prot · FV0927 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag vill citeranågra rader ur denna motion till kyrkomöte: "För somliga kristna,företrädesvis i den unga generationen, och på somliga platser ter det sig somen orimlighet att kristna på samma ort firar gudstjänst och häller nattvard vidskilda bord. De har tagit på orden uppmaningar från t. ex. Kyrkornas världsrådsgeneralförsamlingar i och i , uppmaningar tillupprättande av gudstjänstgemenskap mellan kristna på samma ort. Med otålighet,viss irritation och stundom bitterhet anser de sig finna att samfundsledningarnaicke tagit uppmaningarna med samma allvar, åtminstone icke dragit sammapraktiska konsekvenser." I biskop motion föreslogs att en utredning skullekomma till stånd om gudstjänstgemenskap och nattvardsgemenskap mellan och frikyrkorna. Enligt ett besked från Kungl. Maj;t av den 4 juni 1971har också handlingarna överiämnats till ärkebiskopen, och man har accepterattanken på en sådan utredning och också ställt medel till förfogande. Det finnsalltså inte anledning att vad den saken beträffar ta upp det motionsyrkande somi är förelagts . 1 den motion, som framlades vid kyrkomötet, föreslogs enprovisorisk och interimistisk lösning, medan denna utredning pågick. Man ladefram ett förslag avsett att temporärt tillgodose lokala behov av gemenskapmellan och andra kristna samfund vad gäller nattvards-firandet.Det lagförslag som lades fram utarbetades med tanke på att bevara ordning och likväl möjliggöra viss gudstjänstgemenskap över samfundsgränserna. Den ordningen gäller fortfarande i attpräst inte har rätt att medverka vid nattvardsgudstjänst enligt annat samfundsgudstjänstordning. I motionen framhölls att präst i bordeberedas möjlighet att antaga inbjudan från annat kristet samfund att vid visstsåsom ekumeniskt klart angivet gudstjänsttillfälle medverka vidnattvardsgudstjänst enligt det inbjudande samfundets gudstjänstordning. Vidareföreslogs att pastor i församling också borde beredas möjlighetatt till visst såsom ekumeniskt klart angivet gudstjänsttillfälle inbjudaperson, som i annat kristet samfund är behörig leda nattvardsgudstjänst, att isvenska kyrkan tillhörigt gudstjänstrum medverka vid nattvardsgudstjänst ienlighet med gudstjänstordning. Personligen sympatiserar jag i mycket hög grad med desynpunkter, som anfördes i den till kyrkomötet framlagda motionen.Förslaget ledde till att kyrkomötet med 59 röster för utskottsbetänkandet,kyrkolagsutskottets betänkande nr 1970, och med 38 röster för enreservation beslöt godkänna ett förslag till lag om viss gudstjänstgemenskapmellan och andra inom riket verksamma samfund. den 23 febmari 1972 Viss gudstjänstgemenskap, m. m. 3* protokoll 1972. den 23 febmari 1972 Viss gudstjänstgemenskap, m. m. De 38 somröstade för reservationen var ju egentligen inte emot en ekumenisk lösning utanbetonade att överläggningar och underhandlingar mellan samfundens ledningar ärden enda framkomliga vägen för att nå en varaktig och allmänt accepteradlösning, och då skulle bäde teologiska och praktiska synpunkter ingåendebehandlas. Till det är att säga att flera av de frikyrkliga samfunden redanklart och tydligt uttalat att de önskar ha en sådan gemenskap med andrasamfund, t, ex, . Det föreligger alltså redan bestämda önskemåloch uttalanden på den punkten. Vid frågans behandling hadejag ett särskilt yttrande i denna sak. Jag framhöll där att hade bortkunna säga att vad kyrkomötet beslutade var riktigt och bra och uttryckför en fin ekumenisk inställning och anda. Jag har samma uppfattning , ochjag har tillsammans med en reservation med samma syftemål. Saken är ju den att kyrkomötet självt uttalat sig för enreglering av förhållandena enligt en ekumenisk linje, sä att iviss utsträckning och för begränsad tid fär möjlighet till nattvardsfirandegemensamt med andra trossamfund. Jag tänker t, ex. på det stora kristnariksmöte som skall äga rum i - det kallas för "G-72"- med 1 000 delegater från kristna kyrkor och samfund i , ungefärhälften