prot · FV09102 · 1972-12-31 00:00:00 — Låt mig först slå fast att vi i utskottet ärense med motionärerna om att systemet med direktionsbil och chaufför börbegränsas i största möjliga utsträckning också inom den statliga sektorn. Detär riktigt, som säger, att man inom den privata sektorn inte isamma utsträckning som har tjänstebilar och privatchaufförer. Men närman lyssnar till engagemang i denna fråga och märker vilkenbetydelse han tiUmäter den gör man den reflexionen att det väl närmast måstevara en miss att varken eller någon annan inom hans parti harväckt en motion i ärendet under den allmänna motionstiden. Det är riktigt, som både och , att uttalat att denna fråga bör utredas. Men frånverket har också sagts att man har blicken riktad på detta problem. Man harredan hösten 1969 rekommenderat en övergång- till användning av hyrbilar istörre utsträckning . Det är inte riktigt, som säger, att ingenförändring har skett och att majoriteten vill att förhållandena skall förblisom de är. Enligt uppgift har det nämligen skett en ganska kraftig övergängfrän tjänstebilar till hyrbilar just inom den statliga sektorn. Vi har inom utskottsmajoriteten sagt attriksrevisionsverket helt säkert i enlighet med sitt yttrande kommer att följadenna fråga. Med hänsyn till den anda som präglar detta yttrande har viförutsatt att , om det anser detta vara befogat, kommer attföreslå förändringar i nuvarande bestämmelser. Även om vi alltså är i sak ense,har utskottsmajoriteten mot bakgrunden av det yttrande som åberopats så mångagånger här ansett att det inte är nödvändigt att tillsätta en särskildutredning i frågan. Jag ber därför att fä yrka bifall till utskottets förslag. HertLORENTZON (vpk): Utskottets ordförande, i ,lyssnade tydligen inte tillräckligt intensivt, trots uppfattningom mitt engagemang i frågan. Jag talade om ett speciellt område där det intehar Tillhandahållandet av privatchaufför inom statlig verksamhet Möjhgen finns det där ett fall, då man gått över från enamerikansk bU till en svensk, men där rådde speciella förhållanden, om jaginte minns fel. I övrigt har allt blivit vid det gamla. Jag är helt överens med om att det faktisktsker en diskriminering av svenska bilar, när dessa inte väljs i någon störreutsträckning. Av våra landshövdingar har - enligt uppgifter som enstockholmstidning lämnade inte en enda en svensk bil. Detvar i 17 stycken , fyra , tvä CadUlac och en medprivatchaufförer, som landshövdingarna färdades. Sedan är frågan vad man kan spara genom en annan ordningän den här? Det är ju det utredningen också gäller. Detta har man inte tittatpå förut. Och jag skulle vilja fråga utskottets ordförande vad han anser ifråga om svenska bilar kontra utländska. 1 det kungliga brevet som behandlar länsstyrelsernastjänstebilar, finns det en särskild föreskrift om hur chauffören skall vara klädd.Man fär den bestämda uppfattningen att det åren ordagrann upprepning av ettpåbud från feodaltiden, så när som på att ordet kusk är utbytt mot chaufför.Detta kungliga brev luktar rena medeltiden. Jag yrkarbifall till min reservation. i (fp): Det ställdes en direkt fråga till mig om vadjag tycker om svenska bilar. Som Volvoägare har jag inte svårt att svara pä denfrågan. har tillmätt yttrandeväldigt stor betydelse. Jag vill då rekommendera honom att läsa vad verketsäger just när det gäller att välja vissa bilar. Jag tror att vi måsteacceptera verkets syn på en fri handel också på den här punkten. sade att här kommer generaldirektörer ochlandshövdingar i lyxbilar, och han frågade om det någon annanstans är såförlegat på den här punkten som det är i . En god vän berättade för migatt han deltagit i Östersjöveckan. Där reste 17 stycken av ministerrådetsrepresentanter i var sin lyxbil med var sin chaufför från tillWarnemiinde 30 mils körning. Jag nämner detta som ett exempel på att det intebara är i , , som det är förlegat pä det här området. (vpk): Jag förstår mycket väl att hamna utanför . Jag ställde inte frågan om det i något annat landfanns lika förlegade förhållanden. Ä andra sidan stämmer ju det som hanrefererade, men det är hka fel var någonstans det än händer. Vad han nämnde ärju inget försvar för förhållandena i . Överiäggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i