prot · FV0961 · 1972-12-31 00:00:00 — Del harav alla studieförbund uppfatlats som något av en helig princip att de självaskulle ha förtroendet att godkänna studiecirklarna, självfallet med skolöverstyrelsensom tillsynsmyndighet. Det har också inom studieförbunden upplevts som mindretilltalande att verksamheten skall kvoteras mellan dem. Det har inte haftsärskilt gynnsamma psykologiska effekter. Det finns de som har framfört denmisstanken jag vill inte påstå att den är riktig att man har velat hjälpavissa studieförbund och hindra andra från att ta del i denna verksamhet. Det vore tacknämligt om inrikesministern något villekommentera den nya princip som införts. A npassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare Det kanske kan tyckas litet märkvärdigt att när en ordning i stort varit bestående under sju vaknarintresset att få en Anpassningsåtgärder för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare förklaringtill hur den verksamheten fungerat just i då systemet skallöverges och vi går in för någonting annat. Jag har sagt att vi kommer attframlägga en proposition i denna fråga . Men jag skall likvälförsöka att något svara på funderingar. Jag lycker nog att har dragit litet förstrikta paralleller mellan undervisningen för invandrare och det fria folkbildningsarbeteti landet. Utgångspunkterna är litet olika. Även anslags-mässigt är undervisningenför invandrare en något mer gynnad utbildning än den som normalt sker istudiecirkeln anslaget från staten är bl. a. litet generösare tilltaget. Detär väl helt naturligt att del kan vara skillnader. Eftersom det är fråga om attge elementär undervisning i svenska språket har man inte anledning att ställade krav som gäller för det fria folkbildningsarbetet, exempelvis alt ingenmyndighet får lägga sig i studieplanens utformning. Jag tycker nog alt det kanvara av intresse för staten och för och mig som riksdagsmän,alt den utbildning som skall ges invandrarna blir effektiv. I och för sig tycker jag att denna debatt är onödig attföra då vi skall framlägga ett förslag som i vissa avseendeninnebären ny ordning. Men jag har ändå velat anföra dessa synpunkter, eftersomherr gjorde jämförelser som jag tycker inte kan göras. Jag kan inte se annat än atf i Stockholmfullständigt tycks ha missuppfattat vad jag sagt jag kan inte komma tillnågon annan uppfattning. Jag återkommer således med ett förslag i denna fråga,och jag förstår inte hur kan anta att det skall avvika väsentligtfrån det förslag som har lagts fram av utredningen. HerrMÖLLER i (s): Låt mig göra en kort kommentar lill den frågasom nu diskuteras. Jag noterar att i i sitt förstaanförande talade om den import av utlänningar som företagen tillåts bedriva. Såkan man naturligtvis uttrycka det, om man vUl göra det riktigt grovt ochonyanserat. Jag lycker att och övriga som är intresserade av dessafrågor en gång för alla skulle utmönstra begreppet import av utlänningar. Detär förnedrande och missvisande. Det är inga som importeras. I de flestafall är det människor som kommer från faltiga länder, som vill invandra tillSverige för att få bättre levnadsvillkor. Den största delen av invandringen ärfri och spontan. Vi har också en nordisk arbetsmarknad, där man rör sig frittutan all behöva fråga efter arbetstillstånd eller ha bostad ordnad i förväg. Ställningen i arbetslivet för invandrare är naturligtvismycket olika, beroende på invandrarnas bakgrund, kunskaper osv. Förelagensansvar är stort men det är också de fackliga organisationernas. Det brister påbåda hållen. Både företagen och fackföreningarna har anledning att skärpa sigoch intensifiera sina insatser. Vi hoppas och förväntar efter den propositionsom inrikesministern nu har bebådat att företagen skall ikläda sig ett störrekostnadsansvar; vi tycker det är rimligt. Jag vill understryka att de flesta invandrare som ärverksamma i tillverkningsarbete är fackligt organiserade och därmed sorterarunder de