prot · FV0984 · 1972-12-31 00:00:00 — En del kan på grund av ekonomiskaeller sociala brister inte klara den pressen. För dem som stöts ut urproduktionslivet och ur samhällsgemensskapen kan vägen till brottslighet varakort." Jag tolkar det så atl böfian av detta citat tyder på attregeringen är medveten om koncentrationsfilosofins negativa konsekvenser förbl. a. brottsutvecklingen. Men vilka slutsatser drar man då av detta, och vilkaåtgärder som i hög grad skulle vara brottsförebyggande föreslår man för attförändra denna situation? Något sådant framgår inte av tlet svar somjustitieministern här har gett. Man konstaterar endast atl en del människorinle klarar den press som koncentrationen, högt arbetstempo och snabbarationaliseringar innebär, och det förefaller av svaret vara regeringens meningatt det är människorna som är för svaga och bräckliga för att klara samhälletskrav. Jag ser detta som ett utslag av den starka förändring, den urbaniseringsom vi haft i samhället och jag har sagt det tidigare idenna talarstol det är en del av den räkning vi har att betala församhällsomvandlingen, där planeringen inte har utgått från människansförutsättningar, eller rättare sagt en brist i samhällsplaneringen, eftersomman inle räknat med så väsentliga och grundläggande faktorer som den enskUdes möjligheteralt fungera i detta nya samhälle. Jag har också här sagt och vill säga det en gångtill, att det inte är så märkligt att vi har problem . Man har ryckt uppmänniskor ur deras miljö, man har skurit av människors sociala relationer. Omman klipper av en enda liten tråd i det tekniska maskineriet, då gnisslar dethela, men då har vi en beredskap för alt snabbt rycka in och rätta till ettlitet fel. Men när vi klipper av de fina trådar som förenar människor och somär nödvändiga för att människor skall fungera, då har vi ingen beredskap. För att komma till rätta med dessa problem pä sikt måstevi rimligen utgå från människans fysiska och psykiska förutsättningar när viplanerar sarnhällsniiljön, arbetslivets utformning, skola och bostäder. Vid denplaneringen gäller det för människor att få vara rned orn att beshrta och skapaen miljö där människornas bästa är riktmärket. sade statsminister i ettinterpellationssvar till att han var medveten omkoncentrations-effekternas negativa. a. när det gällerutvecklingen av brottslighet och aggressioner. Hans svar tyckte jag då ingavvissa forhoppningar om att man skulle böfia tillämpa en helhetssyn där dekriminalpolitiska frågorna i vidaste bemärkelse skulle sättas in i allmänpolitiskasammanhang. Jag kan nu konstatera att det inte har skett så mycket i det härfallet, utan utvecklingen tycks ha stått stilla, eftersom Ang. ätgärderför att nedbringa brottsligheten Ang. åtgärder för att nedbringa brottsligheten justitieministerni sill svar på denna punkt använder i stort sett samma ord ochformuleringar som statsministern gjorde . Justitieministern kaninte visa på att någonting har hänt . När det sedan gäller de s. k. kriminalvårdande åtgärdernaoch det ärju enbart dessa som krirninalvårdsberedningen arbetar med, är jagöverens med justitieministern, men finns det därutöver någon vilja att slå fasten övergripande kriminalpolitisk handlingslinje där man beaktar de olikafaktorernas inverkan på kriminaliteten? Det är detta som tillsammans med enförbättrad kriminalvård och effektiv övervakning kange resullat. I slutet av interpellationssvaret poängterarjustitieministern att regeringen ser brottsbekämpningen som en synnerligenangelägen uppgift. Vidare säger han: "För atl denna uppgift skall lösaskrävs också medverkan från allmänheten." Jag förstår inte riktigt vadjustitieministern syftar på. Det skulle vara intressant atl få ett utförligarebesked på den punkten. Jag vågar säga atl när det gäller allmänheten och dessreaktioner så är allmänheten mycket oroad över utvecklingen. Mantolererar helt enkelt inle den utveckling som har pågått ochsom lett till att många känner en mycket stor otrygghet. Allmänheten krävertrygghet