prot · FV0998 · 1972-12-31 00:00:00 — 1 direktiven görs ingen speciell skillnad mellanolika typer av sådana grupper. Dock måste det sägas att avgörande skUlnaderföreligger meUan de olika grupperna. Det går en skiljelinje mellanorganisationer, som är beredda att på .ivensk botten tillämpa t Sverigeillegala metoder, och sådana organisationer, som accepterar den legala ramen iSverige, oavsett sin karaktär i övrigt. Tillde förstnämnda hör främst Ustasja. Det går också en skiljehnje mellanorganisationer, som oavsett sin karaktär i övrigt är anhängare av individuellaterroraktioner mot tredje part och de som avvisar sådana metoder. Även på dennapunkt framstår Ustasja-gruppernas särart. Slutligen kan man göra skillnad pårörelser vilkas aktioner har klara och direkta politiska motiv och sådana vilkatenderat att urarta till en i grunden a-politisk banditism. Den historiskasituation som en gång frambragte Ustasja är så avlägsen att dessterrorister särskilt de unga nyrekryterade medlemmarna - tappat mycket avpolitisk anknytning och slagit över i alltmer renodlad äventyrarmentalitet ochkriminalitet. Även i detta hänseende har Ustasja en klar särart, Iolika intervjuer har justitieministern låtit klart antyda att direktiven reelltriktur sig just mot Ustasja-grupperna, Chefen för säkerhetstjänsten haremellertid i intervjuer förklarat sig "uppleva" direktivensom ett bemyndigande att rikta uppmärksamheten mot alla utländska 50 grupper, där "internationella terrorister kan döljas".Frågan uppstår i vad mån andra grapper än Ustasja kommer att uppmärksammas, hur Nr 98resurserna kommer att fördelas mellan dessa och Ustasja och varför andra den grapper än Ustasja över huvud behöver komma i fråga i ett läge,där veterligenendast Ustasja hotat med och begått terroraktioner. uppstår ivad män säkerhetschefen och justitieministern tolkat direktiven på samma sätt.Frågan uppstår i vad män Ustasja-problemet tas till intäkt för att riktaaktiviteten mot organisationer som man av andra skäl önskar klassificera som"terroristiska". Ett klargörande på dessa punkter vore önskvärt. Mot bakgmnd av vad här anförts anhåller jag att fä ställaföljande frågor rill herr justitieministern: 1, att de förebyggande åtgärderna gentemot Ustasja-gmppernas verksamhetföre flygkapningen varit tillfredsställande? 2, Har det varitregeringens avsikt att även andra bland utländska medborgare verksammagrupperingar än Ustasja nu skall göras till föremål för granskning, och i så fallvilka? 3, Vilka konkretaåtgärder kommer fr, o, m, nu att vidtas för att förebygga vidare illegalaktivitet från Ustasja-grupperna? Denna anhållan bordlades. § 36 Interpellation nr 164 om främjande av glesbebyggelse Ordet lämnades på begäran till HerrNILSSON i (c), som yttrade: Med anledning av Kungl, Maj:ts proposition1971:118 beslöt vissa ändringar i byggnadslagen syftande till attförstärka samhällets möjlighet att utöva inflytande över bebyggelseutvecklingeni hela landet. All bebyggelse skall vara planlagd, även s, k, glesbebyggelse.Markägarens fria förfoganderätt över marken för glesbebyggelseändamålupphävdes. De nya bestämmelserna gäller från , De gjorda förändringarna har motiverats med att konfliktergör sig gällande i samhället mellan olika markbehov, varför en hushållning medtillgängliga markresurser är behövlig. Väsentliga miljövärden anses behövabevaras respektive göras åtkomUga för allmänheten, vilket bl. a. skall skegenom plankrav på allt byggande. anförde i sitt av bifallnabetänkande nr 1971:26 att "utnyttjande av mark för även glesbebyggelseförutsätter planmässiga överväganden från samhällets sida och att det sålundatillkommer samhället att avgöra var och när även glesbebyggelse får ske".Civilutskottet slog emellertid fast att denna principiella inställning inte fårinnebära att glesbebyggelse som sådan motverkas. Utskottet uttalade bl. a. attglesbebyggelse är och kommer att vara den enda lämpliga byggandeformen i storadelar av landet. 