prot · FV09111 · 1972-12-31 00:00:00 — Men har denna tendens blivit ytterhgare markerad.Under föregående år var vi det land som hade den näst högsta kostnadsstegringenoch inflationen i världen. Det märkvärdiga, fru talman, är att de priser somstigit speciellt snabbt faktiskt är de över vilka staten haft ett avgörandeinflytande. Det gäller t. ex. järnvägsbiljetter, porto, teleavgifter,apoteksvaror och naturligtvis framför allt hyrorna. Pä områden där staten haftnågonting att beställa har inflationen gått snabbare. Det kan möjligen ge enledträd om vilket recept man skulle vilja föreslå för en lugnare utveckhng påprissidan. Receptet är naturligtvis att man skaU akta sig för att lägga förmycket aktiviteter i statens regi. En annan betydelsefuU åtgärd är att se tUlatt det ute i näringslivet finns pengar för att köpa olika maskiner och byggaut fabriker, så att företagen utan att höja priserna kan klara de löneökningaroch kostnadsstegringar som inträffar. Jag tror att dessa tvä recept ärbetydelsefulla och att regeringen under senare är inte har kommit att fästatiUräckligt avseende vid dem. har utvecklingen försämrats vadgäller sysselsättningen i i förhållande till andra länder. Det brukadevara bra i pä sysselsättningssidan. Vi brukade ha det bättre än andraländer. Det var väl bra det, och jag antar att socialdemokraterna har en stordel av förtjänsten för det. Men det anmärkningsvärda är då att herr Palmessocialdemokrati inte har förmätt uppehåUa denna goda linje, utan även i dettastycke har det bhvit en försämring . Det enkla receptet här tycker jag är att inte höjalöneskatten. Det är ju den mest vidunderliga ekonomiska pohtik man kan tänkasig att klämma tiU med en sådan skatt som just kommer att drabba de företag somvacklar och har svårt att håUa i gång. Ätt sätta åt dem på detta sätt måstevara en mycket märkvärdig politik. Någonting har gått på sned i landet under senare är.Sverige är ett förträffligt land, men någonting har ändå gått i fel riktningunder senare år. Antalet konkurser ligger väldigt högt. En hel del storaföretag både på den privata och statliga sidan har vacklat. Vi vet också somprofessor i och har konstaterat att några nya företag inte längre startas i . När det gäller att klarasysselsättningen är det allvarligt, om det inte nybildas några företag. Vi kanmte låta aUa bli anställda av den offentliga sektorn. Anledningen till dessa svårigheter kan man ha olikauppfattningar om. Men min slutsats är att socialdemokraterna har kommit attinte tycka om det enskUda näringslivet utan att ha något egentligt annat attsätta i stället. De har bränt upp några pä en delmisslyckade satsningar när det gäller statlig företagsamhet, så det är de interiktigt beredda att fortsätta med, även om vi av den socialdemokratiskakongressen nästan kan ana oss till att det, om socialdemokraterna vinner ettval till, kommer att bli banksociahsering och att stora serier av andrabranscher kommer att plockas in under det statliga styret. Socialdemokraternahar inte gillat det enskilda näringslivet men har inte haft någonting annat attsätta i stället. Då måste det bli sådana svårigheter som råder för närvarande.De svårigheterna gäller inte enbart det ena eller andra året utan gäller ävenpå läng sikt. Socialdemokraterna har varit så rädda för lönsamhet ochvinster ute i företagen att de faktiskt hellre accepterat stagnation ocharbetslöshet. Jag tycker att det är ett dåligt val, fru talman, och jag harocksä ett förslag till hur man skall lösa den motsättning som onekligenexisterar, motsättningen mellan att ä ena sidan ge sä goda arbetsvillkor för deohka företagen att det kan bli en förmögenhetsökning på en del händer och äandra sidan verkligen se till att gynnsamma utveckhngs- och sysselsättningsmöjligheterskapas. Den motsättningen skulle jag vilja lösa på det viset, frutalman, att vi gav bättre fömtsättningar till de mänga människor medgenomsnittliga eller låga inkomster, vUka inte har haft någon möjlighet attbygga upp egna tillgångar, att kunna