prot · FV09120 · 1972-12-31 00:00:00 — Ja, först bör vi erinra oss att människornas fritid har ökat ochdärmed deras möjUgheter till mera friluftsaktiviteter, ofta förlagda tillvatten och isar. Särskilt bör nämnas den väldiga omfattning somsmåbåtsverksamheten har fått . En fördelning av 296drunkningsolyckor visar också en dominans av småbåtsolyckorna, nämligen 114. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten Därefterföljer fall från stränder, kajer och khppor med 95, isolyckor 44, badolyckor 40och fartygsolyckor 3. En fördelning av de 296 offren uppvisar 16 fall , 24 i åldern 5-9 är, 5 i åldern och 251 . Drunkningsorsakerna varierar helt naturligt. Som framgårav statistiken spelar alkoholen tyvärr en sorgligt stor roll i sammanhanget.Ca 50 procent av offren vid bad-, båt- och fallolyckor var sålundaalkoholpåverkade. Det är tyvärr inte möjligt att ange vad bristandesimkunnighet betyder i sammanhanget, men harberäknat att av de drunkningsolyckor som drabbar personer enså hög andel som beror på bristande simkunnighet. Någon aktuell och fullständig simkunnighetsstatistik harvi tyvärr inte, men låt mig nämna några undersökningar som gjorts i vårt land. Simkunnigheten bland skolbarn undersöktes första gången år1899, då i en utredning av 372 000 barn tillfrågades, omde kunde simma. Drygt 46 000 barn svarade jakande. Det betyder att då endastvart åttonde skolbarn kunde simma, éUer fördelat på kön endast var femte pojkeoch var fiugonde flicka. , , gjordes på initiativ avSimfrämjandet en undersökning bland aUa skolbarn som var minst 13 år.Undersökningen avsåg förmågan att simma . Svar inkom beträffande 138 600 av landets 250 000 skolbarn i nämnd ålder. Av dessa 138 600uppgavs vara simkunniga. Bland de barn om vilka svar ej lämnatsansågs simkunnigheten vara avsevärt lägre, . När det gäller skolbarnens simkunnighet bör nämnas attLivräddningssällskapet och Simfrämjandet genomför en årligrikstävling i simkunnighet för skolungdom i årskurserna 3-6. Resultatet avdenna visar på en ökning av simkunnigheten bland dessa 9-12-åringar med enårlig förbättring på 2 å . var simkunnighetsprocenten fördessa årskurser genomsnittligt 77. kunde bara hälften av barnen istäderna simma ett resultat som landsbygdens barn det året uppvisade först iåldern . är givetvis en bättre siffra än de tidigareredovisade, men den är dock icke tillfredsstäUande. Det kan nämnas att anordnades ocksåsimkunnighetsprov för 19 000 värnpliktiga. Provet avsåg simning valfritt simsätt. av de värnphktiga klarade provet. Ytterligare 20procent kunde simma men orkade inte med distansen, medan återstående 21 procenthelt saknade simkunnighet. Den första och hittills enda riksomfattande undersökningenom svenska folkets simkunnighet fick vi på förslag av Simfrämjandet vid 1945års folkräkning, då det gällde att besvara frågan; "Kan ni simma ?" Frågan avsåg endast personer . uppgav sig kunna simma denuppgivna distansen. Beträffande simkunnigheten vid våra lärarhögskolor haruppgivits att vid av de studerande inte varsimkunniga. Vid två lärarhögskolor i norr var situationen än värre: över 40procent av de studerande saknade simkunnighet. Observera att det här gällerlärarkandidater, ej barn! Situationen är väl något bättre, men enligtlärarhögskolornas till senast lämnade uppgifter finns det 712lärarkandidater i L2-L5 och M2-M6 som inte kan simma . Även detta visar att det återstår mycket att göra, innan vi får fram en tillfredsställandesimkunnighet i vårt land. I den gamla tiden hade inte samhället hand omsimundervisningen, utan då var det de frivilhga simorganisationerna somombesörjde denna verksamhet. Då betydde det mycket om man råkade vara född påen plats där det fanns ett simsällskap som svarade för undervisningen. Jag viU inte underlåta att i det här sammanhanget erinraom vad dessa simorganisationer betytt. Det finns många gamla simsäUskap. Detäldsta i landet är , och det simsällskapet har,hksom många andra, utfört en utomordentligt värdefull gärning