prot · FV09135 · 1972-12-31 00:00:00 — Nåja,utbildningsmonopolet för enbart välsituerade har sprängts. Det demokratiskautbildningssystemets genombrott är kanske det som betytt ochframför allt koraraer att betyda mest för ett jämlikare samhälle. Även om vi har en ganska väl fungerande ungdomsskolaoch vi håller på att bygga upp en vuxenutbildning, så utgör folkhögskolan ettvärdefullt och nödvändigt inslag i vår skolvärld. Man önskar kanske att 11 protokoll 1972. Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna folkhögskolantogs som mönster vid uppbyggandet av all vuxenutbUdning. Folkhögskolan somutbildningsform för vuxna har mycket att ge. säger i sin rapportFackföreningsrörelsen och vuxenutbildningen: "I likhet med vad som föreslagits för övrig vuxenut bUdning bör folkhögskolornas utbUdning medge möjlighet till fortsatta studier på högre nivå, utan hinder av nuvarande formella kompetenser. Sålunda bör de studerande utan vidare studier i ämnen motsvarande gymnasial nivå beredas tillfälle att studera dessa vid universitet eller annan högre utbildningsanstalt. Bland de utbild ningslinjer som har intresse för folkhögskolestuderande kan nämnas socialhögskolorna." föreslog i sitt huvudbetänkande"Vägar till högre UtbUdning" i likhet med vad LO krävt attfolkhögskola bör i behörighetshänseende likställas med tvåårig gymnasieskola. I kompetensutredningens betänkande kan man läsa bl. a. /70 fanns drygt 13 500 elever i folkhögskolorna. Studier vid folkhögskola ger behörighet för viss högreutbildning, nämUgen för studier vid journalisthögskola och klasslärarut-bUdningvid lärarhögskola. Bland folkhögskolestuderande finns en mycket stor gruppsom med sin bakgrund har intresse för sociala frågor eller, för att uttryckasig med kompetensutredningens ord; "FolkhögskoleutbUdningens starka inslagav samhällsorientering och sociala frågor synes göra denna studerandegrupplämpad för kvalificerad vidareutbildning." VUka möjligheter till intagning vid socialhögskolorna hardagens folkhögskolelever? Ja, statsrådet har redovisat de möjlighetersom öppnats för studerande som uppfyller vissa minimikrav påkunskaper i svenska, engelska och matematik och som yrkesarbetat i minst fem år- den grupp som man i dagligt tal kallar 25;5:or. Denna möjlighet att räddarekryteringen hälsas med tillfredsställelse. Men som kompetensutredningen sägeri sitt betänkande: "KU har emellertid funnit att 2S-årsregeln är onödigtbegränsande för folkhögskolans elever. Eftersom genomsnittsåldern är ca 21 århar dessutom ett stort antal folkhögskoleutbildade inte ens dessa formeUamöjligheter att gå vidare när de lämnar folkhögskolan." Undantagen är, somjag nämnt tidigare, viss lärarutbildning och journalistutbildning. behandlade proposition nr 84, som byggerpå korapetensutredningens huvudbetänkande. Departeraentschefen säger ipropositionen: "Vissa utbUdningsalternativ vänder sig frärast till vuxna.Detta gäller bl. a. folkhögskolan. Utbildning vid folkhögskola bör ge allmänbehörighet enligt samma grunder som jag förordat beträffandegymnasieskolan." Såväl departementschefen som utbildningsutskottet räknadei våras med att det skulle bli möjligt att låta nyabehörighets- och urvalsregler träda i kraft. Vårriksdagen anslöt sig till dethär förslaget om att folkhögskolor bör ge allmän behörighet för tillträde tillhögre utbildning. Det finns en mening i departementschefens skrivning ipropositionen som jag särskilt vill fästa uppmärksamheten på, nämligen:"Jag anser det emeUertidangeläget att man vid prövningen av ansökningar ora dispens för tillträde tillhögre utbildning söker ta hänsyn till de principer för behörighetsvillkorensutformning sora jag förordat i det föregående. Såväl kompetensutredningen som propositionen, och sedanockså riksdagsbehandlingen, andades en positiv inställning till folkhögskolansvärde. Man var överens om att vägarna bör öppnas för folkhögskolestuderandetill högre utbildning. Folkhögskolestudier skall berättiga till inträde tillexempelvis socialhögskola. Därmed