fackligaavtalen med deras lönebestämmelser och allmänna villkor. Vissa grupper somkommer hit har ingen kunskap alls i något industriellt arbete eller kan pågrund av bristande språkkunskaper inte komma in i en industriell produktion. Destannar kanske i en första etapp som diskare i köken på hotell ochrestauranger, medan de lär sig att bemästra språket någorlunda så att de kan gåvidare; ofta är det folk från , och Balkan.Men för dem som är fackligt organiserade gäller den vanhga fackliga principenoch solidariteten: Sist anställd, först att gå. Det finns inga tecken på attfackföreningarna skulle diskriminera invandrarna på grund av att de ärutlänningar och att man därvid skulle handla i maskopi med företagen. Jag är angelägenom att understryka detta. Jag har nöjet att vara ordförande i invandrarutredningen,och vi har med stor tillfredsställelse noterat inrikesministerns meddelande ibörjan av detta år inte i statsverkspropositionen men strax därefter attdet skulle komma en proposition på basis av våra förslag och attbeslutet tydligen skall fattas . Detta kommer att innebära något dröjsmålmed behandling; vi hade föreslagit atl lagstiftningen skulle träda ikraft . Vi kommer med ett nytt delbetänkande,som gäller hela frågan om tolkservice, och vi räknar med atl förhoppningsvis kunna avge vårt slutbetänkande. Att vårutredning tillsattes tyder ju på alt statsmakterna var medvetna ombristerna i svensk invandringspolitik. Här finns naturligtvis också brister isvenska folkets inställning till invandrarna fördomar, för all gå rakt påbaksidan. Jag tror dock atl det är korrekt att säga att deninvandrarpolitik som bedriver med åtgärder för anpassning,språkundervisning osv. sannolikt är den mest positiva och mest konstruktiva somnågot invandrarland i världen för. Jag bortser här från , som har enalldeles speciell situation, men i jämförelse med de västeuropeiskainvandrarlän-derna och även med och vi har fått inett betydande material och har i någon mån själva varit ute och tittat på hurman bedriver invandrarpolitiken där kan jag säga att vi stär oss mycket gott. De flesta invandrare kommer hit från kontinenten ellerfrån våra nordiska grannländer för att uppnå bättre ekonomiska och socialavillkor än de kunde räkna på i sina hemländer, ofta för att undflyarbetslöshet. Även om det inte är på minsta sätt perfekt ordnat, kan vi välsäga att vi ingenting har alt skämmas för i vår behandling och i fråga om denekonomiska och sociala status som de har uppnått här. Våra invandrare gör enutomordentligt värdefuU insats, och de har gett en ny dimension åt svensktsamhällsliv. Jag räknar med att vi skall få en ny etapp, ännu mera konstruktiv,när har behandlat den av inrikesministern bebådade propositionen. A npassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare HerrSVENSSON i (s): Jag kan efter vad som här har yttrats fattamig mycket kort, men jag vUl ändå kraftigt understryka värdet av det besked sominrikesministern har lämnat om att en proposition beträffande A npassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare svenskundervisningenskall läggas fram redan i vår. Det är också väsentligt att inrikesministern säger alt detkrävs vissa överväganden om lagstiftningen utöver de förslag som har kommitfram i invandrarutredningens betänkande. 1 invandrarverkels yttrande överbetänkandet påpekades att vissa grupper har undantagits, att undervisningenborde ingå som en del av arbetet och att även de invandrare som redan finns ilandet borde få en möjlighet att delta. Det är viktigt att dessa frågor blirföremål för överväganden. Men jag vill också vidga debatten och erinra om behovet avatt sprida information även till den svenska allmänheten om invandrarna. Vi harunder lider med sysselsättningssvårigheter och ekonomiska påfrestningar upplevtatt en latent främlingsovilja kan gå över till främlingsfientlighet. Någraobehagliga exempel på den saken .omnämndes i tidningarna för