göra det och på det viset bli delaktiga avde olika tillgångar som ett land har, vare sig det nu är företag, skogar ellerhus. Detta menar vi med ägardemokrati. Man kan ju tycka att begreppetägardemokrati är mer eller mindre invecklat, men det är en bra tanke som finnsi det, nämligen att man vill lösa upp motsättningen mellan att å ena sidanvilja ge sysselsättning och ä andra sidan inte vilja möjliggöra storaförmögenhetsökningar pä ett fåtal händer. Vi vill lösa upp den motsättningengenom att skapa vad vi kallar för en ägardemokrati. Vadsocialdemokraterna gör när de vill öka det enskilda sparandet en del har ju beslutat om det nya löntagarsparandet - är att mföra ettlotteri med i skattefria lotterivinster, vilket jag tycker ar endålig pohtik. Man skall göra det lönande att arbeta och inte lönande att vinnapä lotteri. Man skaU göra det lönande för de många människor som har en strävanefter att bygga upp egna tiUgängar i det egna landet. Svårigheterna för ekonomin som helhet avspeglar signaturhgtvis också i påfrestningar för de många enskUda människorna. De inkomstökningarsom enhgt statistiken har inträffat här i landet har de enskUdamänniskorna sett mycket litet av, eftersom de väsentligen i form av skatter hargått till stat och kommun. Prishöjningarna har ätit upp resten avlöneökningarna. I den utsträckning som man har blivit delaktig av de ökadetillgångar som enligt statistiken har kommit till stånd här i landet har detvarit i form av bidrag av olika slag. Vad som däremot har frodats i Sverigeunder senare är är AMS och kraven på de många sociala inrättningarna att iefterhand försöka rätta till de svårigheter som familjerna har åsamkats genomden skyhöga beskattningen. Företag och enskilda har blivit iväxande grad beroende av ohka bidrag. Stödet till företagen man kan nästansäga socialhjälpen till företagen för att hålla dem i gång när de har fåttsvårigheter på grund av de villkor som regeringen erbjudit har blivit såmångskiftande att det nästan inte är någon överdrift att påstå att det knappastlängre görs en investering i landet utan att något bidrag är med i spelet.Kommunernas kostnader för socialhjälp till de enskUda människorna har undernågra år tre- eller fyrdubblats, och kostnaderna för bostadstillägg, som manhar måst införa för att dölja de bostadspolitiska misslyckandena med de högahyrorna, är också en utgift som har stigit frän 1966 till 1972 från 750miljoner kronor till över 2 mUjarder. Det behövs ett omfattande stöd till dem som har det svårt,men det stöd som har utformats genom bidrags- och skattesystemet hder avaUvarliga svagheter. För det första har bidragsfloran blivit så invecklad detär så krångligt att läsa de sammanställningar som finns över bidrag som man kanfä - att det icke är de svaga som hittar rätt, utan det är de sluga. Häromdagenskickade någon en sådan sammanställning tiU mig. Jag läste igenom denordentUgt, men jag fann den så invecklad att inte ens jag, som ändå sysslar enhel del med sådana saker, riktigt begrep de ohka bestämmelser som gäller imångfalden av bidrag. Tyvärr har det alltså blivit sä att det är de sluga somtjänar på bidragen i högre grad än som vore rimligt, och icke så mycket desvaga. För det andra är det en mycket stor nackdel med skatte-och bidragssystemet att det för mänga människor inte längre lönar sig attarbeta. Det blir inte någonting kvar av inkomstökningarna - det har sagtstidigare från denna talarstol, men jag tycker ändå det är så viktigt attdet tål att sägas en gäng till. Och det tål att understrykas att det är degenomsnittliga inkomsttagarna som drabbas. Det är för dem som belastningen ökari form av skatter pä inkomstökningar och bortfall av ohka bidrag, när inkomstenökar, det är just i de inkomstskikten som belastningen är som mest utpräglad.Detta tål verkligen att understrykas. därför attdet sannoUkt kommer att visa sig, om man har kvar det här systemet, att lustenatt arbeta, lusten att satsa, lusten att ta initiativ kommer att förstöras. Omdet lönar sig att vara