förhoppningsvis är den början till en trend motminskad ökning av antalet brott. Beklagligtvis vågar väl ingen vara särskiltoptimistisk på denna punkt, men denna statistik är dock i och för sig englädjekälla. Mot denna bakgrund är det naturligt att ett avallmänhetens stora samtalsämnen och en stor källa till oro är att polisen i sämånga tätorter dragits in. Denna indragning hänför sig i huvudsak till 1965 årsdistriktsindelningsreform. Reformen innebar i och för sig en effektiviseringav polisväsendet, men den medförde också att man inom stora delar av värt landnumera alltför sällan ser poliser. Detta kan gälla för t. o. m. relativt storatätorter. Därför är det svårbegripligt för allmänheten att man överväger attytterligare minska polisdistriktens antal; det är svårförståeligt också förmånga av oss i denna kammare liksom för många remissinstanser, som ansett attfrågan är för tidigt väckt. Den förda debatten har speglat både oenighet ochenighet justitieutskottets majoritet och reservanter emellan, kanske i huvudsakoenighet. För min del vill jag gärna betona den samsyn som föreligger och somkommer till uttryck i stora delar av utskottets betänkande. inneburitjämkningar och eftergifter också från sida. Denna samsyn kommertill synes i de viktiga frågorna om medborgarrepresentanternas betydelse,sättet de skall väljas på, antalet ledamöter i polisstyrelserna,kvarterspoliserna, osv., osv. Utskottets ledamöter har i dessa frågor på en delpunkter gemensamt avvikit frän propositionen, därför att vi tror att värtsynsätt i det här fallet innebär den bästa balansformen mellan polismakten ochallmänheten i en väl fungerande demokrati. När det gäller den lokala polisdistriktsindelningenföreligger en samsyn även sä till vida att vi alla anser att det inte går attminska antalet polisdistrikt ända ned till 90. Jämkningarna och eftergifternahar emellertid inte sträckt sig så långt att alla pä denna punkt kunnat omfattautskottsmajoritetens skrivning, i vilken man tydligen kan lägga in olikavärderingar - detta har också framgått av tidigare anföranden här i kammaren.Folkpartirepresentanterna har här yrkat på avslag - i harväl motiverat vårt ställningstagande. I detta avsnitt ber jag att få yrkabifall till reservationen. Härefter, herr talman, vill jag något beröra verksamhetenmed kvarterspoliserna - eller stadsdelspoliserna - som aktualiserats i någramotioner. Vi har i full enighet i justitieutskottet hemställt att motionernainte skall föranleda någon åtgärd. Vi har också uttalat att dehittillsvarande erfarenheterna varit mycket goda, men de begränsadepolisresurserna har inte gjort det möjligt att bygga ut verksamheten. Rent allmänt ställer vi som lekmän stora förväntningar pästadsdelspoliserna - poliser som patrullerar till fots, som känner till sittområde och har en mycket god personkännedom; poliser som är välkända ochönskade gäster hos skolor och ungdomsgårdar; poliser som kanske inte bara talartill ungdomar utan ännu mer med ungdomar; poliser som syns och ger trygghet förde i kvarteret boende, och då inte minst för de äldre. Ända till var jag fullt övertygad om att denskrivning ett enhälligt utskott åstadkommit i denna fråga var helttillfredsställande. Efter att ha läst nr 2 av tidskriften , somägnar stort utrymme åt stadsdelspoliserna, är jag kanske något tveksam. Ällmäntkonstaterar att stadsdelspoliserna fungerar alldeles utmärkt, menatt verksamheten i de tre städer där den nu pågår inte visat någraökningstendenser. 