prot · FV09118 · 1972-12-31 00:00:00 — För det tredje ger vår demokrati mycket små möjligheteratt ingripa mot politiska organisationer och mot vad de gör inom sina ramareller inom sina egna familjer. Det är oerhört svårt att ingripa mot det, ävenom vi skulle tycka mycket illa om den verksamhet de bedriver eUer de åsikter dehar. Däremot har vi inom skolans ram skapat möjligheter för barnen att somstödundervisning få två veckotimmars undervisning i hemlandets språk, och vihar även på andra sätt försökt att inom skolan ge positiva alternativ. I övrigt konstaterar jag bara - somjag också sade i mitt svar - att skoldirektionen i med storuppmärksamhet följer den verksamhet det här gäller. HerrMÅBRINK (vpk): Jag vill svara utbildningsministern på den där frågan: Närdet gäller politiska riktningar av typen den grekiska fascistiska ideologin ärjag beredd att medverka till att vi begränsar vederbörandes möjligheter attverka här i landet. Ja, jag är beredd att gå så långt att vi förbjuder denverksamheten. Det finns ju de som anser att även andrariktningar är anslutna till diktaturideologier, och det är kanske litet svårtatt peka ut just den grekiska och där dra gränsen. (vpk): Det är inte svårt att dra den gränsen när det gällerfascismen. Jag kan för övrigt skicka frågan tillbaka tillutbildningsministern: beredd medverka till att begränsa fascisternasverksamhet i det här landet? Om åtgärder mot hyresstegring Överläggningen var härmed slutad. § 1S Om åtgärder mot hyresstegring Herr inrikesministern erhöll ordet för attbesvara i (vpk) framställda interpellation,nr 147, och anförde; i har frågat dels omregeringen anser den nuvarande utvecklingen på bostads- och hyresmarknaden varai överensstämmelse med en socialt inriktad bostadspoUtik fri från spekulationoch profifiakt, dels vilka åtgärder regeringen avser att vidta för att snabbtbryta den nuvarande hyresstegringsvågen och åstadkomma lägre hyror. Det grundläggande för vår bostadspolitik är just desssociala inriktning. Den dominerande delen av nyproduktionen av bostäder skerpå mark som kommunen upplåter, varvid kommunen kan utöva visst inflytande påhyresnivån i nya bostadsområden. av de nybyggda bostäderna iflerfamiljshus uppförs av allmännyttiga eller kooperativa företag, dvs. företagsom representerar samhället och bostadskonsumenterna. De allmännyttigaföretagen har tilldelats en ledande ställning vid bruksvärdebedömningen enligthyreslagen, och deras självkostnadsbestämda hyror anger alltså i storutsträckning hyresnivåerna. Vidare gör staten väsentliga insatser för att påverkahyresnivån. Vid den statliga bostadslängivningen prövas vilken högstaproduktionskostnad som kan medges för sådana lån. Genom paritetslånen hållskapitalkostnaden i nyproduktionen nere, och räntelånen har en liknande effektför ett stort antal lägenheter. Lånesystemet i förening med hyreslagstiftningeninnebär också en begränsning av vinstmöjligheterna inomfastighetsförvaltningen. Bostadstilläggen till barnfamiljer innebär betydandehyresminskningar för betalningssvaga hushåll. Statens utgifter för dettaändamål beräknas för innevarande budgetår till . Frågan omen vidgning av detta stöd till hushåll utan barn prövas , ochproposition i ämnet beräknas bli lämnad till riksdag. Slutsatsenkan knappast bli annan än att den sociala inriktning som Om åtgärder mot hyresstegring bostadspolitikenhar motverkar spekulation och profitjakt på bostadsområdet. Självklart måste emellertid höjda priser och löner slåigenom också i bostadskostnaderna, eftersom bostadsföretagen måste få täckningför ökade kostnader för bostadsförvaltningen. Det är emellertid en viktiguppgift för bostadsföretagen och inte minst självkostnadsföretagen att genomolika åtgärder hålla förvaltningskostnaderna nere. vill jag erinra om det omfattandebostadspolitiska utredningsarbete som pågår inom bl. a. boendeutredningen (In1970:36) och bostadsfinansieringsutredningen (In 1972:3). Den sistnämnda utredningenskall överväga frågan efter vilka linjer finansieringen