1 vissa fall synes de utökade plankraven ha uppfattats såatt de pä sina håll inneburit ett i det närmaste totalt stopp för glesbebyggelse. Detta har, som ovan påpekats, inte varit lagstiftarens mening. Det synes mig därför angeläget att den bedömning som görs vid byggnadslovsprövningen 5 1 intehindrar glesbebyggelse vare sig genom onödig byråkratisering eller genomöverambitiöst planeringsnit. Kraven på samhällsservice måste också bedömas medhänsyn till glesbebyggelsens som regel allmänt naturnära villkor. För högtställda krav i ovan berörda avseenden kan hindra tillkomsten av i och för sigönskvärd glesbebyggelse. Det är enligt min mening av stor betydelse att människorsjälva ges möjlighet att välja sin livsmiljö. Ätt bo i glesbygd permanenteller pä fritid - utgör för mänga ett attraktivt alternativ, som det bör finnasanledning för samhället att stimulera. En ökad bosättning i glesbygd innebäratt underlaget för olika samhällsfunktioner förbättras, vilket är till gagn förde där boende liksom för fritidsfolket. Med stöd av det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att tiU herr civilministern ställa följande frågor: Vill statsrådetredogöra för sin principiella syn på villkoren för och värdet avglesbebyggelse? Finns anledningatt av vunna erfarenheter vidtaga åtgärder för att underlättatillkomsten av glesbebyggelse, särskilt i fiäll- och inlandsområdena? Denna anhållan bordlades. §37 Interpellation nr 165 ang. industriutvecklingen i norra Ordetlämnades pä begäran till HertHJORTH (s), som yttrade; Sysselsättningsläget i norra ingerstor oro. Om inte snabba och effektiva åtgärder vidtas dels för att bevara ochvidareutveckla de nuvarande industrierna, dels för att främja en meradifferentierad sysselsättning, är det stor risk för att de väl serviceutveck-ladeoch boendevänhga brukssamhällena avfolkas och utarmas. Den pågåendestrakturomvandlingen inom stålindustrin har drabbat bl. a. de välkändabruksorterna . Dessa bruk var de enda i denna landsdelsom överlevde den stora bmksdöden på 1920-och 1930-talen. Orter som Älvkarleö,Karlholm och fick andra industrier knutna till sig. ÄvenTierp och , som ej i traditionell mening är braksorter, har kunnatutvecklas i positiv riktning genom annan industriell satsning. Det är i huvudsak genom de stora företagen i stålbranschensom näringslivet i norra kunnat blomstra. verkadeockså utsikterna till fortsatt kraftig expansion mycket goda. Sålunda hade imitten av långt framskridna planer på att uppföraett nytt elektrostälverk i , och företagets prognos över möjligheternaatt utöka antalet anställda var mycket gynnsam. 1 etablerade sig bådeSandvik AB och , och man förutsåg en snabb utveckling. VidÖsterbyverken i Österbybrak planerade en utbyggnad avsnabbstälstill-verkningen, och i planerna ingick också att uppföra ett nyttstålgjuteri. I slutligen har gjort stora investeringari verkstäder och maskiner, och arbetsstyrkan har successivt Nr 98 De olikakommunerna har steg för steg byggt ut samhällsservicen för att tillmötesgå människornas och företagens krav på bostäder, skolor,----------- Stora investeringar, t. ex. det sedannybyggda gymnasiet i , har gjorts inte minst med tanke på den utvecklingpå industrisidan i Norduppland som förespeglats från företagens sida. Industriutveckhngen har dock blivit annorlunda. ISöderfors nedlades hårdmetalltillverkningen 1968. Ett 150-tal anställdaberördes därav, och ett betydelsefullt alternativ och komplement till den tungastålindustrin rycktes därmed undan. 