prot · FV0985 · 1972-12-31 00:00:00 — '- '' helst med förtur skall ta sig andenna fråga och försöka åstadkomma Men för del andra innebär del att i skrivelse till Kungl.Maj:t ger till känna vad utskottet anfört om tidningar på samma utgivningsortsom har etl likartat konkurrensläge. Jag förutsätter att som ett resultat avden skrivelsen kungörelsen kommer atl omarbetas i den andan och att därmedklarare riktlinjer också utformas för presstödsnämndens arbele. () kort genmäle: Det här var intressant. Del blir nämligenoklarare riktlinjer med beslut. Man säger atl man skall ge"reducerade bidrag i den mån förhållandena ger anledning härtill".Det innebär att man för in en serie oklarheter. Men plötsligt säger nu herrSvensson i att man får "klarare" direktiv. tycker jagatt han har vandrat halva varvet runt och kommit ut på andra sidan. i (s) kort genmäle: Det kan jag inte instämma i, . 17§ slödkungörelsen innehåller bestämmelser om alt en förstatidning skall kunnaerhålla bidrag då dess ekonomiska läge är jämförbart med en andratidnings. Avbesked som vi har fått från presstödsnämnden har emellertid framgått att maninte har kunnal tolka de nuvarande bestämmelserna så att man har haft möjlighetalt utge delade bidrag. Detta blir nu möjligt efter beslut. () kort genmäle; Om reglerna blir så klara, vilket ingen hittillshar begripit, kan då svara på en mycket enkel fråga: Kommer meddessa klara regler, som nu talar för, ,och atl få bidrag och i så fall hur myckel? (vpk): Det nuvarande presstödet har enligt vårt sätlalt se inte inneburit att någon ny situation skapats för den svenska pressen. I diskussionerna före besluten framhölls att man genom ett statligt lidningsstöd ville försöka förhindra fortsatt tidningsdöd och monopolise- ringstendenser. torde de flesta vara på det klara med alt det syftet inte har uppnåtts och inte kommer atl uppnås med ett fidningsstöd av nuvarande utformning, att det konserverar den nuvarande situationen och att en rad röster i presskören fortfarande hotas av undergång. Vi anser alt presstödets utformning, även som del föreligger , gynnar de myckel stora tidningarna och hjälper de krafter som redan 76 dominerar den s. k. tredjestatsmakten i vårt land. I debatten om tidningar och tidningsdöd har det oflatalats om den s. k. spiralen. I del här landet är vi inne i samma olyckligaspiral som man är i exempelvis och , där tidningarna harblivil alll färre och där tidningsägandet har hamnat i ett fåtal händer. Tar man som exempel, så kan man konstaleraatt av den västtyska pressen ägs av en enda man, AxelSpringer en tvättäkta reaktionär med klar sympati för de krafter somföreträder det och revanschismen i . Också i är man långl gången på vägen mol ettborgerligt tidningsmonopol. I kraft av stora resurser har det tryckta ordettagits om hand av några stenrika människor. Det tryckta ordet är alltså tillsalu för pengar. Tidningsdöden och koncentrationen inom den svenska pressenbörjade på allvar att diskuteras det år då den socialdemokratiskaStockholms-Tidningen lades ner och huvudstaden fick ett borgerligtmorgontidningsmonopol. Fältet överlämnades till och , men det var ju bara böfian till en utveckling som sedan harfortsatt. Det första embryot fill tidningsstöd kom somStockholms-Tidningens begravningsklockor ringde, och det förtjänade välknappast namnet. Det som kom 1971 är varken av den omfattningen eller av denkonstruktionen att situationen väsentligt kunnat förändras. Och kan mankonstatera alt mindre och ekonomiskt svaga tidningar är precis lika hotade tillsin existens som . Det är företrädarna för storfinansen och monopolensom har stärkt sitt grepp över opinionsbildningen. Man kan ta situationen i som exempel, men mankan också hämta exempel från annal håll i landet. I har lidningskungenÄnder, längst ute på högerkanten, samlat en imponerande bukett tidningar i sinägo. Han har som med sina över 76 000 i upplaga är enav de största bland landsortstidningarna. Han äger , som är endatidningen i den staden, han äger