sjukskriven det gör det faktiskt för många dåtror jag att man mycket snart kommer att få sjukskriva hela ekonomin. Det är mot den bakgrunden som vi har velat attförutsättningar skaU skapas för en skattesänkning. Det går att göra det. Detgår att spara. Vi har sett att kommunerna lyckats , när man i änden på repethar varit tvungen tUl det. De årliga inkomstökningar som stat och kommun fär genomatt det ju ändå förekommer en viss ekonomisk tillväxt i landet skulle detaUmänna kunna låta bh att helt och hållet göra av med. Man skuUe kunna avsättaen del till att kunna sänka skattesatserna. Det vore rimhgt att man här i i högre grad tärUcerigenom inför ohka beslut och olika förslag, vilka konsekvenser de egentligenfår pä kostnaderna. Hade man tänkt igenom, innan man tvångsvis genomfördekommunsammanläggningen, vad den skulle komma att innebära för skattebetalarna?Har man i tiUräckhgt hög grad tänkt igenom vad de ständiga ändringarna iskolsystemet har inneburit? Jag tror att det har uppstått höga extra kostnadergenom att de ohka kommunerna knappast har hunnit få en skolbyggnad färdigförrän de varit tvungna att flytta väggar och ändra om och köpa ny utrustningdärför att nägon socialdemokratisk utbUdningsminister fått den idén i huvudetatt det som beslutades icke längre duger. Har man tänkt igenom vUka kostnader den bostadspolitik sombedrivs kommer att innebära för skattebetalarna och de enskilda människorna?Man behöver dölja de höga hyrorna genom bidrag som kostar mycketi skatter. Har man tänkt igenom vad det kommer att kosta skattebetalarna attframför allt de aUmännyttiga företagen nu också skall ha ersättning från detallmänna för de kostnader som förorsakats av en dålig planering? Man behöver alltså på dessa ohka punkter noga tänka igenomvUka kostnadsverkningar det bhr av de beslut som fattas. Om man gör dettabättre kommer man att kunna skapa utrymme för den sänkning av skattesatsernasom är nödvändig. Det finns en tredje nackdel med det system av skatter ochbidrag som vi har och som jag finner mycket allvarlig. Det har kommit att bli ihög grad diskriminerande mot äktenskapet och det drabbar särskilt barnfamiljer.Det finns mängder av sädana exempel i skatte- och sociallagstiftningen. Manfinner att det blivit mycket dyrt att gifta sig. Ätt antalet äktenskap undersenare år minskat kraftigt kan till en del, tror jag, bero pä att människor fåttny uppfattning om i vilken form man skall sammanleva. Men jag är ocksäövertygad om att många unga människor i tyvärr säger: Vi skuUe ha velatgifta oss men vi är medvetna om att det är dyrt att göra sä på grund av det enaeller andra. Det är förklaringen till att äktenskapsfrekvensen i tillskillnad från våra nordiska grannländer har sjunkit i hög grad . I de andra nordiska länderna har det gått i andra riktningen. Jagtror inte att denna förändring så mycket har att göra med nya moraliskavärderingar av något slag, så att man inte längre vill formellt gifta sig, utan att detberor på att skatte- och bidragssystemet fått denna utformning. Vi anser bör noga fundera igenom hur diskrimineringen mot äktenskapet skaU tas bort. Ar 1966 ingicks 60 000 och 1971 40 000 äktenskap, ochsiffrorna kommer att sjunka även . Antalet skilsmässor har undersamma period ökat från 10 000 tiU 14 000, antalet aborter har ökat från 7 000till 20 000, och det halva självmord som knarkandet utgör har spritt sig i höggrad. När man ser på sådana siffror, fru talman,förefaller det mig som om villkoren att leva har kommit att bU hårdare undersenare år. "Det starka samhället" - som det ibland heter frånsocialdemokratins sida har för många människor uppenbar-hgen visat sig varamycket påfrestande. Det visar sådana siffror som jag just angav. En svaghet i den socialdemokratiska pohtiken är den önskansom finns att styra aUting centralt. Den är ocksä en förklaring till vad somhåller på att hända med vårt mycket bra land. Det är olyckhgt ur mångasynvinklar att aUtmer lita till central auktoritet. Ordet "auktoritet" tål att noga fundera