betänkandetnr 25 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Lorentzon begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: §27 Interpellation nr 187 ang. utskänkningen av alkoholfria drycker från kioskeroch gatukök Ordetlämnades pä begäran till HerrANDERSSON i (fp), som yttrade: Bestämmelser angående utskänkning avalkoholfria drycker har utfärdats i ett flertal förordningar sedan andrahälften av . Ursprungligen har gränsen dragits mellan spritdryckeroch andra drycker för att flyttas enligt nyare alkoholpolitiskauppfattningar till att ligga mellan alkoholhaltiga samt alkoholfria och därmedjämförliga drycker. Enligt 3 § 1 mom. Kungl Maj:ts förordning av den 25februari 1955 om försäljning av alkoholfria drycker får i princip utskänkningav sådana drycker ej fortgå längre än till . Detta klockslag motiverasinte pä annat sätt än genom den nyssnämnda anknytningen tillmsdrycksbe-stämmelserna. Även om möjlighet till dispens föreligger tordebestämmelsen ej vara anpassad efter den stmkturomvandling som skett bl. a. förkiosknäringen häri inräknat korvkiosker och gatukök. Levnadsvanor och konsumtioninom en rad sektorer har fortlöpande förändrats, sä även när det gäller tideroch platser för konsumtion av livsmedel. Slopandet av affärstidslagen var enanpassning därefter. Konsumenten behöver i större utsträckning ha tillgångtill färdiglagad mat, och kiosker och gatukök har dä bhvit ett naturligtinköpsställe. Den strukturomvandling som här skisserats har medfört attav de 24 miljoner måltider som intages per dag i beräknas 15 16procent eller 3,7 miljoner serveras utanför hemmet. Skolsektorn är störst omman ser till antalet måltider per dag. 1970 redovisades de till 1,1 miljoner.Pä andra plats kommer gatuköken med 650 000 måltider, och därefter följerrestauranger och barer. Gatuköken visar också en kraftigare ökningstakt änrestaurangerna. Mot denna bakgrund synes det vara befogat att anknytningentill rusdrycksförordningen vid försäljning av alkoholfria drycker i kiosker ochgatukök mellan och 24.00 slopas. Det är svårt att se attförsäljning av juice, och Uknande alkoholfria drycker i sambandmed förtäring av en måltid vid kiosk eller gatukök ur allmän ordningssynpunktskulle medföra några problem. Med hänvisning till vad jag nu anfört anhåller jag omkammarens tillstånd att till herr finansmmistern ställa följande fråga: Anser finansministern att utskänkning av alkoholfriadrycker från kiosker och gatukök bör vara anknuten tillrusdrycksförsäljningsförord-ningen? Denna anhållan bordlades. §28 Interpellation m- 188 ang. den framtida utbyggnaden av kärnkraften Ordetlämnades på begäran till FruHAMBRAEUS (c), som yttrade: har det mest avanceradeutbyggnadsprogrammet för kärnkraften i världen. CDL, kraftproducenternascentrala driftsledning, räknar med att kärnkraften skall svara för hälften avlandets elförbrukning 1985. Effekten vid atomkraftverken skulle dä uppgå tillsammanlagt (MW). är en reaktor i drift iSverige och nio under byggnad och planering. Faktauppgifterna i denna interpellation hämtar jaghuvudsakligen från : "Kärnkraften, människan ochsäkerheten" och Practices in Western Europé,, . Enligt atomenergilagen fordras Kungl. Maj:ts tillstånd för att fåuppföra atomreaktor. har däremot aldrig tagit ställning till någonplan för utbyggnaden av atomkraften. har forskare och myndigheter varitmedvetna om att de risker som följer med atomklyvning är av en annan art ochstorleksordning än något annat människan företar sig. Säkerhetsföreskrifternaär också ytterst rigorösa och oerhörd möda och omsorg har satsats påmiljöskyddet vid atomkraftverken. Forskare över hela världen börjar emellertidifrågasätta möjligheten att bemästra de säkerhetsproblem som atomkraftenmedför. Och, som påpekat, om ett problem är omöjligt att lösa,hjälper det inte hur mycket man än försöker det förblir ändå olöst. Särskilt svårlöst är problemet med det radioaktivaavfallet, i synnerhet det högaktiva från bränsleelementen. När bränsleelementenär utbrända skickas de tiU s. k. upparbetningsanläggningar. harvi ingen sådan i utan vi skickar våra använda bränsleelement tiUBelgien. En utredning har föreslagit att Sannäsomrädet i skall bevarasi statens ägo, tills man närmare klarlagt kraven på en upparbet-ningsanläggning. Genom