prot · FV0936 · 1972-12-31 00:00:00 — Den som vUl utt kummuren bifullersociulförsäkringsutskottets hemställan i betänkandet nr 4 såvitt avser sänkningav pensionsåldern för gruvarbetare m. fl. röstar ja, den det ej vill rösturnej. Vinner nej hur kummuren bifallit reservationen nr 4 av i . Vid omröstning genom uppresningförklurudes flertulet uv kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparut. Denna omröstning gav föHande resultut: Sänkt pensionsålder m. m. Allmänt ombud i socialförsäkringsmål § 15Allmänt ombud i socialförsäkringsmål betänkande nr 5 motion om allmänt ombud isocialförsäkringsmål. I detta betänkande behandladesmotionen 1972:974 av i m. fl. (c) vari hemställts attriksdagen skuUe anhåUa hos Kungl. Maj:t om prövning och förslag rörandeinrättandet uv ett allmänt ombud eUer unnun instans med uppgift att tUlvaratafrämst den enskildes rätt i socialförsäkringsmål i enlighet med vad som anförtsi motionen. UtskottethemstäUde att skulle avslå motionen 1972:974. Reservation hade avgivits av herrur Curlsson iVikmunshyttun (c), i (fp), Ringaby (m) och Mundebo (fp), frökenPehrsson (c) samt herrar i (m) och i (c), somunsett att utskottet bort hemställa, att med bifaU tUl motionen 1972:974 i skrivelsetiU Kungl. Maj:t som sin mening skuUe giva tUl känna vad reservanterna anfört. Fröken (): I motionen 974 av iStaffanstorp m. fl. hemställes att anhåller hos Kungl. Maj:t omprövning och förslag rörande inrättandet av ett allmänt ombud eller annaninstans med uppgift att tillvarata främst den enskildes rätt isocialförsäkringsmål. Krav med förslag som syftat till att stärkarättssäkerheten på socialförsäkringsområdet har förts fram i motioner iriksdagen tidigare. a. hade riksdag att behandla en fyrpartimotionmed yrkande om översyn uv besvärs- och underställningsförfarandet vidförsäkringsdomstolen. Andra lagutskottet som hade att behundla denna motionfann det befogat med en närmare granskning av de frågor som aktualiserats imotionen. Ocksä ansåg det befogat att närmare granska frågorna ochtillstyrkte en förutsättningslös utredning. Denna utrednmg väntar vifortfarande på. I socialförsäkringsutskottets betänkande nr 5 framhållerutskottsmajoriteten att man inom vederbörande departement kommer att föHa utvecklingenpä detta område med uppmärksamhet och vidta de åtgärder som kan visa sigerforderliga. Det är bra, men är det tUlräckligt tillfredsställunde urrättssäkerhetssynpunkt? Sociulförsäkringurna utgör ett av de viktigaste ledeni det sociala trygghetssystem som byggts upp i vårt land. För de enskildamänniskorna är det av stor betydelse att komma i åtnjutande av de förmåner somsamhället tillförsäkrat dem. Det kan ifrågasättas om rättssäkerheten iförsäkringsmål är betryggande, särskilt med tanke på utt det ärsjuku och gamla människor, ofta med ringa förmågu att tillvarata sin rätt, sominvecklas i mål uv det här sluget. Ett allmänt ombud med uppgift att tillvaratade enskildas intressen skulle ha stor betydelse för rättssäkerhetens tryggande.Utskottsmajoriteten medger ocksä i sin skrivning angelägenheten av att detskapas garantier för den enskildes rättssäkerhet inom socialförsäkringensområde, och man menar att om rättshjälpsrefor- mengenomförs i enlighet med propositionens förslag så behövs det inte någotallmänt ombud för att tillvarata den enskildes rätt i socialförsäkringsmål. Vihar en annan mening om hur man kan skapa garantier för den enskUdesrättssäkerhet inom socialförsäkringens område och det har vi också framhållit ireservationen. Det behövs exempelvis en enhetlig tUlämpning av lagen. Låtmig bara peka pä frågan om den vidgade förtidspensioneringen. En hel delmänniskor sökte men fick sina unsökningar avslagna. De enskUda överklugudeinte, och först kom ärendena till prövning iförsäkringsdomstolen dettu efter utt interpellationer och enkla frågor iriksdugen uktuuliserat problemet. Hade det funnits ett allmänt ombud som förtdessa människors talan hade ärendena också kunnat avgöras mycket tidigare. har