prot · FV09143 · 1972-12-31 00:00:00 — Utsikten att få tillbringa två veckoslut inorakasernorarådet gör att man inte onödigtvis utsätter sig för den risken. När jag pekade på möjligheten av hemförlovning ochfrikallande gjorde jag det med anledning av att den individuella prövningen vidinskrivningen av värnpUktiga nuraera är raycket effektiv. Personer som inte kananpassa sig och inte har fysiska eller psykiska förutsättningar att klaravärnplikten kan numera både före utbildningen och efter dess påbörjande istörre utsträckning än tidigare sållas bort. Härav bör riraligen följa enrainskning av den grova brottsligheten bland de värnpliktiga och därraed ocksåett rainskat behov av frihetsberövande påföljder. Vi har alltså inomutskottsraajoriteten korarait till samma bedömning som departementschefen,nämligen att de alternativa päföU-der som erbjuds är tillräckliga. Jag ber än en gång att få yrka bifall rill utskottetsheraställan. HerrHJORTH (s): Arreststraffets avskaffande är enligt rainraening bra. Jag tror inte alls att det koramer att leda till någon rainskaddiscipUn, och jag ber helt att få instämma i vad i Malraöhär anfört i frågan. Jag har emellertid begärt ordet för att uttrycka mintillfredsställelse över att lagen ora dödsstraff i krig upphävs. har juvarit en av de pådrivande staterna bakom FN- rekommendationen om begränsning avbruket av dödsstraff i fredstid hksom konventionen ora de medborgerhga ochpoUriska rättigheterna och även i övrigt aktivt verkat för en huraanisering avstrafftillärapningen. I vad avser dödsstraff under krigstid i vårt landförväntades att raiUtärstraffsakkunniga skulle korama raed förslag. Dettaförslag kom också, men det gick inte i den riktning sora jag hade hoppats på,då raan ansåg att dödsstraff i krig var så verkningsfullt att det inte kundeundvaras. Mitt hopp stod då till att regeringen skulle finna det förenligt medsina strävanden i FN att gå före med ett avskaffande av dödsstraff även underkrig i vårt land. Den socialdemokratiska partikongressens klara avståndstagandefrån dödsstraffet fullföljs nu av regeringen, och mina förhoppningar hardärraed infriats. Sedan är det förstås en lång väg att gå innan alla länderinsett det priraitiva i att i vår starkt utvecklade och upplysta världfortfarande skipa rättvisa genom halshuggning, strypning, elektriska stolen,gaskammaren, arkebuseiing eller hängning. Jag vill i detta sararaanhanguttrycka min beundran för och uppskattning av oförtmtnaarbete för dödsstraffets avskaffande och straffUndring för politiska fångar. Vad sora är lika upprörande som dödsstraffet är den tortyrav fångar sora i så stor utsträckning förekommer i många länder. Ohyggligaförhörsmetoder och omänsklig behandling av företrädesvis politiska fångarkommer då och då till allmänhetens kännedora genora pressen. Pervers bestiaUtetoch ett fanatiskt hat orsakar ett lidande utan alla gränser och utplånar heltraänniskovärdet. Jag vill uppraana regeringen och våra delegater i deinternationella organen att gripa varje tillfälle att verka för humanarebehandling av politiska och andra fångar. Jag har inget annat yrkande än ora bifall tillutskottets hemställan. HerrMÅBRINK (vpk): Propositionen 138 innehåller bl. a förslag omdet militära arreststraffets avskaffande. Detta förslag hälsar vi motionärermed tillfredsställelse, och det Ugger också i Unje med värnpliktsriksdagenskrav. 1 raotion nr 1456 av raig och yrkas, förutoraarreststraffets avskaffande, att railitära chefers bestraffningsrätt skallupphävas. Den nuvarande straffordningen innebär att krigsmaktens organsamtidigt utövar utredande, anklagande och dömande funktioner. Detta förhållandekan inte ur deraokratisk synpunkt anses godtagbart. Bland de värnpliktigaskapar den nuvarande ordningen irritation och misstro. Propositionen bordedärför också ha innehållit förslag om att railitära chefers bestraffningsrättskulle avskaf:fas och att det i stället exerapelvis skulle inrättas endisciplinnämnd. Vi har inte fogat någon