prot · FV0933 · 1972-12-31 00:00:00 — Det av utskottet omnämnda meddelandet tillvupenfrinämndens utredare, som har utsänts , utgör enburt enensidig informution, en informution som buru riktur sig till den enu purten.Trots ullt vet därför fortfarande inte den sökande parten om sina rättigheter,eftersom han inte kan läsa sig till dem ens om han går till den trycktahandledningen för utredningsmän. Han är alltså beroende av att utredningsmannenföljer alla för den sökande okända anvisningar -ett för vårt demokratiskasamhälle enligt min mening otillfredsställande förhållande. Det ter sig för mig obegripligt att mun skull avvisa en säenkel sak som att exempelvis genom ett tryckt blad upplysa den sökande i ochmed att han fär kallelse till ett samtal - ett blad som skulle innehålla gängenav utredningen, den sökandes rätt att ta del av den skriftliga redovisningenjämte besvärshänvisning. Motioner är ju, fru tulmun, i hög grud till för att avslås det lär man sig snart. Men frågan är om motiveringen till ett avslag får varahur konstlad som helst. Utskottet skriver att en anvisning om besvärsrätt"under pågående utredning torde kunna uppfattas som en antydan om attutredaren emotser ett för sökanden negativt beslut uv nämnden". Dennaformulering framstår för mig som ett bevis för en slående brist pä verkligasakskäl. Varför - kun mun frågu sig när mun söker paralleller -har i så fallden som ägnar sig åt hemförsäljning skyldighet att upplysa den tilltänktekunden om förekomsten uv en ängervecku? Det måste verku rent förödunde, om man drar utkonsekvenserna av utskottets sätt att argumentera. Alla känner vi till styrkan i ett enhälligtutskott, varför det tyvärr är utsiktslöst att ställa ett annat yrkande. Det endahoppfulla i denna situation är uppgiften att man har böriat arbeta på en nyupplaga Information rörande vapenfri tjänst av dentryckta handledningen. I bästa fall sätter denna diskussion några spär i dennya upplagan sä att man tillgodoser ett legitimt behov av godkonsumentupplysning också på detta område. Än står oss hoppet åter. i Gäddvik (m): Låt mig först säga till att utskottetdelar den meningen utt den sökande till vapenfri dänst skall bli informerad omskyldigheter och rättigheter beträffande sådan tjänst och även om utredningensgång. Vi har ocksä under utskottsbehandlingen undersökt dessafrågor, och vi kom faktiskt frum till utt motion i varje fall del byggde på att hon inte själv var fullt informerad om vilku upplysningurutredurnu hur att ge dem som sökt vupenfri tjänst. kände nämligeninte till att det förru året har kommit ett tillägg, där mun justtular om den här kommuniceringen. Sedan tror jag för min del att det kan vara en fördel omman i den nya handledningen tar in och även överlämnar till dem som sökervapenfri tiänst - en uppställning över gängen av dessa ärenden. Men vi iutskottet sade oss, att om det är sä att man speciellt pekar påbesvärshänvisningen, så kan det ge intrycket att utredaren har denuppfattningen, att den sökande inte kommer att få gehör i vapenfrinämnden. Omden däremot ingår som en bland många upplysningar tror jag inte att det har denverkan. Med det sagda vill jug yrku bifull till utskottetsförslag, och jag vill också lugna och kammaren med att när vibehandlade detta ärende hade vi att stödja oss pä enalldeles ny JO-utredning som gällde den här utredningsorganisationen. Både JOoch utskottet fann att det inte var anledning att ifrågasätta vare sigorganisationen eller förfarandet för utredningen. FruÄSBRINK (s); Det är alltid ett bekvämt sätt attbeskylla en motionär för att inte känna till saker och ting, men jag finnerefter utskottsordförandens inlägg att det faktum kvarstår, att det ickeföreligger skyldighet att överlämna något skriftligt muteriul till den sökunde. Ätt den sökande icke på förhand känner till sin rätt - detär det jag vill komma åt. Jug vet utt det direkt har skett - låt oss säga attdet beror pä den mänskliga faktorn att en sökande icke har upplysts om sin