1 det stora hela är det beklagligtvis tvärtom. I , som harhaft stadsdelspoliser , har antalet sädana poliser minskat frän 29tJll 12. Det innebär också att bevakningsområdenas ytstorlek mer än fördubblatsoch att invånarantalet inom dessa områden har blivit orimligt. Att varastadsdelspolis i ett område som kanske omfattar 25 000 personer måste vara enövermänsklig uppgift, men likväl gör dessa poliser strålande insatser. Avslutningsvis vill jag uttala förhoppningenatt systemet med stadsdelspoliser kommer att tillämpas i störreutsträckning. I denna förhoppning ligger ett särskilt betonande av utskottetspositiva attityd till dessa poliser och en förväntan att rikspolisstyrelsenspropåer om utökad patrullering till fots icke bara i vara tre största städerutan också i orter av betydligt mindre dignitet snabbt kommer att förverkligas. den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet HerrSCHÖTT (m): Utskottets ärade presidium, och frökenBergegren, har utförligt redogjort för det väsentliga i utskottets betänkande.Efterföljande talare har ytterligare belyst ärendet. Jag kan därför begränsamig till några korta kommentarer. Först vill jag emellertid framhålla att polisväsendetsorganisation är en sä central samhällsfråga att det är helt naturiigt att ettdrygt dussintal ledamöter önskar delta i dagens debatt. Det verkligt stora, principiellt avgörande steget togs medden reform som innebar polisväsendets förstatligande . a. en minskning av antalet polisdistrikt från 554 till 119. Redanvid reformens genomförande framhölls att en omprövning avpolisdistriktsindelningen kunde bli aktuell efter , varvidmöjligheten att behålla de minsta distrikten i första hand borde prövas. Tiden för denna omprövning är nu inne. Den oroandebrottsutvecklingen har gjort att omprövningen har kommit tidigare än mångaberäknat. Denna oroande brottsutveckling har krävt ett intensivt arbete för attrationalisera och effektivisera polisverksamheten. Förslaget om en nypolisdistriktsindelning är ett led i detta arbete. Jag tycker för min del att det finns all anledning att medtillfredsställelse konstatera att man nu allmänt har avvisat tanken pä enradikal reform, innebärande att vi skulle ha kvar endast ca 30 heltsjälvförsöriande distrikt. Vi skall komma ihåg att polisutredning hadeett förslag om 31 polismästardistrikt. polisutredning ansåg emellertidatt en sådan centralisering av uppgifterna i polisverksamheten inte borde kommai fråga och att det skulle bli svårt att skapa ett lokalt förankratmedborgarinflytande i så stora distrikt som man då skulle ha att röra sig med. Tanken på ett begränsat antal sammanläggningar avpolisdistrikt har vunnit allmän anslutning. föreslog enminskning av antalet distrikt från 119 till 80. polisutredningföreslog en minskning till 90. I propositionen och i utskottsbetänkandet harytterligare understrukits att man bör gå varligt fram med distriktssammanslagningar,och utskottet föreslär att en förnyad utredning skall ske i varje fall somaktualiseras. Likaså understryks att man i de särskilda fallen bör vägaönskemålet om en rationell polisverksamhet mot allmänna intressen av annan art. Departementschefen har uttalat att en tillämpning av deriktlinjer som han har förordat inte torde komma att leda till att antaletpolisdistrikt blir mindre än vad polisutredningen föreslog, dvs. 90 distrikt.Utskottet för sin del framhåller att antalet vid ett beaktande av utskottetsuttalande kommer att icke obetydligt överstiga denna siffra. Jag är liksom utskottets presidium mycketglad över den stora enighet som har uppnåtts i utskottet. Även jag beklagar attden ej har blivit fullständig. Jag kan inte underlåta att uttala min förvåninghäröver, eftersom samtliga parlamentariker i utredningen - däriblandfolkpartiets representant, första lagutskottets ordförande under mänga är,justitierädet - var eniga om att förorda en minskning avantalet polisdistrikt från 119 till 90. När jag hade läst reservation, tyckte jag attdet var endast litet som skilde reservanterna från utskottet på denna punkt.Men sedan här har nämnts siffran 115, förstår jag att skillnaden är större änjag först trodde. 