reservation till utskottetsbetänkande av den anledningen att utskottet gjort en välvilUg skrivning. Därsägs det att raan förutsätteratt även denna berörda fråga skall tas upp till bedöraning i saraband med attämbetsansvarskommitténs förslag till reformering av reglerna om ämbetsansvarocU discipUnärt ansvar i offentlig tjänst är föremål förövervägande inom Kungl. Ämbetsansvarskoraraitténs förslag berör ivissa speciella avseenden direkt också den miUtära sektorn. Jag har med dessa få ord velat understryka betydelsen avatt den i raotionen aktuahserade frågan om bestraffningsrätten raed detsnaraste får en positiv lösning. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan. HerrPOLSTÄM (c): Jag skall fatta raig helt kort. I fråga om arreststraffets avskaffande var jag personligennågot avvaktande när det gällde bifall till den här propositionen, eftersomäven jag var rädd för att ett avskaffande av arreststraffet skulle kunna ledatill vad bl. a. anförde här, näraligen en påtaglig ökning avantalet fängelsedomar vid miUtära brott. Det skulle i sin tur kunna leda rillen onödig belastning för våra domstolar. Även ur humanitär synpunkt skulleutvecklingen gå i motsatt riktning mot propositionens syften. Den dömde skulleockså hamna i krirainalregistret, och den belastningen kunde sedan bU ganskabesvärande i fraratiden. För att raotverka en sådan utveckhng och en sådan tolkningav den nya lagen enades utskottet om följande skrivning: "Reformen fårinte leda till någon påtaghg ökning av antalet fängelsedomar vid militärabrott. En sådan utveckling skulle strida mot ett av reforraens huvudsyften,nämligen att åstadkomraa en huraanisering av den railitära rättsvården grundadpå raoderna kriminalpohtiska överväganden. Fängelse bör soradeparteraentschefen framhåller komma rill användning endast iundantagsfall." Detta måste således innebära att fritidsstraff ochdisciplinbot i reaUteten bhr de straff som ersätter det nuvarande arreststraffet.Därraed har jag inte längre några större farhågor för att det skall bU ett ökatantal fängelsedoraar i fortsättningen när det gäller raiUtära brott. De brottsora i fortsättningen koramer att gå rill civil dorastol blir i praktiken allade raiUtära brott sora överläranas av raiUtära förbandschefer tillåklagarrayndigheterna, som efter polisutredning åtalar vid tingsrätterna-såvida åklagaren inte avskriver målet. Detta gäller i första hand sådana brottsom också anger i sin reservation, exerapelvis tjänstefel,våldsbrott och grövre fall av rymning. Att vi nu har anslutit oss tiU det här förslaget omarreststraffets avskaffande beror närraast på de motiveringar som tagits upp iraotionen 901. Jag tycker, fru talraan, att det inte är nödvändigt att läsa inde motiveringarna i kammarens protokoll, utan jag hänvisar tiU den här motionenoch utgår ifrån att alla i karamaren har läst den. Vi får hoppas att disciplinfrågorna av befälet som- det utgår jag ifrån - är välutbildat och omdöraesgillt. Jag är nämligen ocksårädd, speciellt efter den debatt vi haft här, att man skall få denuppfattningen att vi underkänner det mUitära befäl som vi har . Som enUten koraraentar till anförande skulle jag vilja 11 protokoll 1972. säga attora det begås så allvarUga brott sora att någon slår ner befäl i berusattillstånd, så förskyller de fängelsestraff. Det blir ju en civilprocess av det redan sora bestäraraelserna varit . Jagyrkar också bifall till utskottets heraställan. (ra) kort genmäle: Jag är helt införstådd med straffutraätningen för de brott som jag här skildrade - jag togrill ganska krafrigt. Jag vet att de redan nu förmodligen skulle överlämnastill civil dorastol. Men jag begärde egentligen ordet för att jag villeförsäkra kararaarens ledaraöter och inte minst att när jag här haryrkat på arreststraffets bibehållande så har det definitivt inte varit någonform av underkännande av det befäl som vi har inom vårt försvar. Jag haruteslutande sett detta som ett stöd for befälet när det gäller att upprätthålladisciplin