av bostadsbyggandet påsikt skall lösas. HerrWERNER i (vpk); Jag tackar inrikesministern för svaret på mininterpellation. Jag har i interpellationen gett bakgrunden till de frågorsom jag ställer där. Tusentals lägenheter står tomma därför att folk inte harråd att hyra dem, som 475 000 hushåll är trångbodda.Orsaken till dessa förhållanden är främst de höga hyrorna, framför allt inyproduktionen, och särskilt i , där man kan redovisahyreskostnader på långt per kvadratmeter lägenhetsyta. Den undersökning som gjorts av statistiska centralbyrånvisar att hyrorna i flerfamiljshus har stigit med 118 procent.Trots de stora hyreshöjningarna fram till talar mycket för att 1972kommer att bli det verkliga rekordåret när det gäller hyreshöjningar, eftersomhöjningar är begärda över hela hyresområdet. I privatägda hus, byggda före1958, har hyreshöjningar på kvadratmetern genomförts. I deelva årgångar privathus som undandragitshyresregleringen har höjningarna ofta varit större än kvadratmetern.I de kommunala och allmännyttiga bostadsföretagens bostadsbestånd har storahöjningar genomförts eller planeras. fortsätter den okontrolleradehyresstegringen i nyproduktionen. Min fråga var: Kan den nuvarande utvecklingenanses vara "i överensstämmelse med en socialt inriktad bostadspolitik frifrån spekulation och profitjakt"? Inrikesministern undviker att svaradirekt på frågan. Han hänvisar i svaret till att den dominerande delen avnyproduktionen av bostäder sker på mark som kommunen upplåter och att kommunendärvid kan utöva visst inflytande på hyresnivån i de nya bostadsområdena. Hansäger vidare att av de nybyggda bostäderna i flerfamiljshusuppförs av allmännyttiga eller kooperativa företag och att de allmännyttigaföretagen har tilldelats en ledande ställning vid bruksvärdebedömningen enligthyreslagen och att deras självkostnadsbestämda hyror i stor utsträckning skallange hyresnivån. Låt mig till den första frågan, om kommunernas förmentainflytande på hyresnivån i nybyggnationen genom att de upplåter mark, sägaföljande. När det gäller samhällets markpolitik står man sämre mstad utei storstadsregionerna än vid slut. alltgäller detta de tre tätortsregionerna, särskilt kanske Storstockholmsområdet.De tre storstadsregionerna har den lägsta andelen bostadsbyggande på kommunägdmark, och kommunerna i har den absolut lägsta andelen. Medanbostadsbyggandet i landet som helhet redovisar av bostadsbyggandetpå kommunägd mark, är motsvarande siffra för något över 60procent. Den starka koncentrationen inom byggbranschen medsammanflätning av privatbyggmästare, byggnadsmaterialproducenter och storbankertill konsortier som köper upp stora markområden har lett till att mångakommuner blivit helt beroende av stora privata markägare. Där kommunernasaknat resurser har konsortierna trätt in och köpt mark ofta mitt framförnäsan på kommunerna, såsom i det bekanta Nackafallet där ett Wallenbergföretagsålde mark som förvärvats till kvadratmetern för 24 kronorkvadratmetern; självfallet till ett privat byggkon-sortium. Genom sitt markägande är byggkonsortierna med och påverkarplanering och sociala funktioner. Den kommunala och privata planeringsapparatensmälter till en viss del ihop i ett gemensamt planeringsorgan. sade i sitt yttrande till Regionplan 70,att en stor del av det framtida bostadsbyggandet i Storstockholmsregionenkommer att ske på privatägd mark. Regeringen vill inte gå med på markvärderingsregler,som gör att kommunerna kan förvärva tätbebyggd mark eller mark, som är planeradför tätbebyggelse, till rimliga priser. Den uppreklamerade fonden för kommunalamarkförvärv tillförs som bekant mycket blygsamma belopp. fortsätter privatbyggmästarna att lägga undersig nya stora markområden. Vårt parti har inte en utan väcktförslag om en sådan lagbestämmelse, att endast samhällsägd mark skall fåstadsplaneläggas. Vi menar, att det är aUdeles uppenbart att en sådanlagbestämmelse skulle ha stor betydelse för att hindra ytterligare markköp frånde stora privata byggkonsortierna. Det