sedan. Detär då viktigt alt man för alt motverka en sådan utveckling kan få en utbyggdinformation till den svenska allmänheten om invandrarna och deras betydelse församhällsutvecklingen. Jag vill här meddela att det inom invandrarverket pågårsådana överväganden i samarbete med . Det ärviktigt att när det gäller informationsfrågorna också ha en aktivitet somriktar sig till den svenska allmänheten så att den får förståelse förinvandrarna och deras betydelse i det svenska samhället. Jag ber oin ursäkt ifall jag blirlitet tjatig, men jag måste ställa ytterligare en fråga. Inrikesministern sadenu sist att systemet har verkat i sju . Är detta verkligen sant, herrinrikesminister? Det bestämdes den 2 att av de 1 75 000studietimmar som då släpptes fria får 150 000 endast disponeras för sådanastudiecirklar som grundar sig på överenskommelser vilka ingålts eller godkäntsav berörd arbetstagarorganisation och genom vilka arbetsgivare åtagit sig utgeersättning till arbetstagare som deltar i undervisningen. Har detta systemfungerat i sju ? Inrikesministern sade alt det var onödigt att föra dennadebatt nu när vi skall övergå till ett nytt system. Jag skulle vilja säga attdet kanske var onödigt att införa ett annat system när vi nu skallövergå till något helt nytt, som jag hälsar med tillfredsställelse. Folkbildningsorganisalionerna ivårt land har ju kunnat glädja sig åt ett mycket fint och gott samarbete. Mångahar varit besjälade av äkta och fin idealitet, en folkbildningsidealism som harbetytt mycket. Det kvotsyslem som införts har upplevts som störande ochbesvärande i samarbetet. Jag vill fråga - och lovar jag inrikesministern attdet skall bli min absolut sista fråga: Kan vi räkna med att studieförbundenblir likställda i vad gäller möjligheter att medverka i den utbUdning som kanbh resultatet av den aviserade propositionen? Studieförbunden är jämställda. När detemellertid gäller studiecirklar som har kommit till stånd som ett resultat avförhandlingar och arbetsgivaren har åtagit sig att bekosta viss undervis- ningligger det mycket nära till hands atl organisationer som ABF får i uppdrag attorganisera studierna; vissa av de andra folkbildningsorganisationerna har avnaturliga skäl inte samma intima kontakt n-ied arbetsplat serna som ABF har.Men det görs ingen skillnad mellan förbunden i detta avseende, och jag kan intese att det finns någon anledning atl önska sig det heller. Jag sade att vi har haft utbildning för invandrare underen period av sex . Sedan tillkom i fiol denna speciella anordning att manhar kunnat fä betalning för den undervisning som sker och som dä gällerarbetsplatsernas folk. Men det är ju bara en mindre del av det hela, och därförtrodde jag att i sina allmänna funderingar om principerna ändåmöjligen såg på hela utbildningen, där vi har samma intresse av att det skallvara en bra utbildning och har anledning att ge anvisningar om studieplanerosv. Det var alltså i detta avseende jag pekade på attutbildningen har beställ under en följd av år. Så okunnig är jag självfalletinte om dessa frågor att jag eljest skulle säga något sådant jag avsågnaturligtvis utbildningen i dess helhet. An pass II ingsä t gärder för invandrare. Ang. svenskundervisningen för invandrare HerrOLSSON i (vpk): i mästrar mig för att jagsäger att företagen har importerat arbetskraft. Han säger att det är ingakollin. Det menar självfallet inte jag heller, även om invandrarna stundtalshar blivit behandlade på det sättet här i landet. Men man importerar en vara,och den varan är arbetskraft. Den här beskrivningen att invandring är fri och spontanoch kommer av och till är ju inte korrekt. Det ärbara atl läsautskotlsbetänkandet, där man ser kurvorna: när arbetslösheten stiger sjunkerinvandringen osv. Behovet av varan arbetskraft bestämmer invandringen, ochdessa faktorer betingas av varandra. inställning kommer också till uttryck när hansäger att både företagen och fackföreningarna