socialministern framhållit att han i en propositioni år kommer att framlägga förslag om mer enhetliga riktlinjer när det gällerhur förtidspensioneringen skall utformas. Det finns en hel del ytteriigare fall som talar förinrättandet av ett allmänt ombud, och det skulle varu intressunt utt fåredovisu dem här, men jug vill nu nöja mig med utt yrku bifall tiU denreservation som vi har fogat till sociulförsäkringsutskottets betänkunde nr 5. Allmänt ombud i socialförsäkringsmål HerrKARLSSON i (s); Frågan om införunde av ett aUmänt ombud isocialförsäkringsmäl har, som fröken här säger, behandlats avriksdagen vid upprepade tillfällen , och senast under 1971avslog en motion med samma innehåll som den nu förevarande. I de motioner som har avgivits i dennafråga åsyftade man till en bögan att ett allmänt ombud skuUe inrättas för att iförsta hand tillvarata det allmännas intressen i dessa spörsmål. har emellertid frågeställningen alltmerblivit inriktad på att skapa rättshjälp åt den enskUde i hundläggningen avförsäkringsärenden som vederbörande är berörd utav. Vi är i utskottsmajoriteten helt överens med reservanternaom att det är angeläget att det skapas garantier för den enskildesrättssäkerhet inom socialförsäkringens område liksom eHest då den enskUde ärberoende uv myndigheters hundlunde och beslut. Vi är emellertid inte överens om på vilket sätt munlämpligen kan nä en bättre rättshjälp i de frågor det här rör sig om.Reservanterna tror att ett allmänt ombud skulle vara den institution som kanavhjälpa de olägenheter som råder på detta område samt bidra tillenhetlighet i rättstillämpningen. Utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden, somframlagt sitt betänkande 1, har gjort mycket ingåendeundersökningar om på vilket sätt man kan lämna en förbättrad rättshjälp päsocialförsäkringsområdet, och utredningen säger härvid föHande: "Våra undersökningar har sålunda bibragt oss denuppfattningen, att medlen för att åstadkomma en förbättrad rättshjälp päsocialförsäkringsområdet inte är att söka i en ombudsorganisation av någotslag. Strävandenu bör i stället inriktas på utbildningen av personal hos Allmänt ombud i socialförsäkrings-mål försäkringskassornasamt på att inom den ullmännu rättshjälpens ram tillhandahållu lämpligt biträdeför dessu ärenden." Detta har utredningen alltså sagt efter mycketingående arbete och undersökningar rörande dessa spörsmål. När det sedan gäller möjligheterna att åstadkomma enhetligpraxis mellun försukringskassomu och utt rätta till felaktigheter i kassornashandläggning är det ju för närvurunde så att ärendena kan prövas i treinstanser, med försäkringsdomstolen som högsta instans. Här vill jag korrigera frökenPehrsson när hon säger att de som inte har fått sin fråga riktigt behandlad ien underinstans har fått vänta i avvaktan på interpellationssvar o. d. här iriksdagen. Det är inte riktigt. Om en försäkringstagare kommer till enförsäkringskassa med ett ärende och inte blir nöjd med det beslut som därfattas, fär han hjälp av tjänstemän att överklaga sittärende i försäkringsrådet och upp tUl försäkringsdomstolen. När ärendet sedankommer till försäkringsdomstolen gör man där ytterligare undersökningar. Mankan t. o. m. det har tillämpats vid flera tiUfällen - införskaffa uppgifterfrån den försäkrade genom muntliga förhör. Dessutom anordnar , som ärtillsynsmyndigheten, UtbUdning av både personal och förtroendevalda vidförsäkringskassorna för att man skall kommu tillsummuns och konfronteras medungefär likartade frågor och kunna få en korrigering av praxis. Inom utskottsmajoriteten har vi den uppfattningen att munhär hur en betryggande garanti för att det blir enhetlighet irättstillämpningen på detta område. Men utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden harockså påpekat att det är särskUt betydelsefullt att det finns möjligheter tillrättshjälp på ett tidigt stadium. Genom proposition nr 4 vid årets riksdag medförslag till en rättshjälpsreform kommer det att