borde man kanske vara nöjd. Alla är alltså överensora att en sådan här lösning bör komma till stånd. Ja, men den dröjer, ochunder mellantiden har folkhögskoleeleverna svårigheter att få tillträde tillsocialhögskolorna. skrev ett antal folkhögskolerektorer till närandenför socionomutbildning och ville ha övergångsbestämmelser till dess dendefinitiva lösningen nåtts. Nämnden skickade ut skrivelsen på remiss, och bl.a. samtliga socialhögskolor var positiva till att underlättafolkhögskolestuderandes möjlighet att skaffa sig behörighet. Man pekade frånett par socialhögskolor på att det lätt skulle kunna lösas genom att lärare vidfolkhögskola gavs samma rätt som gymnasielärare att bedöraa och betygsättaelevernas kunskaper. Nämnden har i sitt svar till rektorerna sagt bl. a. på grund av pågående utredningsarbete inte kunde vidta åtgärder. Jag skall ge ett exempel på hur det här kanslå i praktiken: Vi har några ungdomar sora är låt oss säga . De går påfolkhögskola. De avser att söka in vid . De får reda på att deraåste ha intyg från gyranasium om kunskaperna i de ämnen som fordras förinträde. En gymnasielärare, som den sökande kanske aldrig träffat, får alltsågöra en betygsättning, medan folkhögskoleläraren, som känner eleven väl efterkanske både två och , inte får skriva detta intyg. Jag har också hörttalas om fall där folkhögskoleelever får resa lång väg från sinfolkhögskola för att genomgå den kommunala vuxenutbildningen i de ämnen somfordras. Jag tycker detta är ett sätt att nedvärdera våra folkhögskoleläraresaratidigt sora det är ett typiskt exempel på svensk byråkrati. Och vilka gårbyråkratin ut över? Ja, inte är det de starka i samhället. Nej, det är de sominte orkar raed dessa obegripliga system som kräver av eleven att han eller honskall gå i två skolformer. "Även ett provisoriskt regelsystem skulle behövainnehålla huvuddelen av de detaljbestäraraelser sora utredningen nu arbetar medatt fä fram underlag för", säger statsrådet i sitt svar. Jag harsvårt att förstå hur detta att man exempelvis ger folkhögskolelärarnamöjlighet och rättighet att bedöma sina elevers kunskaper i vissa ämnen -skulle behöva innebära utfärdandet av detaljbestäraraelser. Statsrådet dessutora inte det här i sitt svar till raig. Statsrådet anför även: "Det vore vidareolämpligt att utfärda provisoriska bestämmelser, vilka kanske skulle behövaändras efter bara ." Ja, visst skulle de ändras. I enlighet meddet beslut som har fattat skall vi få nya bestämmelser på dettaområde. Men borde man alltså kunna undanröja de här av mig påtaladehindren genom en som jag tycker enkel övergångsbestämmelse. Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna förståratt det kan finnas andra svårigheter när det gäUer att tillmötesgå kravet på enspeciell kvotering. Men i avvaktan på resultatet av utredningsarbetet skulleman kunna ge många folkhögskoleelever med kanske bara folkskola i bottenmöjlighet att komraa in vid . Departementschefens uttalande i propositionen om att manvid behandlingen av ansökningar om dispens borde ta hänsyn till de nyaprinciperna ja, han sade t. o. m. att det var angeläget tycker man skullekunna få tolkas så att borde finna det angeläget attockså genom en sådan här övergångsbestämmelse försöka handla iriksdagsbeslutets anda. Politiker fattar beslut och byråkrater skrivertillämpningsföreskrifter och tolkar besluten. Människan sora besluten skallgälla koramer ofta i kläm mellan paragraferna. Med detta vUl jag alltså hasagt, att jag är rätt besviken på statsrådet svar . Jag tycker detär byråkratiskt svar från en politiker. Politik är bl. a. att vilja, har någonsagt. Jag tycker att viljan saknas i statsrådet svar. HerrHENRIKSON (s): Jag vill gärna först instämma i allt vad fruSigurdsen har sagt men känner också ett behov av att säga någonting därutöver. Jag kommer i kontakt med dessa frågor vid många olikatillfällen, eftersora jag är ordförande i styrelsen för en folkhögskola. Såvälelever som lärare har till mig framfört sitt missnöje