från och den övriga delen frän frikyrkor i . Detär första gången ett av denna typ äger rum, och det hade varit ganskanaturligt om man vid det tillfället också kunnat gå till bordtillsammans såsom kristna, när man faktiskt har en historisk, unik sammankomsti svensk kyrkohistoria. Det hade enligt min uppfattning varit värdefullt omsvenska kyrkans präster hade kunnat gä till ett annat samfunds nattvardsbordoch delta i utdelandet utan att bryta mot sin egen kyrkas ordning eller om mankunnat inbjuda pastorer frän andra samfund till nattvardsbordoch göra det utan att bryta mot sitt eget samfunds ordningar. har på nytt avvisat tanken att riksdagenskall uttala sig i saken. Man hänvisar till beredning om stat ochkyrka och till att kyrkans inre verksamhet skall regleras genombestämmelser som kyrkomötet självt utfärdar. Vi har fortfarande den ordningen i att lag försvenska kyrkan inte stiftas av kyrkomötet ensamt, i varje fall inte . Vihar fortfarande den ordningen att kyrkomötet samt regering och riksdagtillsammans beslutar om lag för . Kyrkomötet har alltså sagt sinmening i denna fråga och uttalat en positiv inställning till engudstjänstgemenskap och nattvardsgemenskap av den typ som här föreslagits. Omriksdagen inte accepterar kyrkomötets beslut, menar jag att det vore att läggasig i kyrkans inre angelägenheter på ett oskäligt sätt. Ty då förhindrar man juden ordning som själv genom sitt kyrkomöte beslutat om pä dennapunkt. Det är beklagligt att inte skall kunna fattasamma beslut som kyrkomöte självt fattat. Jag hade alltså ett särskilt yttrande på dennapunkt, och har tidningen av ironiseratöver min inställningoch skrivit som rubrik . "Att vara liberal ärsom bekant att vara kluven", heter det. Med denna nedvärderande fras somutgångspunkt gör man en negativ bedömning av den ställning som jag tog i dennafråga . Orden var väl avsedda att vara såväl en lustighetsom ett angrepp, men man säger inte ett ord om i vilket sammanhang de en gångfälldes. Det heter i artikeln att "Källstad gjorde försöket att på en gängdela utskottets uppfattning och i ett särskilt yttrande ansluta sig tillmotionen". Det skulle ju betyda att varenda en som har ett särskiltyttrande och det förekommer väldigt ofta är en kluven människa. Det kaninte vara meningen att man skall tolka de särskilda yttrandena på det sättet. har jag alltså avgivit en reservation. Det betyder attde som står bakom tidningen uppfattning och ikulturutskottet torde dela den syn som redovisas i ledarsticket har anledningatt ta tillbaka dessa ord. Det finns nu möjlighet att konstatera att herrEnlupd och jag, och säkerligen ganska många här i kammaren, vill ge vår meningtill känna på denna punkt och hävda att det vore riktigt och klokt attriksdagen tog samma ställning i denna fråga som har gjort ochdärmed snabbt underlättar för samfunden att få en gudstjänst- ochnattvardsgemenskap som befrämjar en ekumenisk inställning. Denna fråga diskuterades så sent som inovember , och därför tycker jag inte att det finns anledning att gå in inågon större sakdebatt här , och jag skall inte göra det. Jag kan i stortsett ansluta mig till vad har sagt. Jag har lokala erfarenheterav de bristande möjligheterna till gudstjänstgemenskap, som jag och många medmig har upplevt som svåra. Till kyrkomöte hade också jag lämnat enmotion som tog sikte just på att åstadkomma ifrågavarande gudstjänstgemenskap. Jag är självfallet mycket glad över ochherr reservation. besitter ju stor sakkunskap i dennafråga, och jag ansluter mig givetvis till reservationen, Äv denna drar jagockså den slutsatsen att man från frikyrkohåll är intresserad av att fä fråganreglerad. Vi har genom reservationen beretts möjlighet att fatta ettbeslut som ligger i linje med de ekumeniska strävandena inom både och frikyrkan. Vi har också mycket klart uttalade önskemål från kyrkaoch frikyrka. har genom kyrkomötet klart och tydligt begärt attfå till stånd denna gudstjänstgenien-skap, och en del av frikyrkorna har ocksåvisat att de har