bli avsevärt förbättrademöjligheter för den enskilde att tillvarata sina intressen i sådana ärenden somdet nu är fråga om. Det heter där: Om inte den sökande själv eller genom någonsom i tjänsteställning eller annars lämnar honom bistånd kan tillvarata sinrätt, skall han ha rätt att pä begäran erhålla juridiskt biträde till rimligkostnud. Det är utskottets uppfattning att man inom ramen för enutbyggd rättshjälpsorganisution med ullmännu advokatbyråer i varje län ger godamöjligheter att tillgodose de försäkrades intressen. Vi säger ocksä att det ärnödvändigt att man på dessa advokatbyråer har tiUfredsstäUande expertis, som ärinställd på frågor av socialförsäkringskuruktär. I denna uppfattning instämmerockså reservanterna, som tror att reformen mnebär en betydande förbättring idessa avseenden. Man vUl emellertid redan i förväg utdöma hela systemet ochtror inte att det är tUlräckligt. Låt oss avvakta och se vilka resultat dennareform kan lända till. Skulle det visa sig att reformen inte ger sädanaresultat som man nu har skäl att räkna med, finns det anledning att ta uppfrågan igen. Jag är övertygad om att man inom departementet kommer att ha sinaögon riktade pä detta. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill utskottets förslag i detta ärende. FrökenPEHRSSON (c): i påstår att jag sagtatt de som får en ansökan om förtidspension avslagen mycket väl kunde bhtillgodosedda inom det system som vi nu har. Ja, det är bara det att de oftahar trott att det inte kan göras något ytterligare sedan de förstu gången fåttuvslag. Ett uUmunt ombud kunde påpeku att det finns möjligheter att gå längre ochpä sä sätt hjälpa dem. Det är ett av skälen till att vi förordat ett allmäntombud. Vidare skall jag inte bestrida att den föreslagnarättshjälpsreformen kommer att bidra till att förbättra den enskildesmöjligheter att tillvarata sin rätt i socialförsäkringsmål, främst genom denföreslagna rätten att erhålla biträde även i förvaltningsärenden. Men vi menaratt denna reform inte är tillräcklig för den enskUdes rättsskydd i ärendenrörande socialförsäkringen, och därför anser vi den inte fullt tUlfredsställande. säger dessutom att det är meningen att deaUmänna advokatbyråerna skulle tillföras expertis som skall syssla specielltmed dessa frågor. Ja, vi menar att ett ullmänt ombud utgör den expertis somskulle ha översynen över dessa frågor. i (s): Om fröken håller med om attsvårigheterna ligger i den lägsta instansen, måste hon nog instämma med oss iutskottets mujoritet i att ett allmänt ombud för hela landet inte kun görumycket i dennu frågu. Vi tror i dettu summunhang pä de rättshjälpsorganisationersom byggs upp med expertis på länsplanet, dit man kan vända sig direkt i förstainstans, om man inte skulle få sin rätt tUlgodosedd. Jag har arbetat med dessa frågor som förtroendemun iförsäkringskassan, och jag vet att man, om mun där futtar ett beslut somvederbörande försäkringstagare inte är nöjd med, självfallet meddelar denne påvilku uppgifter mun hur futtut beslutet och även utt hjälp kan erhållus fränförsäkringskussan vid överklagande hos , försäkringsrädetoch slutligen försäkringsdomstolen. Jag vill därför ubsolut påstå att det föreliggerrättssäkerhet i dessa avseenden. Sådunu som inte i förstu omgången har vänt sigtUl försäkringskussun kun emellertid behöva få hjälp, och för detta ändamåltror vi att de rättshjälpsorganisationer som byggs upp kommer att vara uvvärde. Överläggningen vur härmed slutud. Propositioner guvs pä bifaU tUldels utskottets hemstäUan, dels reservationen av i Vikmanshyttanm. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Sedan fröken begärt votermg upplästes och godkändes föHandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifallersociulförsäkringsutskottets hemställan i betänkandetnr 5 röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nej har kammaren bifaUit reservationen av i Allmänt ombud i socialförsäkringsmäl 4* protokoll 1972. Ang. utbildningen av ambulanspersonal Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då fröken begärderösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparut. Dennu omröstning gavföljande resultat: På förslag av fru andre vicetalmannen beslöt kammaren uppskjuta behandlingen av återstående påföredragningslistan upptagna utskottsbetänkanden tiU morgondagens sammanträde. §16 Ang. utbildningen av ambulanspersonal Herr socialministern erhöll ordet för att besvaraherr i (fp) framställda interpellation, nr 1,och anförde: i hur frågut mig omsjukvårds-och körutbildningen för ambulanspersonal. Lundstingskommunernu är enligt sjukvårdslugen skyldigu uttsvara för det vägbundna ambulansväsendet. För ambulanspersonalens sjukvårdsutbildningfinns en av fastställd läroplan för grundkurs i sjukvård förambulanspersonal för tillämpning vid kommunala och landstingskommunalayrkesskolor. UtbUdningsmälet är enligt läroplanen utt ge grundläggandekunskaper och färdigheter i sjukvård för ambulanspersonal och därvid göraambulanspersonalen så väl förtrogen med de första åtgärderna vid svårureolycksfall och sjukdomsfall, utt adekvat värd av skadade och sjuka kan påböriusredun pä plutsen för omhändertugan-det. Storu kruv ställs otviveluktigt pä umbulunsverksamhetenoch pä ambulanspersonalen som följd av den medicinska utvecklingen samt medhänsyn tUl de omstruktureringar, som sker inom sjukvårdsorganisationen med bl.a. en koncentration uv ukutsjukvärden till större och mer specialiseradesjukhus och en upprustning uv den öppna sjukvärdens resurser. Mot denbakgrunden tillsattes inom sociulstyrelsen är 1970 en arbetsgrupp med uppdragutt se över utbildningen i sjukvård för ambulanspersonal. Denna arbetsgrupp lämnade en delrapporttill sociulstyrelsen ungående utbildning uv ambulanspersonal. I rapportenföresläs bl. a. i uvvuktun på en närmure utredning för en slutlig bedömninguv utbildningsfrågan - att genomgäng av kurs i sjukvård för ambulanspersonalenligt läroplan görs obligatorisk för den personal, somskall dänstgöra i ambulanser. Vidure föreslås utt läromedel utarbetas förundervisningen och att möjligheterna utvidgas för fortbildning i sjukvård förambulanspersonal, som gått igenom grundkurs. Remissbehandlingen av rapportenhar avslutats, och enligt vad jag inhämtat kommer attinom kort ta ställning till arbetsgruppens förslug. Vad gäUer frågan om speciell körutbildning förambulanspersonalen kan jag nämna att ett förslag härom nyHgen hur uturbetatsinom trafiksäkerhetsverket på uppdrag av Kungl. Enligt förslaget skaUalla som ägnar sig åt ambulanstjänst - oavsett om de är anställda hossjukvårdshuvudmannen, vid brandförsvaret, taxi eller enskilda företag hagenomgått en grundläggande kömtbUdning på ambulans- eller läkarbU. Dettaförslag har remissbehandlats och övervägs avtrafiksäkerhetsverket. Det är givetvis önskvärt att ambulanspersonalen har godasjukvårdskunskaper och god körskicklighet. Som frumgår av vad jag unfört ärockså frågornu om ambulanspersonalens sjukvårdsutbildning och körutbildningunder behandling hos de berörda myndigheterna. Ang. utbildningen av ambulanspersonal HerrWIKLUND i (fp); Anledningen till att jag i börjanställde mina frågor om obligatorisk sjukvärds- respektive förurutbildning förumbu-lanspersonal var det förhållandet att föreskrifter med bestämdautbUd-ningskrav i fräga om denna personals sjukvårdskunskap och körförmågasaknas, något som torde sammanhänga med att det vägbundna ambulansväsendetorganisatoriskt företer en splittrad bild. I en del län har egetambulansväsen, på andra häll har träffat avtal med brandförsvaret,taxi eller andra enskUda företag om ambulanstransporterna. Att det är ungeläget med utbUdning uv all ambulanspersonalbehöver inte närmare motiveras. Denna tjänst ställer på grund av självu sinnatur stora krav pä sina utövare. Direkta medicinska insatser frän dennapersonals sida anses enligt en viss undersökning erfordras vid bortåt 20procent av ambulanstransporterna och i omkring hälften av dessa fall betraktassådana