över att man skall behövavänta på den förändring på detta område som man har räknat med skulle kommamycket snart och sora ligger i linje raed vad vi alla, självfallet ocksåstatsrådet , är överens om: det angelägna i att vi vidgar möjligheternatill utbUdning för dem som inte från början har haft den förmånen. Många sådanamänniskor studerar vid folkhögskolorna, även om eleverna nu är i någotlägre åldersgrupper . Jag vill gärna också stryka under vad varinne på, nämUgen dessa människors lämplighet för de uppgifter som det ärmeningen att de som utbildas vid våra socialhögskolor skall fylla. Många av destuderande vid folkhögskolorna har en speciell intresseinriktning, sora tordegöra dem särskUt lämpade för ifrågavarande arbetsuppgifter. I sitt svar till tecknar statsrådet ikorthet en historik av frågan, och han går därvid . Det åretövertog staten verksamheten från de dåvarande socialinstituten, ochutbildningen ges nu vid socialhögskolor. Såvitt jag kan erinra mig ansåg denutredning som sysslade med socionomutbildningen att det var angeläget att rekryteringentill denna utbUdning breddades så mycket som möjligt. Efter vad jag vet var detingen som då reste någon invändning däremot. Jag tycker också att vad statsrådet säger i början av sittsvar, när han markerar att det höll på att gå snett när det gällderekryteringen och att man därför hade börjat raed en försöksverksamhet, talarför att han är fullt införstådd med det här problemet. Det väcker vissaförhoppningar om att det skulle kunna ske en förändring ganska snabbt. Men längre fram i svaret tar statsrådet tillbaka endel av det som väckte förhoppningar. Han hänvisar bl. a. till att även andragrupper än de somgår i våra folkhögskolor skulle kunna ställa krav på provisoriska förändringari avvaktan på det slutliga ställningstagandet. Jag vet inte av vUken anledningstatsrådet har lagt upp svaret på det här sättet. För de grupper som hanpekar på föreligger nämligen, såvitt jag förstår, inte samraa hinder som för deelever som har talat om i sin interpellation. Jag vill gärna med återknytande till vad jag sade allraförst understryka, att de byråkratiska hindren för att vidga möjligheterna fördem som är något äldre, bl. a. många av folkhögskoleeleverna, till utbildningpå det här området med det snaraste bör röjas ur vägen. I den politiskaviljeinriktningen tror jag att statsrådet och jag är helt ense, även omfru gav honm några hårda ord på vägen; vi kanske bara befinner oss inågot olika situationer. Jag vidhåller ändå att några formella hinder inte börfå stå i vägen när det gäller att möjligt råda bot på det härmissförhållandet. Också jag vill gärna påminna om den skrivelse frånrektorerna vid våra folkhögskolor som nämnde. Statsrådet förmodligen väl till innehållet i den. TiU slut vill jag markera det angelägna i att statsrådetMoberg infriar de förhoppningar som han väckte i början avinterpellationssvaret, även om han sedan av rätt formella skäl tycks vilja tatillbaka vad han först sade. Jag riktar en uppmaning direkt till statsrådetMoberg att vidta snara åtgärder i enlighet med de intentioner som harframkommit i interpellationen och som väl överensstämmer med de beslutriksdagen har fattat när det gäller att vidga möjligheterna för deäldre studerande på olika områden i samhällslivet. Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna Att det allmänt sett inte föreUgger någonåsiktsskillnad mellan mig och och i fråga omfolkhögskolans betydelse inte bara för vuxenutbUdningen utan för utbildningssystemeti dess helhet är alldeles klart. Lät mig passa på tillfället att här ikamraaren meddela, att jag i dagens konselj fått bemyndigande att tUlkalla enutredning för att se över folkhögskoleutbUdningens hela problematik i syfte attgöra folkhögskolans stäUning i utbildningssystemet ännu starkare än vad den äri dag. Men den fråga som jag här har fått den berör enutomordentligt känslig problematik som just nu är föremål för prövning i ensärskUd kommitté. Det torde inte finnas några problem