när det gälleratt sprida simkunnigheten i vårt land. Vidare har vi , som tillkom 1898, och av 1904, där dock tävlingsverksamhetenblev så stor att man fick bilda ett särskUt organ, Simfrämjandet, somskulle ägna sig åt den elementära simundervisningen. LivräddnlngssäUskapet och Simfrämjandet har gjort enmycket god propaganda. De har anordnat simlärarutbUdnmg, de har propagerat förbåtvett, iskunnighet och mycket annat. För att effektivisera verksamheten harde båda organisationerna beslutat gå ihop. Formellt sker detta fr. o. m. 1januari 1973 men har man gemensam styrelse. Jag vUl understryka att derasverksamhet är värd allt stöd. Simfrämjandet har under en följd av år anordnatsimborgarkampanjer. Årets kampanj hade namnet "Stora plumset" och ärjust avslutad. Det må vara mig tillåtet att tiU protokollet få noterat, att detvar i följd som en sådan kampanj anordnades. har ca 800 000svenskar i åldern 1 april31 oktober genomförttillhopa 2 045 714 simborgarprov på sträckan . Detta är den ojämförligt största motionskampanj i simning som ägt rum i vårt land och detär en av de största, alla idrotter inräknade. Herr statsrådet känner väl tihden. Han har själv föredömligt deltagit i denna kampanj. Låt mig också nämna att här i gjorts en delframstötar för att få tiU stånd åtgärder som skulle medföra en förbättring avsimkunnigheten. Jag kan inte underlåta att nämna att tiU riksdagmotionerades om en utredning i syfte att möjliggöra för kommunerna att erhållastatsbidrag för uppförande av simanläggningar, vUka skulle användas i skolornassimundervisning. Det anmärkningsvärda är nämUgen att statsbidrag enligtgällande bestämmelser utgår till gymnastikundervisningslokal men ej tillsimundervisningslokal. I yttrande över motionen anförde bl.a., att den ansåg det angeläget att statsbidrag tiU byggnadsarbeten inom detallmänna skolväsendet finge utgå även för lokaler som är erforderliga försimundervisning i skolorna och tiUstyrkte en utredning. ansåg isitt utlåtande över motionerna att det var synnerligen vUctigt att barn ochungdom hade tillgång tiU såväl gymnastiklokaler somsimanläggningar. Utskottet fann i anslutning till vad anfört en Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten skyndsamutredning av frågan påkaUad särskilt med hänsyn till den stora betydelseinomhusbaden har för simkunnighetens utbredande. Utskottet hemställde därföratt skuUe anhålla om en sådan utredning, och biföU dennahemställan. Detta skedde 1962. Maj:t åt skolöverstyrelsenatt verkstäUa en utredning i frågan, och överlämnadeskolöverstyrelsen resultatet av sin utredning till Kungl. Maj:t. Överstyrelsentog därvid en klart positiv ställning i ärendet och hemställde att Kungl. Maj:tskulle anhålla om en ökning av den årliga investeringskvoten med 10 miljonerkronor för simanläggningar vid skolor. Detta skedde 1965. upplystes i som svar på enfråga i första kammaren att utredning överlämnats till denår beslutade idrottsutredningen. avgav denna utredning sittbetänkande Idrott åt alla. I detta belänkande redovisas den momskolöverstyrelsen utarbetade promemorian angående statsbidrag till uppförandeav simanläggningar vid skolor, vilken överlämnades till utredningen förställningstagande. erinrade om att fickKungl. Maj :ts uppdrag att verkställa utredning i frågan med anledning avriksdagens skrivelse . I promemoria konstateras att någramöjligheter till statsbidrag för uppförandet av simanläggningar inomhusegentligen inte finns. Detta har, menar man, verkat återhållande i fråga omuppförande av inomhusbassänger, vilket i sin tur lett till minskad simkunnighet.Vidare framgår att genom utredningen funnit att behovet avsimanläggningar är stort och att det är ett angeläget behov som bordetillgodoses. hemstäUde slutligen att statsbidrag tiUbyggnadsarbeten inom det allmänna skolväsendet skulle förklaras avse även tillskolbyggnad hörande simanläggning samt att för tillgodoseende av det ådagalagdabehovet av ifrågavarande anläggningar åtgärder måtte vidtagas