insatser vara av helt avgörande betydelse för den sjukes eller skadadestillstånd. Man hur givetvis anledning antu att denna personul genomofta mångårig och hängiven tjänst skaffar sig stora erfarenheter, som motsvararhögt ställda anspråk pä tjunstduglighet. Inte desto mindre finns det exempel påbrister härvidlag. Detta är ocksä bakgrunden till att uppmärksamheten fästspä de båda nu föreliggande utbildningsförslugen, som avser utbildning isjukvård respektive speciell körträning för ambulanspersonal. Det ligger väl isakens natur att exempel på brister i första hand hänför sig till trafikolyckormed sjuktransportbilar, medan i varje full rapporterade brister i frägu ompersonulens sjukvärdsinsutser tycks vuru direkt sällsyntu. Det förtjänurtilläggas, att kraven på kvalitet i sädana insatser torde tendera att ökasärskilt för viss ambulanspersonal i samma män som särskild sädan personal,såsom skett i , avdelas för tjänst på ambulansvagnar speciellt avseddaför omhändertugunde uv olycksfull. Sådun specialisering har nog medverkat tillatt hålla i gäng en viss diskussion om själva arten av ambulanspersonal, t. ex.tanken på visst inslag av läkare, kvinnliga befattningshavare säsomsjuksköterskor etc. bland denna personal. Resultat av sådana propåer haruteblivU, om man bortser från att sjuksköterskeelever på sina håll i viss omfattning Ang. utbildningen av ambulanspersonal praktiserari ordinär ambulanstjänst. Det vore av intresse att höra socialministerns meningom det lämpliga i en brytning av den nuvarande manliga totaldominansen blandambulanspersonalen, t. ex. genom anstäU-ning av redan sjukvårdsutbildadekvinnor för civil ambulanstjänst ett inte dåligt bidrag till diskussionen iutbildningsfrågan. Kontinuerlig medverkan uv läkare i umbulanstjänst kan avuppenbaru praktiska skäl tydligen inte ordnas, i vurje full inte förnärvarande. Om man häller sig till den sålunda såvitt känt enbartmunligu umbulunspersonulen, suknade enligt en gjord enkät 19 procenthelt sjukvårdsutbUdning, medun hude genomgått grundutbUdning isjukvård enligt den uv 1965 fustställduläroplunen. Resten uv personulen eller omkring hälften hade visserligengenomgått sjukvårdsutbildning men av mycket växlande beskaffenhet och längd.Utbildningsläget hur inte nämnvärt förbättruts sedun 1966, då mun gjorde enliknunde genomgång, ett läge som förunlett även personulen att själv bejakautbildningsbehovet. Det råder naturligtvis, fru talman, inga delude meningurom dettu behov, nägot som också frumgår uv svuret pä min interpellution. Jugber att fä tacka för detta svar. Jag måste dock konstatera att frågorna iinterpellationen lämnats i stort sett obesvarade. Den i svaret åberopaderupporten av arbetsgruppen för sjukvårdsutbildning och trafiksäkerhetsverketsförslag rörande körutbildning innehåller motiveringar för att obHgatorium nuinföres avseende båda dessa slag av utbildning, eftersom, som jag sade,utbildningsläget inte förbättrats. Här liksom i interpellationen skall jagendast uppehålla mig vid sjukvårdsutbildningen. Finns det inte herr statsråd mot bakgrunden av att läroplan av 1965 sålunda inte letttill att andelen ambulanspersonal med tillfredsställande sjukvårdsutbildningenligt denna plan nämnvärt ökat störstu anledning att snabbt ta ställningtill förmån för urbetsgruppens förslug utt all umbulunspersonul skall hasjukvårdsutbUdning enligt denna läroplan, i avvaktan på resultatet av en utredningom förändrad form för utbUdningen i sjukvård för ambulanspersonal? Jug ställdedärför i interpellutionen denna fråga, som jag här nödgas upprepu: Kan förslagtill provisoriska bestämmelser om obligatorisk sjukvårdsutbUdning förambulanspersonal förväntas ? Jag tänkte då på förslug tillriksdugen. Jag föreställer mig nämligen att införunde av ett obligatoriumförutsätter viss medverkan uv , även om det kan vura möjligt att säinte behöver ske speciellt avseende umbulunspersonulen, sedun urbetet medöversyn av den s, k, medicinalpersonulförfuttningen lett till