mot våld och överfall. Om jag skall referera den uppfattning som jagofta möts av ute vid kontakter så är det i klarspråk: Del är för mycket dait idetta samhälle. Det är alltså allmänhetens reaktion. Allmänheten är anhängareav lag och ordning. Det är den breda uppfattningen hos flertalet av det svenskafolket. Jag tycker det är klart besked. Och man önskar också klart besked frånregeringen: Vad har den avsett att göra för att komma till rätta medvåldsmentaliteten i samhället? Justitieministern nämner också att politiker ochrepresentanter för massmedia bör medverka. Det vill jag livligt instämma i. Jaghar den uppfattningen att särskilt glorifierades brottet imassmedia . Jag kommer där in på underhållningsvåldet idess helhet. Jag läste i en av tidningarna i etlreferat från licentiat avhandling av våld på TV ochfilm, där hon klart ger besked om atl de mönsterbildande faktorerna har förts ibevis. Vi kan konstatera att om vi identifierar oss med en hjältefigur såaccepterar vi hans handlingar och relaterar dem till vår egen socialahandlingsmiljö. Därför föreligger en uttalad risk att vi senare integrerarinformationen med vår personlighet. Vi kan alltså nu ge ett jakande svar påfrågan om våldsfilmen har mönsterbildande effekter på sin publik - det är vadman kommit fram till både här i och i andra länder. Jag anser också att det finns anledning alt ta upp dennasida av frägan fill diskussion. Den har visserligen debatterats idenna kammare, och då har statsråden svarat att det finns ett avtal mellanstaten och . Jag tycker att det i den situation som vi befinneross i , där vi har klarlagt underhållningsvåldets mönsterbildande effekt,inte finns någon anledning för statsrådet atl krypa bakom detta förhållande.Det måste finnas möjligheter alt ta upp en diskussion med de ansvariga hos TVom dessa frågor. Även detta är ett Jag är medveten orn att det, för att vi skall kunnakomma till rätta med dessa förhållanden och nedbringa brottsligheten, fordrasen attitydförändring, och det måste arbetas på många olika fronter för attåstadkomma en sådan. Även jag ber att få tacka justitieministernför svaret på min interpellation. Justitieministern är tveksam inför atl använda statistikför att belysa brotlsutvecklingen, men beträffande den speciella brottstyp somjag har aktualiserat är utvecklingen lält att konstatera. Om man följerfrekvensen av bank- och postrån kommer man fram till följandesiffror; Är 1967 det var etl ganska brottsfattigt är - 6 bank- och postrån,20, 36, 52 och 76 rån. Under de tre förstamånaderna av innevarande år inträffade 19 bankrån mot 8 under motsvarandeperiod 1971. Utvecklingen är alltså mycket oroande. Det är fullt förståeligt atl berörd personal känner sigdjupt oroad inför dessa fakta, vilket justitieministern också påpekat i sittsvar. I en av Stockholmstidningarna av den 1 läste jag följandeuttalande av ordföranden i , där man på söndagenhade haft sektionsårsmöte i : "Postens kassörer och kunder måste skyddas mot deallt fler och grövre brott som begås mot posten. Polisen måste ges ökaderesurseratt förebygga våldsbrotten, och postverket måste omgående vidta detekniska åtgärder som är möjliga för att skydda de anställda vid rån ochöverfall. Postens kassapersonal tvingas att arbeta under hot mot livoch säkerhet. Våldet mot kassorna blir ständigt grövre och vänds också motpostkunderna. Vi kräver att regeringen och krirninalvårdssly-relsen snarastlämnar sådana direktiv att post- och bankrånare hindras från att återuppta sinbrottsliga verksamhet." Jag förmodar att statsrådet tagit del av det uttalande somen på rikspolischefens uppdrag tillsalt arbetsgrupp med deltagare från , och Statsanställdas förbundgjort. Jag citerar följande ur denna arbetsgrupps uttalande: "De anställda i post och bank arbetar under etlständigt stegrat hot mol sin säkerhet och under en starkt ökad psykisk press påarbetsplatsen. I detta sammanhang måste vi också uppmärksamma de ökade riskersom bankernas och postens kunder utsätts för, vilket understryks