1 höst har bolaget dessutom tillkännagivitplaner på att överföra den vinstgivande tillverkningen av rostfri plåt tillDomnarvet, trots att man tidigare stått i begrepp att vidareutveckla denproduktionen i . Förverkligas denna överflyttning har sedan 1968antalet sysselsatta metallarbetare där minskat med drygt 300. Man drar dessutomundan den vinstgivande tillverkningen vid bmket, och kvar blir dä den i dagolönsamma produktionen av stängstål. I har Tierpsverken och Tierpsredskapsfabrik med som mest omkring 160 anställda upphört. De nya företagen harej fått den utveckling som skisserades då de startade. har sålundafått vissa personalproblem i samband med att däckdubbstillverkningen skuritsned, och några nyanställningar är därför inte aktuella. Det andra företaget.Atlas Tool AB, planerade arbetsstyrkan till 100 man på tvåär. Den har stannat vid 40 . Till den besvärliga situationen iTierp må läggas att även firma , vilken haft ett 40-talanställda, har nedlagts och att nu infört tredagarsvecka,varvid 60 man berörs. I har varken den planerade utbyggnaden avsnabbstälstill-verkningen eller det nya stälgjuteriet kunnat förverkligas.Genom företagets produktutbyte med andra storföretag i stålbranschen har manmist produktionen av rostfritt stängstål och verktygsstål, och man har inteerhålht någon annan tillverkning i stället. Moderföretagets prekäralikviditetskris har dessutom nu lett rill friställning av ett 25-tal anställda.På några år har arbetsstyrkan totalt sett sjunkit med omkring 150 personer. åren 19671968 upphörde med sintillverkning i förlorades flera hundra arbetstillfällen. har medsina textil- och träindustrier drabbats av flera företagsnedläggelser genomåren, likaså Älvkarleö, då fjäderproduktionen där för något är sedan heltupphörde och tvä fabrikslokaler nu står tomma. Det är således, frånsett ,där utvecklingen gått i gynnsammare riktning, ingen ljus bild somindustrisituationen i Norduppland erbjuder. Till detta kommer att län i sin helhet - med visstundantag för har utsatts för en stark åderlåtning på arbetsplatser inom industrin. Man hyser stark oro . Och frågan är hur det skall gå med dessa gamla industriorter. Samtliga är med sin ensidigt tunga industri synnerligen konjunkturkänsliga. Fortsatta rationaliseringar och strakturomvandlingen inom stälhanteringen kan komma att drabba dessa 5 3 Det är därför angeläget att statsmakterna träder in och i förstahand medverkar till att lösa den dagsaktuella situationen och därmed medverkatill att bibehålla och vidareutveckla de befintliga industrierna. I andra hand måste andra industrier lokaliseras till dessasamhällen för att ge dem ett mer differentierat och därigenom mindrekonjunkturkäns-hgt näringshv. Med stöd av det anförda hemställer jag om kammarenstUlstånd att tiU herr mdustrimmistern få framställa följande frågor: Är statsrådetberedd vidta särskilda åtgärder för att motverka fortsatt industriell utarmningav norra ? Vill statsrådetmedverka tiU att till detta område förlägges andra industrier i syfte att skapaett mera differentierat och mindre konjunkturkänsligt näringsliv? Denna anhållan bordlades. §38 Interpellation nr 166 om åtgärder för att förbättra simkunnigheten Ordetlämnades på begäran till HerrHJORTH (s), som yttrade: Enligt uppgift från har fram till personer omkommitgenom drunknings-olyckor . Av dessa har 65 personer drunknat isamband med bad. Bland de omkomna är det övervägande antalet män i åldern 15-64år. Sålunda förolyckades i åldersgruppen 63 personer, varav 59 män, igruppen 54, varav 5 1 män, och i gruppen 7 1 personer därav65 män. Det är en skrämmande statistik. Vissa har antalet dranknadevarit nästan lika stort som antalet trafikdödade. Drunkningsdöden har mänga oUka orsaker. Mänga som ger sigut pä sjön i dåhgt väder är illa rustade för detta. Ofta är antalet passagerareför stort i förhällande till båtens kapacitet. Tyvärr spelar också alkoholförtäringen stor roll vid inträffade haverier. Endast ett fätal människor är utrustademed flytväst, trots all den propaganda som gjorts för detta, och många är dessutomej simkunniga. Åtgärder för att förebygga drankningsolyckor är en frågasom spänner över vida fält. Det kan avse säkerhetsanordningar vid badplatser,tillräckhga inhägnader rant vattensamlingar, det kan gälla säkerhetsbestämmelsertill sjöss, simundervisning och mycket annat. Ett obligatoriskt användande avflytväst vid sjöfärd är kanske en åtgärd som skulle kunna förhindra drunkningvid båthaverier. Bestämmelser om högsta belastning av båtar borde utfärdas osv.Upplysning och propaganda är andra vägar