1 reservationen föreslås att varje ny distriktsindelningskall underställas prövning. Det är något som utskottet inte harkunnat anse möjligt. Det vore ju också ganska egendomligt, om man just på dettaområde skulle kräva beslut. Jag vill erinra om att på andra områden,såsom när det gäller indelning i domsagor, fögderier och lantmäteridistrikt,har beslutat riktlinjerna men överlåtit åt Kungl. Maj;t att besluta idet enskilda fallet. Det är ganska naturligt att man förfar på enahanda sätthär. Utskottet har mycket starkt understrukit att någonförsämring av servicen ute i polisdistrikten inte får ske. Även jag haruppfattningen att en sådan försämring bör kunna undvikas, om man använder sigav ett delegeringsförfarande, och utskottet rekommenderar också att sådantskall förekomma i största möjliga utsträckning. Jag gläder mig åt att utskottet varit enigt beträffandemedborgarinflytandet och att vi nu skall få beslutande polisstyrelser istället för de rådgivande polisnämnderna. När det gäller ordförandeskapet idessa styrelser gläder det mig att man har stannat för vad utredningensmajoritet har förordat, nämligen att en förtroendeman skall vara ordförande. Beträffande den regionala indelningen har propositioneninte följt utredningens förslag - utredningen föreslog indelning i åttaregioner. Det är emellertid inte onaturiigt, när vi nu har fått enlänsberedning, att avvakta och gå försiktigt fram här. Jag vill understryka detangelägna i att varje förslag till sammanförande av flera län till ettpolisverksamhets-område kommer att underställas . Det är också medtillfredsställelse jag konstaterar att Kungl. Maj;t inte tycks ha någontinghäremot. Slutligen vill jag understryka att det är ytterligtangeläget att den nu aktuella polisdistriktsreformen kommer till stånd. Densyftar till att vi skall fä en effektivare polis och att vi bättre skallutnyttja de resurser som står till förfogande. Många anser visserligen attdessa resurser är för små, men vilken storiek de än har gäller det att se tillatt de utnyttjas på bästa sätt. Det gör man, såvitt jag förstår, genom attfölja utskottets förslag. På sina håll uttalas det oro för en alltför hårdcentralisering inom polisverksamheten. Man har bl. a. velat göra gällande attnär polisutredningen föreslog indelning i regioner skulle detta syfta till enhärdare centralisering. Jag begagnar tillfället att säga att meningen i ställetvar den direkt mot.satta; man ansåg att det därigenom skapades motvikt till enalltför hård centralisering. Vi skulle i stället få medborgarinflytande ipolisregionerna. Jag ber att få yrka bifall tillutskottets hemställan. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet detta anförande instämde (). Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet HerrKARLSSON i (s): Det stora antalet motioner som avgivits medanledning av den proposition som behandlas i detta utskottsbetänkande vittnarom den stora vikt och betydelse man tillmäter olika ändringar på samhällsservicensområde. I nästan samtliga motioner har huvudvikten lagtsvid den lokalapolisorganisationen, och det är just på detta avsnitt som jag tänker säga någraord med anledning av den motion som bland andra jag har skrivit under. Det är självklart att man framför allt trycker på denlokala polisbevakningen. Som bekant har man inte enbart goda erfarenheter avden distriktsindelning som gjordes är 1965, dä antalet polisdistrikt minskadesfrån 554 till 1 19. efter genomförandet av dennadistriktsindelning kanske olägenheterna inte märktes särskilt mycket, men dekom till synes längre fram i tiden, speciellt vid de tillfällen när det päkansliorterna påyrkades att polisbefattningar skulle indragas tillkansliorterna frän de olika bevakningsgrupperna, där man tidigare kanske varrätt väl tillgodosedd med polistnanstjänster. Men det medförde självfallet enunderbemanning i besättningarna, som gjorde att polisbevakningen på dessaförutvarande kansliorter inte kunde upprätthällas i samma utsträckning somtidigare. Det finns också en annan aspekt som vi pekat på i vårmotion. Den gäller samhällets lokaliseringssträvanden i övrigt. Man kan härinte särskilja de olika