Säffle-Tidningen , FilipstadsTidning och , och han äger Mariestads-Tidningen. Han haralltså också gjort inbrytningar i andra län och är på väg alt bygga upp etttidningsimperium av mycket imponerande mätt. Det har han kunnat göra därför atthan haft överlägsna resurser till förfogande. Han har utnyttjat kapitalel tillalt lägga under sig flera tidningar, och han har fått hjälp genom det statligatidningsstödet. Man kan ta flera exempel på hur de kapitalägande harflyttat fram sina positioner inom tidningsbranschen under de senasledecennierna. Det är en process som har pågått och utan att mötasav de rejäla åtgärder som kunnat garantera en mångfasetterad press och motverkakoncent ra tionstendenserna. Åtgärderna har varit otillräckliga,sade jag. Def man har gett med den ena handen har man tagit tillbaka med denandra. Höjningen av distributionskostnaderna - där SJ :s och postverketstaxepolitik vafit förödande - är drastiska exempel på hur man har tagit och hurman har gett. Beroendeförhållandetfill penningen är ett olustigt inslag i den svenska Skatt på reklam, m. m. Skatt på reklam. pressvärlden.Det är inte rimligt, tycker jag, att förekomsten av annnonser skall varaavgörande för om en tidning skall dö eller leva vidare. Det är en nödtvungendel av en marknad som strängt taget inte har någonting att göra med läsarensmarknad, det hotar friheten att ge uttryck för åsikter och att förmedlainformation. Del flnns ju åtskilliga exempel på att en journalistisktdålig tidning som är ensam i sitt område och närmast fungerar som en sorlsannonsblad blir en mycket bra affär, medan en innehållsmässigt bra tidning fårgå i stöpet på grund av svaga annonsintäkter. Tidningsstöd är ingen ny företeelse. Det har existeratsedan lång lid tillbaka också i vårt land - dvs. den svenska storfinansenstidningsstöd till de lidningar som den har velat satsa på. Det stödet har gettsi form av en rik subventionsannonsering, men också på annal sätt. Storfinansenhar pumpat in miljarder i tidningar som har företrätt dess intressen, ochresultatet är en förödande borgerlig tidningsdominans i det här landet. Den proposition som regeringen nu lägger fram ändraringenting väsentligt i detta förhållande. Enligt det föreliggande förslaget fårexempelvis den tidning i huvudstaden som står den svenska storfinansen kanskenärmast i stöd. Jag tycker att det är svårt att urarbetarrörelsens synpunkt finna det sunda förnuftet i den åtgärden. Jag konstaterar att det framför allt är de storatidningarna liksom tidigare, och ännu mera markerat - som gynnas av delnya förslaget till presstöd. Tidningarna i storsladområdel kan få elt ökat stödfrån 3,5 lill , medan landsorlens storlidningar också får sillstöd väsentligt uppräknat. Det är alltså en stor ökning medan, som vi konstaterar ivpk-motionen, de minsta tidningarna - de som bara kommer upp till grundstödeteller obetydligt däröver i själva verket får en minskning, bl. a. genom attgrundstödet behålls oförändrat trots penningvärdets fall. Vi har mot denbakgrunden föreslagit en omfördelning så att stödet till storstadstidningarnastannar vid 7 miljoner och att stödet till stora landsortstidningar stannar vid2 miljoner i stället för 2,5. Det skulle - utan att förändra det föreslagnatotalbeloppet - frigöra medel för att kunna höja grundbeloppet för de minstatidningarna fill i stället för föreslagna 200 000. Vi anser också att man på olika sätt måste stävja detspekulativa intresse som utan tvivel på olika sätt finns med i bilden i sambandmed förekomsten av ett statligt tidningsstöd. Jag tänker närmast på atttidningar som görs med mycket små redaktionella ansträngningar men med enmyckenhet annonser kan sno ål sig grundbidraget. Det gäller flera"veckotidningar med dagspresskaraktär", som det så vidunderligtheter. Risken finns för ökad spekulation på rent kommersiell basis, och del kanju inte vara meningen. Det skapar ingen livaktigare politisk debatt och gläderbara dem som har lidningar som spekulationsobjekt. Därför menar vpk att tidningarna