som bör prövas för att uppnå resultat,t. ex. om att alkoholförtäring är lika olämplig på sjön som vid färd pä väg.Men framför allt borde simundervisningen intensifieras och breddas till attomfatta även vuxna människor. Bristande simkunnighet i förening med dåligkondition är orsak till mänga olyckor. Propagandan för ökad simundervisning föralla åldrar bör öka, kommuner och idrottsorganisa- tionerstimuleras och stödjas därtill. De simhallar som undan för undan byggs börkunna underlätta detta. Med stöd av det anförda hemställer jag om kammarenstillstånd att till herr jordbruksministern stäUa följande fråga; Avser herr statsrådet att med anledning av sommarens mängadrankningsolyckor vidtaga särskilda åtgärder för att förbättra simkunnigheten? Denna anhållan bordlades. § 39Interpellation nr 167 ang. skolenhetemas storlek Ordetlämnades pä begäran till HertÖHVALL (fp), som yttrade: Mänga av de svårigheter som skolan brottasmed har ofta sin grund i brister i själva samhällsmiljön. Mun behöverbara peka på de sociala problem som sammanhänger med de torftigaoch socialt skiktade bostadsomräden som växer upp i våra större städer. Här fårskolan ta över och efter bästa förmåga försöka lösa de problem, som en illagenomtänkt samhällsplanering skapat. Men det är inte bara i faktorer utanförskolan som orsakerna till dess problem skall sökas. Skolenheternas fysiskautformning är en annan faktor av betydelse i sammanhanget. Skolgårdar som integer utrymme för lek och aktivitet, avsaknaden av uppehållsutrymmen ochfritidslokaler etc. sätter snabbt sina spär i skolarbetet. har man pä de flesta håll ocksåblivit medveten om vad själva storieken pä skolenheterna betyder förarbetsförhållandena. Ett flertal in- och utländska undersökningar har visat päproblem som följer med alltför stora skolenheter. I det här sammanhanget skalljag bara beröra två av dessa. Den ena undersökningen har utförts av tre forskare vidpsykologiska institutionen vid . Dessa har undersökt ochjämfört de problem som förekommer vid tre skolor av olika storlek, en liten, enmellanstor och en stor skola. I alla tre skolorna var eleverna kritiska motskolgårdens utformning, färglösheten i innemiljön, måltider ochmåltidsorganisation etc. Men även om det fanns kritik även mot förhållandena iden lilla skolan var andan och trivseln i denna god. Hänsynen till människoroch miljö var också störst i denna. Annorlunda var förhållandena i den stora skolan, som vidintervjutillfället hade 1 200 elever (högstadium + gymnasium). Här visarundersökningen på skadegörelse och nedskräpning. Eleverna orkar inte med delånga arbetspassen med svåra disciplinproblem som följd. Konflikter mellanelever och lärare är vanliga. Mobbning och haschmissbruk förefaller också varautbrett inom skolan. Detta sammanhänger bl. a, med svårigheter för lärarna attöverblicka situationen under raster och hältimmar. Den andra undersökningen, som jag vill peka på i det härsammanhanget, har utförts av och haft karaktären av Nr 98------------- intervjuer med lärare. Avundersökningen framgår att arbetssituationen är Tisdaeen den betydligt mer problematisk i storstäderna än i mindre städer och kommuner på landet. Vidare kan man utläsa att de små skolornautgör en -------------------- betydligt bättre arbetsmiljö än stora skolor. Ett axplockur undersökning en ger belägg för detta: Färre lärare i små skolor än i stora gör en negativbedömning av sin arbetssituation. Fler lärare i små skolor än i stora gör en positivbedömning av möjligheterna att klara elevvården. Bedömningen av elevernas motivation är mera positiv i småskolor än i stora. Samarbetetmellan eleverna är bättre i små skolor än i stora. Dessa synpunkter har också fått stöd från lärarhåll i dennu pågående diskussionen om den s. k. storskolan i . Tillgängliga fakta tyder således pä att det finns klarafördelar med små skolenheter framför stora. Likväl umgås man pä flera håll medplaner på uppförandet av s. k. storskolor. I t. ex. diskuteras förnärvarande uppförandet av en