intresse av att få denna fråga löst. De ekumeniska strävandenamåste med stor kraft hävdas. Jag tycker att det är angeläget att göra det, inteminst inför det stora ekumeniska möte som talade om och som ägerrum i , Där skall vi träffas från kyrkan och frikyrkan, ochdet skulle vara utomordentligt positivt om vi då hade möjlighet till dennagudstjänstgemenskap, som alltså kan ge oss. Inte minst , när vi har en så intensiv debatt ifrågan om förhållandet mellan staten och trossamfunden i vårt samhälle därdet Viss gudstjänstgemenskap, m. m. Viss gudstjänstgemenskap, m. m. väl lättkan uppstå motsättningar - tror jag att det är mer nödvändigt än någonsin attvi låter ekumeniken komma till tals och att vi försöker komma närmare varandradär det finns uppenbara möjligheter till det. Jag vill med detta yrka bifalltill reservationen av herrar Källstad och , i Lane-Herrestad (c): Det är riktigt som här har sagts att det inteär länge sedan den här frågan diskuterades i . Då framhölls det ochdet kan väl upprepas att detta är en kyrkans inre angelägenhet och att vihoppas att det skall bli så ordnat att sådana kyrkans inre angelägenheter skallkyrkan själv få reglera. har nämnt att lagförslaget antogs avkyrkomötet med 59 röster mot 38, Tydligen är det inte en absolut enighet om attdet här lagförslaget är det bästa. menar att för sindel skulle kunna fatta ett likartat beslut. Ja, det beror på vad in i ordet likartat. Om man skall följa lagen på den här punkten måstedet vara precis samma lagförslag som antas av kyrkomötet, regeringen ochriksdagen. kan inte anta ett förslag som på vissa punkter är någotannorlunda formulerat men i sitt syfte är likartat, utan det skall som sagtvara fräga om samma lagförslag. Man kan väl tycka att kyrkomötets förslag syftar till enbättre ekumenik, men det är dock, enligt min mening, ett rätt invecklatlagförslag. Det innebär att för att ett frikyrkosamfunds präst skall fåmedverka vid nattvardsgudstjänst i skall han vara inbjuden avpastor i församling inom . Gudstjänsten skall hållas enligtsvenska kyrkans gudstjänstordning och utlysas såsom ekumenisk, och däriämteskall pastor samråda med församlingens övriga präster och med kyrkorådet. Föratt en präst i skall få medverka vid en gemensam nattvardsgång iett annat kristet samfund här i landet gäller också en rad bestämmelser. a.skall prästen i innan han deltar samräda med sitt stifts biskop,med övriga präster i församlingen och med kyrkorådet. Jag vill här bara i korthet nämna att vi ju ändå nu i vårväntar oss att beredningen om stat och kyrka skall avge sitt betänkande därhela frågan om kyrkans inre angelägenheter tas upp. Att i ett sådant lägeföreslå att nu skall anta det provisorium som kyrkomötets förslaginnebär har utskottets majoritet inte funnit välbetänkt, utan vi anser att detär bättre att låta anstå med detta till dess att vi har fått det förslag frånberedningen om stat och kyrka där frågan i hela sin vidd tas upp. Med det anförda ber jag, herr talman, att fä yrka bifulltill utskottets förslag. HerrKÄLLSTAD (fp) kurt genmäle; Vad beträffar själva lagförslaget, som herrMattsson i Lane-Herrestad berörde, är det lagförslag som ligger påriksdagens bord exakt detsamma som det som antagits av kyrkomötet. Jag haringet minne av att jag nämnde att det var ett likartat lagförslag som vi i daghar att ta ställning till, utan det är alltså samma lagförslag. att om inte antar just det lagförslag som kyrkomötet har Nr 27 antagitmåste saken gå tillbaka till kyrkomötet, och man måste där fatta den ett nyttbeslut, varefter ärendet återigen måste gå till , ifall ordningen då fortfarande gäller. Det skulle ta ovanligt . alltså samma förslag på bordet nu som kyrkomötet harantagit. Jag vill också än en gångpoängtera att det inte är fråga om att gemenskap, m. m. pä någotsätt sätter sig över eller lägger sig i på ett otillbörligtsätt dess inre angelägenheter, utan det är fräga om att acceptera samma lagsom själv har antagit. Därför är det angeläget att vi nu fattarett beslut