rättighet.Jag vill bara ha en bekräftad dubbel kommunikation, en ömsesidig informution,så att den sökande, även ifall utredningsmannen skulle glömma att upplysa omdet eller av olika skäl inte lämnar denna upplysning och översänderutredningen, skall veta att bevaka sin rätt. Så enkelt är det det kanske är för enkelt för att manskall vidta en förändring. Men det är ju dennu kommunicering som skullguranteras genom att man helt enkelt överlämnar en skriftlig redovisning, somlätt kan fogas till kallelsebrevet när det gäller samtalet. Jug betruktur det inte som nägot argument när utskottetsäger att detta skulle verka negativt. Då är det ju många säkerhetsåtgärder ivårt samhällesom vi aldrig skulle kunna vidta därför att de skulle vittna om någon sortsförutfattad mening att det skall gå galet. Det är en argumentering som jag intekan acceptera. i Gäddvik (m): Vad det gäller detta med kommunikation, så ärdet ju föreskrivet att utredningsmannen skaU upplysa om detta. Om utredningsmannenglömmer av det - det är första gången jag hör talas om något sådant känner juvapenfrinämnden till bestämmelserna och ser till att det blir kommuniceringinnan nämnden behandlar ärendet. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan biföUs. Företagsdemokratin inom krigsmakten, m. m. § 20Företagsdemokratin inom krigsmakten, m. m. Föredrogs försvarsutskottetsbetänkande nr 4 med anledning av motion angående företagsdemokratin inomkrigsmakten, m. m. I detta betänkande behandladesmotionen 1972:956 av (vpk) och (vpk) vari föreslagits,såvitt nu var i fråga, att dels uttalade sig för ändrade direktiv förden försöksverksamhet "Fördjupad företagsdemokrati och ökatmedinflytande" som i överbefälhavarens regi skulle igångsättas,innebärande att de i motionen upptagna synpunkterna om de demokratiskarättigheterna tillgodosågs, dels uttalade sig för att ansvaret förförsöksverksamheten överfördes från mUitärer och tjänstemän tiU de folkvaldapolitikerna. 1, skulle avslåmotionen 1972:956 såvitt avsäg yrkande att uttalade sig för ändradedirektiv för den försöksverksamhet med fördjupad företagsdemokrati och ökatmedinflytande som skulle igångsättas i överbefälhavarens regi, m, m,, 2, skulle avslåmotionen 1972:956 såvitt avsåg yrkande angående ansvaret för försöksverksamheten. (vpk); Jag vill först påpeka att vår motion enbartgäller de värnpliktigas demokratiska rättigheter. Den berör således inte övrigpersonal inom krigsmakten. Utskottet säger i sitt betänkande att det inte kan delamotionärernas kritik mot krigsmakten och deras syn på medinflytande förvärnpliktiga. De nuvarande förhållandena på de militära förbanden ärsädana att de värnpliktiga är berövade de demokratiska rättigheter som de harutanför kaserngrindarna, i det civila livet. Jag menar då yttrande-, mötes- ochorganisationsfrihet. är det just dessa demokratiska rättigheter somde värnpliktiga skall försvara. Lät mig nämna några exempel pä hur det nu går till. Detförsta exemplet gäller val av kompaniassistent. Denne skall enligt vad jagförstår Företagsdemokratin inom krigsmakten, m. m. vara devärnpliktigas förtroendeman. Systemet fungerar sä att de värnpliktiga fär väljaden kompaniassistent som de anser sig ha förtroende för, och därefter tarkompanichefen ut de tre som har fått de bästa röstresultaten. Bland dessa treutser kompanichefen sedan denne assistent. Men detta tillvägagångssätt har iett flertal fall resulterat i att den av de tre som fått det minsta röstetalethar blivit utsedd. Det finns också undra exempel på hur ledande befäl i kraftav sin auktoritära rätt har beskurit de värnpliktigas möjligheter att göra sighörda. På grund av att allt fler värnpliktiga hur protesterat mot denna totalabrist på demokrati har ÖB nu fått i uppdrag att förbereda en försöksverksamhetmed fördjupad företagsdemokrati. 