skulle också vara ett starkt vapen ihänderna pä kommunerna när det gäller att i ägo överföra mark sombyggkonsortierna redan köpt upp. Det inflytande på hyresnivån sominrikesministern talar om i svaret är på det här området mycket begränsat. När sedan inrikesministern hänvisar till att deaUmännyttiga bostadsföretagen tilldelats en ledande ställning vidbruksvärdebedömningen, är det viktigt att komma ihåg ett par saker. För det första har hyrorna i nyproduktionen även hos deallmännyttiga bostadsföretagen stigit mycket kraftigt . Enligthyreslagen - förarbetena och kommentarerna till den - är det med dessa hyrorman skall jämföra. Hyran för de lägenheter som skall prövas skall till och medbetraktas som skälig, om den inte väsentligt överstiger den allmännyttigaproduktionens hyror. För det andra visar det relativt ringa antalet avgörandeni hyresmäl angående prövning av de s. k. förstagångshyror, som har skett, intenågon enhetlig bild vare sig beträffande jämförelse med de allmännyttigabostadsföretagens lägenheter eUer vad departementschefen i övrigt Om åtgärder mot hyresstegring 13 protokoll 1972. Om åtgärder mot hyresstegring förutsågvid behandlingen av den nya lagstiftningen. Om de allmännyttiga företagen skall kunna spela den rollsom det har talats om, måste det också vara en huvuduppgift både för staten ochför kommunerna att skapa erforderliga förutsättningar för företagen att åstadkommaen bostadsproduktion som gör det möjligt att uppfylla dessa förväntningar. Som vi i tidigare sammanhang har sagt kan man - för dettredje inte utan vidare acceptera vilka självkostnader som helst som underlagför hyressättningar och jämförelser, eftersom även självkostnadsprincipenibland kan leda tiU orimliga hyror. Det är inte ovanligt att kommunema i sintaxepolitik frångått självkostnadsprincipen beträffande eltaxor, va-taxor,kostnader för bUplatser, skyddsrum och olika exploateringskostnader. När det slutligen i svaret sägs att höjda priser och lönermåste slå igenom också i bostadskostnaderna, försöker inrikesministern få dettaatt framstå som en självklarhet, men huvudfrågan måste vara: Vad gör regeringenåt de höga materialpriserna? Medan arbetslönemas andel av byggkostnadernasjunker, ökar materialprisernas andel. De svarar för över 50procent av kostnaderna. Vad gör man när det gäller att komma till rätta med destarka monopoltendenser som är rådande inom byggnadsmateriaUndustrin? Man har begränsat sitt agerande till att ha observeratdessa tendenser, men man har underlåtit att vidta några som helst konkretaåtgärder. förhåller det sig inte alls som herrWerner i säger. är ju egentligen väl orienterad på dettaområde, och därför är jag förvånad över atl han inte observerat den länga radav prisundersökningar som pris- och kartellnämnden gjort just när det gällerbyggmaterial. Jag bara tar det som ett enda exempel i detta sammanhang. I anslutning tiU vad yttrade om markpolitikenkan jag gärna säga att jag tycker det har förekommit många utmanande ting närdet gäller en del bostadsbyggande företag. Man har försökt förvärva mark istrategiska lägen och ansett det vara en självklarhet att man skulle få svaraför bebyggelsen där och göra betydande vinster. Men utvecklingen under desenaste årtiondena har ju varit att vi börjat komma till rätta med dessaproblem och hindra denna form av spekulation. Vi har för närvarandebyggkonkurrensutredningens förslag liggande i departementet. Det för dennafråga ytterligare framåt genom att slå fast att en förutsättning för att bebyggelseskall ske är att kommunen äger marken och ställer den till förfogande. Vihåller just på att pröva detta förslag det har varit delade meningar iremissbehandlingen men utredningens förslag är ett uttryck för att vi inte ärtill freds med den ordning som råder , utan att det finns anledning tillytterligare åtgärder. För dagen kan jag dock inte gå mera in på detta. Men även om vi noterar att det finns en del alt göra iframtiden, har vi nog anledning att konstatera att vi har nått