i positiv riktning. HerrNILSSON i Agnas (m); Det är med stor tvekan jag har anmält migtill debatten, därför att den syns mig på ett sätt helt överflödig, ett slöserimed kammarens tid, inte därför att det som rör kyrkan i och för sig är oviktigtutan därför att den fråga som vi talar om sä har varit uppe ikammaren. behandlades kulturutskottets betänkande nr20, och det var då en ganska läng debatt. Vad som då sades kan man ju lätt läsai dag, om man vill ha frågan belyst. Dä var det visserligen bara ett särskilt yttrande, medandet är möjligt att få votera. Det är det som är ändringen. Motionen är istort sett likadan. Det är två undertecknare i stället för en. Eljest haringenting blivit annorlunda. T, o, m. klämmen nr 2 med en begäran som redan harfått svar finns med. Jag vill göra ett par anmärkningar här. Vad skall man sägaom lagtexten t. ex,? Är reservanten nöjd med lagtexten? Han harnyss sagt att den stämmer med den av kyrkomötet antagna lagtexten. Medanledning därav skall jag be att få tala om att när den här frågan var uppe ikyrkomötet, som ju inte var enigt det har vi redan hört - var det en mycketlagkunnig man, , som tog upp det förslag till lagtext somförelåg och ställde en rad frågor som jag vill beröra. Han sade:"Nattvardsgenienskapen sägs skola ske med andra kristna samfund i landet.Vem skall avgöra vad som är ett kristet samfund? Förmodligen vurie domkapitelför sig, vilket betyder att vi kan få olika praxis i olika stift. Var gårgränsen?" Sedan pekar talaren på att det ju finns samfund som harganska litet gemensamt med det stora flertalet övriga samfund, som har mycketbesynnerliga uppfattningar men som dock måste kallas kristna samfund. Sedanfrågar taluren i kyrkomötet: "Vad betyder det vidare utt gudstjänsten skall hautlysts som ekumenisk? Hur avses tillämpningen bli där? Är det fråga om enstakamanifestationer en och annan gång varefter var och en återgår till sinegen lilla slutna värld? Det tycks vara motionärernas mening," Och sä entredje fråga: "Varenda gudstjänst kan, om vi driver saken till sinspets, utlysas som ekumenisk och därmed bli ett ofta återkommande ochsystematiskt utnyttjat hjälpmedel att bryta ned samfundsstrukturerna och attalltså lokalt omgestalta en svensk församling, sä att den mera nominellt ochformellt kommer att tillhöra den men andligen närmast den 23 febmari 1972 Viss gudstjänst-gemenskap, m. m. befinnasig i fusion eller union med ett annat samfund och dess lokala församlingar. Vikan ha olika meningar om det lämpliga eller olämpliga i detta kanske är dettill slut den vägen vi skull gå - men vi skall ha klart för oss att lagen såsomden nu är skriven redan nu ger möjlighet till en sådan utveckling, dock utanatt de jätteproblem som detta innebär på minsta sätt har retts ut," Sedan kommer den; som jag tycker, allvarligasteinvändningen mot lagförslaget, som uttryckte så: "Lagförslaget innebär vidare att en församlingspräst,som får uppdraget att medverka i annat kristet samfunds gudstjänst, åläggs attdessförinnan samråda med kyrkorådet. Det är en mycket besynnerlig regel,eftersom prästen över huvud taget inte är underordnad kyrkorådet och det hangör vid sidan av sin tjänst utanför alla tjänsteåligganden, kanske t, o, m,utanför församlingens gränser, inte rimligen kan påfordra någon överläggningmed kyrkorådet. Att kyrkorådet skall säga sitt ord, när den ekumeniskanattvardsgudstjänsten hålls i den egna kyrkan under medverkan avfrikyrkopastorer är naturligt - att det skall blandas in när en avförsamlingens präster fungerar i en frikyrka är så lite naturligt, att jag t,o, m, skulle vilja ifrågasätta, huruvida det låter sig förena med den rättsligaställning som prästen har och de regler som gäller för hans ämbetsansvar. När det gäller en komminister eller en kyrkoadjunktkompliceras situationen ytterligare av att dessa normalt inte har säte ikyrkorådet och inte kan päfordra kyrkorådets sammunkullande," Så långt citaten. De visar ju att lagtexten inte är vadden borde vara, om den skulle