1 de meddelade direktiven sägs, att för devärnpliktiga skall denna försöksverksamhet innebära en begränsning på grund avtjänstgöringstiden, men de skall också genom ökat medinflytande få bättremöjligheter till bl. a. insikt i och förståelse för försvarets funktion ochdess krav på den enskilde. Detta skall åstadkommas på följande sätt. På ett tiotalförband skull en försöksverksumhet igångsättas. Kompaniassistenter skall utsespä samma odemokratiska sätt som . Pä de förband där försöksverksamhetenskall bedrivas fär de värnpliktiga utse en kompaninämnd, men ordförandeskapetskall innehas av kompanichefen, som ocksä skall ha rätt att avskeda ledamöter inämnden, som uttalar sig negativt om försvaret. värnpliktsriksdag fattade följande beslut imedinflytande-frågan: "Som princip skall representanterna till nämnder ochkongresser väljas direkt av de värnpliktiga, vilkas talan de skall föra.Ordföranden" alltså ordföranden i konipaninämnden "utses genomval i kompaninämnden. Kompaniassistenten väljs av de värnpliktiga vidkompaniet i samband med val av kompuniets representunter vid förbandsnämnden. Nyvalkan ske om 1/5 av kompaniets värnpliktiga sä begär." Den av värnpliktsriksdag tillsatta arbetsgruppsom fick i uppdrug att yttra sig över det av ÖB planerade experimentet med ökatmedinflytande säger följande: "ÖB:s försöksverksamhet innebär i jämförelsemed dagens medinflytandeverksamhet ute på förbanden ingen som helst förbättring tvärtom. Pä ca en tredjedel av förbunden finns redankompuninämnder. Val av kompaniassistent och förbandsledamot iförsöksverksamheten innebär ett steg tillbaka och ett uvståndstugande från denrepresentativa demokratin." Om försöksverksamheten över huvud taget skall få ettmeningsfullt innehåll bör följande åtgärder vidtas: Degrundläggande demokratiska rättigheterna, dvs. mötes-, organisations- ochyttrandefrihet, införs. Försöksverksamhetskull bedrivas vid samtliga förband. Valen skall skeså att de värnpliktigas uttalade vilja också blir gällande. Med det anförda yrkar jag bifall till motionen 956. HerrPETERSSON i Gäddvik (m): Jag vill uppriktigt säga att det inte allsförvånar mig att är kritisk till försvarsutskottets betänkande medanledning av motion 956. Om man har den uppfattningen att krigsmaktens ledning,eUer "generalerna" som det heter i motionen, på alla sätt motarbetarde värnpliktigas krav på ökad bestämmanderätt och införandet av de demokratiskarättigheterna innanför kaserngrindarna, dä mäste man vara missnöjd medutskottets yttrande. Vi i utskottet skriver också klart ut att vi inte delarmotionärernas uppfattning. Under förra årets riksdag hade vi till behandling en radmotioner som gällde just medinflytande för värnpliktiga. Vi ägnade i utskottetmycket tid till att sätta oss in i dessa frågor, och vi var även då eniga omvårt betänkande, som också följde i sitt beslut. I betänkandet nr 191971 uttalade vi vårt gillande av den försöksverksamhet som krigsmaktensledning avsäg att bedriva för att utröna hur en fördjupad företagsdemokratiinom försvaret fungerar. Det är klart att denna försöksverksamhet kommer attberöra just de frågor som tar upp, t. ex. bestämmelsen om val avkompaniassistenter m. m.; den bestämmelsen konimer att prövas under dennaförsöksverksamhet. Vi ansåg också i utskottet att resultatet av dessa försökbör avvaktas innan man beslutar om mera genomgripande förändringur. Det är ofrånkomligt att svensk säkerhetspolitik kräveruppoffringar av landets folk. Vi gör dessa uppoffringar för utt säkra vårfrihet och vår fred. Det får ocksä vår manliga ungdom känna av, eftersom värtförsvar är grundat pä allmän värnplikt och värnpliktsutbildning. Det är enutbildning som inte ens i fred kan jämställas med en verksamhet som bygger påett anställningsförfarande. Inom utskottet är vi medvetna om detta, men ocksåom att man inom det militära försvaret gör storu ansträngningar för att få tillstånd bättre former för sumurbete och umgänge mellan olika personalkategorier. Jug yrkar bifull till utskottets betänkunde. (vpk): Jag anser inte utt säkerhetspolitikhur nägot med frägun om de demokrutisku rättigheterna för de värnpliktiga attgöra. Det kan inte