prot · FV0975 · 1972-12-31 00:00:00 — Har vederbörandeprovinsialläkare eUer annan läkare inte vårdat den avlidne tidigare, sä vägrarhan att utfärda dödsbevis, och då går fallet till obduktion. Jag förestäUer mig att det är rikligt som socialministernsäger i slutet av interpellationssvaret, att här finns anledning att se överden gällande lagstiftningen och se tUl att man får en bättre ordning i det härfallet. Jag hoppas att den översynen skall komma . Om ändrade bestämmelser om obduktion, m. m. Låt mig säga att den fråga vi diskuterarsjälvklart, som sade, har många aspekter. Obduktionsfrekvensen varierar mycket mellan olika sjukhus.På mindre sjukhus utan egen patologavdelning är frekvensen låg. Högst ärfrekvensen på vissa större sjukhus. Av antalet avUdna obduceras ungefär Om ändrade bestämmelser om obduktion, m. m. Då skiljer jag ul de rättsmedicinska obduktionerna, som uppgår till ca6 000, Obduktionerna är - och del har jag framhållit i mitt svar nödvändiga av flera skäl. Då dödsorsaken är okänd är det etl vitalt intressesåväl för samhäUet som för de anhöriga atl få veta varför dödsfallet inträffat.Genom obduktionen får läkaren också möjlighet kontrollera dels om den ställdadiagnosen var riklig, dels effekten av en eventueU behandling. Genomobduktionerna får vi också veta frekvensen av vissa sjukdomar. För t, ex,cancerforskningen är sålunda obduktionerna av myckel stort värde. Delta är naturligtvis en komplicerad fråga, ,Den undersökning rörande obduktioner som pågår på Serafimerlasarellet avser bl,a, att kartlägga det medicinska värdet av obduktioner, de anhörigas reaktion påunderrättelse om tilltänkt obduktion samt hur underrättelserna påverkarobduktionsfrekvensen. Låt mig få upplysa om att undersökningen beräknas bliavslutad och redovisad senast , Undersökningen företas av en legitimerad läkare, MonaBritton, och sker under ledning av professor påSerafimerlasarellet, Det är naturligt atl vi på departementet är angelägna omatl få ta del av resultatet från denna seriösa undersökning som i dettasammanhang har ett vitalt intresse för eventuellt kommande åtgärder. Jag är väl medveten om och det kanske jag sade tidigareockså att den här frågan har ganska många aspekter. Jag tycker nog att denhumana aspeklen är den viktigaste även om del gäUer ekonomiska frågor också. När socialministern nu redogör för hur många som obducerasoch även nämner siffran på hur många som rättsmedicinskt obduceras, kan delvara av intresse att påminna om vad den gamla medicinalstyrelsen, numerasocialstyrelsen, sade om den rättsmedicinska obducering-en. Jag citerarur ett cirkulär : "Det är ett känt förhåUande, atträtlsläkarorganisationen i riket på grund av bristen på rättsläkare ickeförfogar över tUlräckUga resurser för att helt tillgodose behovet avrättsmedicinska undersökningar. Därför är det angeläget, att möjligaralionaUseringar vidtagas, för att den tUlgängliga arbetskraften skall kunnautnyttjas på lämpligt sätt, 1 sådant syfte böra enligt medicinalstyrelsens meningåtskilliga av de obduktioner, som enligt nuvarande praxis utföras såsomrättsmedicinska obduktioner, i stället verkställas såsom fullständigadödsintygsobduktio-ner," Jag citerar detta därför att det kanske också finnsanledning att fundera över om alla fall som går till rättsmedicinskobduktion verkligen behöver göra det. Jag stäUer mig mycket tveksam tUl detta,också av personlig erfarenhet. Man kommer då in på betydligt längretransportavstånd och svårigheter för både dem som skall klara obduktionen ochför anförvanterna därhemma som skaU ordna saker och ting. Överläggningen var härmed slutad. § 9Ang, åtgärder för att förebygga onödigt lidande för ensamstående åldringar ochsjuka Herr socialministern erhöllordet för alt besvara i (c) framstäUdainterpellation, nr 125, och anförde: i har frågat mig, omjag är beredd att medverka till att kommunerna i sina omsorger om invånarnauppmärksammar möjligheterna att med oUka medel engagera enskUda människor förden nödvändiga kontaktverksamhet