av de skadorsom uppstått i samband med inträffad skottlossning och annat våld.Inom rättsvården borde dessa förhållanden övervägas allvarligare än ." I fortsättningen säger gruppen i sill uttalande:"Gruppen har också påpekat den tendens till internationalisering av dennatyp av brott som finns och ifrågasatt om inte den praktiska tillämpningen avden svenska lagstiftningen borde bringas i närmare överensstämmelse medkringliggande länders för att förhindra alt utländska brottslingar kommer tillSverige och begår brott." Justitieministern har i sitt svar endast nämntframläggandet av förslag till narkotikalag som preventivt skydd mot utländskaförbrytarligor. Ang. ätgärderför att nedbringa brottsligheten Ang. åtgärder för att nedbringa brottsligheten vill frågajustitieministern, om han har för avsikt att vidta åtgärder för att hindraeller begränsa brott av i interpellationen nämnd typ som begås avinternationella brottsligor, eventuellt genom att ta initiativ till attlikrikta den praktiska tillämpningen med kringliggande länders. Jag är självinte medveten om den praktiska innebörden av de skillnader som tycks förefinnasmellan rättstillämpningen i vårt land och i kringliggande länder och som denhär arbetsgruppen har antytt. Det är tacknämligt att justitieministern accepterat det avarbetsgruppen utarbetade säkerhetsprogrammet. Säkerhetschefer, utbildning isäkerhetstjänst, små kontantkassor, säkrare utformning av kassaplatserna,kamerabevakning, tyst larm, översedd rutin för värdetransporter m. m. är trygghetsskapande,likaså åtgärder enligt de direktiv som utfärdat rörandeförstärkt bevakning från polisens sida och besök i lokalerna. Det ärtillfredsställande att justitieministern uttalat sitt intresse för att dessasaker aktualiseras. Då jag har läst om detta är del emellertid två slagsfrågor som jag inte kan undgå att ställa. Den första typen lyder: Vilkaåtgärder har vidtagits för att effektuera del av arbetsgruppen uppgjordasäkerhetsprogrammel? Hur mycket har gjorts inom del statliga området, päpostkontoren, på bankkontoren? Har kassaplalserna fått den utformning somrekommenderats? Har utbildning skett? Det här är ingen liten verksamhet. Jag har en uppgift påatt del finns inom vårt land inte mindre än 2 500 bankkontor som är en- ellertvåmansbefiänade, och det är ju framför allt de mindre bankkontoren som äraktuella i det här sammanhanget. Jag har också en uppgift på att det finnsungefär 1 500 postkontor, som är en- eller tvårnansbetjänade. Det är sålunda enmycket stor uppgift som här föreligger, och den kommer givetvis att dra storakostnader. Jag skulle vilja höra om justitieministern har vidtagit någraåtgärder för att effektuera det här programmet eller om det finns några planerför alt vidta sådana åtgärder. Som vi hörde av de uttalanden som gjorts finnerpersonalen det angeläget att detta sker snabbt. Den antlra sortens fråga som jag vill ställa gäller denförstärkta polisövervakningen. Jag tror att den åtgärden har mycket storbetydelse, men frågan är: Finns det resurser? Vi vet att de olika polischefernai år begärde förstärkning med ungefär 2 300 tjänster. Jag förmodar att dessapolischefer avgav sina äskanden under ämbelsmannaansvar. Antalet var sålundainle gripet ur luften, ulan det var vad de ansåg att de behövde för atl klarade uppgifter som åligger polisen. ansåg sig emellertid, jagförmodar efter vissa direktiv, nödgad att pruta på detta, och den gick in föratt i sitt äskande begära 1 210 tjänster. Men då stalsverkspropositionen kom ijanuari innebar den atl regeringen begärde 200 nya polistjänster och dessutom30 fiänster som skulle kunna tillsättas med medel som i övrigt ställdes tillförfogande. Del var i alla fall inle av den styrka sompolischeferna ursprungligen hade begärt. Då frågar jag mig: Finns det under sådana förhållandenmöjligheter alt utöka polisernas uppgifter? Justitieministernsäger mycket riktigt i sitt svar att man skall försöka ha en störrefotpatrullering, och det tror jag är betydelsefullt. Men det Nr 84 går