åtgärder som vidtages frän samhällets sida, om man frånsåväl kommunalt som statligt håll försöker satsa på ett område och bedömer attdet där kommer att bli en viss expansion. Man kanske dock tycker attpolisdistriktsindelningen inte är sådan att den fyller, som mantycker, rimliga krav. Då får man ha i åtanke att det kan ske enändring på dessa punkter. Utskottsmäjoriteten har här i sin skrivning trycktbetydligt härdare just pä dessa synpunkter än som framkommit i propositionen.Vi har försökt förtydliga hur vi anser att ett polisdistrikt skall varauppbyggt. Det är en svär fräga. Polisberedningen har försökt att precisera hurett polisdistrikt skall vara organiserat. Man har försökt göra det i propositionenutan att lyckas. Jag vill heller inte påstå att vi har lyckats i utskottet attdirekt ange hur ett polisdistrikt skall vara organiserat. Men vi har gjortvissa beskrivningar, vilka vi tror kan ligga till grund för en bedömning närdet gäller polisdistriktsindelningen. Det är beklagligt att inte har kunnat vara medom den i övrigt enhetliga skrivningen. Om man studerar reservationens text,finner man att egentligen harvarit med om skrivningen. Denna ärtill stora delar hämtad från vad utskottsmajoriteten skrivit, men nian harkommit till andra slutsatser. Jag vet inte vad det är för underiiga krafter somstyrt representanter i dessa avseenden, när man praktiskt taget påalla andra avsnitt varit ense med utskottet. i säger att vi i slutskedet fick inorden "icke obetydligt" i utskottets betänkande. Detta gällde antaletpolisdistrikt. Det är riktigt. Det skedde den dag vi justerade utskottetsbetänkande. Men det finns enligt min mening inget märkvärdigt i detta, förläser man vad vi skrivit i övrigt är detta bara en konsekvens av vad man sagtom att det måste bliett icke obetydligt antal. vill ha detta antal preciserat. Jag villinte närmare gå in på denna sak och så att säga strö salt i såren för herrWestberg, men uttrycket "några enstaka fall" som han använt ireservationen anger ju inte heller vart man vill komma. Inte ens i all sin vishet precisera vilka polisdistrikt som skulle försvinna. Jag har härutöver inte något vidare atttillägga utan ber att få yrka bifall till utskottets hemställan. Vissa refonner inom polis- och åklagarväsendet Idetta anförande instämde (). HerrPOLSTÄM (c); De föreslagna reformerna på polis- ochåklagarväsendets område har ju föregåtts av en parlamentarisk utredning somkallas Polisen i samhället. I stort sett följer propositionen denna utredning.Trots detta har propositionen föranlett inte mindre än 16 motioner. Som herrKarlsson i påpekade visar detta att det är ett mycket stort intresseför dessa frågor i samhället. Jag kan i övrigt i allt väsentligt instämma i vadutskottets ordförande och vice ordförande har sagt i debatten här,dock inte när det gäller frågan om vad som skall menas med polismyndighet. Den springande frågan i alla motionerna är att denpolisiära servicen i samband med en omorganisation av polisväsendet inte färförsämras. Detta har även justitieministern framhållit i sin proposition ochdärför kanske vi kan utgå ifrån att vad som än händer efter det att riksdagennu tar ställning till dessa allmänna riktlinjer för en polisdistriktsändringskall väl servicen inte försämras för allmänheten. Målsättningen är i ställeten förbättrad service även om en eller annan kansliort försvinner. Kvar blir juen arbetsgrupp med polismän som kan ta upp anmälningar, verkställa utredningaroch ta emot ansökningar om olika tillstånd, pass, vapenlicens, lotterier,uppehålls- och arbetstillstånd och andra tillståndsärenden, för att nämna någraexempel. I vissa ärenden kommer beslut också att fattas direkt vidarbetsgruppen genom det redan omnämnda och praktiserade delegationsförfarandet,som vi väl räknar med också bör kunna utvidgas. Andra ärenden tas emot vidarbetsgruppen och vidarebefordras till kansliorten för beslut och besked tillden