som kan förebygga onödiga lidanden förensamstående åldringar och sjuka. Jag har tidigare vid årets riksdag haft tiUfäUe attdiskutera samma problem i elt svar på en enkel fråga beträffande åtgärder föratt hindra alt människor avlider i isolering. Jag framhöU då atl det år 1968genom en ändring i socialhjälpslagen har slagils fast, att kommunerna harskyldighet alt skaffa sig kännedom om de enskilda människornas behov avomvårdnad och alt verka för att detta bUr tillgodosett. har år1969 meddelat råd och anvisningar om hur denna uppsökande verksamhet börbedrivas. Kommunerna har prövat olika lösningar för att hjälpa ensamma ochisolerade personer, och olika initiativ har tagits i detta syfte. Jag utgårfrån att såväl som de enskUda kommunerna i sin fortsattaverksamhet har sin uppmärksamhet riktad på dessa frågor och därvid på ohka sättbl, a, försöker aktivera enskilda människor för en kontaktverksamhet medpersoner som i etl eller annat avseende behöver hjälp. Liksom i mitt tidigaresvar beträffande dessa frågor vUl jag också understryka hur angelägel det äratt de enskUda medborgarna inle slår sig till ro med myndigheternas åtgärder pådet här området ulan atl var och en efter sin förmåga tar ansvar för att hjälpatill i ansträngningarna att bryta enskUda människors isolering och ensamhet. Ang. åtgärder för att förebygga onödigt lidande förensamstående åldringar och sjuka HerrJOHANSSON i Skärstad (c): Då i är förhindradatl ta emot svaret, har han bett mig att göra det, och jag ber alt få tackasocialministern för svaret, "Ensam åldring hittades död i sin lägenhet" ären ofta förekommande tidningsrubrik. Trots den uppsökande verksamhet som desocialvårdande myndigheterna bedriver händer del alltför ofta att ensammaåldringar hittas döda i sina lägenheter. De kan ha legat döda i flera veckorinnan grannar slagit larm. Det är ju som del stod itidningarna om en man som legat död , och det var bara entUlfällighet som gjorde att man då upptäckte honom. Det finns verkligenanledning att fråga sig hur den uppsökande verksamheten fungerar. Det får självfaUet inte vara så atl en ensam åldringlämnas helt ulan tUlsyn. Vid hastig påkommen sjukdom uppstår problem förvederbörande att få kontakt med läkare. Saknar han möjligheter att nå telefonför att erhålla hjälp kan det dröja innan hjälpen kommer och dåkan det vara . Jag har träffat åtskUliga åldringar som uttryckt sin oroför vad som kan hända dem, om de hastigt insjuknar. De saknar anförvanter ellerandra närstående. Det skuUe kännas tryggt, har de sagt Ang. ätgärderför att förebygga onödigt lidande förensamstående åldringar och sjuka mig, omdel fanns någon som ringde fill dem och hörde hur det slår tiU, Fårman inget svar finns det anledning till personligt besök för att få reda påanledningen, 1 några enstaka kommuner tillämpas telefonjour föråldringar och den har visat sig fyUa en verkligt positiv uppgift. Den ensammeåldringen behöver inte känna sig isolerad och övergiven i sin lägenhet frånomvärlden. Framför allt är man lacksam för kontakten i händelse av sjukdom.Telefonjour är en trygghetsfaktor av stora mått. Enligt gäUande lag åligger del kommunens socialvårdandemyndighet alt idka uppsökande verksamhet bland åldringar och handikappade,innefattande jämväl skyldighet att ha kontakt med dessa så att hjälp kan sättasin på kortaste möjliga lid. Jag är medveten om de svårigheter som föreligger. Det kanhända atl den ensamme åldringen inte önskar någon kontakt med myndigheter vUketförsvårar möjligheterna att nå honom. Jag är emellertid övertygad om altflertalet ser positivt på en daglig telefonkontakt. För denna kontaktverksamhetkrävs självfallet inte socialvårdsarbetare utan den kunde ombesörjas avexempelvis grannar tUl åldringar. Och varför inte engagera någon organisation, t, ex. Rödakorset, för denna uppgifl? Ge dem ett ekonomiskt bidrag och låt dem skötatelefontjänsten till kommunens åldringar och handikappade som är ensamboende.Det är fråga om en angelägenhet som skall lösas på primärkommunalnivå. Genom bidrag kan respektive organisation bygga ut en telefontjänst medfrivUliga personer som svarar för olika distrikt inom kommunen. Därigenom kanman få en effektivt arbetande jourtjänsl lill för kommunen överkomligakostnader, Inle minst de uttalade önskemålen av ensamma åldringar omstörre trygghet och de tragiska händelser som ofta inträffat på grund av alt degamla saknat tillsyn utgör enligt min uppfattning skäl nog för att en välfungerande telefontjänst anordnas i primärkommunerna för atl betjänaensamslående åldringar och handikappade. 