prot · FV0967 · 1972-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till de här omständigheterna och delförhållandet alt den nu aktuella förlängningen av valutaregleringen, som jagtidigare sade, är begränsad till elt år fram i tiden har inte finansutskottetfunnit det motiverat att vidta den översyn av valulalagstiftningen somreservanterna yrkar på. Jag yrkar följaktligen, herr talman, bifall lUl utskottetsförslag på samtliga punkter. HerrLÖFGREN (fp): Endast några ord. Som har sagtyrkar vi reservanter inle på att man nu skall vidta ändringar, men vi tyckeralt det kunde vara angeläget att man påbörjar en översyn av valulalagstiftningen.Del är en hel del krångliga bestämmelser som del tar tid att komma lill rättamed, och därför skulle det enligt vår uppfattning inte skada att man påbörjadeen översyn för att vara någorlunda beredd, när den dagen kommer att man kanlätta på dessa bestämmelser. HerrJANSSON (s): Det kan väl Ugga någonting i vad . Men är det ju så att inle är ensamt om att ha undantagsbestämmelserpå det här området. Av 20 medlemsländer har inle mindre än 16 styckensådana undantagsbestämmelser. För del uppgår antalet undantag till 17,varav 2 är föranledda av andra skäl än bestämmelser i valutaregleringen. Om mangör ett plock bland medlemsländerna i finner man att AustraUen har gjort13 undantag från de här bestämmelserna, 16, 18, 17,14, 20, 28, 21 och 16. Det är aUtså inte på det sättet alt skuUe varaensamt i de här sammanhangen, utan vi har sällskap med andra länder som harvelat skydda sina valutor på motsvarande sätt genom undantagsbestämmelser.Vidare finns det betydande industriländer som inte har gjort några åtagandenalls i de här sammanhangen. exempelvis har inle gjort det och inteheller , och . Detta är således inle bara en svensk angelägenhet, utanman får rimligtvis hoppas atl, om vi skall följa bestämmelserna strängare ochha färre undantag, även andra länder inom har en ambition att göra påsamma sätt. Överläggnmgenvar härmed slutad. Punkterna 1 och 2 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller finansutskottets hemställan i betänkandetnr 19 punkten 3 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: A v drag för ökade levnadskostnader m. m. § 6Föredrogs finansutskottets betänkande nr 20 i anledning av Kungl. Maj;tsproposition 1972:32 angående vissa organisations- och anslagsfrågor inomfinansdepartementets verksamhetsområde såvitt propositionen hänvisats tillfinansutskottet. Utskottets hemställan bifölls. § 7 Avdrag för ökade levnadskostnader m. m. Föredrogs skatteutskottetsbetänkande nr 19 i anledning av motioner angående avdrag för ökadelevnadskostnader m. m. I detta betänkande behandlades mofionen 1972:299 av m. fl. (c) vari hemställtsatt hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om utredning och förslag tilländrade bestämmelser beträffande avdrag vid beskattningen för förhöjda levnadskostnaderpå annan ort och resekostnader i enlighet med vad som anförts i motionen, motionen 1972:408 av iGävle m. fl. (c) vari hemställts att hos Kungl. Maj;t skulle anhållaom förslag att kontrolluppgiftsskyldighet ej skulle föreligga för dearbetsgivare som betalade traktamente med högst de av riksskattenämndenförordade normalbeloppen, samt att uppgiftsskyldighel skulle föreligga för allaarbetsgivare som betalade högre belopp än vad som nämnts, mofionen 1972:852 av iUmeå m. fl. (fp) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t begärde förslagtill ändrade regler i fräga om avdrag vid inkomstbeskattningen för ökade levnadskostnaderdå skaltskyldig tvingats ta arbete på annan ort än där han var bosatt samt motionen 1972:855 av m. fl, (s). Utskottet hemställde att skulle avslå 1, motionen1972:299, 2, motionen1972:408, i den män den inte kunde anses besvarad genom vad utskottet