iöverensstämmelse med vad överstyrelsen i sin promemoria förordat. Skolöverstyrelsenräknade därvid med att statsbidrag skulle komma att utgå fr. o. m. budgetåret1966/67. förklarade sig i allt väsentligt delaskolöverstyrelsens uppfattning i fråga om statsbidrag till simanläggningar iskolor. Utredningen ansåg att simanläggning från bidragssynpunkt borde jämställasmed gymnastiksal och att alltså samma bidragsprocent som i fråga om sådan bordetillämpas. Statsbidrag till byggnadsarbeten inom skolväsendet borde alltså fr.o. m. den utgå även till simhall som hör till skolbyggnad och somuppföres i enlighet med anvisningar. Trots denna klarabeställning från såväl som idrottsutredningen har frågan omstatsbidrag till simundervisningslokal ännu inte lösts. En annan framstöt här i gjordes för att manskulle få ökade resurser tiU simundervisning vid våra lärarhögskolor. Det ärytterligt beklagligt att dessa framstötar inte lett till något resultat. Jag ärfuUt medveten om att det mte är statsrådet som då varit inblandad,men oavsett om vederbörande kallats ecklesiastikminister eller utbildningsministerhar intresset för frågan varit anmärkningsvärt ringa. mycketbeklagligt och det förklarar den situation i vilken vi befinner oss och som välingen kan anse tillfredsställande. Så några kommentarer till statsrådets svar! Det ärnaturligtvis värdefuUt att här understryks att dessa frågor är angelägna.Statsrådet säger att det är angeläget att simkunnigheten förbättras och attåtgärder vidtas för att förhindra drunkningsolyckor samt att detta sker bl. a.genom en utbyggd simundervisning. När det gäller den utbyggnaden viU jag erinraom vad det skulle betyda om man fick hjälp med lämpliga simanläggningar. Vi känner till att kommunerna har detekonomiskt bekymmersamt. En del kommuner som har fått simhallar anser sig hasvårt att fortsätta med simskolorna . Jag vill därför gärnaunderstryka angelägenheten av att simskolorna får finnas kvar. Det ärviktigt att det finns möjligheter till simundervisning året runt. Många mindre kommuner som har simskolor anser sig intekunna meddela fri simundervisning. De tycker att sommargästers barn bör betalaför sig även om kommunens egna barn får fri undervisning. Jag finner detolyckUgt, och med den nuvarande stora rörligheten bland befolkningen är detönskvärt att man överaUt kunde ha fri simundervisning. Statsmakterna börmedverka till att dessa kostnader inte bUr aUtför betungande för vissa mindrekommuner som kanske har många sommargäster. Vidare finner jag det värdefuUt att statsrådet harunderstrukit hur angeläget det är med simundervisning även för vuxna. Attmeddela simundervisning är en tacksam uppgift. Barn som får lära sig simma ärglada och tacksamma för det. Men det är ingenting mot den tacksamhet som äldrekänner när de äntUgen har fått lära sig den ädla simkonsten. Jag vågar påståatt för många betyder det psykiskt kolossalt mycket. De har känt sig generadeoch hämmade av att inte kunna simma. När de har fått lära sig det har detbidragit tiU att göra dem mer harmoniska. Sista meningen i statsrådets svar lyder: "Kommunernasoch organisationernas stora intresse för denna fråga bör leda till attsimkunnigheten förbättras, vilket bör leda tiU färre drunkningsolyckor. "Statsrådet förlitar sig här tydUgen till kommunerna och organisationerna ocherinrar om att tiU organisationerna utgår av statsmedel . Jagtycker, att det i detta sammanhang är ett relativt blygsamt belopp och finnerdet angeläget att man kan ge organisationerna ökat stöd. När det gäller åtgärder från statens sida så låt mig baraerinra om vad jag tidigare nämnt om statsbidrag till simundervisningslokaler.Jag finner det också angeläget att man behåller betygen i skolorna så att mandär kan lämna uppgift om barnens simkunnighet. Det var mycket värdefullt att fåin bestämmelsen härom. Det skedde första gången . Dessutom bör man söka fåett större utrymme för simundervisning på skolschemat. Och när det gällerlärarhögskolorna är det ytterligt angeläget att lärarkandidaterna inte barasjälva lär sig simma, utan helst bör de utbildas tiU att kunna medverka vidsimundervisning. De skall ju ofta ha hand om friluftsdagar m. m., och då är detju värdefuUt med en gedigen simkunnighet. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten 3 protokoll 1972. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten När det gäller våra värnpliktiga tycker jag det är oroandemed uppgifter om att man inte längre har pengar tiU simundervisning vid vissaförband. Att de minskade försvarsanslagen skuUe få sådana konsekvenser att mannu skulle ha bekymmer med simundervisningen, exempelvis vid Kalmarflygflottilj, finner jag djupt olyckUgt. Simorganisationerna avser atf göra en framställning om attvid folkräkning få in en uppgift om simkunnigheten så att man fårdenna kartlagd. Vi vet tyvärr ingenting om det aktuella läget. Det var ju 1945som man hade med en sådan uppgift vid folkräkningen. Låt mig nämna att statsrådet 1948 tiUsatte enutredning som kallade sig statens folkbadsutredning. Ordförande i den var enlänskollega till mig, , och en av ledamöterna i utredningen var vårnuvarande talman . Den utredningen framlade ett betänkande 1954.Den kom med många goda förslag. Tyvärr har få av dem reaUserats. Jag skuUe till slut vilja rikta en vädjan tiUstatsrådet , vars Intresse för de här frågorna jag tror mig känna.Mycket av vad som här anförts jag vill upprepa det - rör ju egenthgen intehans departement, men man viU hoppas att han kan påverka sma regeringskollegerså att någonting nu verkligen kan hända på det här området. Jag utgår från attstatsrådet lUcsom många andra finner att situationen alltjämt trotsförbättringar är otiUfredsstäUande. begärde förslag omstatsbidrag till simundervisningslokaler. Jag hoppas att statsrådet viUmedverka tiU att den beställningen äntligen effektueras. Vidare hoppas jaggivetvis att statsrådet också vill medverka tUl en kartläggning avsimkunnigheten i vårt land och tiU effektiva åtgärder för att förbättra dennaoch därmed minska drunkningsolyckor-nas antal. Innerst inne har jag den förhoppningen att statsrådetBengtsson ville ta initiativet till en ny folkbadsutredning. Det är dock 25 årsedan den förra tiUsattes. Det behövs en kartläggning av den nuvarandesituationen och av de åtgärder som bör vidtas på detta område, som jag jagupprepar det anser vara försummat av statsmakterna. Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Det är aUdeles klart att jag delar herrHjorths och uppfattning att statistiken är sorglig, eftersom dedrunkningsolyckor som inträffat i stort sett är onödiga. Men jag är ändåoptimist, eftersom jag räknar med att det intresse kommunerna har visat fördenna fråga har ökat. Sedan vi fått större kommuner har dessutom derasekonomiska och praktiska möjUgheter att anordna simundervisning antingen iutomhusbad eller i simbassänger ökat. Jag vill fästa uppmärksamheten på att kommunerna kan fåstatsbidrag till bassänger, och den möjligheten utnyttjas också istorkommunerna. I dessa bassänger kan självfaUet även skoleleverna fåsimundervisning. Det är ju inte alldeles nödvändigt att man har simbassänger iskolorna, om kommunenpå annat sätt har ordnat med bassänger av tillfredsstäUande kvalitet. Jagtycker också att det är helt rimligt att räkna med att organisationerna skallgöra en insats på detta område. säger att deras bidrag ärotiUräckhgt, men jag viU framhåUa att de har fått det bidrag somRiksidrottsförbundet har förordat under de år som ifrågavarande bestämmelserhar gällt. Dessa organisationer har också gjort ett stort och fint arbete. Vi behöver inte heller skämmas i detta avseende, eftersomvi i vårt land enhgt Simfrämjandets egen bedömning är världsmästare i fräga omsimkunnighet. Jag tror också att det bhr allt färre blandskoleleverna som inte kan simma. Enligt den senaste uppgift jag har beträffandeStockholms stad var 1970-1971 av eleverna i Stockholmsskolornasårskurser 59 simkunniga. Att simkunnigheten ökar i vårt land är