åt mera folk om man skall ha folpalrullefing, ellerockså måste man den inskränka på annan fiänst. Skall polisen ta sina patrullvägar in i bankkontorenocU ha en ökad övervakning av dessa institut kan man inte-------- ; göradet utan förstärkning. Därför frågar jag: Finns resurserna bakom ng. Det är lätt att skriva en skrivelse, menman måsle ställa * ,.,,f.. f . brottsligheten Den av justitieministern i svaret angivna förstärkningenav polisens resurser har dessutom i viss mån varit fiktiv genom atl den i storutsträckning tagits i anspråk av arbetstidsförkortningen. Jag tror alt viräknade på det tidigare och att det då inte blev mycket över till någonförstärkning, I varje fall kan man helt enkelt konstatera atl denförstärkning av ordningsmakten och polisväsendet som skett icke har kunnatförebygga en ökad brottslighet. Det är kanske det starkaste beviset för all delinte finns de resurser som behövs för della ändamål. Man kan säga alt denåtgärd som justitieministern har antytt i sitt svar, nämligen tillsättandel aven särskild utredning för alt förbättra polisens arbetsförUållanden iStockholm, är något av ett krissymptom för det verkliga läget. Jag skulle vilja fråga om man möjligen kan förvänta engynnsammare inslällning från justitieministerns sida lill en förstärkning avpolisens möjligheler att förebygga och utreda brott, I detta sammanhang kan man också påminna om den del avsvaret där justitieministern har påpekat nödvändigheten av alt man sökerförebygga återfall genom att de som har gjort brott och varit på anstalt skulleslussas in i produktionen, i arbetslivet och gemenskapen på nytl så alt de inteåterfaller i brott. Även i det avseendet tycker jag att de mycket vackraantydningar som finns i svaret knappast motsvaras av verkligheten.Kriminalvårdsstyrelsen hade exempelvis begärt 241 nya tjänster - om jaginte missminner mig vid fångvårdsanslalterna, men i verkligheten minskadeantalet tjänster med 64. Det berodde på en stor sak, nämligen att detföreslagits alt en anstalt skulle dras in. Därmed bortföll 90 tjänster. Men ialla faU skuUe den sammanlagda ökningen inte bli mer än 26 tjänster, medan manhade begärt 241. Det är i stort sett . Jag tror inte att deberäkningar som gjort varit i överkant. Man har räknatmed att man hade behövt detta antal för att skapa en bättre möjlighet tillutbildning och rehabilitering. Förfrivården begärde man 189 tjänster, men man fick 26. Jag tycker sålunda alt de uppgifter som finns i svaretstår i dålig överensstämmelse med de faktiska åtgärderna i dessa fall. Slutligen skulle jag vilja ställa ännu en fråga undergranskning - min företrädare i talarstolen tog också upp den - och den gällerskolans möjligheter alt påverka utvecklingen. Det vore alldeles utomordentligtom den målsättning som justitieministern skisserar i sitt svar verkligen kundekonkretiseras och alt skolan sålunda kunde ge ungdomen en känsla av"ansvar för medmänniskors rätt till liv, hälsa och integritet samt allmänoch enskild egendom". Men är det inte så att utvecklingen på detta område istället inger oss en känsla av vemod? Jag tror att under hela det gångna året har 105 4* protokoll 1972. Ang. ätgärderför att nedbringa brottsligheten haft somen av sina huvuduppgifter att försöka motverka mobbning i skolorna. Har detinte gjorts en utredning inom hela lärarkåren, varvid man kommit fram till altskolarbetet är särskilt betungande just nu och att många av lärarna inte orkarmed? Och är inte den nämnd som har atl utreda skolans inre arbete egentligentillsatt för att man har funnit att det finns brister just i fråga om sådanasaker? Bristen på ordning i skolan har varit så stor och en hel del andra ickeönskvärda företeelser har förekommit i sådan utsträckning att man har känt sigtvingad att kartlägga allt delta för att komma underfund med vilka åtgärder somkan vidtas för att motverka det och ställa allt till rätta. Jag instämmer helti att det vore förnämligt om vi kunde få en bättre ordning på detta område, ochjag hoppas att del inte är