ibetänkandet anfört, 3, motionen1972:852, 4, motionen 1972:855, Reservation hade avgivits av herrar i (m),i Bäckmora (c), i (fp), (), (). Björki (c) och (), som ansett att utskottet under 1 och 3 borthemställa, att med bifaU fill mofionerna 1972:299 och1972:852 i skrivelse till Kungl, Maj:t begärde utredning och förslag till ändraderegler i fråga om avdrag för ökade levnadskostnader i sådana fall, däskattskyldig hade arbete på annan ort än där han var bosatt. HertLARSSON i (fp): Reservanterna när del gäller det härutskotlsbetänkandet anser att en översyn av reglerna för avdragsrält viddubbel bosättning bör ske. De nu gällande bestämmelserna är , och dethar ägt rum så stora förändringar i samhäUet att dessa bestämmelserbUvit föråldrade. Urbaniseringen och omflyttningen av arbetskraften har starktökal , och det är vanligt alt av brist på sysselsättningendast korta anställningar kan erhållas. Vi vel att del har skett så myckelinom näringslivet dels genom rationalisering, dels genom nedläggning avföretag - alt människor, trots arbeten som tidigare räknats sommycket säkra, plötsligt slår inför situationen alt de måste söka sig lUl andraorter för sin utkomst. Även om gällande regler i viss mån kan medge avdragsrältvid beskattning på grund av att den skatlskyldige varit tvingad lill dubbelbosättning, för familjen på en ort och för sig själv på en annan, ärbestämmelserna så utformade atl det är synnerligen svårt atl få dra av de extrakostnader som vederbörande haft tUl följd av den dubbla bosättningen, som mångatvingas tiU för att få sin utkomst. Det kan dessutom vara ett samhällsintresse atl den gamlabostadsorten behålles, då man därigenom vinner den fördelen attulflyttningskom-muner inte minskar sitt befolkningstal och att den kommun därarbete ges inte tvingas till investeringar utan de samhällsinvesteringar somredan gjorts i den skattskyldiges hemkommun kan utnyttjas. Det skattebortfallsom kan uppstå för det allmänna kommer att kompenseras av besparingar lillföljd av att de investeringar inte behöver göras som omflyttning av familjermedför. För den enskilda människan gäUer del betydligt mer änskattelindringen. All ges de ekonomiska förutsättningarna för alt kunna bokvar i en invand miljö är betydelsefullt, och för många människor betraktas delkanske som en stor olycka alt vara tvungna lämna en invand miljö, att tvingasflytta liU etl annat ställe. Men de tvingas till detta, och man kan förstå attde i det längsta vill bo kvar i sin miljö och kanske pendla tiU den nyaarbetsplatsen som ofta befinner sig på rätt långt avstånd, varför det måste blidubbel bosättning. Kan inle avdrag beviljas för kostnaderna vid en sådandubbel bosättning bortfaller för aUt för många valmöjligheten härvidlag. Detvingas helt enkelt all flytta, och det kan ju inte vara förenligt med en humansyn på arbetstagarna och deras förhållanden. Herr talman, med dessa ord ber jag att få yrka bifall tillden reservation som är fogad vid utskottets betänkande. den 26 aprU 1972 A vdrag för ökade levnadskostnader m. m. Frågan om rättvisare och liberalare reglerför avdrag beträffande kostnader för intäkternas förvärvande vid arbete å annanort än hemorten har i varit föremål för diskussioner ,och problemet blir större och större . Den socialdemokratiskamajoriteten har låst sig i en snäv och konservativ uppfattning i denna fråga. Statsrådet fick års valrörelse i radionsväktarpro- Avdrag för ökade levnadskostnader m. m. gram enfråga i denna sak, och han lovade då att han skulle aktualisera förändringarfill, som vi väl hoppades, det bättre. Men ingenting har hänt. Det var tydligeninte ett svar som förpliktigade lUl kommande insatser. Den som inte kan få arbete på hemorten måste i första handsöka sig tUl de stora regionerna i landet och tvingas då också att