antagas och upphöjas till lag. Jag vill än en gång understryka det jag mycket uppehöllmig vid och som i Lane-Herrestad redan har nämnt, att vistår ju inför kyrka-stat-beredningens avslutande betänkande. Hur det sedan blirmed kyrkan vet ingen, men jag tycker att i detta läge är det anledning atthejda sig här. Och den princip som jag i den förra debatten höll på ärförhandlingar. Man pekar kanske på att kyrkolagen formellt omöjliggör detta,men det finns en mängd saker i kyrkolagen frän 1686 som, om man riktigt skullegranska vad som står, skulle ställa till trassligheter, så ingen gör det ipraktiken. är naturligtvis i sin fulla rätt när hantalar här. Han är kanske fortfarande medlem i och han ärriksdagsman. Men han är också pastor i en frikyrka, han känner frikyrkorna väloch han gör säkeriigen ett bra och uppskattat arbete där. Vad som förbryllarmig är att han då som medlem av så ivrigt arbetar för en lagstiftningsom gäller en annan kyrka än den han närmast företräder och är hemma i. Detgäller ju en lagstiftning vars olägenheter t, ex, genom lagtexten drabbartrosfränder i en annan kyrka än hans egen. Han säger att han vet vad kyrkanvill, och om kyrkomötet varit helt enigt hade jag väl kunnat ge honom rätt påden punkten, men det var ju inte så - det har vi redan blivit påminda om. Sedan villjagsäga några ord om nattvarden. Det finns ingen gudstjänst som har den art och karaktär som När den instiftades var det några få som deltog - den ägde rum iavskildhet och stillhet. Jag upplever själv som att den innerligastegemenskap som en gudstjänst kan ge, det ger nattvarden. Nattvarden är ettsakrament, den är tUlbedjan och bön. Jag undrar om den är lämpad att vara justen gudstjänst som används när man vill demonstrera de kristnas enighet. För har jag inte den uppfattningen. Det är ju oftast få i de vanliga nattvardsgångarna, mendet kan också vara många. Men de sker i stor stillhet, 1 regel sker det så, attfriförsamlingar, med sin uppfattning i vissa kristna frågor, och kyrkoförsamlingarmed sin uppfattning samlas i sina rum. De har ändå kunnat vara vänner pålokalplanet och kan måhända också bedriva ekumenik och hålla möten. Jag harsvårt att förstå varför man skall behöva uppleva att vi nödvändigtvis måste fåockså denna gudstjänst på alla punkter samordnad och likformad.Instiftelseorden är ju inte heller desamma i skilda församlingars ritual. Hurman än ser på saken måste det därför alltid uppstå svårigheter. Jag var kl. 8 i en kyrka här i , där jagdeltog i en ottegudstjänst med nattvard. Den var öppen för alla. Det var intemånga människor där, men vilken kyrka eller församling man än tillhör här istaden eller ute i landet var man ändå lika välkommen. Ingen blev avvisad. Jagföreställer mig att det är på samma sätt i frikyrkorna. När talade om bristande möjligheter tillgudstjänstgemenskap tyckte jag att hon betonade ordet felaktigt. Det går äveni , vid det stora möte som där skall hällas, att ordna gudstjänstertill vilka alla fär komma. Den ena dagen kan man hålla gudstjänst i enstatskyrka där en statskyrkopräst tjänstgör, en annan dag i en frikyrka underfrikyrklig ledning - om man har en tillräckligt stor lokal. Jag menaratt detmöte som planeras i och som jag vet mycket litet om -utom det att mötetskall bli i allra högsta grad ekumeniskt - inte skulle få några allvarliga menav om vi inte antar detta lagförslag här i . Jag står alltså kvar på den ståndpunkt där jag stod förnågra månader sedan, när vi senast diskuterade dessa frågor, och jag tror inteatt ropen på intercelebration kommer från de många, från de djupa leden, frändem som regelbundet i kyrkan firar nattvard. De vill inte reglerainomkyrkliga och mellankyrkliga förhållanden med lagar. Det är ett statskyrkotänkandesom är främmande för det stora flertalet kyrkomedlemmar utan att man därförpå något sätt är avogt inställd till ekumenik. Jag sade att inte är rätt forum förlösningen av frågor av denna art, och min övertygelse är ännu starkare . Viskall överlämna åt trossamfunden