aUtsåovedersäghgt. Men det gäller inte bara att kunna simma utan också att,som man säger i Fablernas värld, simma lugnt. lämnade intressantauppgifter, som klart visar att det tyvärt inte är så att de tragiskadrunkningsolyckorna nämnvärt kan bringas ned i antal genom att hela svenskafolket bhr simkunnigt. Den stora majoriteten av drunkningsolyckor inträffarnär människor är ute i sina båtar t. ex. på fisketurer. Det är den dominerandetypen av drunkningsolyckor. Det gäller aUtså faU där vederbörande är långt utepå havet men underlåter att använda flytväst och annan sådan utrustning.Simkunnigheten hjälper inte stort när man har kanske 5 000-6 000 meter att simma i kallt vatten. Vidare visar det sig att många av dmnkningsolyckorna ägerrum på grund av dumdristighet genom alkoholpåverkan. Då kan simkunnighetenkanske t. o. m. vara en olägenhet. Om den förolyckade inte hade kunnat simma,hade han kanske inte gett sig ut i vattnet. Jag menar med detta kanske något drastiska yttrande attdet är gott och väl att vi lär aUa att simma - och det vare målet för vårsträvan -men att det finns mycket annat vi måste göra. Jag kan meddela herrHjorth att fritidsbåtutredningen har till uppgift att gå igenom en rad av desäkerhetsanordningar som måste tillgripas för att undvika att den ökadenöjesbåttrafiken leder tiU ett större antal drunkningsolyckor. Man kan kansketänka sig att ålägga förare att ta något slags körkort eller att på annat sättse tiU att denne är behörig att framföra sin båt. Man kan således införa en radolika säkerhetsföreskrifter för att försöka bringa ned drunkningsolyckorna. Man måste alltså öka simundervisningen, så att alla bUrsimkunniga, men man måste också vidta en rad andra åtgärder för att komma tillrätta med det här. Vi har, hoppas jag, samma uppfattning om målet för dennasträvan - allt, både simundervisningen och de anordningar vi gör för våra båtar,skall medverka till att aUt färre människor skaU råka ut för dessa tragiskaolyckor. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten HerrPETERSSON i (fp); Det är en viktig fråga som har aktuahseratsav , och jag ber att få instämma i vad han och övriga talare harsagt om simkunnighetens betydelse. Jag vill erinra om en motion, där jag Omåtgärder för att förbättra simkunnigheten tillsammansmed en annan ledamot försökte slå ett slag för någon form av stödundervisningåt de elever som inte kunnat lära sig att simma. Jag hänvisar till den debattsom ägde rum här i kammaren och vill bara citera litetgrand av vad utbildningsutskottet skrev: "Målet för skolanssimundervisning är enligt läroplanen för (Lgr 69) att varje elevskall bh fullt simkunnig, såvida det inte förehgger något fysiskt ellerpsykiskt handikapp som hindrar eleven att delta i simundervisningen.Simkunnighetsprov skall anordnas på varje stadium av . I skolor därdet inte finns någon simbassäng inom lämphgt avstånd bör enligt samma läroplaneleverna informeras om var de kan delta i simskola på fritid eller undersommarferierna." I debatten yttrade sig utskottets talesmanså här: "Enligt läroplanen förekommer simundervisning i årskurserna39." har jordbruksministern i sitt för övrigt mycket intressantainterpellationssvar hävdat följande: "Enligt läroplan ärundervisning i simning obhgatorisk fr. o. m. årskurs tre." Vi har alltså på fått tre olUcauttalanden om simkunnigheten: för det första enligt utbildningsutskottet attdet finns en målsättning, för det andra enligt utskottets talesman attsimundervisning förekommer och för det tredje enligt jordbruksministern attsimutbUd-nmgen är obligatorisk. Sanningen torde väl vara den, herr jordbruksminister, attundervisningen icke är obUgatorisk. 