bör ha anknytning till enrörelse eller på annat sätt fylla en opinionsbildande roll för alt blidelaktiga av detta tidningsstöd. Vi anser atl problemet delvis skulle kunnalösas genom skärpta bestämmelser när det gäller den s. k. annonsandelen. Delflnns ju nu en högsta tillåtna gräns för annonsandelen i förhållande fill lexlinnehållet.Gränsen ligger vid . Vi vill att den skall sänkas fill 40; dä skulleman få bort tidningar som har annonserna som det viktigaste och textinnehålletsom en sekundär sak. kommunisterna har också påvisat detangelägna i att man beaktar de svårigheter som en tätare utgivning innebärockså för små tidningar. Det är svårare och dyrare att ge ut dagstidningar änveckotidningar, även om dessa har s. k. dagspresskaraktär. Här spelar portot enavgörande roll liksom lönerna, de sociala utgifterna osv. Det är mol denbakgrunden som vi föreslår all tidningar som utkommer mer än en gång i veckanerhåller ett tilläggsanslag på per utgivningsdag . Vi är över huvud tagel ganska kritiskt inställda fill dentyp av lidningsstöd som proposilionen liksom belänkandet ger uttryck för. Vianser inle alt del uppfyller minimikravet atl slödel skall bidra lill allupprätthålla en dagspress som speglar den rådande opinionen och den allmännasamhäUsdebatten. Till minimikravet bör höra atl varje i representeratparti får möjlighet atl hålla sig med en rikstidning. Exempelvis vpk, som juär etl fattigt parti, har av ekonomiska skäl tvingats förvandla sin dagligarikstidning till vecko- och tvådagarstidning. Partiet är följaktligenmissgynnat, och proposilionen rättar ju inle till detta. Vi anser också atl det vore etl steg i demokratiskriktning om man tog sikte på att utfomia ell presstöd som gör det möjligt attstarta nya tidningar. I vår motion heter det: "Dessa skulle i många fallendast ersätta tidningar som malts sönder tidigare. I andra fall skulle denviktiga uppgiften fyllas att opinioner, som inle kan finna uttryck i dennuvarande pressen, skulle ges en möjlighet att hävda sig." Det är svårtatt starta nya lidningar, och vi finner det ur demokratisk synpunkt viktigt attsådana strävanden underlättas. Allt detta gör atl vi självfallet är för en nypressutredning, men det betyder inle alt man skall vänta med konkreta åtgärder åtgärder som vi anser angelägna - till dess att utredningen har redovisatsitt resultat, när det nu kan komma atf bli. Tvärtom är def bråttom. Vi har föreslagit nägra åtgärdersom kan besluta om redan nu - utan att avvakta en ny pressutiedning.Det är i och för sig otillräckliga åtgärder, men vi har också i motionenangivit några av de huvuddrag som en ny pressutredning bör syssla med. Iavvaktan på den utredningen och i vetskap om att det gäller att hindrafortsatt koncentration och utslagning av ännu flera röster i presskören - harvi alltså föreslagit konkreta åtgärder. Vi anser att en ny pressulredning är hell nödvändig.Riktpunkten för den utredningen måste vara inle att konservera nuvarandesituation som sker utan atl med kraftfulla åtgärder förhindra denmonopolistiska utvecklingen i svensk press, öka stödet till de mindre ochfattiga tidningarna, skapa nya möjligheter för partier som ärunderrepre-senlerade och vidga den demokratiska rättigheten atl starta nya opinionsbildandeorgan. Riktpunkten för den pressutredningen måste alltså vara att det friaordet inte får vara en lekboll i händerna pä kapitrlstarka grupperingar utanskall vara en demokratisk rättighet som Skatt på reklam, m. m. Nr 85 styrs av helt andra värderingar. Det är långt dithän, men en ny Onsdaeenden pressutredning som utgår från andra premisser och som har elt brett 24 mai1972 folkligt inflytande kan ge ettbättre resultat än tidigare utredningar. -------- ;;---------- Innandess måste emellertid den nuvarande trenden åtminstone bromsas Skatt päreklam, pp p. bättre sätt än detföreUggande förslaget ger möjlighet till. '' ' Det är mot den bakgrunden jag yrkarbifall till motionen 1597 av herr m. fl. under punkterna A 1, A 2, A 3 och A 5 