utgöra någon som helst fara för säkerhetspolitiken om devärnpliktiga fär utöva de grundläggande demokratiska rättigheternu. Det är juden rätten mun nu fråntur dem. Sä länge mun gör det unser jag bestämt att, somvi säger i motionen, generaler osv. motarbetar strävandenu att fä till ståndbättre förhållanden inom militärförbanden. i Gäddvik sade att just de saker jag tagitupp kommer att beaktas i försöksverksamheten. Nej, det är ju det som intekommer att ske. i Gäddvik nämnde bl. a. valet av kompaniassistenter.Där kommer mun enligt de direktiv som finns och som jag förmodar att herrPetersson i Gäddvik har läst alt i stället genomföra en klar försämring. Ifortsättningen är det konipaninämnden som skall utse assistenten. skallalltså inte de värnpliktiga på kompanierna ens få vara med och väljakompuniassistenter. Jag villockså påpeka att den arbetsgrupp som värnplikts- Företagsdemokratin inom krigsmakten, m. m. Företagsdemokratin inom krigsmakten, m. m. riksdag tillsatte helt, på punkt efter punkt, har tagitavstånd från ÖB:s förslag. i Gäddvik (m): Enligt min mening har svensk säkerhetspolitiken mycket hög grad av samband med allmän värnplikt och värnpliktstjänstgöring.Jag är därför helt övertygad om att det är angeläget att eftersträva att denvärnpliktiga ungdomen i möjligaste mån trivs med sin värnpliktstjänstgöring.Men man kommer aldrig ifrån att en sådan tjänstgöring måste ha ett visst tvångöver sig. Jag tror att utskottet när vi granskade dessafrågor, liksom när det gäller denna motion, kom till en riktig slutsats, nämligenatt vi ville avvakta resultaten av den pågående försöksverksamheten innan vibegärde genomgripande förändringar i fräga om de värnpliktigas med-infiytande. (vpk); Jag tycker att det är en reaktionäruppfattning som i Gäddvik gör sig till talesman för. Jag trorinte att man skapar förståelse för det svenska försvaret enligt ert sätt attresonera, genom en auktoritär ledning, varigenom de värnpliktiga påtvingasdisciplin. Det har ocksä visat sig att man på förbanden alltmer opponerar sigmot just denna auktoritära styrning. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels motionen nr 956 i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Måbrink begärt votering upplästes och godkändes föHandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller försvarsutskottets hemställan i betänkandetnr 4 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit motionen nr 956 i motsvarande del. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Måbrink begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: § 21 En parlamentarisk utredning angående näringspolitiken Föredrogs näringsutskottets betänkundenr 3 i anledning av motion om en parlamentarisk utredning angåendenäringspolitiken. I detta betänkande behandladesmotionen 1972:1315 av m. fl. (c), vari hemställts att iskrivelse till Kungl. Maj:t skulle anhålla om skyndsamt tillsättande uv enpurlamentarisk arbetsgrupp för utarbetande av grunder och handlingslinjer fören aktiv näringspolitik enligt motionens syfte. Utskottet hemställde att riksdugen skulle avslå motionen1972:1315. Reservution hude avgivits av herrarBörjesson i Glömminge och samt (samtliga c), vilka ansettatt utskottet bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:1315 hosKungl. Muj:t skulle anhålla om skyndsamt tillsättande av en parlamentariskutredning med uppdrag att utarbeta grunder och handlingslinjer för en aktivnäringspolitik i enlighet med vad reservanterna anfört. De vanliga människornas och företagenssituation i dagens svenska samhälle domineras av tvä hotfulla ting: arbetslöshetoch prisstegringar. Bådu dessa företeelser ingriper bmtalt och smärtsamt i deenskilda människornas liv, vare sig det är fråga om ensamstående, familjereller företag, och bägge företeelserna är till stor del avhängiga av vilkenpolitik som förs - eller snarare vilken brist på politik som föreligger. Det verksammaste medlet mot såväl urbetslöshet somprisstegringur är en ökad