prot · FV09145 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en början av herr tredje vicetalmannen. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten § 1 Regional utveckling och hushållning med mark och vatten (forts.) Fortsattes överläggningen angåendeinrikesutskottets betänkande nr 28 och civUutskottets betänkande nr 35. (vpk); Både tidigare och föreliggande förslag tillregion- och planpolitik går i aUt väsentligt ut på att tUlfredsställanäringsUvets och storföretagens lokaliseringskrav. Det borde i stället vara såatt invånarnas intressen och uttalade önskeraål, inte företagens intressen,skaU styra planeringen i alla forraer. Den raUjö som omger oss forraas av människor, raen denformar också människorna, och det finns därför ingen miljö, som vi kanunderlåta att ställa krav på. Detta innebär krav på avgörande inflytande överplaneringen från alla dem sora skall bo och arbeta i vårt land. Människornas rättmätiga krav på att bo kvar i sina egnalandsändar måste tillgodoses genom en allsidig utveckUng av aUa regioner. Vikräver därför kommunisternas sida fuU och differentieradsysselsättning utan avfolkning i alla regioner. Men det förutsätter statligainvesteringar i de svagare regionerna och samhällelig kontroll över ochstyrning av företagsetableringen. Sarahället raåste genora en helt ny och förstärktriksplanering och regionalpolitik skaffa sig möjlighet att styraföretagslokalisering och markanvändning och kontrollera markens användninggenom att exerapelvis tillåta tätbebyggelse enbart på sarahällsägd raark.Planeringen måste inriktas på klart uttalade jämlikhetsinriktade, sociala,medicinska och sarahällsekonoraiska raål såsom minskad boendesegregation, lägreboendekostnader och förbättring av raänniskans fysiska och psykiska hälsa. Storstadstillväxten innebär stora påfrestningar påinvånarnas hälsa, många har inte önskat flytta till storstaden utan tvingatsdärtill av omständigheterna, anpassningssvårigheter är därför mycket vanliga.Det får emellertid inte innebära att man ser problemet med storstäderna ochstorstadsregionerna så förenklat att man tror man kan klara problemet genom atthindra folk från att flytta dit eUer tvinga dem att flytta därifrån. Det lösernaturiigtvis inte människornas problem. Några ord ora ochproblemet med arbetsplatser och näringsstruktur. näringslivhar en sammansättning som avviker från landets i övrigt. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten dustrin ärstarkt underrepresenterad i regionen, medan förvaltning, tjänster och dylikabranscher är överrepresenterade. håller på att förvandlas till en renodladförvaltningskommun. De utflyttningar av industrin som redan har skett har haftuppenbara negativa sociala konsekvenser, bl. a. genom att medverka tUl segregationoch till arbetslöshet för byggnadsarbetare och andra löntagargrupper. En sådansnedvridning av arbetsmarknaden rainskar individens valfrihet. kommunisterna kräver en allsidig ochbalanserad arbetsmarknad i och i hela landet. En utveckUngi riktning mot en snabbare minskning av andelen industrisysselsatta iStockholmsregionen jämfört med landet i övrigt måste aktivt motverkas.Nyetablering av förvaltning och administrativa verksamheter till regionen kanavvisas genom etableringskonstroU. Om inte den nuvarande utveckUngen i snabbtförändras måste man snart gå till vid och se på den statysom finns där och som heter "Arbetaren" för att få se enindustriarbetare i . Vpk har i motionen 1819 anvisat principer och förslag tUlny region-och plan politik och föreslår där i sammanfattningens punkt 9"ett särskUt uppbyggnadsprogram för att lösa storstädernas bristproblem,plan- och mUjösituation och för att råda bot på deras strukturellasysselsättningsproblera och arbetslöshet". Låt mig så, herr talman, uppehålla mig med några ord vidde reservationer till civUutskottets betänkande som jag står för, och jag villpå en gäng yrka bifall till dessa. Som framgår av betänkandet stöder jag utskottetsförslag då det gäller punkten nr 24 