senast flytta dit, om han inte skaU få alltför orimliga kostnader till följd avdubbel bosättning. Det måste vara rikligt med ändrade regler och rimUgt avdragvid beskattningen för just dessa fördyrade levnadskostnader också sedan den numaximala tiden, , har gått. De undantag som man ofta hänvisar tiU i diskussionernatUlmäts inte nämnvärd betydelse vare sig i laxeringsarbetet eller iskattedomstolarna. Detta har icke minst bekräftats i mitt län genom det utslagsom de s, k, pendlarna i nu har fått; de har vägrats avdrag för båderesor och ökade levnadskostnader på grund av sitt arbete i ,Del måste vara orimligt i vårt alltmer rörUga samhäUe att inte skattereglernaanpassas tUl de nya förutsättningarna. Kravet på skattereglerna bör enligtmitt sätt alt se vara att de skall verka rättvist, att de på sitt sätt skallvara neutrala, att de skaU vara enhetliga och alt de skaU kunna tillämpas såenhetligt som det över huvud taget går. Vi vet aUa hur det är att bryta upp från en invand miljö,och vi vet också vilka konsekvenser det blir i den bygd som man lämnar och sominte har kunnat erbjuda sysselsättning och utkomst. Det krävs även storasamhälleliga insatser för familjen i den nya ort som man tvingas flytta lill;det har nämnts belopp på , kanske mera. Vi är överens om attnäringslivets intressen skall vägas mot samhällets intressen. Lika självklarttycker jag det är att skattelagstiftningen på det här aktualiserade områdetanpassas till detta synsätt. Ett rimligt avdrag vid beskattningen förkostnader för s, k. pendlare måste framstå som elt angeläget rättvisekrav i delmoderna samhället. Vi skuUe också därmed vinna den valfrihet som måste vara ettriktmärke i allt vårt arbete. Med detta,herr talman, ber jag att få yrka bifall till reservationen. HerrCARLSTEIN (s): betänkande nr 19 behandlarfyra motioner, varav två har resulterat i en tUl betänkandet fogad reservation.Dessa båda motioner avser frågan om rätten lill avdrag vid inkomst-laxeringenför ökade levnadskostnader i samband med s. k. dubbel bosättning. Denna fråga är ingalunda ny utan har behandlats avriksdagen under en följd av år. Reservanterna har redovisat sinauppfattningar utan att något nytt i sak har kunnat tillföras debatten, och jagtror inte alt jag heller har så stora möjligheter att redovisa några nyainfallsvinklar på den här skattefrågan. Vi har skilda uppfattningar. Enligt utskotlsmajoritetensmening lämnar de nuvarande bestämmelserna möjlighet alt medge avdrag dåverkliga skäl härför föreligger. Man kan uttrycka del så att avdragsrättföreligger om det finns tvingande skäl tiU det dubbla boendet. Om däremot den skattskyldigeav privata skäl föredrar att bo på två håU så anses inte merkostnadernaavdragsgilla. Såsom tvingande skäl, vilka kan motivera avdragsrält,anges alt den andra maken av förvärvsarbete är bunden tiU den ort där familjenär bosatt, att det inte går att skaffa familjebostad på den ort där denskatlskyldige arbetar, eller också att det föreligger någon jämförligomständighet som gör att det icke skäligen kan ifrågasättas att familjen skaUavflytta tUl den skattskyldiges arbetsort. Motivet för att bevilja avdrag för ökade levnadskostnadervid dubbel bosättning är alltså att den dubbla bosättningen är absolutnödvändig för intäkternas förvärvande. Om det däremot går att bosätta sig påden ort där man har sitt arbete men vederbörande föredrar atl bo kvar på singamla hemort, så är detta den skattskyldiges ensak. vill motionärerna och även reservanterna ha liberalareregler och menar tydligen atl det skaU föreligga möjligheter för denskattskyldige att välja bostadsort samt att den merkostnad som uppstårdärigenom skall gottgöras genom avdrag vid beskattningen. En sådan uppfattningstrider mot den princip som vi har tillämpat, atl det är denskattskyldiges ensak vilka