på. Detär en källa tiU styrning, en sorts roder. Det finns två olika sorters roder.Man kan dela in dem i två grupper, dem som är människonära och dem som ärmänniskofjärtan. Vad är egentligen då de människonära auktoriteterna? De främsta av dem är de ideal som var och en bär pä i sittinre genom uppfostran eller genom utbildning. Min uppfattning är t. ex. attreligionen ger en sådan styrning och att samvetet är vår innersta auktoritet.Föräldrar och skola är människonära auktoriteter för barn. Auktoritet har för många kommit attbh ett fult ord. Man tror att man klarar sig utan. Man raserar, men när man välgjort det märker man att man inte klarar sig med den nya oordning som då griperomkring sig. Då kommer de människonära auktoriteterna att bli ersatta medsädana som är människofiärran. Avrustar man individernas ansvarskänsla blir detden beklagliga följden. Den avlägsna överheten med byråkratisk centralstyrning ären människofjärran auktoritet. och ungdomsvärdsanstalt iStäUet för föräldrar. Lagar och paragrafer i stället för religion och samvete.Myndigheter och centrala dataregister i stället för kvarterspoliser. Människofjärran auktoriteter behövs, de också, eftersom demänniskonära, som är den första försvarshnjen, ibland sviktar, men vad som ärtragiskt i mycket av den nuvarande pohtiken och i de värden som tycks ligga tiUgrund för denna är att man inte bara i oförstånd utan även medvetet strävarefter att riva ned människonära auktoriteter och ersätta dem med sådana som ärmänniskofjärran. Man kommer att tvingas att i efterhand tillgripa överhet ochanonymt tvång, och det tycker jag är ett dåligt samhälle. Det är en försämring.På mänga punkter förefaller det mig som om man med öppna ögon strävar efter attersätta det personliga med det opersonliga. Den innebörden har det numerapopulära argumentet att de centrala poUtiska instanserna skall fatta aUtstörre del av alla beslut som gäller människorna. Den enskilde individentilläts i allt mindre grad - trots aUt vackert tal om medbestämmande attfatta beslut i egen regiom den egna tillvaron. På inget område, herr talman, har den här tendensen bhvitmer utpräglad än på bygg- och bostadssidan. Byggnormerna omfattar förnärvarande enligt uppgift 17 000 sidor. Antalet olika normsamlingar var 783 år1968. har de ökat till 1 225. Myndigheterna har såmånga rattar att skruva pä att de inte egentligen vet vad som händer när manskravar pä den ena eller den andra ratten. Man har tappat överblicken öververkningarna av de olika ingrepp som man gör frän centralt håll. För att botaden förvirring som pä det viset har uppstått viU det förefaUa som omsocialdemokraterna icke hade något annat recept än att ständigt försöka ökaantalet rattar för central styrning. I en nyutkommen bok har en vetenskapsman som heter dragit den slutsatsen efter att grundhgt ha studerat systemet förbostadskvotering - vad som skall byggas var - att det inte kan kallas effektivsamhällsplanering utan "kontrollerad slump". Det är hans härda omdömeefter vad jag uppfattar som en grundhg genomgäng. Det är t. ex. mycket allvarligt om man betraktar det ur deregionalpolitiska synvinklar som har diskuterats här , att uppenbarligendetta speciella instrument, byggkvotering, kommit att innebära att man placeratmycket av glesbygden och avfoUcningsomräden på mellansits genom attbyggkvoterna verkat mot deras intressen. Vi har i haft ett omfattande nybyggande, mennytUlskottet av lägenheter har tyvärr inte varit så stort, därför att det variten våldsam avgång i form av rivning och i form av att man inte underhållitgamla fastigheter. På det viset har mängder av bostäder försvunnit. Jag trorinte jag är orättvis om jag säger att de offentUga fastighetsägarna har varit blandde sämsta när det gäller att underhålla det gamla fastighetsbeståndet. Detförefaller i alla fall sä i . Genom rivningar har man kommit att plocka bort de bostädersom har de lägsta hyroma, och allt fler människor har blivit hänvisade till deorimhga hyroma i de nybyggda bostäderna. Jag