skola som skulle komma att omfatta ca 2 800elever. Enligt min mening mäste man hysa mycket stor tveksamhet inför ettsådant projekt. Med hänvisning till det anförda hemställer jag omkammarens tillstånd att till herr utbildningsministern framställa följandefråga: Anser herr statsrådet att det är lämpligt att uppföraskolenheter av den storlek som planeras i t. ex. ? Denna anhållan bordlades. § 40 Interpellation nr 168 ang. tillämpningen avbestämmelserna om restavgift vid underlåten skatteredovisning Ordet lämnades på begäran tUl (), som yttrade: Enligt de anvisningar som gäller efter dennya skattebrottslagens införande skall företag utöver att inbetala skatt ävenlämna uppgift på den innehållna skattens storlek. Arbetsgivare med t. ex. summarisk redovisning skall varjegång och inom den tid som gäller för inbetalningen också lämna länsstyrelsernaskriftligt meddelande om summan av den preliminära skatt som arbetsgivareninnehållit och som det åligger honom att inbetala. Underlätenhet innebär attarbetsgivare får erlägga en avgift på av den innehållna skatten förarbetstagare. Någon övre gräns för beloppets storlek finns inte. Ettföretag har t. ex. fått en avgift pä ca . Det kan nu efter erinran och diverse "pappersexercis" fä sin restavgift nedsatt med 166 500 till enslutlig summa av ! Det förefaller vara orimliga proportioner mellan det påförda beloppet och det belopp vilket länsstyrelserna efter prövning kan gå ned till. På detta sätt kan länsstyrelser totalt kräva företag pä 56 restavgifter på flera hundra tusenkronor, som sedan kan nedsättas till Ett flertal arbetsgivare har också tolkat anvisningarna om hur den redovisningen skall ske sä, att man ejvarit tvungen att redovisa beloppet j då man betalt in pengar till eller då man på--- postgirobeskedetlämnat de erforderliga upplysningarna. I praktiken innebär detta att företagpåförts belopp på t. ex. i restavgift för att de inte insäntuppgift pä de pengar de betalt in till eller innehållit.Anvisningarna om hur redovisning skall ske synes något oklara. Man frågar sig:Om detta är det första årets tillämpning av nya uppbördsregler - som borde skeliberalt - kommer man då i fortsättningen att utkräva hela de restavgifter somnu påförts? En fråga som har indirekt anknytning till sädana fall somnämnts är också den situation som ansvariga tjänstemän inom företagen ställsinför. På grund av oklara instruktioner från arbetsgivare eller myndigheter kanen enskild tjänsteman drabbas mycket hårt i de fall som här aktualiserats.Genom en oklar instruktion kan en enskild tjänsteman stå huvudansvarig förbelopp på . Med hänvisning till det anförda anhålles om kammarenstillstånd att till herr finansministern ställa följande fråga: Är herr statsrådet beredd att verka för att en översynsker av tillämpningsföreskrifter om restavgifterna samt att anvisningarna om hur redovisning om innehållen skattskall ske förtydligas för arbetsgivarna? Denna anhållan bordlades. § 41 Interpellation nr 169 ang. olycksfallsförebyggandeåtgärder vid biltävlingar Ordet lämnades pä begäran till HertHENMARK (fp), som yrtrade: Bilsporttävlingar kräver i icke ringautsträckning offer bland utövare, åskådare och funktionärer. Icke minstKarlskogaolyckan 1970 utgör en allvarlig bekräftelse härpå. Dä dödades 6åskådare och skadades 30. Icke minst efter denna olycka har en del åtgärdervidtagits för att minska olycksriskerna. Internationella organisationer arbetarmed denna målsättning liksom också den i verkandebanbesiktningskommit-tén. Den senares energiska arbete med kontroll av svenskapermanenta banor är säkeriigen erkännansvärt. Säkerligen har också det i Kungl. Maj:ts proposition nr 68är 1972 nämnda samarbetsorganet stor betydelse för att ytterligare öka säkerheten. Trots dessa åtgärder inträffar dock olyckor. I somrasförolyckades en av våra mest kända förare på . Pä en utländsk bana kan givetvis icke de svenska banföreskrifterna gälla. Men enligt tidningsuppgifter inträffade också ett allvarligt olyckstillbud vid en i ordnad