betydande resultatmed de åtgärder som satts in. Om jämfört med andra länder ävenmed våra nordiska grannländer skulle han ha funnit att vi i verkligheten harlyckats att med våra åtgärder ganska väl bemästra kostnadsutveckhngen på dettaområde. Om vi jämför finner vi attboendekostnaderna ökat . Det är tyvärr lika mycket somlevnadskostnadsindex gått upp under den tiden. Man skulle önskat att vi hadekunnat se en lägre utveckling. Anledningen till att man kommit upp till samma ökning somför levnadskostnadsindex är att särskilt driftkostnaderna har stigit kraftigtunder perioden. Däremot har byggnadskostnaderna inte ökat så påtagligt. Det varen ganska gynnsam utveckling , och det är först som enstark rörelse uppåt i byggkostnaderna har skett. Det är anledning att notera detta. Vi har fått lov attgodta en viss höjning av kostnaderna, dessa har naturligtvis samband med vadsom händer i samhället. Höjningen av lönekostnadsindex har dess bättre varitbetydligt högre, och detta innebär att det bör ha blivit en standardstegringnär man relaterar hyran till lönen för den period som jag nämnt. Vi får räkna med att den organisation som bostadskonsumenternasjälva har för att bevaka sina intressen, hyresgäströrelsen, med de nyaförutsättningar man fått vid förhandlingsbordet bör kunna själv bedöma om dehyreshöjningar som man nu fått acceptera vid uppgörelserna skall anses skäligaeller ej. Jag vill inte vara så snabb som och utan vidare säga attde tal som nämndes här skulle vara uttryck för att man nått ett dåligt resultatvid förhandlingsbordet. De är ett uttryck för att man konstaterat attdet har skett höjningar, som jag nämnde, i fråga om driftkostnaderna, ochkanske på något annat område, som gör att man fått lov att acceptera en höjningav hyran. Med det sagda vill jag notera att vi tyvärr inte kan kommaifrån att när vi är med och accepterar högre löner, i förhoppning om att få enhögre standard, tar det sig uttryck i att vissa kostnader stiger. harvi inte kunnat frigöra bostadssektorn från att också bh påverkad av denutvecklingen. Men mina siffror ger ändå vid handen att vi trots allt kan sägaatt det i stort varit en utveckling till det bättre. Om åtgärder mot hyresstegring Under detta anförande övertog fru andre vice talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. HerrWERNER i (vpk): Vad statsrådet nu säger, tiU att börja med, ommaterialpriserna och materialindustrin bekräftar ju vad jag sade i mitt förstainlägg, att det endast har gjorts en hel rad undersökningar. Regeringen sägersig tidigare ha haft de här monopoltendenserna under observans. Men vad jagefterlyser är; Vilka konkreta åtgärder har man från regeringens sida vidtagitnär det gäller materialindustrin? Den enda konkreta åtgärden äratt man lade ned en utredning strax efter kriget som hade i uppdrag att utredade här frågorna. Det är inte sådana åtgärder jag efterlyser. Det är konkretaåtgärder för att begränsa monopoliseringen jag vill ha. vill att förutsättning förstathga lån skall vara att kommunerna ställer mark till förfogande, det ärriktigt. Om åtgärder mot hyresstegring såvitt jagläst rätt det är möjligt att jag har fel så är inte förutsättningen för attkommunerna skall få statliga lån att de behåller marken i sin ägo. Hela svaret på mina frågor hängs egentligen upp på debostadstiUägg som utgår och som föreslås bli utvidgade tillytterligare grupper nästa budgetår. De här bostadsbidragen anses vara ettuttryck för att man bedriver en bostadspolitik som motverkar spekulation ochprofitjakt. Jag tillåter mig att betvivla att bostadsbidragen i sig självamotverkar dessa förhållanden. Vi har sagt tidigare, och det kan upprepas ävennu: Vi är självfallet inte motståndare till att man inför bidragsregler somskall möjliggöra för betalningssvaga grupper att hyra en god bostad. Men visäger att problemet med de höga hyrorna kan aldrig lösas medsocialpolitik. Man kan inte i längden bara lappa på med bostadsbidrag som jutil syvende og sidst hamnar hos bankerna och dem som spekulerar