beträffande de södra huvudälvarna, med denutökning av skrivningen sora gjorts i form av en reservation. Beträffande dennareservation, nr 15 b, vill jag emellertid göra ett tilläggsyrkande tiU texten ireservationen med ytterligare en mening för att förtydliga denna och försvåraeventueUa försök att gå emot den starka opinion som finns raot utbyggnaden avMellanljusnan. Jag vill, herr talman, i det sammanhanget läsa upp detuttalande som aktionsgruppen har antagit. Det lyder somföljer: "De partier och politiker som i uttalanden lovatstödja oss i kampen att rädda den älvsträcka i Ljusnan som av civUdepartementetklassats som riksintresse att bevara för det rörliga friluftsUvet och kulturrainnesvården,hjälper oss bäst genom att stödja civilutskottets förslag om en retroaktivlagändring. Detta innebär att MeUanljusnan prövas demokratiskt, varvidSehlstedtska utredningen får en reell funktion även för Mellanljusnan. Vidtidpunkten för antagandet av delbetänkandet av den nya vattenlagen visste interiksdagen att fyra kraftverk planerades i en av de sista kvarvarandeälvsträckorna i Ljusnan. Låt Ljusnanmålet dömas efter den lag som råder ochinte efter den sora inte längre gäller." Det är undertecknatAktionsgruppen . Jag yrkar alltså bifall till reservationen 15 b vidcivilutskottets betänkande nr 35, med följande tillägg; "Utskottet förutsätter att den starka opinion somfinns mot en utbyggnad av outbyggda älvar och älvsträckor liksom outbyggdakall- och biflödenkommer att beaktas och att eventuella tillstånd till utbyggnad underställesKungl. Maj:t och för avgörande." och statsminister har ju förövrigt tidigare i debatten klargjort att det är på detta sätt raan bör rösta dåpunkten 24 i civilutskottets heraställan skall behandlas, ora man vill stödjaden från flera håll åberopade starka opinionen raot fortsatta utbyggnader,modell Ljusnan. TUl sist; Det föreligger tUl civUutskottets betänkande enborgeriig reservation nr 17 gäUande huvudmannaskapet för planeringen på länsnivå,en reservation sora i stort sett kan tyckas sararaanfalla med vpk:s förslag ochsynpunkter på de frågor som där berörs. Jag har fått åtskUliga frågor om varförjag inte stödjer den gemensamma borgerliga reservationen på denna punkt. Låt mig därför helt kort säga: Den sora vill verkligfolkmakt över planeringen har skäl att kämpa lika hårt mot landstingsbyråkratinsom raot länsstyrelsebyråkratin. Det är åtrainstone den erfarenhet sora stridenora Storstockholras regionplan gett oss. blir det strid oralänsförvaltningens framtida utformning. Då koramer sannolikt förslag orasammansmältning av statlig och sekundärkomraunal länsförvaltning. Då gäller detatt verkUgen bevaka den breda folkopinionens intresse mot byråkratin. Det ärdet vi bör sikta på. Regional utveckUng och hushåUning med mark och vatten HerrBERGMAN (s): Den debatt vi förde om expropriationslagstiftningenborde rätteUgen ha samraanförts med denna debatt om fysisk riksplanering, raenav speciella skäl skUdes de åt , de var förenade . Det här är ett snällt avsnitt, där de sora representeraroppositionen är raycket vänliga att uragås raed. Det gör att det blir litetsvårare att hantera raaterialet. Det var mycket lätt att hantera materialet därför att då förekora bland de borgerliga en inbördes träta, som var rättlustig att avnjuta. Det får vi inte vara med ora . Dels har moderaternafått en annan talesman, dels har de andra två företrädarna för de borgerligapartierna en sakkunskap, sora nästan avpolitiserar deras inlägg. Vår äradeordförande i civilutskottet har dessutom stor älskvärdhet, tolerans och mjukthandlag, vilket har satt sin prägel på utskottsbetänkandet. De sora har följt diskussionen i dessa frågor, sora harläst artiklar, tal och de raotioner sora har väckts i och som sercivilutskottets betänkande, bUr naturligtvis förbluffade, men förklaringenligger - såvitt jag har förstått genom de iakttagelser jag har gjort - tillstor del i vår ärade ordförandes förmåga att därapa upprörda känslor. Detbottnar