ikonstitutionsutskottets hemställan i betänkandet nr 29. Fröken i (c); Jag är en av de elva ledamöterna ireklamutredningen och närmare bestämt en av de sex som stär bakom majoritetensförslag -det förslag som har utgjort underlag för propositionen 58. Det ärdärför rätt naturiigt att jag ser på frågan om reklamskatt ur den aspektreklamutredningen enligt sina direktiv haft att utgå från, nämligen denreklampolitiska. Ätt finansministern framför allt lägger statsfinansiellasynpunkter på skatten är kanske lika naturiigt. Han har understrukit dettamyckel starkt här . Del uppdrag utredningen fick eller ansåg sig få närriksdagen tog annonsskatten var att snabbt lägga fram del förslag tillallmän reklamskatt som man redan arbetade på. Då trodde vi i utredningen attarbetet skulle fortskrida så atl utredningens samtliga förslag skulle kunnapresenteras . När dessa utredningsplaner inte höll valde utredningenatt lägga fram elt delförslag om en allmän reklamskatt. Man ansåg det angelägetatt sä snart som möjligt ge förutsättningar för att komma fill rätta med dendiskriminering av pressen - om detta tycks alla vara ense som det innebär attannonser beskattas, medan övrig reklam icke beskattas. Utredningen föreslogalltså i sitt betänkande "Reklam I Beskattning av reklamen", somöverlämnades i är, en allmän reklamskatt på kommersiell reklam"i syfte att dämpa reklamens volym". Rätteligen borde det kanske istället ha hetat "i syfte att dämpa dess förutsedda tillväxttakt".Motiveringarna för detta ställningstagande skall jag här inte gå närmare in på.Finansministern i propositionen, utskoltsmajoritelen och de cenlerparlisliskareservanterna i skatteutskottet har instämt i dessa motiveringar, som ocksåhar framförts här . Propositionen 58 bygger i allt väsentligt påreklamutredningens förslag. I ett betydelsefullt avseende skiljer sig emellertid propositionen från utredningsförslaget. Utredningens majoritet har, som jag tidigare sade, motiverat sitt ställningslagande utifrån reklampoUtiska över väganden, vilket helt naturligt har inneburit att man inte har funnit motiv för att beskatta annonser eller annan reklam med icke kommersiellt syfte. Finansministern frångår den principen när det gäller annonser, och där har utskottet gått på samma Unje. Man har vall alt förlänga den nuvarande annonsskatten med beskattning av samtliga annonser men med olika skattesatser för dagspress och övrig press. Utredningen hade föreslagit samma skattesats för all press men beskattning endast av annonser med kommersiellt syfte. Resultatet hade för pressen i stort sett 80 blivit detsamma. Några reklampolitiska skäl för att beskatta familje- annonser,politiska meddelanden och platsannonser är inte lätta att hitta. För att undvika den skatteskärpning för dagspressen somden lO-procenliga skatten på kommersiella annonser skulle kunna leda till förvissa lidningar, beroende på deras andel av icke kommersiella annonser, kundeman enligt min mening i stället ha vall en något lägre skatteullagsprocent förpressen över hela linjen. Det hade ökat pressens konkurrenskraft genlemol andrareklammedia och även skapat större rättvisa mellan olika typer av press. Detfinns ju tidningar, också bland dem som klassificeras som populärpress, sombedriver värdefull opinionsbildning. Också del har tidigare nämnts här . Däremot noterar jag med tillfredsställelse attpropositionen också i ett annat avseende skiljer sig från utredningens förslag.Det gäller botlenavdraget på 3 mUjoner, som alltså kommer alt vara kvar. I denfrågan tillhörde jag inte heller ulredningsmajoriteten ulan var reservant. majoritet har alltså med vissa smärrejusteringar följt proposilionen. I den reservation som avgivils av folkparti-och moderatrepresentanterna i utskottet har man riktat sig mot reklamskatten iförsta hand därför att den inle skulle vara elt medel att göra reklamen bättre.Detta argument har också varil genomgående i den offentliga kritik somförslaget varil utsatt för från olika håll liksom i remissinstansernas yttranden.Della