1 den diskussion som jag förde i dennakammare för inte sä länge sedan om dessa frägor hade jag anledning att ocksåredovisa en rad olika åtgärder som dels företagits, dels förbereds. Jag harockså gjort detta i mitt svar tUl i , men jagvill gärna på några punkter mera utförligt nämna konkreta åtgärder för att istörsta möjUga utsträckning kunna etablera kontakter. Kommunerna har prövat olika lösningar för att bispringaensamma och isolerade personer. I en del fall har kommunerna delats in idistrikt, och i vart och ett av dessa finns en särskUd kontaktperson anställd.Härigenom skapas också möjligheter tiU större personkännedom. En del kommunerhar försökt tillgodose behovet av kontinuerlig kontakt genom att t. ex. inrättaolika former av telefonservice, som i Skärstad här nämnde. I ettsärskilt meddelande, som sändes ut tUl samtliga socialnämnder ,har beskrivit hur sådan telefonservice kan fungera. Jag villfästa i Skärstad uppmärksamhet på att januarinumret 1972 avsocialstyrelsens tidskrift Social-Nyllinnehåller en beskrivning av hur en telefonservice fungerar i en del kommuner. Aktiviteter har också utvecklats på andra områden. Utöverde praktiska förslag tUl ytterligare kontaktmöjligheter som jag här har nämntkan jag också framhålla att har haft kontakt medtekniska högskolan beträffande vissa försök som där görs med signalanordningar,som kan göra det lättare för personer i akuta nödsituationer att få kontakt medsin omgivning. har också i samråd med glesbygdsutredningen,. och vissa kommunstyrelser diskuteratmöjligheterna att på försök låta lantbrevbärare göra hembesök hos pensionäreroch sjuka i samband med brevbäringsturerna. i Skärstad uttalade önskvärdheten av attolika organisationer engagerar sig på detta område. Jag viU med anledning häravunderstryka alt så också har skett. Röda korset är engagerat på många håll ochgör värdefulla insatser. hade överläggningar rnedstyrelsen för . Då diskuterades bl. a.pensionärsföreningarnas möjUgheter att engagera sig och sina medlemmar iverksamheter som avser all bryta isoleringen för äldre ensamma människor. uttalade man då etl positivt intresse för ett sådantengagemang. Jag kan också omnämna för i Skärstad attjag hade överläggningar med om dessa åtgärder. Denna organisation har gått utmed en enkät tUl sina föreningar för att fästa uppmärksamheten på dessaspörsmål, varvid man ställt en rad olika frågor för att få fram vissa faktabeträffande aktiviteterna ute i kommunerna. Jag skall inle, herr lalman, gå inpå en mera detaljerad redovisning i vad gäUer svaren, men det visar sig avdessa alt riksorganisationen på många håll ute i kommunerna har en avsevärdaktivitet. Den har kontakter med socialnämnderna och på andra kommunala nivåerför atl utveckla och aktivisera denna verksamhet. Jag har, herr talman, här något utförligare velat redovisaåtgärder som har vidtagits och som förbered es. Låt mig tUl sist understryka vad jag harframhållit i milt svar här och i debatten om dessa frågor,nämligen att del är angeläget att de enskilda medborgarna inte slår sig till romed myndigheternas åtgärder på det här området utan att var och en efter sinförmåga tar ansvar för att så långt som möjligt hjälpa till i ansträngningarnaatt bryta andra människors isolering och ensamhet. i Skärstad (c): Jag ber atl få tacka för det tUlägg somsocialministern gjorde. Jag vill också lägga till en sak när del gällerorganisationer som kan medverka till omvårdnaden om åldringar och