också i hans egna värderingar, sora han själv förklarar beror på långerfarenhet och därav vunnen kunnighet. De värderingar han hyser i raarkfrågor är såvitt jag kanbedöma på många områden helt lika dem jag själv har. Vi har rent ideologisktskilda hem, men när vi sänker oss från de högre rymderna och komraer ner påraarken hamnar vi rätt nära varandra, låt vara inte i alla avseenden. Det är juoftast tvärtom raed andra raotståndare; när de koramer på marken Regional utveckling och hushållning med mark och vatten brännsdet, och de flyger i luften och exploderar. TUl civilutskottets betänkande raed en heraställan i 58punkter har det lagts inte raindre än 32 reservationer. Man skulle därför kunnatro att det råder oenighet om snart sagt allting som varit föremål förbehandUng, men det är inte en rättvisande bild. Det beror framför allt på atten del av reservationerna bara är tekniska följdreservationer det gällersärskilt - och på att en del kan anses som uppföljning avprincipståndpunkter det gäller specieUt kommunisternas. Om jag får göra en värdering, så skulle jag också viljapåstå att en del av reservationerna egentligen inte innebär något annat änutskottets yttrande man har bara velat betona en sak speciellt och på ettannat sätt och kanske velat få en motion mer i centrum. I det här sammanhangetvill jag också peka på att utskottet ofta hemställer att motioner läranas utanåtgärd och inte att de skaU avslås. Det i sin tur återspeglar att raotionärernahar blivit tillgodosedda - de är nästan samstämmiga med Kungl. Maj:t och har sågott som yrkat bifall rill propositionen, fastän i något annan utformning. Sammimfattningsvis är bilden sådan att klart avvikandekritik kommer bara kommunisterna och från . Vpktycks godta förslaget i väsentliga delar, raen anser att frågan i stort intetacklats från riktiga utgångspunkter. Det sägs i motionen 1819 att tanken på enfysisk riksplan är riktig och att lagändringarna i stort sett är ett angelägetinstrument. I fråga om riktlinjernas innehåll säger man sig ha allvarligainvändningar. När sedan invändningarna skall konkretiseras blir det, sora jagser det, trots allt inte kvar så mycket av den hårda kritiken. Det tycks tydapå att vi skulle vara överens om greppet så länge det gäller det nuvarandeekonomiska systeraet. Vill vi ha ett annat ekonomiskt beslutssystem - för atttala i avkönade termer så blir självfallet också förutsättningarna förplaneringen ändrade. Som jag ser det är den diskussionen inte något som knytssärskUt tUl den fysiska planeringen. Jag nöjer mig med att i det härsararaanhanget hänvisa till den debatt sora förts från partiledarnivå ochnedåt. Den andra kritiken, den från , har ett alldelesmotsatt innehåll. Huvudtemat är att man ansluter sig till tanken på ensarahällets planeringsbefogenhet - och detta är ju ett framsteg i och för sig men säger raan att den rätten måste köpas från enskilda markägare tiUmarknadspris. Ä ena sidan ansluter sig till det sammanfattandeprincipprogram som statsministern signerat, å andra sidan säger man i ettsärskilt yttrande att partiets hållning är oförändrat fast -underförståttförmodligen till skillnad raot och , sora tycks ha fått, jaghöU på att säga en vänstervridning, i varje fall en vridning åt det hållet. Detupplevde vi alldeles klart i går, då vår ärade utskottskollega sig en och försvarade de sista skansarna i det gamlasamhället, som han sade. Utskottets ordförande kallade tidpunkten för debatten förspöktimmen, och visst var det något spöklikt över det hela när vi fick ettförsta smakprov på konseljen i den av oppositionen så eftertraktade regeringen,som de skulle bilda om de hade möjlighet därtill. harvi fått uppleva den andra konseljdagen och följdriktigt också med enhelt annan sammansättning i konsteUationerna både raellan partierna och kanskeäven också inom partierna. Det har också sitt intresse att notera det. Utskottets ordförande tog upp reservationen 6, som gäUerinriktningen av raUjöinsatserna, och jag skaU mycket enkelt bara