och ordning inora förbanden. HerrTORWALD (c): Det är med största tvekan jag har begärtordet, eftersora raotiven för de åtgärder man föreslår så lätt vantolkas. Menunder ett flertal krig.sförbandsövningar har jag i rain befattning nödgatstillärapa miUtära disciplinbestämraelser, och det är från den utgångspunktenjag viU göra några komraentarer raed avseende på arreststraffets behandling idet här betänkandet. I övrigt tänker jag inte kommentera förslaget, utan jagtycker det finns anledning att tillstyrka det i alla övriga hänseenden. När det gäller första tjänstgöringen för värnpUktiga trorjag inte att de nya bestämmelserna bUr till någon större nackdel eller bUrsvåra att tillärapa. Men när det gäller krigsförbandsövningar, sora raanuppenbarUgen inte alls har beaktat i betänkandet, tycker jag att situationenär helt annorlunda. Där rör det sig alltså ora personer sora inkallats i regel18 dagar, och det är nu tal ora och ännu kortare perioder. Det händerdess värre icke alltför sällan att några stycken infinner sig berusade. Menfylleri är väl inget problera, säger raånga - bestäraraelserna därvidlag är junågot som vi skall slopa. Det ligger eraellertid inte så till i ettkrigsförband, därför att ett krigsförband skall enligt gällande bestäraraelservara stridsberett ; ofta skall man avmarschera redan förstadagens kväll. Den som då är berusad kan ju icke riraligen tillåtas att användasitt vapen. Han kan heller icke, om han är bilförare, användas som sådan. Dettaraedför att krigsförbandet icke blir funktionsdughgt i vissa fall. Då säger någon att ora vederbörande nu har gjort sigskyldig till sådant här kan raan ju hemförlova honom. Men där har raan tydligeninte klart för sig att förseelsen som sådan redan är begången när han inställersig. Det förhållandet att vederbörande hemförlovas - det händeribland leder autoraatiskt till att ärendet går till civil dorastol. I de fallav detta slag sora jag haft har straffet i regel blivit fängelse, eftersomfylleri vid inställelse bedöms såsom svikande av försvarsplikt, dvs.tjänstefel. Det är alltså icke fylleriet som sådant som straffutmätningen vidcivil domstol grundar sig på, utan det är förhållandet att vederbö- rande pågrund av fylleri icke kan fullgöra de arbetsuppgifter som han redan förstadagen skall kunna fullgöra. Därför bedöms alltså detta så hårt vid civildomstol. Jag hyser således den farhågan - och jag tror tyvärr denär välgrundad - att om möjUgheten till arreststraff slopas bUr man skyldig attrapportera förseelse av det här slaget till civil domstol. Man försöker jualltid vid straffutraätning göra en så raild bedömning som möjUgt, och har mankunnat undvika att skicka ärendet till civil dorastol, så har raan hittillsgjort det. Men om vederbörande hemförlovas har han ställts inför civil domstoloch i regel ådömts fängelse. Jag förstår att det förslag sora utskottet här tillstyrkthar huraanitära hänsyn sora bakgrund. Men jag är dess värre av denuppfattningen att det är en felsyn och att man riskerar att fler personerkommer att drabbas av fängelsestraff. Därför att jag alltså delar i detta avseende kommer jag att rösta för hennes reservation. HerrSVANSTRÖM (c); Jag hade egentligen inte för avsikt att deltai den här debatten; jag har raed intresse lyssnat på den. Men eftersora jag harett förflutet i de här sararaanhangen och vid flera tUlfällen har raotionerat tUlsammans med andra, nu avgångna riksdagsledamöter om arreststraffetsslopande skulle jag ändå vilja raarkera den tiUfredsstäUelse sora jag och deövriga motionärerna känner över att vi nu äntligen har kommU fram till ettstäUningstagande. Det som gjort att jag har verkataktivt för ett slopande av arreststraffet är bl. a. det som varinne på, nämligen det sätt på vilket arreststraffet utdöms. Jag förmodar attockså utskottets ärade ordförande känner rill att det är enväsentlig skiUnad raellan railitärt straffutdöraande och det civila domförfarandesom i något fall - jag hoppas inte alltför många - kan bh aktuella i dessa sammanhang.Och Ukhet i behandhngen oavsett ora raan tjänstgör i det raiUtära eller arbetari det civila näringslivet är enligt min mening ur strafflikhetssynpunkt atteftersträva. Jag tror också att vi där har korarait ett stycke på väg. Vidare tror jag att raan har överdrivit riskerna för attdiscipUnsvårighe-terna skulle öka genora den omläggning som här föresläs ochsom jag hoppas att vi i största raöjUga enighet komraer att besluta om. I såfall underskattar man nog de nya synpunkter och tankegångar beträffandebefälsföringen som väl alla moderna raiUtära befälspersoner är beredda attpraktisera. Min egen erfarenhet är visserligen inte så stor att den sträckersig till straff i den s. k. buren, raen sora värnpliktig har jag i raångasararaanhang förstått att den bästa befälsföringen inte presteras av den sorahotar raed straff utan av den sora rejält och kararatUgt leder sin trupp. Detär en erfarenhet sora jag tror att många av de värnpliktiga har haft möjUgheteratt göra, och det är sora sagt min personliga uppfattning. Med dessa ord ansluter jag mig tillutskottsmajoritetens synpunkter och instäramer i yrkandet om bifall tillutskottets Uemställan. sade att hon inte har någonpersonlig erfarenhet av hur det är att sitta i arresten. Det slog mig då attjag kanske skulle upplysa henne om det. Det har gått , när jag gjorde minförsta repetitionsövning efter att ha genomgått . Jag var furir . En gång var jag då ute i staden och drack kaffe, och rain klockaråkade stanna. Jag kora därför för sent till enlarmövning, och det var givetvis raycket allvarUgt, eftersom det var krigstid.Straffet utmättes också till tio dagars arrest, dag och natt, noga räknat som jag aldrig kommer att glömma i hela mitt Uv! Någon som helst hänsyn till att min klocka hade stannat togsinte, utan en barsk militär förklarade bara att sådan bhr domen. Jag var ungoch oförståndig då och överklagade inte. Givetvis råder det helt andra militäraförhållanden , det vill jag raed skärpa framhålla. Ett sådant straff somraitt skulle över huvud taget inte kunna utdöraas . Det var helt andraförhållanden då. Med dessa ord vill jag säga till att jaginte alls delar hennes uppfattning. Jag är så att säga fackman på området,eftersom jag har en helt annan erfarenhet än , och jag kommerdärför helhjärtat att stödja utskottet. (ra): Jag raåste säga att den erfarenhet sora herrTaube har efter att ha suttit i arrest ett så stort antal sekunder tycker jagär ett utomordentUgt belägg för att man i varje fall inte drabbas av psykiskadefekter av sådant straff. Överläggnmgen var härmed slutad. Punkterna A och B Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara raed övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifallerjustitieutskottets hemställan i betänkandetnr 28 punkten C mora. 1 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nej har karamaren bifallit reservationen av fruKristensson. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledaraöter ha röstat för ja-propositionen. rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna om- Nr 143 Expropriationslag m. rru röstninggav följande resultat; Utskottets hemställan bifölls. Punkterna D - F Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. lagutskottets betänkande nr 23 i anledning av motionerangående införande i av stadgande om förbud mot aga och näringsutskottets betänkande nr 63 i anledning av motionom utvidgning av befogenheterna för revisorer i aktiebolag m. ra. Karamaren biföll vad utskotten i dessa betänkandenhemställt. § 4 Expropriationslag m. m. Föredrogs civilutskottetsbetänkande nr 34 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:109 med förslagtUl expropriationslag m.m. järate motioner. Maj:t hade i propositionen1972:109, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet överjustitieärenden för och samt avlagrådets protokoll , föreslagit att anta vidpropositionen fogade förslag till 1) expropriationslag, 2) lag om ändringi jordabalken, 3) lag ora ändringi lagen (1902:71 s. 1), innefattande vissa bestämraelser om elektriskaanläggningar, 4) lag om ändringi vattenlagen (1918:523), 5) lag omupphävande av lagen (1947:290) om tvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom, 6) lag om ändringi civUförsvarslagen (1960:74), 7) lag om ändringi delgivningslagen (1970:428), 8) lag om ändring i rennäringslagen(1971:437). Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåll anfördes följande: "Genompropositionen läggs fram förslag till ny expropriationslag jämte förslag tUlvissa följdändringar i annan lagstiftning. Förslaget innebär ett fullföljandeav den lagreform på expropriationsrättens område som inleddes raed de avriksdagen beslutade ändringarna i den nuvarande lagen omexpropriation. Expropriationslag nu m. I den föreslagna lagen ersätts den nuvarande lagensuppräkning av ändamål för vUka expropriation får ske av mera allmänt hållnabestämmelser. Vidgade möjligheter till expropriation föreslås för bl. a.miljöskydd, frUuftsliv och näringsverksamhet. I vissa hänseenden medförförslaget ökade expropriationsbefogenheter för landstingskomraun ochkorarauna.lförbund. Förslaget innebär också en förstärkning avrättssäkerhetsgarantierna för enskUda. Sora en allmän förutsättning för attexpropriationstUlstånd skaU få meddelas krävs i en uttrycklig lagregel iförslaget att hänsyn tas tUl vissa motstående intressen. ExpropriationstUlståndskall sålunda inte meddelas ora ändaraålet lämpligen bör tillgodoses på annatsätt eller om olägenheterna av expropriationen från allmän och enskild synpunktöverväger de fördelar som kan vinnas genom den. Liksom skall tillståndsfrågor i princip prövas avKungl. I förslaget öppnas emellertid möjUghet för Kungl. Maj;t att iviss utsträckning överlämna beslutanderätten tUl underordnad myndighet, iförsta hand länsstyrelse. Den som har fått tUlstånd tUl expropriation skall liksomhittills fullfölja saken vid fastighetsdomstol inom den tid somtillståndsmyndigheten har bestämt. Den bestämda tidsfristen skall liksom f. n.kunna förlängas. Med hänsyn till de olägenheter som kan uppstå framför allt förfastighetsägaren, om expropriationsfrågan hålls öppen ,krävs emellertid enligt lagförslaget särskilda skäl för att förlängning skallfå ske. Vidare skaU enligt förslaget tidsfristen kunna förkortas, omfastighetsägaren begär det och visar att hans olägenhet av att expropriationsfråganhålls öppen avsevärt har ökat. I ersättningshänseende föresläs att den infördapresumtions-regeln, som f. n. främst är tillämplig när koramun exproprierar förtätbebyggelse, skall tillämpas vid all expropriation. Åtskilliga bestäraraelser sora rör domstolsförfarandet iexpropriations-raål föreslås ändrade. En förkortning av handläggningstiden ochbegränsning av rättegångskostnaderna eftersträvas. I detta syfte föreslås bl.a. att fastighetsdomstolen regelmässigt skall besluta om vilken utredning somparterna enligt domstolens mening bör lägga fram. Förebringar sakägaren annanutredning, riskerar han att själv få stå för kostnaden. Enligt förslaget skaU fastighetsägaren och annan sakägarekunna få ersättning inte bara för sina rättegångskostnader vid dorastolen utanockså för kostnader i tUlståndsärendet och i ärendet om fördelning avexpropriationsersättning." 1 detta sammanhang hade behandlats raotionerna 1972:1761 av i m. fl. (fp, c,m) vari hemstäUts att för sin del skulle anta det vid propositionenfogade förslaget till expropriationslag raed följande ändringar 1. att 4 kap. 3 §utgick, 2. att tidpunktenmellan expropriationstillståndet och dagen för anhängiggörandet av talan infördomstol skulle vara högst , 3. att förslagetora mskränkningar i rätten för enskild person att få ersättning förprocesskostnader, sora inte följde av domstols utredningsbeslut, skulleavslås. 