får ta på sig ansvaret förbristerna. Fackföreningsrörelsen och företagen skulle alltså ha lika stortansvar för att invandrarna inte fått den undervisning de skall ha och inteblivit mottagna på det sätt som de borde ha blivit mottagna på, dvs. att deborde ha likställts med svenska medborgare. fortsatte med att säga alt den fackligasolidariteten gäller och att sist anställd först får gå. Ja, den solidaritetengäller när fackföreningarna får bestämma, men det är verkligen inte så ofta,utan det är pä de ställen där de tillkämpat sig en sådan styrka att de har maktöver företagen att bestämma. Annars kan jag tala om för att detfungerar inle alls på del sättet att sist anställd först fär gå, utan det är såatt bäst anställd sist får gå. Så fungerar det i praktiken i de allra flestaföretag, där arbetsgivarna själva bestämmer över detta. Överiäggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. 6 protokoll 1972. Förvärv av svenskt medborgarskap, m. m. Utskottets hemställan bifölls. § 8 Förvärv av svenskt medborgarskap, m, m. Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 11 ianledning av motion angående förvärv av svenskt medborgarskap,m, m. 1 detta betänkande behandladesmotionen 1972:595 av m. fl. (fp), vari, såvitt nu var i fräga,hemställts att hos Kungl. 1, att förslag framlades om ändring i lagen om svensktmedborgarskap av innebörd att utlänning som vistats i landet - dock i vad gällde nordisk invandrare - skulle kunna erhålla svenskt medborgarskap, 2. att expeditionsavgiften för ansökan och anmälan försvenskt medborgarskap borttogs. 1. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:595 i fråga om ändring i medborgarskapslagen 2. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:595 i fråga om expeditionsavgiften. Reservation hade avgivitsbeträffande ändring i medborgarskapslagen av herrar i ArvUca (fp) ochCarlström (fp), som ansett att utskottet under I bort hemställa, att i anledning av motionen 1972:595 i fräga omändring i medborgarskapslagen som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vadreservanterna anfört. HerrCARLSTRÖM (fp): 1 inrikesulskottets betänkande nr 11beträffande ändring i medborgarskapslagen, som vi just nu behandlar, finns enreservation av i och mig som är föranledd av attutskotts-majoriteten icke ansett sig vilja precisera tiden för utlänningserhållande av svenskt medborgarskap, vilket i motionen 595 tillårets riksdag föreslagit. Redan vid föregående års riksdag fanns en liknandemotion från , vari man hävdade att tidpunkten för naturalisa-tion,för icke nordisk medborgare och regelmässigt tillämpade förinvandrare från annat nordiskt land, borde avkortas till fyra respektive tvåår. En av motiveringarna var att invandrarna snabbare skulle kunna få utöva sinrösträtt i vårt land, vilket ansågs särskilt angeläget, i varje fall när detgällde kommunala val och landstingsval. Jag tillåter mig här citera vad inrikesutskottet skrev : "Enligt utskottets mening talar många skäl för en sänkning avtidskravet vid naturalisation, men med hänsyn till att frågan övervägs ipågående utredning och då ändringar i berörda regler bör föregås avöverläggningar med övriganordiska stater med vilka samarbete ägt rum i dessa frågor ärutskottet inle berett att ta ställning till vilken tidsgräns somär lämpligast. Utskottet kan därför inte biträda motionsyrkandet men utgår frånatl Kungl. Maj:t har sin uppmärksamhet riktad på frågan." reserverade vi oss i utskottet och villeatt skulle som en viljeyttring ge till känna att lagstiftningsarbetetborde inriktas på en sänkning av tidsgränserna till fyra respektive två år.Riksdagen biföll utskottets förslag. Genom en annan motion hadegrundlagberedningen anledning att ventilera frågan huruvida utlänning bordetillerkännas rösträtt vid kommunala val i -, och av beredningens yttrandeframgick klart att tidsgränsen vid naluralisalion i stället borde avsevärtsänkas. Grundlagberedningens och inrikesutskotlets