upparbetningen utvmnes plutonium-239, det giftigasteämne man känner till. Det är inte uteslutet att plutonium kan stjälas och kommatill användning i hemmagjorda atombomber. Plutonium skulle kunna användas i dens. k. brid-reaktorn, som är under utveckling men som anses farligare än denreaktortyp vi nu använder och som kommer attproducera ännu mer svårhanterligt radioaktivt avfall. Plutonium har en halveringstid , vilketinnebär att hälften av radioaktiviteten försvunnit efter den tiden. En reaktorpå 1 000 MW ger plutonium. Som ett teoretisktexempel på hur giftigt plutonium är kan nämnas att cirka ett halvt kiloplutonium skulle vara nog att ge ungefär 10 miljarder människor lungcancer,enligt den amerikanska "i atomfrägor", som haråtskUliga nobelpristagare i styrelsen. Vidare bUdas vid upparbetningen en radioaktiv, hetlösning, som därför att den troligen innehåller plutoniumrester måste hållasisolerad från människan . Ingen tillverkad behållare kan hålla länge nog och ingengeolog kan garantera någon tillräckligt stabU plats på jorden att gräva nedavfallet i. Lösningen tappas över frän behållare till behållareallteftersom dessa fräts sönder. Man har inte funnit någon metod att förvaraavfallet permanent, och frågan är om det är möjligt att göra det. Man mäste räkna med att kommande generationer fortsätter att hantera och vakta det. Professor , , säger isin utmärkta, klargörande bok: "Denna längtidsförvaring av det radioaktivaavfallet drar givetvis kostnader för en oöverskådlig framtid, men det är lättatt räkna ut vilket kapital som fordras för att räntorna skall täckaårskostnaderna för lagringen och kontrollen. Dessa utgifter mäste mannaturligtvis ta med i beräkningen när man diskuterar kärnkraftverkens för- ochnackdelar. Eljest skjuter vi över kostnaderna på kommande generationer. Då måstevi avgöra om det arv vi lämnar efter oss i fråga om förbättrad teknologi ochbättre levnadsstandard utgör värden som balanserar våra obetalda skulder." Hur skulle det kunna vara möjligt för oss att ersätta allakommande generationer för deras arbete med värt radioaktiva avfall? Man rör sighär med tidsbegrepp som vi inte är vana vid. Inget betalningssystem fungerarför evigt. Ingen mänsklig kultur är evig. Hur skulle vi kunna garantera att kommande generationerhar tekniska kunskaper och ekonomiska möjligheter att sköta avfallet, somalltså skulle irreparabelt skada allt liv om det kom ut i biosfären? Hur skullevi kunna ha rätt att bestämma att människan allt framgent skall bibehålla enhög teknisk kultur för att kunna ta hand om de livsfarliga substanser dennageneration skapat? Med hänvisning till det anförda anhälles om kammarenstiUstånd att tiU herr industriministern få ställa följande frågor: att det faktum att stat och näringsliv satsat mycket pengar påatomenergin hindrar oss från att förutsättningslöst diskutera för- ochnackdelar med fortsatt utbyggnad av atomkraftverk i ? att det är moraliskt försvarbart att producera ämnen som måsteövervakas och skötas med tekniskt komplicerade metoder av kommande generationeri oöverskådlig framtid och som skulle skada biosfären irreparabelt om skötselnupphörde? att de ökande mängderna radioaktivt avfall från Nr 102 kärnkraftverkens utbrända bränsleelement utgör ett tillräckligt stort Onsdagenden problem för att vilja hänskjutafrågan om den framtida kärnkraftutbygg- 25 oktober1972 nåden i till riksdagensavgörande? Denna anhållan bordlades. § 29 Anmäldes och bordlades Kungl. Maj:ts proposition nr119 med förslag till förordning om ändring i förordningen (1968:430) ommervärdeskatt. § 30 Anmäldes och bordlades motionen nr 1724 av . i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 104 med förslag till ändringi sjukvårdslagstiftningen, m. m. §31 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att följande enkla frågor framställts, nämligenden av Nr 268 () tiU herr kommunikationsministernangående Vill statsrådet för kammaren redovisa sin uppfattning omSJ:s medansvar för lösandet av frågan om pendeltrafiken på Nynäshamnsbanan? Nr 269 i (fp) tiU herrhandelsministern angående verksamhet: att förberedelsearbetet för , som skallbörja sin verksamhet den , kommit tillräckhgt långt föratt garantera ett effektivt arbete? § 32 Kammaren åtskildes .