1. atttomrättsupplåtelse som självständig expropriationsgrund skuUe avslås, 2. attexpropriationsrätt över bebyggda fastigUeter skulle begränsas till fall då enplanändring var nära förestående, 3. attexpropriation inte fick äga rum utan föregående förhandlingar om frivilliguppgörelse och ej heller mot markägare som var villiga att utföra bebyggelserpå skäUga vUlkor enligt kommunala bebyggelseplaner, 4. att på UkavUlkor statlig raark skulle kunna bli föremål för expropriation. Expropriationslag nu m. 1972:1762 av m. (m) vari hemställts att för sin del skulle besluta a) att tvångsköp(expropriation) av bebyggda fastigheter endast fick ske i nära anslutning tillfysiska planeringsåtgärder för angelägen samhällsombyggnad, b) attegnahemsfastigheter bara fick tas i anspråk när detta var oundgängligennödvändigt för att genomföra angelägen samhällsombyggnad enligt fastställdaplaner, c) attexpropriation ej skulle förekomraa mot den, sora var villig att medverka tillutveckling av bebyggelse på skäliga villkor, d) att förslaget om värdestegringsexpropriation i 2 kap.11 § skulle avslås, e) att expropriation vid befarad grov vanvård endastskulle få ske om uppenbar risk därför förelåg, att förslaget om användning av upp till 10 till 15 årgarala fastighetsvärden vid betalning av exproprierad egendom (4 kap. 3 §)skulle avslås 3. beträffandeuppskov med betalning vid expropriation att praxis med långvariga expropriationstUlstånd heltavskaffades och att regler infördes om rätt för enskilda att kräva betalninginför domstol senast ett är från beslutet om expropriation, 4. beträffandeden enskildes skydd vid rättegången att nuvarande regler om den enskUdes skydd vid rättegångbibehölls och att förslaget om utredningsbeslut och begränsning avmöjligheterna att få rättegångskostnaderna ersatta skulle avslås, a) att redanmedgivna expropriationstUlstånd begränsades enligt den av motionärernaföreslagna lagstiftningens regler, b) attbefogenheterna till expropriation av bebyggelsefastigheter reglerades enligt deav raotionärerna föreslagna reglerna även då det gäUde redan anhängigaansökningar, c) att varje verkan av reglerna i 1971års lag om tillämpning av gamla fastighetsvärden undanröjdes. 1972:1763 av m. fl, (vpk) vari hemställts attriksdagen i anledning av propositionen 1972:109 skulle besluta attövergångsbestämraelserna till förslaget till expropriationslag punkten 13sista raeningen Expropriationslag m. m. skulleerhålla följande ändrade lydelse: "Bestämmelserna i 4 kap. 3 § gäller ejvärdeökning sora inträffat före utgången av deceraber 1959. 1972:1765 av m. fl. (c) vari hemställts attriksdagen vid behandlingen av propositionen 1972:109 beslutade 1. attexpropriation borde kunna ske också av mark eller särskild rätt sora tillhördestaten, 2. att tomträttsexpropriationinte borde utgöra självständig expropriationsgrund, 3. att uttala attfastighetsdomstolens aktiva processledning inte borde innebära ett försämraträttsläge för sakägaren, 4. att införa enyttersta gräns för möjligheterna att hålla expropriationen öppen ienUghet med vad som anförts i motionen. 1972:1766 av ra. (fp) vari hemställts attriksdagen skulle vidta de ändringar i propositionens förslag rillexpropriationslag sora föranleddes av följande yrkanden 1. att i 2 kap. 12§ första stycket tillägg gjordes: "Expropriation av småhusfastigheter somanvänds som egnahem eller fritidsbostäder får endast ske när detta framstår somoundgängligt från samhällsbyggnadssynpunkt", 2. att i 2 kap. 1§ första stycket skulle erhåUa den ändrade lydelse, i motionen angivits,innebärande att tomrättsexpropriation inte skulle utgöra en självständigexpropriationsgrund, 3. att regler omåterlösen av samma innehåll som i §§ 6870 i nu gällande expropriationslagskulle intagas i den föreslagna expropriationslagen, 4. att 3 kap. 6 §första stycket skulle erhålla av motionärerna angiven lydelse, innebärande delsatt beslut ora expropriationstUlstånd skulle innehålla bestämmelse om att talanskulle väckas vid domstol , dels att en maximigräns om fyra årskulle införas för de långvariga expropriationstUlstånden, vilken gräns skullevUlkoras av att fastighetsägaren bestred förlängning av tidsfristen,