ensammamänniskor. Präster och pastorer inom kyrka och frikyrka brukar kontinuerligtbesöka gamla och sjuka människor. Socialministern kanske också kan länka pådella vid den fortsatta planläggningen. Överläggningen var härmed slutad. Ang. ätgärderför att förebygga onödigt lidande förensamstående åldringar och sjuka Ang. åtgärder mot erosionen vid strandbad åtgärder mot erosionen vid strandbad Herr jordbruksministern ordet för atl besvara i (c) framställdainterpellation, nr 96, och anförde: i har frågat, dels vartlänsslyrelseul-redningen beträffande åtgärder mot vatlenerosionen vid Löderupsstrandbad tagit vägen, dels vilka åtgärder jag är beredd att vidta för attmotverka denna erosion. De åtgärder som föreslås i utredning tordevara lämpliga att ulföras som beredskapsarbete. Utredningen har därför avregeringen överlämnats tUl . Ystads kommun har kommit in med en ansökantill länsarbetsnämnden i om att låta arbetena utföras som kommunallberedskapsarbete. Nämnden gör en teknisk utredning i frågan ochkommer därefter atl la ställning lill kommunens ansökan. Några ytterligareåtgärder från min sida anser jag i detta läge inle behövliga. i (c): Jag ber att få lacka jordbruksministern fördetta svar. strandbad är en känd och myckel omtyckt badort påÖsterlen. Från huvud förbi å till Örnahusen består Skånes sydöstkustav ren vit sand - dels en plage, dels i fortsättningen uppåtlandet sandklitter med sin karakteristiska växtlighet. har emellertid havets eroderandeverkan mer och mer urholkat och förfulat stranden just vid , vilketnaturligtvis har oroat såväl bofast befolkning som sommargäster och olikamyndigheter. Sålunda har delta område besöktsoch studerats av en rad myndigheter. jordbruksutskott har tittat påområdet med därmed följande av positivt intresse präglat utskottsutlåtande likaså tre olika landshövdingar i spetsen för sina respektive länsstyrelser ochlänsarbetsnämnder, med följande utredningar och PM. slår vågornaoförtrutet och obarmhärtigt mol klilterna. Sommarstugeägare försöker genom altforsla dit sten och annat tungt material skydda sig mot havet. Resultatet avdenna miljövård utgör en anblick som sanneriigen inte kan kallas estetiskttilltalande. Jag är därför myckel lacksam för altstatsrådet ganska resolut säger atl föreslagna åtgärder torde vara lämpliga atlutföras som beredskapsarbete, och jag vill uttrycka förhoppningen att så snartman har bestämt sig för en lämplig teknisk lösning åtgärder verkligen också kankomma i gång. Jag har inte mycket atl tillägga tUl herrLarssons i anförande mer än att orsaken till att del har tagit så passlång lid innan man så atl säga bestämt sig i den riktningen alt man ämnar vidtaåtgärder är att man har haft alt övervinna en utomordentligt stor tveksamhet,inte minst från företrädare för ekologin. Här är del ändå fråga omen naturlig process som har förekommit och förekommer. vill man ju attnaturens egna processer skall få pågå utan ingrepp från människohand, men nuhar man aUtså kommit fram tiU all det finns anledning att ingripa här ochsannolikt kan man få fram en teknisk lösning som är tillfredsställande.Kommunen har alltså förklarat sig villig att bära sin andel avberedskapsarbetet. Då ser jag för egen del inte några hinder utan arbetetkommer med stor sannolikhet att utföras i sinom lid. Om lagstiftning mot matjordstäkt i (c): Jag vill gärna verifiera statsrådetsuttalande att det inte är så självklart vilka tekniska lösningar som skallväljas. Det finns inget särskilt universalmedel. Beträffande frågan om allrubba balansen i naturen må påpekas alt del kan också enligt en del ekologervara på det sättet att stranden här påverkas av sandsugning som man håller påmed på andra ställen. Jag berbara atl få tacka för det tillägg som här gjorts av statsrådet. Överläggningenvar härmed slutad. § 11Om lagstiftning mot matjordstäkt Herr jordbruksministern ordet för att besvara fröken i (s) framställdainterpellation, nr 122, till herr civilministern, och anförde: Fröken i Lemmhar frågat civUministern