uppläsa vadvi haver i denna fråga skrivit i utskottets betänkande. Det lyder; "I dennyssnämnda motionen 1972:1813 tas vidare upp frågan om inriktningen i stort avraUjöinsatserna och anförs att de största insatserna måste göras därmänniskorna befinner sig. Detta torde vara så invändningsfritt att ett särskiltunderstrykande inte behövs. Härav får dock inte dras den slutsatsen attglesbygds- och vUdmarksområdenas miljövård skall eftersättas." Det finns på s. 14 i utskottets betänkande, och jag tyckerdet kan vara svar nog på den frågan. tog också upp en annan frågasom gäller norra , också i mina trakter kallad Hogdalsfrågan. Frågan omhur man skall behandla norra berörs i reservationen 12. På ett sättkoraraer den här frågan kanske inte riktigt i rätt sammanhang, då den tas uppsom en fråga i den fysiska planeringen. Hur det än är så Ugger i den frågan deregionalpolitiska bedömningar som närmast faUer under inrikesutskottet. Defysiska riktlinjerna är dock preciserade i samråd med inrikesministern. Det ärockså svårt att få klart för sig vad reservanterna egentUgen vill. De vUluppenbarligen ta tUl vara ett djuphamnsläge för något inte raUjöstörandeändamål - vUket preciseras inte. Utskottet uttrycker sig klart, tycker jag:Ingen miljöstörande industri skall finnas i området, och raöjUgheterna stängsinte i det här sararaanhanget för annan industri det är alldeles klart - omden läggs så att den inte strider mot den obrutna kustens princip och motbevarandeintressena. Frågan om strukturplaneringen inom dessa gränser måsteavgöras i ett annat sararaanhang. Det kan knappast vara uppgift attbinda generalplaneringen i detalj. Vi bör komma ihåg att vi ännu inte vet om kommunensslutliga inställning i generalplanefrågan strider mot de principer somutskottet anslutit sig tUl. Reservationen är väl mera ett uttryck för att maninte riktigt vet på vUket ben man skaU stå. Det förhållandet att moderaternahakat på den här reservationen ger misstankar om att den skulle kunna tolkassom ett inlägg för den fria etableringsrätten utan hänsyn till planprinciperna. En annan fråga som har väckt stort intresse redan påpartUedarstadiet så att säga är den som öppet och tydligt kan betecknas somLjusnanfrågan. Jag vUl bara nämna att jag innan denna debatt började kändemycket stor oro i kroppen för att uttala mig när det gäller den reservation ifrågan som är avgiven vid den punkt det här gäller. Skälet härför är att jaghyser mycket stor respekt för de lagar och regler sora gäUer förriksdagsarbetets bedrivande. Jag kände en viss oro inför raöjUgheterna att blinedklubbad av herr talraannen, ora jag exempelvis citerade vad som finns anförti motionen i detta ärende; det skulle vara betänkligt att göra det med hänsyntUl vad som står i regeringsformen. Men är det många sora har plurasat iLjusnan, och då får väl kanske också jag lov att vara raed och ställa mig påstranden vid den. Jag skallinte ge mig in i någon beskrivning av ärendet i stort, det har Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten 11 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten redansagts mycket i frågan. Men när motionen behandlades i utskottet, blev det enganska egendomlig slutprodukt. Vi är tydligen alla överens om i varje fallatt säga det - att det är fel enligt regeringsformen att lägger sig ien fråga som Ugger under domstols prövning, en fråga där staten inte själv ärpart. Detta ansåg vi vara felaktigt, och det står ju även uttryckt ireservationen. Det finns också andra ståndpunkter i denna fråga som vi äreniga om. Det är ju en av civilministern och av utskottet godtagen ståndpunktatt den allmiinna utgångspunkten bör vara att huvudälvar och källflöden som är opåverkade av vattenkraftsutbyggnad skall bevaras opåverkade. MencivUministern och även utskottsmajoriteten har ansett att det är klokt attpröva frågan om utbyggnad av älvarna i ett sammanhang och att alltså avvaktaden utredning som tillsatts för att pröva älvarnas situation. Det var klart att vi inte vUle stäUa