synpunkter sammanföUsåledes. Något förslag om ändring av de gamla reglerna har ännuicke framlagts, men har i en partimotion även till årets riksdagvelat aktualisera ärendet för att en lösning skall komma till stånd utanalltför lång tidsutdräkt. Andan i debatten var sädan att även de somföreträdde ulskottsmajoriteten kanske nu känner en liten besvikelse över atlvad som då sades och skrevs ännu inte har avsatt några spår. i Ai"vika och jag har ännu en gångvelat markera den stora vikt vi tillmäter detta ärende genom att reservera ossför bifall till motionens yrkande om en sänkning av tidskravet till fyrarespektive och för att lagstiftningsarbetet inriktas med sikte på dentidsangivelsen. Självfallet anser vi att överiäggningar med övriga nordiskastater måste inledas, och även slutföras, innan lagstiftningsarbetets konkretaresultat presenteras. Vi tror det är angeläget för samtliga stater i tillämpar lika tidsintervaller. Förhandlingarna bör därför leda till eltsnabbt beslut. Vi hyser den uppfattningen att det är tillräckligt med deangivna årens vistelse i för att utlänningarna skall ha kommit tillklarhet om huruvida de önskar stanna här eller återvända till sill hemland. Fördem som då önskar stanna bör det kännas trivsammare om vi snabbare kan välkomnadem som svenska medborgare. Jag ber att få yrka bifall till reservationenvid inrikesutskottets betänkande nr I 1. Föivärv av svenskt medborgarskap, m. m. HerrFAGERLUND (s); Som anförde diskuterade vi denna fråga , och då skrev utskottet om vad grundlagberedningen och konstitutionsutskottethade sagt. Jag tycker inte att vi har ändrat uppfattning . Tvärtom säger vi iutskottels betänkande att vi vidhåller vår principiella inställning, och vitalar om alt grundlagberedningens förslag nu kan väntas gå ut på remiss ochfrågan därmed bli ytterligare belyst. Och när ärendet alltså nu är på gång harvi velat avvakta det förslag som snart kommer atl framläggas. Sedan vill jag här bara bemöta en motivering som anförts,och det är det enda nya jag har att komma med ; i övrigt kan jaghänvisa till vad jag sade . Det har sagts att vi genom att låtainvandrarna få Sekretesskydd för uppgiftslämnare till inteirju- och enkätundersökningar ulöva sinrösträtt tidigare skulle fä flera all söka svenskt medborgarskap. Men 1968. dåkvalifikationstiden var för nordbor, fick 3 719 personer svensktmedborgarskap efter ansökan, och 1969. da kvalifikationstiden hade sänkts , sjönk denna siffra till 1 37] medan antalet beviljade svenskamedborgarskap efter anmälan, där kvalifikationstiden fortfarande var tioår och 1969 blev , ökade från 899 till 6 801. Vad säger oss dessa siffror? Jo, de säger oss atl de sominvandrar eller tar etl arbele i ell annal land - jag iror delta gäller ävensvenskar som söker sig iilon-ilands - inle är beredda att ansöka om nytlmedborgarskap , därför all de har kontakter med sill hemland; de ärinte redo all släppa sill gamla medborgarskap. Den problemaliken tror jag inten-ian löser genom en sänkning av naluralisafionsliden. Med detta yrkar jag bifall till utskottets hemställan. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av herrar i och , ochförklarades den förra propositionen vara med övei-vägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 11 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av herrar i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Utskottets hemställan bifölls. § 9 Sekretesskydd för uppgiftslämnare till intervju- ochenkätundersökningar Föredrogs betänkande nr 16 1anledning av motion om översyn av frågan om sekretesskydd för uppgiftslämnaretill inteiyju- och enkätundersökningar. I detta betänkande behandlades motionen 1972:394 avherr () och () vari hemställts att hos Kungl.Maj:t skulleanhålla om en vidgning av direktiven offentlighets-ochsekretesslagstiftningskommitté så att frågan om sekretess åt uppgiftslämnaretill intervju- och enkätundersökningar i sin helhet kunde prövas avutredningen. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1972:394. Reservation hade avgivits av herrarNelander (fp) och (), vilka ansett att utskottet bort hemställa, att i anledning av motionen 1972:394 hos Kungl.Maj:t skulle anhålla att frågan om sekretesskydd för enskilda uppgiftslämnaretill intervju- och enkätundersökning gjordes till föremål för utredning. Att gå ut och fråga folk vad de tycker i olika ämnen ochhur de har det i olika avseenden är en numer rätt vanlig metod atl samlainformation. Den tillämpas av statliga och kommunala myndigheter, av vetenskapligainstitutioner och av enskilda organisationer av olika slag. är det enberättigad metod att samla information, ibland är del inte en berättigad metod.Därom må n-ian tycka vad man vill, det väsentliga är atl metoden används iganska stor skala . Att det är en frekvenl metod motiverar enligt min meningall man titlar på hur uppgifter av det här slaget används. Ofta utlovasuppgiftslämnarna anonymitet för sina uppgifter, n-ien del finns i och för sigingenting som säger hur en sådan utlovad anonynritet skall säkerställas. Detfinns inga regler på detta område. Jag tror att n-ian både frånuppgiftslämnarnas och från undersökarnas sida uppfattar delta som etl problemoch att man i allmänhet efterlyser regler på della omiäde. Vi vet, fru talman, att man går ul och frågar folkom deras levnadsvanor, deras bostadsförhållanden, deras poliliska uppfatlning,deras inställning till EEC, statskyrkan, kollektivanslutningen, u-hjälpen ochmycket annat, men vi vet ganska litet om hur dessa uppgifter utnyttjas av demsom samlar in uppgifterna. Kan vi vara säkra på alt den enskildeuppgiftslänmaren inte kan identifieras? Kan vi vara säkra på att man inte justgenom att man identifierar den enskilde uppgiftslänmaren kan manipulera eller ivarie fall utnyttja honom eller henne? l''rän motionärernas och reservanternas sidahar vi oroals av frågeställningar av detta slag och vi tror all del ärsamhällets skyldighet att se över den här problematiken,Konslitulioiisulskoltels majoritet upplever inte saken pä samnia sätt,Konslilutionsulskollels majorilet har inte kunnat upptäcka atl della är någotproblem. Lät mig citeia några formuleringar i ulskoltsbetänkandet.som enligt min mening visar att ulskottsmajoriteten inte har upptäckt problemet. Det sägs: "Någon allmän skyldighet atl lämna uppgiflei lill av enskild bedriven intervju- och enkätundersökning finns inle. Undersökare och uppgiftslämnare kan normalt frill överenskomma om i vilken ulslräck ning länmal frågesvar fär offentliggöras eller eljest begagnas av undersöka ren. ---- Enligt utskollets mening har inle förekoinmil sädana förhållandenmed avseende på av enskild bedrivna intervju- och enkät- Sekretesskydd för uppgiftslämnare till intenfu- och enkätundersökningar Sekretesskydd för uppgiftslämnare till intervju- och enkätundersökningar undersökningaratt det finns anledning att nu överväga en särskild reglering av frågan omsekretesskydd för uppgiftslämnare till sädan undersökning." Bortsett från att man kan fräga hurkonstitutionsutskottets majoritet vet det, är min reflexion att här tyckerutskottsmajoriteten inte att det är några problem. harinte hört någonting av den kritik rörande formerna för opinionsundersökningarav partisympatier som vi har haft här i landet. Man har inte tagit intryck avden diskussion .som förts om undersökningen av kommunalarbetarnas partisympatier,man har inga synpunkter på undersökningar rörande svenska folkets attitydertill EEC, för att nu ta ett par exempel på undersökningar av enskildamänni.skors inställning som redovisats i dagspressen . konservativa majoritet har inteobserverat detta problem. Den har inte uppmärksammat debatten och har följdriktigtinte ansett att det finns någon anledning att göra något åt saken. Jag vill förmin del bara framhålla att vi som har motionerat och reserverat oss i denna frågahar en annan mening.