verkar på mig vara atl slå in öppna dörrar. Motiveringen förreklamskallen ärju varken i utredningens förslag eller i proposilionen eller iutskottsbetänkandet att göra reklamen bättre, utan den är att dämpa desstillväxttakt. Frågan humvida skatten skall användas som etl instrument ocksåför att påverka reklarnens innehåll kommer att övervägas av utredningen i dessfortsatta arbete. Själv har jag i ett särskill yttrande till utredningensbetänkande redan på förhand tagit avstånd från att använda skatten i sådantsyfte. Men del är alltså inte den frågan vi behandlar . De värderingar som ligger bakom utredningsmajoritetensförslag delas i stor utsträckning i partimotion, 1583, och kommerockså till uttryck i den reservation som representanter i utskottethar avgivit. Inte minst har de kommit till uttryck i de olika anföranden somOlof i hållit här som representant för decenlerparlisliska reservanterna. Jag kan emellertid inte ansluta mig till deslutsatser reservanterna kommer fram till: att nu avvisa reklamskatten menbehälla annonsskalten. Jag anser alt den lösningen ur dagspressens synpunkt ärmycket otillfredsställande. Jag befarar på goda grunder att den kan komma altmedföra alt alltmer av reklamen flyttas över från pressen till andra media,vilket inte bara kan innebära ett olyckligt inkomstbortfall för pressen utanockså kan få konsekvenser ur konsumentsynpunkt i form av en totalt sett sämrereklam. Det ärju ändå inte direktreklamen vi vill gynna! Detta är för mig två betydelsefulla skäl attstödja utskottsmajoritetens förslag i skatteutskottets betänkande nr 29, vilketjag alltså kommer att göra i den kommande voteringen. tog upp frågan om beskattningsformen ochanser att den borde fått formen av en s. k. omkostnadsavgift. Det är riktigtatt jag i ett särskilt yttrande till utredningens betänkande uttryckt sympatierför Skatt på reklam, m. m. Nr 85 den beskattningsformen. Sådanasympatier har också kommit till uttryck OnsdaaenHen ' motion, såsom påpekade. 24 mai1972 ningens majorilet enades med minoriteten om beskatlningsformen -------------------- föreslog den också atl en omprövning av densammaskulle ske efter fem Skatt pareklam, gj. Qet förslaget har emellertidinte tagits upp vare sig i propositionen '- '- eller av utskottet, vilket ju intebör hindra att en sådan omprövning kan ske ändå. aktualiserade både ikonstitutionsutskottet och i kammaren frågan hur presstöd och annonsskattförhöll sig till de grundläggande tryckfrihetsrättsliga principer som finns itryckfrihetsförordningen. Vår huvudinvändning var alt det dåvarandeförslaget genom sin kombination av etl selektivt stöd till pressen och endiffierenlierad beskattning kunde tänkas stå i strid med tryckfrihetsförordningens1 kap. 2 § om att man inte får hindra tryckning eller utgivning av skrift pågrund av skriftens innehåll. har påvisat atl olikatyper av veckotidningar får olika behandling i detta avseende. Vi fick inte lill slånd någon prövning av hurdel förhöll sig i detta avseende, och inte heller har vare sig Kungl.Maj:t eller konstitutionsutskotlel velat utnyttja möjligheten atl prövahuruvida kombinationen av ett selektivt stöd och en differentierad beskattningstår i strid med tryckfrihetsförordningen eller ej. Konstitutionsulskottetvägrade och vägrar att inkalla tryckfrihetsrättsliga expertertill hearing i utskottet. vägrade då och vägrar nu attinhämta sakkunnigytlranden från dessa experter. Utskottet gick därefter inteheller in på någon egentlig sakdiskussion om de tryckfrihetsrättsligaaspekterna på dessa frägor. Den tryckfrihetsrättsliga debatten blev därför förelt år sedan också bitvis parodisk. Konstilutionsutskottels ordförande hävdadet. ex. att enskilda ledamöter hade fört samtal med sådana som var kända för altvara Iryckfrihetssakunniga och att man dessutom genom enskild läsning hadeförvissat sig om att del här inte fanns något konstitutionellt problem. Däremotredovisades inle i debatten eller i utskottets skrivning nägon argumentation pådenna punkt. I