oss bakom motionensyrkande och dess innehåU som ju skulle kunna tangera frågan om att bryta raotregeringsformen. Oppositionspartierna var ivriga att här hitta någonting som dekunde flagga med vindia med, höll jag på att säga - i denna debatt. Och de harju nu fått fram någonting som jag tycker är raycket egendoraligt. Här finnsalltså ett inslag där man bestämt uttalar sig ora att älvarna inte skaUutbyggas något mer alls fraraöver. Eftersom det här gäller en fråga som liggerunder domstols prövning, kan det ifrågasättas, om man verkUgen bör komma medoch plädera för ett sådant yrkande. Men det har ju redan skett, och då är detbara att fortsätta i den trallen. Vid den diskussion som uppstod för att komma fram till enenig bedömrUng i frågan väcktes tanken på att man skulle föreslå Kungl. Maj;tatt lägga fram ett förslag om ändring i övergångsbestämmelserna till den nyavattenlagen som skulle möjliggöra för Kungl. Maj:t att pröva frågan sedandomstolen tagit stäUning med utgångspunkt i de lagar sora den har att tolka ochdöma efter. Då skulle frågan kunna prövas efter de regler som gäUer förutbyggnad av våra älvar. Vi tyckte att detta var en riktig hantering av frågan.Då skulle det bU möjligt att få en sakUg prövning utifrån dagens värderingar avbehovet av kraftutbyggnad, av behovet av mUjövård och allt detta. Vi skulledärmed inte ta ställning i själva sakfrågan det vill jag klart poängtera.Detta är inte något besked ora vad sora skaU hända raed den del av Vindelälvensora nu är föreraål för domstols prövning, men det finns möjUgheter till enslutlig värdering utifrån de allraänna förutsättningar som man vill skallgälla. Vi tyckte alltså att det var en god tanke som här väckts, men denpassade självfaUet inte i slutomgången, ty då hade oppositionen inte kunnatflagga i frågan. Vi får här alltså ett utskottsbetänkande sora utmynnar iatt man dels inte skall lägga sig i en fråga som domstol har att pröva, delsinte skall kräva en ändring av övergångsbestämraelserna, eftersora det skulleinnebära en ändring av lagen med retroaktiv verkan vilket inte skulle vara bra.Vidare finns hela detta avsnitt som innebär att man inte skall göra någonting ifråga om utbyggnaden av älvarna. Vi har i den fortsatta debatten här upplevt ytterligarenågonting egendomUgt. antydde att vi skuUe kunna använda några av deknep och konster som är möjUga och med nu gällande lagstiftning eller denlagstiftning, som kan bli en följd av det beslut som här kommer att fattas,handla i enighet med den ena delen av reservanternas önskan, nämUgen den somavser bevarandet av Ljusnan fri från utbyggnad. Det är alltså en klart uttaladviljeyttring, men en oklar, outtalad och osäker metod hur denna viljeyttringskaU kunna genomföras. Vattendorastolen skaU aUtså sitta och fatta beslut eftergäUande lagar, och så skaU man ha någonting som man inte vet vad det är ochvUken väg man skall gå på och någonting som man inte heUer vet slutresultatetav. Man skaU aUtså ligga här i bakvattnet och korrigera det som domstolen ienUghet med gällande lagar prövar. Jag tycker att utskottsmajoritetens förslag är renhårigt.Det uttrycker precis vad det är fråga om. Vi är medvetna om att det kan gäUa enretroaktiv tUlärapning av andra processregler. Varje gång vi gör detta bör vivara på det klara med att det är betänkUgt. Men i detta faU är det inte såbetänkligt av de speciella skäl som föreligger i detta sammanhang både isakfrågan och på annat sätt. Reservanterna förväntar sig emeUertid tydUgen någontinghelt annat. Det som säger betyder nämligen att underlaget förreservationen egentligen innebär en retroaktiv förändring av de materiellaförutsättningarna för domstolens prövning. Detta lär väl bland jurister varaännu betänkligare. Det förvånar mig mycket att det läggs fram någonting som ärtänkbart och möjligt att göra utan att liksom i detalj klara ut vad dessa knepoch konster innebär. Även om detta kan nämnas vid sitt rätta namn, tycker jagatt förfarandet borde ha klargjorts redan från början