tror att en viktig anledning tUl att hyrorna harstigit så kraftigt är att man i alla de här 17 000 normsidorna, de 1 225 olikanormsamlingarna, icke har tagit tUlräckhg hänsyn tiU verkningarna påkostnaderna av de olika beslut som har fattats. Normerna har satt konkurrensenur spel, och bland fackfolk talas det nu mera alltmer om"lånetaksakrobatik" och "lånetaksarkitektur". Om sådanakrobatik och arkitektur är aUmän kan var och en tänka sig vilka verkningar detkommer att få pä hyrorna i landet. Hyrorna har också rakat i höjden. Det ärsvårt att hyra ut. Socialhjälp mäste tillgripas både för att hjälpa de enskUdasom inte klarar hyran och för att hjälpa de olika företagen som inte klararekonomin med outhyrda lägenheter. Det är då framför allt de aUmännyttigaföretagen som skall få den där socialhjälpen. BostadstUläggen skalluppenbarligen, efter det beslut som den socialdemokratiska kongressen fattade,icke längre betalas till hyresgästerna utan de skaU betalas direkt tillhyresvärdarna. Tanken bakom det är att man skall kunna dölja för aUmänheten hurhöga de socialistiska hyroma är. Vi har ocksä sett attde aUmännyttiga företagen, kommunägda och hknande,skaU få extra pengar frän staten för att klara sina reparationer. Jag finneratt aUt det här är en dåhg bostadspohtik, hert talman. Vi menar frän moderat sida att man skuUe komma betydhgtlängre om man hade hka konkurtens meUan olika parter som försöker bygga hus,att det då gjordes mera ansträngningar att få Uka vUlkor mellan olika företag ibranschen. Vi menar att det skuUe vara bra att ha mindre centralstyrning än vadvi har. Vi har också sagt att hyresregleringen, som bl. a. justhar fått tiU följd att det inte har lönat sig att underhålla gamla fastigheter,är anledningen till de omfattande rivningar som gör att ser ut som enbombad stad och som har gjort att man har rivit på många andra håll. I det senaste numret av bo finner mantUl sin synnerligen stora belåtenhet att där uttrycks utomordenthgt klokatankar. Det har såvitt jag förstår skett ett uppvaknande pä den kanten. "Behövs sjutton tusen sidor byggnormer?" "Föreskrifterna fär inte bli en förlamande tvångströja." "Överhuvud taget tycks staten, kommunerna samt andra ansvariga myndigheter och organinte ha lämnat någon möjhghet oprövad, att genom ohka bestämmelser ochrekommendationer försöka initiera och framtvinga en för medborgaren i gemenförnuftig samhällsbyggnad" men "hur har dä den allt ymmnigare 'lagoch normfloran' påverkat värt byggande?" Man svarar: "Det finns t. o.m. skäl att tvärtom misstänka att normeringen i mänga fallindirekt bidragit tUl utarmning och tristess. under den senaste 10- årsperiodenhar graverade misstag begåtts i vårt bostadsbyggande ." På ettStäUe säger man så här: "Kommunalmännen antar att den statliga expertisenkan sin sak" det är alltså den som har hittat på alla de här normerna -"att den har välgrundat underlag. Men stämmer denna bUd av verkUgheten?Knappast. Enligt en enkät som den stathga byggnadsutredningen gjorde , tillkommer olika normer på högst varierande grunder och medmycket olikartat underlagsmaterial." Man drar en slutsats, en slutsats somvi kom fram tUl innan detta bostadselände - som man faktiskt får kaUa det hade blivit verklighet, och den slutsatsen är: "Tankar som en gäng varskapade till konsumentens bästa, kan få motsatt verkan." Jag avser inte att anklaga socialdemokraterna för attmedvetet ha skapat denna tristess och denna utarmning och att ha gjort degraverande misstag som har begåtts. Jag är säker på att ni har goda avsikter,men jag tror att man åtminstone enligt värt sätt att se pä världen redan frånbörjan kunde räkna ut att vi skulle få precis den utveckling som vi har fått,med den oerhörda centralstyrning som har tillämpats. Bostadspohtiken är, herr talman, ett förfärandemisslyckande, och det vore någon sorts brist pä pohtisk rättvisa om svenskafolket icke hade allvarliga erinringar att göra mot socialdemokratin pä denpunkten. Ett annat område där man enhgt min och