sökande utan någon som helst olägenhet förden det gäller. När det gäller utredningar som måste handläggas avspecialutbildad personal som endast finns tillgänglig pä kansliorten, kan denpersonalen tillfälligt hålla förhör och utföra arbetet vid den arbetsgrupp somligger närmast de människor som berörs. Några längre resor för de berördapersonerna skall därför inte behöva ifrägakomma. Väsentligt är emellertid att sammanläggningen avpolisdistrikten inte drivs för långt. Om så sker kan polisledningen på sinahåll förlora en del av kontakten med vissa lokala och kommunala organ.Utskottet säger också i sin skrivning, att en distriktsindelningsreform intefär bli så långtgående att den leder till en icke önskad centralisering avuppgifterna i polisverksamheten eller rubbar förutsättningarna för ett ökatlokalt Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Polispersonalen måste också vara väl förtrogen med bygdenoch dess problem. Personalen måste ha en god lokal- och personkännedoni ochfolket måste känna sin polis. På sä sätt kan många konflikter undvikas ellerlösas på ett tidigt stadium. Övervakningsarbetet måste också skjutas iförgrunden när beslut om indelningsändring skall ske. Det bör också vara lättför allmänheten att komma i kontakt med polis om något händer, och polis bör dåfinnas inom rimligt avstånd. Ä andra sidan bör dessa krav också kunna tillgodoses iviss utsträckning genom ett väl uppbyggt arbetsgruppssystem. Förutsättningenär emellertid att de nya arbetsgrupperna inte blir för små. Som förut nämntsbör den tidigare polispersonalen vara kvar på den gamla stationeringsorten viden indelningsreform och endast kanslipersonal överföras till den nyakansliorten. Det är också mycket viktigt att man lyssnar pä de lokalaintressena innan beslut fattas om indragning av polisdistrikt, och det harockså utskottet tryckt på. Det måste nämligen vara omöjligt att schablonmässigtplanera en distriktsreform. Många okända faktorer kan finnas som gör enplanerad distriktsindragning olämplig och då måste man ta hänsyn till detta. Kommuner och län fär genom utskottets skrivning störremöjligheter att påverka den framtida distriktsindelningen inom polisen. skulle jag vilja säga att det här är en väsentlig skillnadmellan propositionen och utskottets skrivning. föreslog en minskning av antalet distriktfrän 119 till 90. Departementschefen säger i propositionen att det inte skallvara under 90. Med ledning av det och av vad utskottet sedan skrivit i sittbetänkande kan antalet visserligen inte direkt angivas, men det måste blibetydligt fler än 90 distrikt kvar efter reformens genomförande. Kunde vi sägaexakt antal polisdistrikt, i , hade vi inte behövt skrivain kravet på att det skall göras en ny utredning före varie föreslagendistriktsändring. Men vi kan inte säga detta, för vi vet det inte. Jag har redan nämnt betydelsen av god lokal- ochpersonkännedom. Det är också frågor som tagits upp i ett par motioner som rördet praktiska polisarbetet. Det gäller polisens medverkan i skolorna i sambandmed den brottsförebyggande verksamheten och trafikutbildningen, och det gällerkvarterspolisverksamheten. Det mesta polisarbetet går ut på att klara av deakuta problemen, men polisen måste ju arbeta även på . Det gälleratt få ungdomen positivt inställd till den gällande rättsordningen och tillpolisen och dess uppgifter i samhället. Ett utmärkt sätt att uppnå detta är attlåta lämpliga polismän biträda de ordinarie lärarna i den undervisningen iskolorna. Enbart trafikundervisningen, som polismän biträtt med, har päåtskilliga häll i landet skapat ett utomordentligt gott förhållande mellanungdomarna och polisen. Det har polisen senare också haft stor nytta av isamband med olika tjänsteätgärder, dä de träffat ungdomar som de haft kontaktmed i skolorna. 