privata levnadskostnader han skaffar sig. De ärnämUgen inte avdragsgUla, Det är naturligtvis riktigt som här har sagts av herrLarsson i och att den snabba strukturomvandlingen medför att alltfler människor tvingas bryta upp från hemorten och söka sig arbete på annanort. Men jag tycker att man gör sig skyldig till en förenkling av den härproblematiken, när man utgår från all del är en fördel om människorna stannarkvar i hemorten och även utgår från all hemorten är belägen i glesbygden. Som framhålls i utskotlsbetänkandet är ju ell av målen förlokaliseringspolitiken att genom ökade arbetstillfällen skapa bärkraftiga kommuneri lokaliseringsområdena, och denna politik, som grundar sig på såvälsamhällsekonomiska som allmänt sociala skäl, förutsätter ofta omflyttning avbåde arbetstagare och deras familjer. Det gäller ju för oss att skapa ettunderlag för den sociala servicen osv. Man kan alltså inte anse för givet atldel från allmän synpunkt är mest lämpligt atl den som tar anställning på annanort också bor kvar i sin gamla hemort. Förelagsnedläggningar och inskränkningar inom näringslivetinträffar ju inte så sällan på industriorterna - del är oftast där det händer.Vi har därigenom fått en omfattande pendUng mellan tätorter, och frågan är omdet är en så särdeles rationell ordning, som vi skall uppmuntra genomskatteavdrag, att man pendlar mellan olika tätorter. Någon måste ju ocksåbetala de skattelättnader som föreslås i motionerna och i reservationen. Utskottet har inte kunnat biträda dessa förslag, och jag beratt få yrka bifaU till utskottets hemställan. Jag kanske i sammanhanget också skall nämna att del iutskotlsbetänkandet behandlas ytterligare två motioner. Den ena är motionen avherr i m. fl. Utskottet delarmotionärernas uppfattning atl ett missbruk uppenbarligen har ägt mm genom atthögre traktamentsbelopp än vad det statliga resereglementet medger utbetalatsav vissa kommuner och atl delta måste stävjas. vel vi att såväl Kungl. Maj:t som har sin den 26 aprU 1972 Avdrag för ökade levnadskostnader m. m. den 26 aprU 1972 A vdrag för ökade levnadskostnader m. m. uppmärksamhetriktad på problemet, och det finns förhoppningar om atl det skall gå att lösa. Däremot har utskottet inte kunnat biträda den motion somreser kravet om skatteavdrag för ökade levnadskostnader i samband meddubbelljänslgöring. Även om syftet med motionen är gott man vill underlättarekryteringen av studieledare - menar utskollel atl dessa problem får angripaspå annat sätt än genom skattelagstiftningen. Med detanförda ber jag aUtså att få yrka bifall till utskottets förslag. Herr talman!Bara ett par ord. säger att om det föreligger tvingande skäl,så medges rätt till avdrag för fördyrade levnadskostnader även efter de tvååren. Jag upprepar dock, att den möjligheten används mycket restriktivt. Jaghar tidigare här i berättat om fall då vederbörande varit sjuk, mendå avdrag ändå inle medgivits. Det kan anföras många sådana faU i verkligheten. Jag tror att vi måste få en ny syn på dessa frågor.Självfallet skaU avdrag inte medges, om del inle föreligger några fördyradekostnader. Även efter som skall vara grunden för om avdrag skallmedges eller inle måste del aUlid ligga kostnader i botten. Denna valfrihet,eller denna nya syn måste vi säkerligen acceptera. Vidare är det utomordentligt viktigt för en bygd att ha enbefolkningsram. Personligen hoppas jag att den regionalpoUtiska diskussion viför och den målsättning som vi skall fastlägga just skall habefolkningsramarna som underlag för servicen och verksamheten i en bygd. Ochdå, , är det väsentligt att människorna är bosatta där. Därförmåste vi också se till att vi så långt del går följer upp dennabefolkningspoliliska målsättning med utkomstmöjligheter i hemorten. Jag menar, herr talman, att en reformering i