moderatasamhngspartiets uppfattning har litat för mycket tiU centralstyrning ärregionalpohtiken. Det är betydelsefullt ur mänskliga och ekonomiska synpunkteratt man ser till att människor kan få arbete i hemorten eller inom rimligtavstånd frän den. Det mäste vara tragiskt med stora befolkningsomflyttningar.Men för att nå detta mål kan man inte sätta sin främsta tUht tUl en serie 7 protokoU 1972. punktinsatser.Det har varit för mycket av "hehkopterpolitik", dvs. någonöverhetsperson, t. ex. ett statsråd, har svävat ner på något ställe och släpptned ett par miljoner här och ett par miljoner där, men för htet av allmännaåtgärder, som hade kunnat verka på ett effektivt sätt. Man har genom en sådan"hehkopterpohtik" icke skapat den bästa grunden för sysselsättning.Bl. a. har det på den vägen icke varit möjligt att ge rimhgt stöd till ohkasmåföretag. Jag tror att det är mycket viktigt att komma ihåg att endecentraliserad ekonomisk poUtik i hög grad mäste bygga på det förhållandetatt det finns många småföretag. Det är allvarligt att regeringens ekonomiskapolitik i så hög grad har kommit att missgynna småföretag. Det blir nämligenfaUet vid en selektiv pohtik. Alla de som skaU göra dessa punktinsatser hinnerinte träffa alla småföretagare. Det är enklare att ringa upp en storföretagare.Det är på det sättet man får precis en sådan negativ utveckling som också ägtmm. Vi tycker t. ex. att en allmän och självklar åtgärd voreatt helt ta bort löneskatten i stödområdet. Socialdemokraterna säger ibland måste ha en "neutral skattepolitik". Men det är fuUständigtgroteskt att först använda argumentet att vi skall ha en neutral skattepolitUcoch att sedan sätta in i mer än motsvarande grad snedvridande bidrag av olikaslag till speciella företag i en byråkratisk process. Om man i stället tog bort löneskatten, skulle följden bhjust det man viU åstadkomma, nämligen ett stöd tiU näringar som använder mycketarbetskraft. Man skulle på det sättet skapa mer av sysselsättningstillfällen ängenom aUa ohka punktinsatser med en miljon här och en miljon där. I det senarefaUet stöder man snarare kapital än arbetskraft, och det är en dålig metod omdet gäller att skapa sysselsättning. Ofta snedvrider man i hög gradkonkurrensen genom sädana åtgärder. Om man hjälper ett företag, vacklar istäUet i närheten ett annat företag, som icke hade förmånen att få ettpunktstöd. Ändra exempel pä en mera aUmän satsning i regionalpolitikenär att göra randare. Det finns inget egentUgt motiv att upprätthälla sästora skillnader i teleavgifter över riket som vi nu har. Det är en synpunktsom vi har framfört . Jag kan egenthgen inte heller förstå att man skall hålla såhöga biljettpriser för flyg- och tågresor att det faktiskt är biUigare att farai väg tUl en vistelse på MaUorca och återvända tiU än attresa fram och tiUbaka mellan och . Det måste vara något fel idetta. Jag tror att felet är att om man gör biljettpriserna tUlräckligt högahar inga människor råd att använda transportmedlet i fråga, som då fär ettsviktande trafikunderlag. Vi tycker att man skuUe ändra pä detta. Jag tycker också, som jag tror att var inne påunder eftermiddagen, att vad som behövs är en större satsning på vägar för attfå tUl stånd goda transporter. Vi har ett förslag om hur det skall gä till. Omdet är ont om pengar i statskassan - och det är det ju ibland varför inte dåi större utsträckning bygga ut motorleder i med hjälp avavgiftsfinansiering? Under sådana förhåUanden kan man dels bygga utmotorlederna snabbare, vilket är bra ur synvinkel atttrafikolyckorna bör håUas nere, dels fä mera pengar över pä de vanhga väganslagenför satsningar pä länsvägnätet. Jag vill också upprepa i detta sammanhang attbostadskvoteringen icke har varit bra ur lokahseringspohtisk synvinkel. Jag vUl avslutningsvis säga, att om man viU styra alltinguppifrån, kommer man inte att bh i stånd att styra allt tiU det bästa. Dåkommer det att visa sig i efterhand att genom att man ville styra aUt blev, ominte aUt, så dock bra mycket, till det sämre.