och bättre produktion. En höjning av produktionenskapar fler arbetstillfällen både genom direkta och indirekta effekter, ochproduktionsstegringar betyder även ökad vurutillgång - nägot som verkar iprispressande riktning och alltså motverkar inflationen. Det är sålunda enangelägenhet av högsta kluss utt vi alldeles omgående lyckas åstadkomma enproduktionsökning - och därtill en väsentlig sädan. En förutsättning härför är därom torde alla vara ense att näringslivet hur möjlighet och vilju uti effektivt utnytUu tillgängligaresurser. Till resurserna bör då inte bara räknas de yttre resurserna, sådanasom råvaror, maskiner, ändamålsenliga lokaler, kapital och krediter, utan ävenvad jag vill kalla de inre resurserna energi, uppfinningsrikedom ochyrkesskicklighet inom näringslivet på alla nivåer - samt sist, men inte minst,basförutsättningen för det hela, som jag i brist pä bättre benämning vill kalluframtidstro. Det ur således inte så få ting vurt och ett uv ytterstubetydelse som mäste finnus och verku på en gång för att näringslivet skall fäönskvärd effektivitet. Annorlunda uttryckt måste så godu förutsättningur som möjligtskupas för de enskildu människornus och företugens arbete. Politiken måste varukonsekvent och kontinuerligt förutsättnings-skapande, och ett av dessviktigaste instrument måste bli en aktiv och genomtänkt näringspolitik. Behovetav en sådun politik frumstår i stark relief vid en blick bäde pä utvecklingenunder och pä den senaste tidens sysselsättningssituution. Under1960-tulet ökude industriinvesteringurna hävstången för näringslivetsfortsatta expansion - i En parlamentarisk utredning ang. näringspolitiken En parlamentarisk utredning ang. näringspolitiken betydligt mindre grad än vad som hade fordrats för attvårt land skulle ha kunnat hålla sina konkurrensmöjligheter intakta. Under åren1961-1968 steg industriinvesteringarna med blott per är och underåren därefter, 1969-1971, blev uppgången . De bådasenaste långtidsutredningarna har angivit den nödvändiga minimiupp-gängen . Jag vill påstå att den alltför långsammakapacitetstillväxten fått till följd att vårtnäringsliv förlorut sin tätposition i den internationella konkurrensen. Jagvill också påstå att en sturkt bidragunde orsak härtill liksom till dagensarbetslöshet och oroande prishöjningar är regeringens och socialdemokratinsoförmåga att frum-skapu en genomtänkt näringspolitik och konsekvent tillämpu den. Till årets riksdag har i motionen 1315hemställt "att hos Kungl. Maj;t anhåller om skyndsamttillsättande av en parlamentarisk arbetsgrupp för utarbetande av grunder ochhandlingslinjer för en aktiv näringspolitik enligt motionens syfte". Bakgrunden till denna motion är insikten om och centernsövertygelse att ett högt utvecklat industriland som vårt, med en mängdsumhällsakti-viteter så intimt integrerade, inte kan klara produktions- ochsysselsättningsproblemen och en rad med dessa sammanhängande större och mindrefrågor utan en klart definierad näringspolitik, uttryckt i etthandlingsprogram. Utöver vad jag anfört skall jag ange några skäl för denträngande nödvändigheten av att ha ett övergripande näringspolitiskt handlingsprogram. Den utförligare argumenteringen finns i den nämnda partimotionen, till vilkenjag hänvisar. Vi önskar oss själva och våra efterkommandeframåtskridande och välfärd. Med välfärd menur jug då dettu begrepp i dessviduste betydelse alltså inte bara det som kan mätas i kallabruttonationalproduktsiffror, utan även vad därutöver fordras av arbetstrivseloch andra immateriella värden som tillsammans med materiellt välstånd kan göraden enskilda människans liv meningsfyllt. En avgörande förutsättning för bådeframåtskridande och välfärd är, som jag tidigare framhållit, ett effektivtnäringsliv, vars effektivitet befrämjas om samhället följer en genomtänktnäringspolitik. Näringslivets effektivitetsutveckling får emellertid inte blihur vildvuxen som helst, utan näringslivets verksamhet och tillväxt mästeunderordnas samhällets