längre mellan departementen än att justitieministernkan påverka utbildningsministern att vidta ännu kraftfullare åtgärder för attsanera på denna punkt. Flera andra synpunkter kunde vara intressanta attdiskutera här. Jag skall inte göra del , men jag tror ändå att det voreväsentligt om justitieministern ville redogöra för de konkreta åtgärder som äravsedda att vidtas för att genomföra denna plan och om jusfitieministern harför avsikt att föreslå att sådana resurser ställs till ochkriminalvårdsstyrelsens förfogande att de får bättre möjligheter att vidtabrottsförebyggande och brotlsutredande åtgärder. Jag glömde att säga att det naturiigtvis är väldigtbetydelsefullt om man kan klara upp dessa brott. Justitieministern har sagt attfler brott klarats upp detta år. Jag har kollat uppklaringsprocenten för degångna åren, och den har stadigt minskat. 1967, då vi hade ett fint år med fårån, klarades alla upp. Ärel efter, alltså 1968, klarades upp, , 1970 och 1971 , enligt de siffror som jag harfått från . Här år det alltså också en bekymmersamutveckling. Jag är glad om bättre siffror kan redovisas . Att så mångabrott inte upp kan givelvis bero på att de har blivit mer komplicerade,men i stor utsträckning torde det bero på att de utredande myndigheterna intehar haft tillräckliga resurser för att ulföra arbetet så effektivt som varitönskvärt. FruKRISTENSSON (m): Eftersom jag följer frågor frånbrottsutvecklingen här i landet med uppmärksamhet har jag motsettjustitieministerns svar på de interpellationer som här har framställts medstort intresse. Men efter att ha tagit del av det måste jag tyvärr säga, attdet egentligen inte innehåller några nyheter; det är ungefär samma svar som manhar brukat få från justitieministern . Det enda som är positivtlycker jag är att justitieministern nu medger eller i varje fall intebestrider - att brottslighetens omfattning inger oro. Men frågan är: Vad skalldet då leda till för konkreta förslag? Statistiken skall jag inte gå in på. Jag vill bara ilikhet med i säga alt man nog ändå kan konstalera altmänniskor i det här landet är djupt oroade av brottsutvecklingen, och de kräveratt man skall vidta åtgärder så alt de kan känna sig litet tryggare än de görför närvarande. Det räcker väl att notera all broltsslatistiken ändå under senare århar visat en mycket oroande utveckling, även ifall man tar i betraktande defelkällor som naturligtvis kan finnas. säger justitieministern att en ändradanmälningsbenägenhel hos allmänheten i den ena eller andra riktningen kan beropå olika saker, t. ex. en ökad insats från polisens sida, och del tror jagockså. Men är det väl ändå så, att väldigt många människorunderlåter att anmäla brott därför att de vet att polisen inte har resurser attbeivra dem. En knapphet på polisresurser leder alltså till minskadanmälningsbenägenhet som i sin tur leder till siffror som är bättre än vad denkrassa verkligheten är. Justitieministern förklarar alt eftersom utvecklingeninger oro har polisens resurser förstärkts betydUgt . Detpåståendet har man faktiskt hört i debatter från herr statsrådets sida mångagånger, och de sakliga invändningar som kan göras mot det har tydligen intehaft någon effekt. Rent matematiskt vet vi ju att det inte har blivit någolnetlolillskott på polisens område, i varje fal! , omvi nämligen beaktar arbetstidsförkortning och begränsningar i reglerna förövertidsuttag. De förstärkningar med 200 polismän som kommer till slånd frånnästa budgetsårsskifle räcker inte på något sätt till för att fylla de luckorsom finns. Enbart i har man fått vidkännas en minskning medinte mindre än 180 årsarbetskrafter. Jag tycker alt del borde ha föranlettkonkreta åtgärder, eftersom läget i vår huvudstad verkligen lämnar mycketövrigt alt önska. Jag tillät mig vid årets böfian att väcka en motion justom förhållandena i , där jag pekade på vilka balanser man måste arbetamed här och i hur storl antal fall som polisen inte ens kunde ingripa trots hade en misstänkt, utan brotlel fick preskriberas. Jag