inom vårtutbUdnings-systera som är så tekniskt kniviga men sakligt sett såbetydelsefulla för de studerande sora frågor vilka gäller korapetensvärde ochintagningsbestäramelser. har vi - och det är vi i departementet tacksamraaför en nästan enig riksdag bakom den viljeyttring av politisk natur somdepartementet gjorde i en principproposition för vidgat tillträde tillden eftergymnasiala sektorn. Där markerar man bl. a. sin vilja att låtautbildning av den typ som folkhögskoleutbUd-ningen utgör få ett störremeriteringsvärde än vad den har. Princippropositionen innehåller emellertid inte några avde detaljregler som är nödvändiga för att man skall kunna gå till denbyråkratiska för Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna attanvända det ordet tillärapningen och översättningen av denna poUtiskaviljeyttring från regering och riksdag. Det krävs upprättande av ettregelsystem som måste vara detaljerat och som får gälla utbildningstyp förutbildningstyp. I den situationen har ett antal rektorer för folkhögskolorvänt sig tUl begärt att man i avvaktan på deförslag och beslut, som följer på basis av den allmänna viljeyttringen här iriksdagen , skall göra speciella anordningar för denna grupp. Somförslaget från rektorerna är utformat måste det innebära att denna grupp i denhär situationen får en gynnsammare ställning än andra grupper. Om raan vUlfarden teknik sora folkhögskolerektorerna förordar och som även återfinns i fruSigurdsens fråga till mig, så skulle, för att närana en grupp, ,elever vid de yrkesförberedande linjerna i gymnasieskolan utan tvivel komma attfå en sämre ställning än eljest. Det är mot den bakgrunden man skall se mitttill synes byråkratiskt formulerade svar. Men jag har också tagit ett ganska starkt intryck av vadrektorerna inte föreslagit men väl beskrivit när det gäller den nuvarandetillärapningen av existerande bestämmelser. Med anledning av detta och deytterligare påpekanden som framför allt gjorde i sin kommentarskulle jag vilja göra ett förtydligande av mitt svar. De genereUa reglerna om behörighet att vinna tillträde tUlsocialhögskola har, liksom behörighetsregler i allmänhet, utformats sora kravpå vissa betyg, i allmänhet enligt bestämmelserna för gymnasieskolan. Att såskett innebär dock inte alls att bara den som har just dessa betyg kan tas in.Genora behörighetsreglerna anges nämligen endast den vanligaste vägen tillbehörighet. Därmed anges också och det är det väsentligaste syftet medbehörighetsreglerna den nivå kunskaps- och erfarenhetsmässigt som sökandemåste ha uppnått. Sökande som på annat sätt än genom de här betygen kan styrkaatt de nått i huvudsak nämnda nivå skall också kunna tas in. För att tryggadetta finns det raöjlighet till dispens från behörighetskraven. Sådan dispensskall ges så snart som den sökande nått den nivå som i lagtexten karakteriserasmed hjälp av bestämraelser om betyg i gymnasieskolan. Det jag nu säger innebär bl. a. att sökande medfolkhögskoleutbildning, som svarar mot de i bestämmelserna angivna betygen,skall ges dispens. Det är möjligt och det styrks av framställningen frånsocialhögskolerektorerna och av det som sade att det förnärvarande kan råda tvekan om innebörden av begreppet dispens hos dem som haratt tillämpa bestämmelserna om intagningen till . Om det ärfallet är jag beredd att i annat sammanhang förtydliga reglerna om dispens. FruSIGURDSEN(s): Jag har ingalunda ifrågasatt att intestatsrådet skulle arbeta i den anda som beslut innebär närdet gäller att genomgången folkhögskola skall ge behörighet för tillträde tillhögre studier. Det är ju regeringen som har framlagt den proposition somriksdagen sedan så gott som enhälligt anslutit sig till. Det jag ansåg var att viljanfattades när det gäUde att försöka finna någon form av övergångsbestämmelseför att klara situationen intUl dess vi får de här nya bestämmelserna. Jag har raed intresse lyssnat på statsrådet replikhär och finner att han raenar, att om det råder oklarhet i fråga om hur manskall tillämpa de här reglerna, så är han beredd att förtydliga dem för att påså sätt kanske göra det möjligt för eleverna från folkhögskolorna att i störreutsträckning komma in på socialhögskola. Men jag är fortfarande oklar över omdet inte finns några som helst möjligheter att eleverna skall slippa gå idubbla skolformer - dels i folkhögskola, dels i den kommunalavuxenutbildningen. Där kanske jag redan nu kan få ett förtydligande fränstatsrådet, när han förklarade sig beredd att göra ett förtydligandebeträffande dispensreglerna. Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna HerrHENRIKSON (s): Helt kort: Det besked som statsrådet i sitt kompletterande svar tolkar jag i varje fall så, att han för sindel menar att elever vid folkhögskolor inte skall vara i sämre ställning vidsamma kunskapsnivå än sökande frän andra skolformer till socialhögskolorna. Detär väl helt i linje med vad som egentligen redan är beslutat, att det skallverka på detta sätt. Det är ju att beklaga om man, av någon för mig okändanledning, ändå har satt någon sorts stärapel på folkhögskolan. Jag raenar inteatt statsrådet har gjort detta, raen jag beklagar om de som har atttillämpa reglerna stämplat folkhögskoleeleverna som några andra klassens eleversom raan tar in i den raån det finns goda möjligheter med hänsyn till antaletplatser osv. Jag vill i varje fall hälsa detta statsrådets besked medtillfredsställelse, om det sora jag har fattat det - innebär vidgademöjligheter för dessa elever att vinna inträde vid våra socialhögskolor. Hurdetta sedan rent administrativt-praktiskt skall lösas är ingenting som jag harnågot behov av att diskutera här och . Med anledning av kommentartill rain replik vill jag tillägga att om det på lämpligt sätt kan påvisas atteleverna efter genomgången två- eller treårig utbildning vid folkhögskola -exempelvis där man har inriktat undervisningen på att eleverna skall kunna gåvidare på det sociala utbildningsområdet - har en mot bestämmelserna svarandenivå på sitt kunnande, så är inte studier vid vuxenutbildningsskola ikompletteringssyfte erforderliga. Det var detta som var innebörden i minantydan att det kanske inte görs en sådan dispensprövning som lagtexten gerraöjUgheter till. Överläggningen var härmed slutad. Om särskilt studiebidrag åt elever i försöks verksam hetmed utbildning och elitidrott på gymnasiestadiet § 6 Omsärskilt studiebidrag åt elever i försöksverksamhet med utbildning ochelitidrott på gymnasiestadiet Herr statsrådet erhöll ordetför att besvara () framställda interpellation,nr 233, till herr utbildningsministern, och anförde: har frågat chefen förutbildningsdepartementet, om han är beredd att verka för att elever som går iav godkänd försöksverksamhet med utbildning-elitidrott pågymnasiestadiet ges möjlighet att efter prövning erhålla särskilt studiebidrag.Enligt fastställd ärendefördelning ankommer det på raig att besvarainterpellationen. Det är en allmän strävan att successivt söka förbättraungdomens studiemöjligheter. Under innevarande budgetår har sålunda nya reglerinförts för inkomst- och behovsprövat tUlägg, och den höjsstudiebidraget. Möjligheterna att erhålla studielån har också utvidgats. Denav aktualiserade tanken strider däremot mot den grundläggandeprincipen för det studiesociala stödet, nämligen att man inte genom ekonomiskaförmåner skall gynna någon viss utbildnings-väg. Jag ber först att få tacka statsrådet förinterpellationssvaret. Jag betvivlar inte alls att det finns sora statsrådetsäger en allmän strävan att successivt söka förbättra ungdomensstudiemöjligheter. Men detta är inget svar på den fråga jag ställt. Därförnödgas jag konstatera att statsrådet inte har stor förståelseför de synpunkter som jag tagit upp i interpellationen. Ungdom som siktar päatt kombinera utbildning och elitidrott har problem med att hinna med bådaverksamheterna. kan någon säga att valet mellan studier och elitidrottbör vara enkelt: skolan skall gå före. Men det är just det som är problemet.Elitidrotten är accepterad