välfärds- och jämlikhetspolitik. Detta innebär inte uttnäringslivet härigenom skulle få minskat ansvar för utvecklingen utunför dessdomäner. Tvärtom har näringslivet ett samhällsansvar, som pä mänga hällupplevs som bäde påtagligt och tungt, men inom näringslivet känner man sig och dettu gäller framför ullt de mindre företugen - bäde orolig inför dettyngre sumhällsansvaret och vilsen , som upplevs såsom osäkeroch konturlös. En klart utstakud näringspolitik, presenterud inom etthundlingsprograms fasta rum, skulle utan tvivel undanröja åtskilligt avnäringslivets nuvarande vilsenhet och bland andra positiva tingskapa mera av "hoppfull håg och fantasi". Enligt uppfattning är ett decentraliseratsamhälle förutsättningen för ett lyckligt sumhälle, ett välfärdssamhälle. samhällekan inte skapas och utvecklas utan en aktiv regionalpolitik, och en gynnsamregional utveckling är i mycket hög grad beroende av livskraftiga småföretag,bl. a. som underleverantörer. VUken plats inom samhällsrumen skullregionulpolitiken få och vilken skall de mindre företagen fä? Endast ettkonkret näringspolitiskt handlingsprogram kan ge svar på dessa utomordentligtviktiga frågor. Detsamma gäller om så viktiga element i vårt samhälle och dessutveckling som t. ex. kreditför-sörining, skuttepolitik, information och insyn,konkurrens- och konsumentpolitik, utbildningspolitik, kroppsarbetarenssituation, arbetsmarknadspolitik, mUjöpolitik, regionalpolitik ochföretagsdemokrati. Alla dessa aktiviteter måste jämte många undru skildubeständsdelur i det storu samhällskonglomeratet samordnas och sammanvägas tillett av våra viktigaste politiska instrument när det gäller att kanalisera allasvåra skilda krufter i riktning mot största möjliga välfärd. Detta instrumentheter aktiv näringspolitik. De mindre företagen spelar en stor roll bl. a.för att upprätthålla den regionalpolitisku bulansen. Det gäller alltså uttinplucera dessa företag pä rätt sätt bäde i det samhällsekonomiska och i detnäringspolitiska sammanhanget. Småföretagen får alltså inte behandlas så illasom den socialdemokratiska regeringen gjort , dä bristenpå generella stimulanser i samhällsekonomin fått ersättas av punktinsatser, somi form av bl. a. kreditrestriktioner allvarligt hotat de mindre företagens existensoch utvecklingsmöjligheter. Oförmågan hos den socialdemokratiska regeringen attanvända och avväga generella respektive selektiva konjukturstimulanser bottnarytterst i oförmågan att skapa en plunmässig näringspolitik. Detta negativaförhållande förstärker ytterligare kruv på ett näringspolitiskthandlingsprogram. För att de mindre företugen på ett rättvist sätt skull fåmöjligheter utt utveckla sina goda förutsättningar, för att inte bara företagenutan även tusen sinom tusen löntagare skall undgå att stampas ut ur produktivtliv till följd av tidens våldsamma strukturförändringar, och för att näringslivoch samhälle över huvud taget skall kunna erbjudas en harmonisk utvecklingkrävs två grundläggande ting; samarbete och förtroende. I den män nägon konsekvent näringspolitik tillämpats päsocialdemokratiskt håll har dennu utmärkts uv ett närmast negativt intresseför samarbetstanken. Det hur inom näringslivet och längt utanför detta skapatett skadligt misstroende mot regeringen och onödiga motsättningar. En följd UVdettu förhållunde som regeringen icke gjort nägot för utt undunröju har blivitatt på många häll spritts och odlats en föreställning om att löntagare ochföretugure måste vara politiska motståndare till varandra. Det är därför en avden aktiva näringspolitikens angelägnaste uppgifter att undanröja sådanafalska och skadliga föreställningar. I vår motion 1315 sägs det: "En aktiv näringspolitikmåste som en grundlinje ha en klart uttalad samarbetsinställning. Detta gällersåväl samarbetet mellan samhället och näringslivet som samarbetet inomnäringslivet. Med det sistnämnda avser vi dels ett organiserat samarbete mellanföretag, dels en utvecklad demokrati pä arbetsplatsen."