1 varie fall kan jag själv peka pä ett mycket gott resultat imin hemkommun. Min erfarenhet är grundad på en verksamhet som polisen i denkommunen har bedrivit i skolorna under . Kvarterspolisverksamheten har berörts iutskottsbetänkandet. Det är tillfredsställande att har tagitinitiativ till ökad fotpat-rullering inom områden som anses lämpliga härför. Påsä sätt kan kravet pä nära kontakt mellan polis och allmänhet bättre uppfyllas.Det är dock väsentligt att byte av sådan personal inte sker i alltför storutsträckning utan att allmänheten och polisen får möjlighet att lära kännavarandra väl. Det är ju en av förutsättningarna för att det skall kunna bli ettgott resultat. Beträffande medborgarinflytandet föreligger också enganska väsentlig skillnad mellan propositionen och utskottsbetänkandet, närpropositionen förordar polischefen som ordförande i polisstyrelsen ochutskottet enhälligt anser att de förtroendevalda ledamöterna inom sig skallutse ordförande och vice ordförande. Här bör man också peka på en annanväsentlig skillnad mellan propositionen och utskottsbetänkandet. Beträffande medborgarinflytandet har jag i huvudsak ingenfrän utskottet avvikande mening, men jag har under utskottsbehandlingenförfäktat den åsikten att personalen borde vara representerad i styrelsen.Departementschefen hävdar att den frågan bör lösas i ett större sammanhang,sedan pågående utredningsarbete rörande fördjupad företagsdemokrati inomstatsförvaltningen har slutförts. kunde man läsa ipressen att det redan prövats viss försöksverksamhet med ökatpersonalinflytande inom vissa statliga verk. En rapport om hur försökenhittills har utvecklats har överlämnats till statsrådet och tilldelegationen för förvaltningsdemokrati. 1 rapporten betonas att verksamheten ärfrivillig och att de resultat som uppnäs är beroende av de anställdas ochverksledningens intresse. För polisens del är jag övertygad om att det finns ettmycket stort intresse att få vara med och påverka besluten, som i inte så ringaomfattning konimer att beröra personalen. Inte bara inom statsförvaltningenreses krav på ökat personalinflytande. Inom företagen har man redan kommit enbit på väg. När det nu ändå inom vissa statliga verk förekommer enviss försöksverksamhet på detta område, borde man redan nu ha föreslagit attäven de nya polisstyrelserna skulle få vara med i denna försöksverksamhet. Dethade varit ett utomordentligt tillfälle, när en ny organisation ändå skallträda till. Personalen har ju en ganska stor praktisk erfarenhet av detpolisiära arbetet och skulle ha kunnat lämna värdefull hjälp åt respektivestyrelse. Så blir nu inte fallet, och jag har ansett det lönlöst att reserveramig mot ett enigt utskott. Svenska polisförbundets representant i 1967 årspolisutredning har inte heller reserverat sig i utredningen. Åtskilligarepresentanter för den fackliga verksamheten inom polisen har emellertiduppvaktat mig och framfört önskemål om sådan representation. Därför anser jagatt jag inte utan vidare kan förbigå den här frågan. Och jag hoppas givetvisatt den pågående försöksverksamheten sä snart som möjligt skall leda tillresultat över hela linjen. Jag har inte reserverat mig i utskottet, ochdärför yrkar även jag bifall till utskottets förslag i dess betänkande nr I. Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet 1 anslutning till motionen 1 626 vill jaghelt kort anknyta till några väsentliga utgångspunkter i utskottsbetänkandet,närmast ur lokal synvinkel och endast i anslutning tillpolisdistriktsindelningen, nämligen för det första utskottets krav att enändrad distriktsindelning infe får leda till att allmänheten i vissa områden fåren sämre polisiär service än den har och för det andrautskottets starka betonande av att distriktsindelningcn inte får stå i stridmed den lokaljscringspolitik som statsmakterna från sysselsättningssynpunkteller av andra skäl söker främja. Till detta kommer ytterligare en utgångspunkt,nämligen att den lokala polisorganisationen måste utgöra kärnan i ettrationellt och effektivt polisväsende.