i mark,byggmaterial och byggande. Vår uppfattning är att man måste angripa debakomliggande orsakerna, spekulationsmaskineriet. Man måste bryta med affärs-och profitinställningen på bostadsområdet. Den bostadspolitik som innebär att konsumenterna skallbetala priset på bostäder efter kalla affärsprinciper ligger långt ifrån denbostadspolitik som regeringen sade sig vilja föra från mitten av 1930- och1940-talen. Det var man talade om lågräntepolitik somskulle garantera billigt kapital till bostadsbyggandet, hyreskontroll somskulle hindra privata värdar att ockra på bostadsbristen, familjebostadsbidragsom skulle göra det möjligt för barnfamiljer att hyra rymliga bostäder tillhyggliga priser, ett kreditsystem som tillsammans med samhäUets hyreskontrollskulle dämpa de privata spekulanternas intressen att äga bostadsfastigheter. ställde man kraven att tomtmarken skulle kommunaliseras och hyreshusen gradvis överföras isamhällets ägo. Men det är ju och framför allt som man har fört en i avgörande stycken rakt motsattpolitik, en politik som syftar till att de s. k. marknadsekonomiska krafternaskall styra bostadsförsörjningen. Jag hävdar att utvecklingen på bostadspolitikens område ären medveten eftergiftspolitik för de krafter som hävdar att de marknadsekonomiskakrafterna skall styra bostadsförsörjningen. Det främsta uttrycket för den härmedvetna pohtiken - jag tror jag har sagt det tidigare - är de uttalanden somdåvarande inrikesministern gjorde vid riksdag i samband meddiskussionerna om de ändrade villkoren för bostadsbyggandet, då han hävdadeatt "de friare avtalsförhållanden på hyresmarknaden och de ändradevillkor för bostadsbyggandets finansiering som väntas bli resultatet avpågående utredningsarbete kan beräknas till att bostadskostnaderna, åtminstoneinom vissa delar av bostadsbeståndet, stiger förhållandevis mer änlevnadskostnaderna i allmänhet". Det är ju också vad som har skett. Jag tycker att det är helt ointressant vadhyresgäströrelsens ledning anser om hyrornas storlek. Det avgörande är vadhyresgästerna anser om hyrornas storlek, och det vet vi mycket väl . Jag är väl medveten om att det finnshyresgäster, som i och hans parti håller kontakt med och sombedriver en mycket aktiv verksamhet för att protestera mot höga hyror. Jag ärinte övertygad om att argumenteringen alltid blir särskUt saklig. Jag har förmin del velat förutsätta att hyresgästorganisationen på ett riktigt sätt harförsökt tillvarata hyresgästernas intresse vid förhandlingsbordet. Jag villalltså inte som här i säga att den inte har skött sinuppgift i detta sammanhang. Det är vidare ett önsketänkande, , att tro attvi skall få en utveckling i vårt samhälle, som innebär att vi kan förbättra vårlevnadsstandard genom att höja lönerna utan att det får konsekvenser i vissaavseenden. Det är tyvärr så att vi har fått notera höjningar av priserna pålivsmedel, bostäder, kläder osv. Vi har naturligtvis alla anledning att vara påvår vakt och att varje gång höjningar inträffar fråga oss, om dessa ärnödvändiga, och det gör självfallet också jag. Men det är en annan sak att därifrån gå vidare och sägaatt vi med vissa åtgärder jag vet inte vilka hade tänkt sig beträffande materialindustrin skulle kunna åstadkomma någon väsentligförändring. Vad vi behöver är insyn på detta område, och den förbättrassjälvfallet genom utredningar. Kan man genom sådana få belägg för attlönsamheten inte är särskilt stor och att produktionen är rationell, kan mannog konstatera att vi inte har anledning att attackera en sådan sektor. Ta ett sådant område som inredningsbranschen! Vi har inomsnickeriindustrin kooperativa företag. Dessutom har staten via Statsföretaggått in i denna sektor, och vi har därigenom en viss insyn där. Vi får nog sägaoss att det förmodligen inte finns sä mycket att vinna på denna sektor. Vi kanpå det ena området efter det andra finna det väsentligt att få insyn ochinformation om de rätta förhållandena. Men det finns också anledning att sägaatt i den mån informationen