när reservationen skrevsså att det är uppenbart för ledamöter vUken ställning de tar ifrågan, ora de verkligen skulle vilja följa reservationen. Jag borde kanske försöka avstå från att använda raina 30minuter. Jag ber därför om överseende om jag inte går in på aUa dereservationer som finns knutna tiU betänkandet och som jag från början hadetänkt ta upp. En del talare har kortat av sina anföranden och andra har talatlängre tid än de anmält sig för. Jag skaU försöka komma i den bättre kategoringenom att förkorta mitt anförande. Vad beträffar kommunisternas reservationspaket har jagredan berört de allmänna synpunkterna. Jag har också sagt att de flestadetaljreservationerna inte markerar någon särskilt avvikande profil. Reservationen 4 talar för prioritering av ett teknologisktutvecklingsprogram. Vad som där sägs är i långa stycken sådana allmäntvälvilliga och svepande formuleringar som nästan vUket parti som helst kanställa sig bakora, raen i andra delar är det prograramatiska uttalanden sominte innebär något annat än en profilmarkering. Området är viktigt, raen somvoteringsobjekt är reservationen inte särskilt givande. Reservationen 5 b har också två sidor. Dels innehåller denen notering av vpk:s ställningstagande tUl de regionalpoUtiska frågorna, delsinnehåller den kritik av riktlinjerna för lokalisering av viss industri.Kritiken följs dock inte upp av några alternativa förslag och är därför intemöjhg att diskutera på ett fruktbärande sätt. Jag skulle kanske också kunna säga någonting omreservationerna 8 b och 9 b, raen jag skall avstå från det. Jag tror att denmotivering som Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten utskottethar anfört i sitt betänkande är tUlräckligt klarläggande på de punkterna. Reservationerna 16 och 17, som centerpartister, folkpartisteroch moderater har slagit sig samman om, gäUer parlamentarisk insyn ochlänsderaokrati. Det är tydligen också ett spel för spelets egen skuU. Här äratt notera att de borgerliga reservanterna röstar eraot utskottets önskan om ensammanfattning av planeringsläget efter den första etappen. Det är den endaåtgärd som verkligen garanterar förankring i . Det är möjligt attdetta är ett olycksfall i arbetet och att det i så faU kanske enkelt kankorrigeras genom att vi underrättas om det. Jag är förvånad över att deborgerliga inte har ställt sig bakom det önskemålet. Det bör också strykas under vad utskottet sagt i fråga omden fysiska planeringen på länsnivå, nämligen att ett landstingsengageraang därskulle minska det primärkommunala beslutsområdet. sade ipartUedardebatten rätt bra saker i det avseendet, och jag tycker inte att detfinns anledning för mig att ytterligare koraraentera detta. Jag kan försäkra om någon bryr sig om det - attlänsberedningen arbetar så snabbt som raöjligt och att debatter av den typ soranu förs i de här frågorna inte fyUer någon annan funktion än att hållapositionerna, och det kan inte fräraja de diskussioner sora vi egentligenborde föra i dessa viktiga frågor. Jag hade tänkt gå in på frågor om ersättningenligt övergångiireglerna och andra ersättningsfrågor, men jag tror att det, ominte annat, är god debattekonorai att jag avstår och ger plats för statsrådetpå de punkterna. Jag föreställer mig att debatten både tidsmässigt och kvaUtetsmässigtvinner på att jag avstår från det och att vi får lyssna på vad statsrådet kanha att säga på de punkterna. Med dessaord yrkar jag bifall till utskottets hemställan. () kort genmäle: säger att vi måste reservera ossi frågan om älvarna för att ha någonting att flagga med. Jag tycker att vi harvarit ganska återhållsarama, men ändå har det blivit 32 reservationer och femsärskilda yttranden, och det är väl i raesta laget. har detta tekniskaorsaker det är väl i stor utsträckning fråga om dubbleringar men mer änhalva antalet är nog direkta reservationer. Jag tror därför inte att vi hadebehövt reservera oss för att ha någonting att flagga med. talar om att vi vUl lägga oss i en dorastolsprövning.