om han är beredd att medverka lill en lagstiftning somgör det möjligt för myndigheterna att ingripa i fråga om s. k. matjordstäkt.Frågan har överiämnals till mig för besvarande. När det gäller odlad jord som är eller kan bli lämpad förrationell jordbruksdrift eller som bör hållas i odlat skick för att underlättajordbrukets rationalisering kan lantbruksnämnden enligt jordhävdslagen beslutaatt läkt av matjord inte får ske ulan nämndens tillstånd. Vidare kanlänsstyrelsen förbjuda läkt av matjord utan tillstånd ellerföreskriva villkor för sådan läkt om denna väsentligt skadar landskapsbilden. Det finns alltså lagstiftning som ger vissamöjligheter atl ingripa mol matjordstäkt. Lagstiftningen innebär emellertidinle något generellt tillståndstvång. För att komma till rätta med problemethar naturvårdskommittén fått i uppdrag atl utreda frågan om ell generellttillståndstvång för mafiordstäkt. Fröken i (s): Jag ber att få tacka statsrådet och chefenför för svaret på min interpellation. I interpellationen har jag pekat på den förstörelse avåkerjord och annan värdefull mark som håller på alt ske genom s. k. jordtäkl. Isamband härmed har jag anfört ett par exempel från min egen Om lagstiftning mot matjordstäkt hemkommun.Jag är emellertid angelägen betona atl problemet i fråga inte är lokaltbegränsat utan har en principiell räckvidd av stor betydelse. Det kan inle vara rimligt alt i , då vi mer och merinser värdet av våra naturtillgångar, tillåta att stora markområden ödeläggsdärför att del lönar sig alt föra bort och försälja mafiorden. Så sker påmånga platser i vårt land, i synnerhet kring de större tätorterna. Del ärupprörande för det allmänna rättsmedvetandet alt detta kan försiggå utan atlmyndigheterna, annat än i rena undantagsfall, har möjligheter atl ingripa.Statsrådet pekar i sitt svar på alt lantbruksnämnderna kan ingripa när detgäller t. ex. jord som är lämpad för rationell jordbruksdrift eller som kanlänkas underlätta jordbrukets rationalisering. Likaså påpekar statsrådet atllänsstyrelsen kan föreskriva vissa vUlkor om täktverksam-heten väsentligtskadar landskapsbUden. Jag är medveten om att dessa möjligheter finns. Men detäcker endast en mycket ringa del av den läktverksamhel sorn förekommer, ochingripandet kan i regel inte ske förrän skadan redan är etl faktum. Naturvårdssektionen vid i länsäger i ett uttalande i .samband med de exempel jag anfört i min interpellationbl. a. följande: "Vi är uppriktigt bekymrade över de jordtäkter som nusker mnlom i länet. Matjord har blivit en åtråvärd vara i då bebyggelsei stor utsträckning sker på impediment, d. v. s. för växtlighet mer ellermindre slerU mark. Del råder ingen tvekan om alt naturvårdsinlressena blivitlidande av att lagen, som den ser ut , inte har något direkl att säga ommatjordsläkt." Slutligen pekar statsrådet på all naturvårdskommittén hari uppdrag att utreda frågan om generellt tillståndstvång för matjordstäkt. Detär tacknämligt att denna utredning pågår. Men den fråga som inställer sig ärju: Hur länge kommer del att dröja innan denna utredning blir klar atl läggaförslag i frågan, och hur skall man i avvaktan på detta kunna hindra attytterligare förstörelse av våra naturtUlgångar sker ulan att man med lagligamedel kan stoppa den? Jag förstår att något svar på dessa frågor kan jag inlefå . Men jag vill uttrycka den förhoppningen att jordbruksministern, som isä många andra sammanhang har visat storl intresse för natur- ochmiljövårdsfrågor, vill medverka lill atl vi får lagligamedel atl snabbt och effektivt kunna ingripa mot de matjordstäkter som i daghotar att förstöra oersättliga värden. kommer atl med storskyndsamhet fullfölja sill uppdrag, eftersom det inte bara är denna fråga sombehöver lösas snabbi för all vi skall komma till rätta med viktigamiljöpolitiska frågor. Det är väl alldeles uppenbart alt vi såg litet fel pådenna fråga när vi trodde alt det räckte med jordhävdslagen och de möjlighetersom naturvårdslagen gav oss och att det inte skulle vara erforderligt med enspeciellt bestämmelse för mafiord. Men det är alldeles uppenbart atl deinslmment som samhället har till sitt förfogande inte räcker; därför måste visnarast få en lag med generellt förbud. I avvaktan på den kan man naturligtvisi ännu större utsträckning använda naturvårdslagen. man görnaturreservat finns det ju föreskrifter om hur allmänheten får handskas medmarken. Man kan då i vissa fall också förklara att matjord inte får taseftersom landskapsbilden skuUe förfulas. Då måsle emellertid göraett sådant förordnande på etl tidigt stadium, innan läktverksamhel påbörjas. 