själva att i församlingarna finna den bästavägen. Jag vill också gärna upprepa ett par ord som jug då sade, nämligen attKristi sanna kyrka är en och alltid har varit en. Det är ett faktum som vi intekommer ifrån. skall vi vara på det klara med att kyrkan här i världenaldrig i sin yttre gestaltning kan nå så långt att den blir enig i allt. Jag trorinte heller att den motion och den reservation som vi nu Viss gudstjänstgemenskap, m. m. Viss gudstjänstgemenskap, m. m. behandlardjupast sett främjar den gemenskap, som jag är övertygad om att motionärernaoch reservanterna vill nå. Jag tvivlar inte på deras äriiga uppfattning ochvilja, men jag tror att det är lyckligt om kyrkan nu under slutarbetet i denberedning som skall behandla kyrkans ställning får vara sig själv och attinomkyrkliga angelägenheter får lösas inom kyrkan. () kort genmäle: Jag vill bara säga till i Agnasatt jag inte tillhör utan en annan kyrka, nämligenmetodistkyrkan. Men jag har ofta medverkat i gudstjänster i andra kristnakyrkor här i landet, inklusive . Jag talar här inte heller iförsta hand i egenskap av medlem av utan jag gör det dels somsvensk medborgare, dels som ledamot av denna riksdag och som förespråkare fören ekumenisk linje. Och anser jag mig ha rätt att här plädera för denuppfattning och den övertygelse som jag har. När det i lagförslaget står "annat kristetsamfund", så tror jag inte att det är några svårigheter att bestämma vaddet rör sig om här i . De orden måste tolkas så att de främst syftar påde åtta till frikyrkoråd anknutna samfunden samt ,, , Romersk-katolska kyrkanoch Grekiskortodoxa kyrkan. Det är de kristna samfunden som vi i första handhar att räkna med här i landet vid sidan av , och jag tror inteatt någon annan uppfattning kan vara aktuell vid tolkningen av självalagtexten. När sedan frågar om jag är nöjd med lagtextenvill jug säga att jag personligen skulle vilja ha ett enklare förfaringssätt ändet lagtexten föreskriver. Men i den frågan vill jag inte lägga mig i inre angelägenheter; den har själv vid sitt kyrkomöte uttalat att denvill ha denna ordning. Pä den punkten vill jag inte ingripa och föreslå några förändringar.Den har sagt sitt, och vi har i att besluta om denna ordning ellerdröja många är innan frågan kommer hit igen. HerrNILSSON i Agnas (m) kort genmäle; Jag var inte säker pä om ännuvar medlem av . svarar han att han inte är det. Dä är detalltså som frikyrkonian och som lagstiftare, alltså som medlem av Sverigesriksdug, han talar. Det har hun rätt att göra - jug har ingen invändning mot det.Men jag skulle här vilja dra en analogi. Om jag kände till ochvisste utt församlingsordning vore sådan att den inte tilläteintercelebration med och jag utan att vara medlem ginge in medett förslag att vi skulle få tiH stånd en lagstiftning som reglerade dettaförhållande och liksom ålades att utreda saken, så skulle jagtycka att jag var ute i ogjort väder. är det litet annorlunda, eftersomsvenska kyrkan är en statskyrka, och det är fullt rikligt att herrKällstad och vem som helst kun agera. Men jag tycker att finkänsligheten ochden kristna kärieken skulle bjuda att man inte går fram den här vägen, när manändå är övertygad om att det inom kyrkan inte råder enighet på denna punkt, inte är mogen för detta, om vi skall uttrycka det så, och när en annanordning, som herr Källstadvet, skymtar. När säger att han inte kan vara helt nöjdmed lagtexten förstår jag honom. Men jag tror utt kyrkomötets ledumöter,oavsett hur de röstade, kände sig lyckliga över att texten inte blev anlagen.Om det skulle bli en debatt till i kyrkomötet, så skulle det bli en helt annanlagtext. talar om att det kommer att dröja mångu år. Vi kan välförutsätta att det kan dröja ett tiotal år, men det är inte säkert att detdröjer så länge, I de flesta fall skull det i pruktiken gå att lösa den härfrågan. () kort genmäle: i Ägnas citerade tidigare herrStrandberg från kyrkomötet. representerar enligt minuppfattning ingen kyrkosyn som delas av majoriteten inom .