av samhället. Statsmakterna ger stöd åtidrottsorganisationer som har elitidrott på sitt program. Men har manunderlåtit att följa med i utvecklingen när det gäller att ge möjlighet förungdom, som är intresserad av elitidrott, att korabinera detta med studier. Jag erkänner att det fr. o. ra. denna hösttermins börjanhar kommit i gång en viss försöksverksamhet med utbildning-elitidrott pågymnasiestadiet i och i . Detta är ett steg i rätt riktning. Mensom försöksverksamheten nu är upplagd blir den ofullständig. Jag tänker dånärmast på den ekonomiska situationen för eleverna. Som jag nämnt i mininterpellation är tre elever från intagna på idrottsgymnasiet iJärpen. I studiebidrag och inackorderingstillägg erhåller dessa permånad. Deras studiekostnad kan beräknas till i månaden.MellanskUlnaden får föräldrar och idrottsföreningar betala. I det häråberopade exemplet är samtliga tre skidflickor. De har höga resekostnader tUlhemorten, även om hemresor- nabegränsas till högst en . , och även vissa fredagarär fria från skolgång. Det innebär att eleverna är tvingade att på egenbekostnad klara matfrågan under veckosluten. Jag vill i detta sammanhangunderstryka att ungdomar, som tränar för att nå en tätposition ikonditionsidrotter, av naturliga skäl har betydligt högre matkonton än elever imotsvarande åldrar som inte är idrottsligt aktiva. Sedan tillkommer ocksåinackorderingskostnader. Jag vill med detta ha sagt att försöksverksamheten måsteföljas upp på den ekonomiska sidan. Försöksverksamheten utbildning-elitidrottbör kompletteras med någon form av särskilt studiebidrag som utgår tilleleverna efter prövning. Annars blir försöksverksamheten ofullständig. Statsrådet säger i interpellationssvaret att den av migaktualiserade tanken strider mot den grundläggande principen för detstudiesociala stödet, nämligen att man inte genom ekonomiska förmåner skallgynna någon viss utbildningsväg. Om jag skulle tolka svaret ordagrant, så fannsingen ljusning när det gällde att komma närmare en lösning av dennaproblematik. Men jag hoppas själv att det är en alltför pessiraistisk slutsatsav statsrådet interpellationssvar. Jag kan aldrig tänka mig att vi hurlänge som helst kan fortsätta som . Vi måste finna lösningar som gör detmöjligt för ungdom som siktar på elitidrott att på ett tillfredsställande sättkombinera denna verksamhet med studier. Jag tror detta är särskilt viktigtunder gymnasietiden, för det är just i den åldern som grunden läggs för att nåelitidrottslig nivå. När man nu bedriver en försöksverksamhetutbildning-elitidrott på gymnasiestadiet på två orter här i landet tycker jagatt det är lämpligt att pröva en ökning av de studiesocialaförmånerna. Jag hoppas statsrådet har några synpunkter i denna frågautöver den som kortfattat redovisats i interpellationssvaret. Om särskilt studiebidrag åt elever i försöksverksamhetmed utbildning och elitidrott på gymnasiestadiet I och för sig är det väl av ett visst värdeatt vara kortfattad så här dags just . Men låt mig ändå göra en litenkommentar till vad nu sagt. Såsom interpellationen är upplagd var det nödvändigt attsvara på ett avböjande sätt. Följer man den linje som här görsig till tolk för - jag vet inte om i detta avseende haridrottsungdomen bakom sig - kommer man i konflikt med vår grundläggandejämlikhetssträvan på det studiesociala området. Personligen är jag inteövertygad om att idrottsungdomen själv skuUe vilja bli favoriserad på detsättet som interpellationen anvisar framför kamrater som läser i andra former. Däremot är jag den förste att se positivt på enuppläggning av den här frågan som tar sin utgångspunkt i deras faktiskasituation. Om det förhåller sig så och det betvivlar jag inte - att det kangöras gällande att de här ungdomarna genom kombinationen idrott-skola fårmerut-gifter tUl följd av idrottandet då ser jag det som ganska självklart attidrottens folk ställer upp och ersätter ungdomarna för deras memtgifter. För vihar ju gudskelov i det här landet ett ganska omfattande idrottssföd.