debatten sades från övriga talare, frånsocialdemokraterna och , i stort sett bara att en åtgärd somsyftade till att stödja pressen ju inte kunde karaktäriseras som ett hinder förpressen. Det är såvitt jag förstår det enda sakargument som man, när man läserprotokollet efteråt, kan finna. Man ägnade inte ett ord åt att dessa åtgärder faktiskt vartill övervägande hjälp åt vissa tidningar och till övervägande hinder för andratidningar. Jag hörde i Eskilsluna, som är chefredaktör fören av de större lidningar som fär elt presstöd, säga all han tyckte attdebatten om huruvida åtgärderna stod i strid med tryckfrihetsförordningeneller ej var hårklyverier. Jag har här en sammanställning, gjord av riksdagensupplysningsfiänst, 82 som visar hur det produktionsbidragsom beslutades , vad gäller landsortspressenfördelar sig på tidningar med olika partifärg. Den visar atl av det presstödsom beslutades har 64 procenl gått till socialdemokratiskatidningar, har gäll till centerpartilid-ningar, fillfolkparlitidningar, till moderata tidningar, tillkommunistiska tidningar, till allmänt borgerliga tidningar och 5procenl till lidningar som inte har någon särskild partifärg. Denna partifördelning när det gäUer presstödel äriögonfallande, och jag skall strax visa varför jag tror alt dessa uppgifter ärbetydelsefulla. Vi har emellertid också fått en sammanställning som visareffekterna av de förändrade reglerna, alltså hur del presstöd som föreslås iregeringens proposition, kommer att fördela sig på tidningar av olikapartifärg. Bilden blir då följande: Socialdemokratiska tidningar får 73 procentav presstödet, de centerpartistiska tidningarna får ,folkpartilidningarna , moderata tidningar 2 procenl, kommunistiskatidningar I procent, allmänt borgerliga tidningar 11 procenl och s. k.oberoende lidningar . Det är alltså i huvudsak samma bild när det gällerpartifördelningen både för det presstöd som har fungerat och det som nuföreslås. Socialdemokratiska lidningar gynnas, Uberala och moderata tidningarmissgynnas. Del är egentligen bara på en punkt som bUden harförändrats rätt starkt, och def är när det gäller centerpartitidningarna. Defår en väsentligt mindre andel av del totala presstödet enligt de nya reglernaän enligt de gamla. Man kan undra om detta faktum åren mätare på graden avregeringens kärlek till . Det finnsju andra tendenser som tyder påatt denna kärlek har svalnat . Jag tror att dessa uppgifter är betydelsefulla därför atlman i debatten och i de inlägg som har gjorts om de tryckfrihelsrättsligaproblemen i sammanhanget har sagt all redan möjligheten att i åtgärden kaninläggas ett sekundärt syfte att förkväva vissa publikationer gör åtgärdentvivelaktig. Jag beklagar atl finansminister , när han för en stund sedanläste högt här i kammaren ur protokollet från , inte ville läsa lilellängre fram i protokoUet och även beakta vad som sagts av andra ledamöter. I såfall hade denna debatt kunnat komma ett steg framåt jämfört med för ett årsedan. Redan möjligheten att det kan ha funnits ett annat syftebakom förslaget gör alltså förslaget från tryckfrihetsrättsliga synpunktertvivelaktigt, säger en av grundlagexperterna. Regeringen vill genom presstöd öka den egnameningsriktningens möjligheter att slå igenom. Detta är inte etl primärt syfte,men det kan knappast bestridas att det har varil ett sekundärt syfle blandflera andra för förslagsställarna. Den tryckfrihelsrättsliga experten framhåller vidare bör undvika alla åtgärder, vilkas förenlighet med grundlagen ens kanifrågasättas. Jag tycker alt det material som jag här har redovisat ochsom belyser att en stor del av presstödel går fill de socialdemokratiskatidningarna, att en större del av presstödel enligt de nya reglerna går till desocialdemo- Skatt på reklam, m. m. Skatt på reklam, m. m. kratiskatidningarna och att en mindre del av presstödet enligt de nya reglerna går tillcenterpartitidningarna är ett ganska starkt skäl för att man kan ifrågasättaförenligheten med grundlagen. Ingen har bemött detta.