visar, att det inte har varit en otillbörligutveckling i fråga om priserna, får vi acceptera som ett faktum attprishöjningarna slår igenom på slutprodukten. Jag tycker vidare att inte riktigt förstodbostadstilläggens innebörd. Vi har knappast tänkt oss att med dessa väsentligtkunna påverka själva produktionskostnaden. Det vore en orimlighet. Men det ärju ett stöd som är inriktat på att vi skaU hjälpa de betalningssvaga grupperna,så att de trots att vi har hyror som är eller uppfattas som relativthöga, kan få möjlighet till välutrustade och rymliga bostäder. Det är där sombostadstilläggen har sin stora uppgift att fylla. Jag vågar säga att vi ijämförelse med andra länder har kommit mycket långt när det gäller att ge stödåt barnfamiljerna, så att de kan få en bra bostad. Vi kan därigenom mycketkraftigt reducera familjens levnadskostnader. Jag behöver inte upprepa siffrorpå detta som har nämnts i annat sammanhang, men tilläggen ger mycket påtagligaeffekter. Jag vet inte om menar att det skulle ha variten bättre ordning att använda pengarna för att mera generellt pressa nedkostnaderna, vilket i större utsträckning skulle ha gynnat de grupper somsjälva har råd att betala sin hyra. Jag anser att bostadstilläggen som de nu Om åtgärder mot hyresstegring Om åtgärder mot hyresstegring ärutformade, styrda till de grupper som bäst behöver detta stöd, representerar enriktigare ordning. Men jag föreställer mig som sagt inte att bostadstilläggenkan påverka förhållandena på produktionssidan. Vi har väl anledning att hoppas på att den ganska starkarationalisering som jag anser har skett inom byggnadssektorn har kunnat till endel motverka höjningar vi eljest skuUe ha fått. De satsningar som görs påforsknings- och utvecklingsarbete inom byggnadsproduktionen är därför en faktorsom det kan finnas anledning att erinra om, även om jag inte tog upp detta imitt svar. känner bättre än jag förhållandena ute påbyggarbetsplatserna, och jag tror att han kan vitsorda att det där har gjortsåtskilliga ansträngningar att åstadkomma en rationalisering genom utnyttjandeav tekniska hjälpmedel osv. för att kunna pressa kostnaden. HerrWERNER i (vpk): Först får jag tacka för betyget att vi frånvårt partis sida håller kontakt med hyresgästerna och de delar avhyresgäströrelsen som är kritiska mot den nuvarande bostadspolitiken. Manväljer naturligtvis sitt sällskap, och vi har valt vårt. Sedan vill jag säga till statsrådet vad det är vi kritiserarnär vi hävdar att man har avlägsnat sig från den socialt inriktadebostadspolitiken. Regeringen har övergivit lågräntepolitiken, man har undermånga år tillåtit en omfattande markspekulation, man har underlåtit att ingripamot monopoliseringen inom byggnadsmaterialindustrin - ända till , och manskall nöja sig med insyn enligt inrikesministern. Man har släppt samhälletshyreskontroll och anpassat hyreslagstiftningen för att kunna höja hyrorna äveni det äldre fastighetsbeståndet. Man har avstått från att genomföra ett kredit-och finansieringssystem för bostadsbyggandet som skulle kunna innebära lägreräntekostnader och därmed sänkta hyror. I stället har man satt sin ht tiU olikaformer av bidrag till betalningssvaga grupper. Som inrikesministern heltriktigt konstaterar, påverkar det inte ett enda dugg produktionskostnaderna,men det är ju de effekterna vi efterlyser. Vi anser att den naturiiga målsättningen för en socialtinriktad bostads- och hyrespolitik måste vara att tvinga ner hyrorna i nyproduktionengenom en totalfinansiering till låg och fast ränta, genom tUlskapande av enstatlig bostads- eller samhällsbyggnadsbank, genom förstatligande av den tungamaterialindustrin och ett fasthållande av samhällets hyreskontroll. Jag vill fråga inrikesministern beträffande den utredningrörande bostadsfinansieringen som han hänvisar till i slutet av sitt svar ochsom enligt direktiven skall pröva frågan om total finansieringen; Är utredningenoförhindrad att utreda frågan om tillskapandet av en statlig bostads- ellersamhällsbyggnadsbank?