frågade om det varen tillfredsställande ordning. Det var bara vi från moderata samlingspartietsom i reservation yrkade på en förstärkning pä resurser. Jagkan konstalera det som statsrådet själv nämner i sitt svar, nämligen att nu harman tillkallat en sakkunnig för atl utreda frågan om åtgärder för alt förbättrapolisens arbetsförhållanden i . Det är bra att så äntligen har skett,men när vi behandlade frågan här i kammaren menade alltså herr statsrådet,liksom de socialdemokratiska ledamöterna i övrigt, att förhållandena vartillfredsställande. Jag skulle i det här sammanhanget vilja fråga statsrådet,om Ni har den uppfattningen att särskilda åtgärder behöver komma till stånd föratt förbättra rekryteringsläget när del gäller polisen i huvudstaden. Det ärjuväldigt svårt att rekrytera folk hit, och det kan bero på olika omständigheter.En orsak lill försämringen är väl den senaste förhand-lingsöverenskommelsen,som gjorde att lönerna i är likakonkurrenskraftiga som . Jag skulle vilja höra om justitieministern harnågon synpunkt på exempelvis lönesättningen för polisen här iStockholmsområdet. Den ökade fotpatrulleringen är, som redan harsagt, naturligtvis en riktig sak, men i sig kräver den ökade polisresurser. Delhjälper därför inte all bara säga att vi skall eftersträva ökad fotpatrullering, utan vi måsle komplettera med faktiska åtgärder som gör det Ang. ätgärderför att nedbringa brottsligheten Ang. ätgärderför att nedbringa brottsligheten möjligtatt förverkliga ett sådant önskemål. Sedan säger justitieministern, vilket man också har hörtmånga gånger, att för att man skall komma till rätta med den omfattande brottslighetenär det viktigt att rättsväsendets resurser i särskilt hög grad inriktas på altangripa den grövre brottsligheten. Men, herr statsråd, det ärju någonting somhar skett . Polisen har självfallet sin uppmärksamhet i första handinriktad på den grövsta brottsligheten det måsle man ju ha. Del som ärallvarligt är alt den brottslighet som i alla fall är ganska besvärande men somkanske inte kan rubriceras som grov brottslighet får lämnas åt sidan. Och dåtalar jag inte om bagatellbrolt vad som menas med det har vi kanske litetolika uppfattningar om. Jag menar alltså att polisen skall ha resurser altingripa mot all brottslighet fast man prioriterar den grövre brottsligheten.Men är det ju så att man inte hinner åtgärda annan allvarlig brottslighet,och det tycker jag verkligen är anmärkningsvärt, I detta sammanhang erinrar justitieministern om deåtgärder som departementet vidtog för att få rapporteftergift försnatteribrott. Jag ställde tidigare en fråga om del i kammaren, och del varstatsrådet som svarade på den. Jag vill gärna till justitieministernsäga att jag blev ganska chockerad när jag genom TV fick informationen atl nuskulle man avkriminalisera vissa snatteribrott. Jag trodde att det var en missfrån massmedia, att de hade fått detta om bakfoten och att självfalletriksdagen skulle få yttra sig om detta förslag. Men det visade sig att TV hadekorrekt information, att det alltså var en sak som departementet ansåg sigkunna göra på egen hand och formellt sett är det ju riktigt. Jag menaremellertid att den här avkriminaliseringen i realiteten mildrar bestämmelsernai på ett sätt som gör att den av regering och riksdag gemensamtstiftade lagen här har blivit urholkad. Därför skulle jag vara myckel lacksamom juslitieministern ville ge en kommentar på den punkten. I vafie fall vill jag klart påslå att den information somgavs i detta sammanhang var ägnad att vilseleda opinionen. Jag vet alt mångaungdomar nu har för sig att det är helt tillåtet atl gå in i affärerna och ta,bara man tar för ett belopp som understiger . Många butiker,åtminstone i den här staden, invaderas av ungdomar som har satt i system alt gåoch ta grejor, bara de håller sig under ett värde av . vet jag attbestämmelserna inte är utformade så. Därför är del viktigt atl man ger korrektinformation; det bidrar till den normbildning som jag menar är väsentlig.