1 många kommuner är den med nödvändighetförlagd tiU sommarlovet, och det innebär att många elever över huvud taget intedeltar och att andra slutar efter en kurs, då de inte når samma fina och snabbaresultat som sina kamrater, ofta på grund av sämre förutsättningar; Vad jag viU påstå är att de elever som inte lärt sig simmanär de kommit upp på högstadiet knappast heller någonsin lär sig att göra det.Detta finns det erfarenhetsmässigt belägg för. Jag har gått upp i debatten för att påpeka detta, och jagskulle vilja vädja tiU jordbruksministern att han tar upp frågan med sinkollega utbildningsministern så att vi för det första får hyfsa ekvationen medde många ohka påståendena och för det andra kan få aha barn att lära sig simma.Om vi når mål tror jag att vi i alla faU kommer en bit på vägenmot en bättre statistik och en bit på vägen i kampen mot drunkningsdöden. HerrSCHÖTT (m): Statsrådets urspmngliga svar var inte så positivt som manhade önskat. hade frågat om statsrådet avsåg att med anledning avsommarens många drunkningsolyckor vidta särskilda åtgärder för att förbättrasimkunnigheten. Statsrådet gav inte något jakande svar på den frågan, utan detvar egentligen ett nej. Men det allvarhga är att det kompletterande svar somstatsrådet gav var det vågar jag säga närmast oroande. Statsrådet gavnämhgen där en alldeles för ljus bild av situationen. Statsrådet nämnde att ivissa skolor i en mycket stor andel av eleverna ärsimkunniga. Ja, det är en ganska hygglig siffra, men här i är välmöjhgheterna för barnen speciellt goda, och det dröjer länge innan vi får framen sådan siffra för hela landet. Målsättnmgen bör dock vara att så nära 100procent av befolkningen som möjUgt kan simma. En annan allvarlig sak är att man kunde tolka statsrådetssvar som om det inte vore något anmärkningsvärt att vad beslutade1962 beträffande simundervisningslokaler vilket är tillstyrkt av ,idrottsutredningen och andra berörda instanser inte har effektuerats. Jagtycker det är ett steg tillbaka! sade man nämhgen i statsutskottet:det kan inte vara möjligt att vi har en sådan lucka i bestämmelserna. Manvägrade nästan tro att det var på det här sättet. Jag tycker att det ärytterligt angeläget att den här luckan täpps till, och jag hade hoppats attstatsrådet välvUligt skulle medverka tiU det. Statsrådets svar var relativt kort. Jag tillät mig attgöra ett långt inlägg, men det gjorde jag därför att jag anser att den härfrågan är utomordenthgt viktig. Sedan vill jag rätta tiU en sak, nämligen det som sades omatt vårt land skulle vara bäst i världen när det gäller simkunnighet. Vi kanglädja oss åt att vi har duktigt folk som simmar snabbt och bra och hopparduktigt vi erinras om det just - men det är tyvärr en felaktiguppgift att vi skulle vara världsmästare i simkunnighet. är känt somvärldens mest simkunniga nation och ligger i särklass. Jag lämnade tidigarenågra statistiska uppgifter. Låt mig när det gäller simborgar-kampanjen baratala om att med en befolkning på 206 000 människor kommer att redovisamer än 600 000 prov. Simkunnigheten på är avsevärt större än hos oss,men intemationeUt ligger vi eljest bra till, och det bör vi också göra. Jagskall inte bestrida att situationen är bättre nu än den varit tidigare, menännu har vi långt till målet. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten HertHJORTH (s); Jag tackar statsrådet för det hansade om fritidsbåtsutredningen när det gäller säkerhetsbestämmelserna. Jagtror att det finns all anledning att hoppas på att det kommer att vidtasåtgärder för att säkerheten till sjöss kan förbättras. I likhet med jordbruksministern tror jag också att i ochmed att det blir större kommuner förbättras också förutsättningarna att ordnaen seriös simundervisning för skolbarnen och få till stånd större jämlikhetrunt om i landet. är tyvärr inte undervisningen i simning obUgatorisk iskolan, vilket jag påpekade i mitt första anförande och vilket iRöstånga också har framhållit. Den är ett mål som vi strävar efter att uppnå,men det är omöjligt att ordna den överallt - på många platser finns det intetillgång tiU vare sig bassänger eUer närbelägna badsjöar. En rad åtgärder som griper in på olUca områden måstealltså vidtas, och jag förstår mycket väl att jordbruksministern inte i ettinterpeUa-tionssvar på en gång kan ange sådana.