tävling. Många svenska medborgare iakttar med oro de inträffadeolyckorna och olyckstillbuden och ställer sig frågande tUl effektiviteten hossäkerhetsanordningar och till motiven för att ordna och genomföra tävhngar därsjälva farten, som i den reguljära trafiken betraktas som en betydandeolycksfaktor, är det enda eller väsentligaste tävhngsmomentet. Med hänvisning till det anförda anhåller jag om kammarenstUlstånd att till herr kommunikationsministern få stäUa följande frågor: Är statsrådet beredd att redogöra för deolycksfallsförebyggande åtgärder som vidtagits för genomförande av bUtävlingar? b. att dessa åtgärder är tillräckligt effektiva? Anser statsrådet att tävlingar där enbart eller ivarje fall i huvudsak hastighetsmomentet utgör ändamålet är motiverade? Denna anhållan bordlades. § 42Interpellation nr 170 om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom Ordetlämnades på begäran tUl HerrBRUNDIN (m), som yttrade: Ett utmärkande drag för den senastearbetslöshetsperioden har varit att arbetslösheten kommit att drabba ett stortantal ungdomar. Arbetslösheten bland ungdomar har varit större än underlågkonjunkturen 1967-1968. utgjorde enligtarbetskraftundersökningen arbetslösa i åldern 1624 är avtotala antalet arbetslösa. Ungdomen har ingen egen arbetsmarknad. Den utgör bara endel av den totala arbetsstyrkan men med speciella problem och förutsättningar.Ungdomsarbetslösheten kan ses som en konsekvens av det allmännasysselsättningsläget men också som ett tecken på bristande samklang mellanutbildning och arbetsmarknad. Ytterligare ett skäl till ungdomsarbetslösheten är dennegativa attityd till arbete inom industrin som vunnit utbredning. Samtidigtsom det förelegat arbetstillfällen i vissa av industrins yrken har ledigaplatser funnits vid de avdelningar i yrkesskolorna där utbildning sker fördessa yrken. Det måste ses som fullt berättigat att de ökade kraven på denfysiska och psykiska miljön i arbetslivet tillgodoses. Det är fullt naturligtatt den allmänna standardutvecklingen i samhället återspeglas även iförbättringar i den miljö där människorna arbetar. Förbättringar i arbetsmiljönär nödvändiga för att pä sikt undanröja en av de bakomliggande orsakerna tillungdomsarbetslösheten och till industrins rekryteringssvårigheter.Arbetslöshetsproblemen för akademikerna hade varit mindre vid ett system medstörre flexibilitet och näringslivsanpassning än det misslyckadePUKAS-systemet, Att akademikerarbetslösheten främst kommit att drabba delärarinriktade studentkategorierna kan till viss del tillskrivas det faktum atthela 15 av de 17 fasta studiegångarna inom PUKAS-systemet är utformade förlärarutbildning. Denminskade kvaliteten i utbildningen har också spelat in. försämradekvaliteten i språkutbUdningen har utestängt mänga från den internationellaarbetsmarknaden. Selektiva, kortsiktiga åtgärder mot ungdomsarbetslöshetenhar dominerat de samhälleliga insatserna. Sådana åtgärder är nödvändiga ochverksamma i den mån arbetslösheten är orsakad av sädana faktorer sominitialarbetslöshet, bristande yrkesutbUdning, låg grundutbilding ellertillfälliga stora överskott av arbetssökande tiU följd av examinationer ochvärnpliktstjänstgöring. Exempel på selektiva åtgärder är intensifieradarbetsförmedlingsverksamhet, särskilda yrkesutbildningsinsatser och beredskapsarbetenför ungdomar. Förebyggande åtgärder måste sättas in för att motverka denbrist på balans som finns mellan utbildning och arbetsmarknad. Detta kan skegenom ett ökat inslag av arbetsmarknadsprognoser samt genom en störreanpassning av utbildningen till näringslivets krav. Information och prognoser om arbetsmarknadens krav måsteges vid studieval såväl i högstadium som i gymnasiet. Skolornasyrkesvägledning bör omfatta även den internationella arbetsmarknaden, vilken ärett attraktivt alternativ för mänga, inte minst som ett led i envidareutbildning. Den snabba tekniska och industriella utvecklingen medförstor risk för att en specifik yrkesutbildning kan visa sig mindre användbar.