den riktningsom motionen syftar tiU är en angelägen och rättvis sak och någonting som måstekomma. HerrCARLSTEIN (s); säger att han kan anföra mångaexempel på en snäv tillämpning av de bestämmelser det här gäller. Ja, men detfinns säkerligen också många exempel på generösa tillämpningar. Och jag är inlealldeles övertygad om atl inle möjligheterna i många fall har utnyttjats litetväl mycket. Det är nog anledning att tillämpa dessa bestämmelser strikt, ochjag tycker det är riktigt att försöka hålla igen på förmånerna iskattelagstiftningen. Sedan sade all vi skall försöka upprätthållabefolkningsramarna i glesbygderna, och det tycker jag också all vi skall göra.Men jag tror inte att vi kommer ifrån svårigheterna den vägen. Problemen fårnog angripas på annat sätt. Det gäller bl. a. att försöka skapaarbetstillfällen och därigenom behålla folket på en ort; vi skall inle lösaproblemen genom att människorna åker omkring och skaffar sig vissa förmåner medskattelagstiftningens hjälp. Dessutomhar dessa skatteavdrag den olägenheten atl värdet av dem blirberoende på var man ligger i inkomsthänseende. Även av det skälet är de enmindre tilltalande lösning av det problem vi här rör oss med. Nej, , man skaffar sig inte härförmåner genom skattelagstiftningen, utan man kan inle utnyttja de förmåner manborde ha. Jag vill .självfallet understryka värdet av att manskaffar sysselsättning åt människorna i alla bygder ute i landet, och vi skallgöra vår insats för att ge innehåll ål den målsättningen. Slutligen är det så att den som lever i en bygd där mångahar vägrats avdrag upplever detta på elt alldeles särskilt sätt. Jagrekommenderar att ta kontakt med sin partivän redaktören förDala-Demokraten. Han har drivit den bestämda linjen att detmåste ske en reformering av lagstiftningen på delta område i den riktning somvi har angivit i molionen. Avveckling av dubbelbeskattningen av aktiebolagsvinster,m. Överläggningen var härmed slutad. Punkterna I och 3 Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av i m, fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoterings-proposition: Den som vUl att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandetnr 19 punkterna 1 och 3 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Ja - 155Nej - 147 Punkterna 2 och 4 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. §8 Avveckling av dubbelbeskattningen av aktiebolagsvinster, m.m. Föredrogs skaiteutskottets belänkande nr 20 i anledning avmotioner om avveckling av dubbelbeskattningen av aktiebolagsvinsler, m, m. Avveckling av dubbelbeskattningen av aktiebolagsvinster,m. motionen 1972:300 av m.fl, (m) vari hemställtsatt hos Kungl, Maj:t skulle anhäUa att den fiUsattaföretagsskatteberedningen fick i uppdrag att utreda frågan om en avveckling avdubbelbeskattningen av svenska aktiebolags och svenska ekonomiska föreningarsvinster efter de riktlinjer som framförts i motionen samt motionen 1972:308 av herrSöderström m. fl. (m) vari hemställts att hos Kungl, Maj:t skulleanhåUa att förslag om indexreglering av ingångsvärde m. m. vid beräkning avutskiflningsskatl förelades . Utskottet hemställde att skulle avslå 1, mofionen1972:300, 2, motionen 1972:308, Reservation hade avgivits av herrarMagnusson i (m) och (), som ansett alt utskottet borthemstäUa, att rUcsdagen i anledning av motionerna 1972:300 och1972:308 i skrivelse tUl Kungl, Maj:t begärde att företagsskatteberedningen (Fi1970:77) fick i uppdrag att med förtur lägga fram förslag om 1, avveckUng avdubbelbeskattningen av aktiebolags och ekonomiska föreningars vinster 2, indexregleringav ingångsvärde m. m, vid beräkning av utskiftnings-skatt enligt de riktlinjersom framförts i motionema. HerrMAGNUSSON i (m): 1 den allmänna debatten är de flestaangelägna att tala om att näringslivet bör ha