slutligtresultut. Denna översyn, som i förbigående berörs i rapporten av arbetsgruppenför ambulanspersonalens sjukvårdsutbUdning, skulle ju kunna föru fram till uttsjukvärdsutbildud umbulunspersonul hänföres till medicinulpersonal med däravföljande konsekvens i form av kruv pä all umbulunspersonul om viss utbildningför tillhörighet till medicinulperso-nalen. Jag skulle alltså, herr statsråd, önsku veta herr statsrådetsinställning till ett provisoriskt utbildningsobligutorium och behovet uvföreskrifter därom, om ett sådunt obligutorium såsom den särskilduurbetsgruppen Även fortbUdningsfrågan har jug tagit upp i interpellutionen säsommin fråga nr 3, Jag skulle givetvis uppskutta mycket, om socialministern vUlenågot belysu även dennu frägu. Herr sociulministem ASPLING: Målet för ambulanspersonalens utbildning - låtmig understryka det är främst enligt läroplanen utt ge grundläggundekunskuper och färdigheter i sjukvård och utt göra personalen så väl förtrogenmed de första åtgärderna vid svårare olycksfall och sjukdomsfall att adekvatvård av skadade och sjuka kan påbörjas redan pä platsen för omhändertagandet.Jag vill nämna utt utbildningen omfuttar tre veckors teoretisk undervisning ochfyra veckors yrkesarbete. Anslutningen till denna utbildning har emellertidinte varit sä stor som önskvärt. Detta förhållande tillsammans med de ökadekrav som onekligen ställs på denna personal var anledningen till attsocialstyrelsen tillsatte en särskUd arbetsgrupp för att seöver utbUdningen i sjukvård för ambulanspersonal. Arbetsgruppen har, som jagredan har nämnt, nu till lagt fram förslag till riktlinjer fören total översyn av utbildningen och åtgärder som behövs för en slutligbedömning av utbildningsbehovet. När frågar mig om man inte kan räkna med attåstadkomma en meru provisorisk unordning, vill jag säga att vi har att avvuktusociulstyrelsens ställningstagande till det förslag som föreHgger, Jag kanalltså inte nu föregripa detta förslug som snurt kommer utt framläggas. Men vadjag gärna vill understryka är att vi kommer utt ha ett underlag för att inom ensnur frumtid få till stånd en betydligt bättre situation när det gällerambulanspersonalens utbildning i sjukvård. Det bör också vara möjligt att fåfram enhetliga föreskrifter om kömtbUd-ningen och hur den skall vara upplagdför ambulanspersonalen. Enligt vad jug hur inhämtut kommertrufiksäkerhetsverket utt lägga fram förslag härom till Kungl. Jug har med andra ord här velat understryka att dennafråga är i hög grad föremål för åtgärder, och vi hur utt tu ställning till ettförslug inom en relativt snar framtid. Jag delar mening utt dettagäller frågor av mycket stor betydelse, och jug vill gärnu understryka attutvecklingen i sig själv här ställer ökade krav, som jag anser det angelägetatt så längt som möjligt kunna tillgodose, och det är ockä bakgrunden till deåtgärder som är under förberedande. Ang. utbildningen av ambulanspersonal HerrWIKLUND i (fp): Jug berörde frågun om kvinnlig personal. Detär en manlig dominans i denna personalgrupp, och jag undrur om det inte skullevara nyttigt med ett visst kvinnligt inslag i dennu grupp. Sociulministemsvarade dock inte på den frågan. Jag kan möjligen förstå att hun inte är bereddutt omedelburt säga någonting beträffande detta, men jug skulle gärna viHu höruhuns uppfuttning, och helst skulle jag naturiigtvis se att hun tycker likadantsom jug, nämligen utt vi skuUe behövu hu en blundud personulgrupp iumbulanstjänsten. Vidarevore jug väldigt intresserud uv utt veta, huruvida de föreskrifter Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan om ettobHgatorium, som det kan bli fräga om, erfordrar medverkan eller omman kan tänka sig att berördu ämbetsverk kun futta beslut. Jag föreställer migatt det kun bli nödvändigt med en medverkan från i en eller annanform. Jug har självfullet ingen uwikande mening isjälva principfrågan när det gäUer önskvärdheten av ett ökat kvinnligt inslag idenna viktiga personalgrupp. Det vUl jag gärna ha sagt.