1 avvaktan på en generell lagstiftning kan man alltså i större utsträckning utnyttja de möjligheter som redan finns. Överläggningen var härmed slutad. §12Ang, skolornas storlek Herr utbildningsministern erhöU ordet för altbesvara (vpk) framställda interpeUation, nr 35,och anförde; har frågat mig om jag anseratt det finns skäl atl närmare pröva frågan om hur stora skolor som ur socialaoch mänskUga aspekter kan vara lämpliga att bygga och om jag, därest så ärfallet, ämnar medverka till att skyndsamt pröva frågan om utarbetande avrekommendationer lUl kommunerna i överensstämmelse med i interpellationenanförda synpunkter. Jag vill erinra om all jag tidigare under denna sessionredovisat uppgifter om elevantalet i högstadieenheter, Ianslutning härtill påpekade jag också alt utredningen om skolans inre arbelesedan en tid tillbaka analyserar frågan om skolstorleken. pågåren karlläggning av hittiUs gjorda och pågående undersökningar. Utredningen harockså tagit initiativet tUl att inhämta kompletterande material. Frågan ärsåledes, som också framgår av utbildningsutskottets betänkande nr 1972,uppmärksammad av statsmakterna. Det kan emellertid finnas skäl all i detta sammanhang göravissa allmänna reflexioner om sambandet mellan skolans yttre organisation ochskolenheternas storlek, 1 låg- och mellanstadier har eleverna sammastudieprogram. Denna uppbyggnad underlättar givelvis vidmakthållande av mindreskolenheter för låg- och mellanstadierna än för högstadiet och gymnasieskolan.Ä andra sidan bör man naturligtvis ocksä försöka undvika alt klasser ochskolenheter får en ensidig social sammansättning. grundskolereform innebar bl. a. väsentligt flervalalternativ på högstadiet än som hade funnits under försöksverksamheten medenhetsskola. Det krävdes relativt stora skolor för alt samtligatUlvals-alternativ skuUe kunna erbjudas. Genomförandet av beslut omrevidering av högstadiets organisation skapar, som jag framhållit,bättre fömtsättningar att bevara högstadierna i de mer glest bebyggda delarnaav landet. Begränsningen av antalet tUlvalsalternativ och slopandet avUnjedelningen innebär givetvis också generellt alt man behöver mindreskolenheter för att tillgodose elevernas valalternativ än vad man behövdeenligt läroplan. Gymnasieskolanhar av naturliga skäl en mer differentierad organisa- Skolformen innefattar drygt 20 linjer, varav 15 är uppdelade påsammanlagt inte mindre än 56'olika grenar, riksdagsbeslut omplaneringen av det gymnasiala stadiet - etl beslut som bekräftades av - innebär bl, a, att man bör sträva efter att på vafie gymnasieskolorterbjuda flertalet studievägar inom gymnasieskolan. Varje skolenhet bör vidareerbjuda ett allsidigt val av studievägar. Man bör aUlså undvika atl organiseraskolenheter med en ensidig inriktning mol ett enda område. Detta betyder dockinle all ide fall då mer än en gymnasieskolenhet finns i kommunen skolenheternabehöver vara identiska. Kravet på elevernas valfrihet liksom de olika syftenamed integreringen av fackskola, gymnasium och yrkesskola tiU gymnasieskolapåverkar av naturliga skäl bedömningen av skolenhetens storlek. Jag viU dockunderstryka atl slatsmakterna inte bundit sig för att i varje situation förasamman alla gymnasieskolans elever lill en enda anläggning. Detta är en frägasom väsentligen bör bedömas av de kommunala organen. Jag vill avslutningsvis framhålla att del befintligalokalbeståndel måste tas lill vara.