liUgång lUl ett riskviUiglkapital. Den vanligaste vägen att tillföra företagen detta är genom län. Det blirnämligen biUigare än en aktieteckning. På det lånade kapitalet behöver man baraerlägga vanlig ränta. Utdelningen på aktiekapitalet måste däremot betalas avredan beskattade pengar. Först skall bolaget betala 50 å 60 procents skatt -utom i de fall där Annell-lagen kan tiUämpas, då avdrag fårgöras. Sedan får även den som erhåUer utdelningen betala skatt, och då 60 å 70procents inkomstskatt numera är det vanUgasle återstår därefter inte mycket avvinsten. Det blir på grund av denna dubbelbeskattning mycket dyrt förföretagen att ordna sin kapitalförsörjning via aktieteckning. Inte minst för de anställda är det av stor betydelse skapar stabila företag som i större utsträckning än nu har tiUgång tUlaktiekapital. Det är därför som vi funnit anledning att även väcka dennamotion, I betänkandet behandlas även en motion som syftar tUlinförande av indexreglering vid beräkning av utskiftningsskatlen vidaktiebolags Ukvidation, Det innebär i korthet att man tar hänsyn till att detkanske är i en del fall årtionden - sedan aktiekapitalet betaladesin. Det ärnaturligtvis i sådana fall helt orimligt att göra en vanlig avräkning utannågot som helst hänsynstagande lill den penningvärdeförsämring som skett underdenna långa tid. Det måste därför vara rimligt atl man försöker skapa ettsyslem för indexreglering. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall tiU reservationen. Då dessa frågor ingår iförelagsskatteberedningens utredningsuppdrag och då vi hardiskuterat dem inskränker jag mig till alt yrka bifall liU utskottetshemställan. Avveckling av dubbelbeskattningen av aktiebolagsvinster, m.m. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tUldels utskottets hemställan, dels reservationen av herrar i ochSöderström, och förklarades den förta propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan i begärt votering upplästes och godkändesföljande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandetnr 20 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen av herrar i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 9 Föredrogs skatteutskottets betänkande nr 24 ianledning av Kungl, Maj;ts proposition 1972:32 angående vissa organisations-och anslagsfrågor inom verksamhetsområde såvitt propositionenhänvisats till skatteutskottet. Utskottets hemställan bifölls, § 10 Föredrogs justitieutskottets betänkande nr 7 ianledning av Kungl, Maj:ls i propositionen 1972:1 gjorda framstäUningar omanslag för /73 till domstolarna m, m. jämte motioner. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. den 26 aprU 1972 Överläggningen om punkten 6 må jämväl omfatta punkterna 7och 8. Först vill jag som motionär i frågan ommedborgarvitt-nen vid polisförhör uttala min tUlfredsstäUelse över utskottetsenhäUiga beslut, där man förutsätter att Kungl. Maj:t skall prövafrågan om sådana medborgarviltnen. Utskottels beslut är en kompromiss, men detinnebär all motionärernas syfte i väsentlig grad har lUlgodosetts. Sedan vill jag säga några ord om anslagen till de allmännaunderrätternas - tingsrätternas verksamhet. Någon motion föreligger inte idenna fråga, och jag ämnar inle heller framstäUa något yrkande om avvikelsefrån utskottets hemställan. Men jag vill ändå i korthet påpeka den ökandeeftersläpningen i rättsskipningen i tingsrätterna med alla de olägenheter dennaför med sig. Av statsverkspropositionen, bilaga 4, s. 49, framgår atltingsrätternas målbalans stadigt har ökat . Det är främstfråga om brottmål av olika slag, äktenskapsmål och aUmänna tvistemål.Utvecklingen innebär att de mål som inte behandlas med särskUd förtur, såsommål mot häktade, kan bU liggande i väntan på all domstolenskall få tid att ta upp dem till avgörande.