prot · FV09142 · 1972-12-31 00:00:00 — Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. anställda.Där uppställes som första mål produktivitet och som andra målarbetstUlfredsställelse. Bakgrunden till företagsnämndsavtal visar ocksåtydligt vilka som har fått igenom sina intressen när det gäller samarbetet.Under 1950-talets slut började starka krav resas från arbetarnas sida på enverklig företagsdemokrati - arbetarnas stäUning skulle förbättras. 1961 årsLO-kongress behandlade de här frågorna och fick ta del av en hel delbetänkanden. a. framhölls att företagsnämnden borde få säga sin meninginnan beslut fattades. Kraven från kongressen var aUtså inte särskilt stora,och det fanns ingen anledning för SAF att vara orolig. Men man var tydligenorolig. Bättre stämma i bäcken än i ån, resonerade man inom SAF. Hösten 1961tillsatte SAF en referensgrupp för analys av de olika problem, som brukarupptas under beteckningen industriell demokrati. Referensgmppen presenteradesedan år 1965 ett betänkande. Saraarbete i frara tidens företag. De raål som SAF ställde för företagsdemokratin blev:produktivitet, arbetstiUfredsställelse och intressebalans. Referensgruppen,sora alltså utarbetade SAF.s målsättning, analyserade sin egenmålsättning. Man konstaterade att analysen i viss utsträckning kommer mycketlångt från det som traditionellt brukar ägnas debatten om företagsdemokratioch under alla omständigheter mycket långt från det som har någonting att göramed demokrati, Referensgmppen fortsatte; Kravet på ökat inflytande för deanstäUda är således en målsättning som är kontroversiell. Den hävdas av deanställdas organisationer. Den står i klar motsättning tUl företagens krav påbibehållen handlingsfrihet och är därför ej något lärapligt mål för analysen. Produktivitet fastslogs av referensgruppen som engrundläggande målsättning med följande motiveringar; Det allt överskuggandekravet på företaget är nämUgen ökad produktivitet. Ökad produktivitet är ej endemokratiseringsmålsättning men den är ett huvudkrav på företaget. Referensgmppen fastslog tUl sist att den ökadeproduktiviteten aldrig fick ifrågasättas och var bara öppen för om det fannssamarbetsformer som kunde utnyttjas som hjälpmedel för fortsattproduktivitetsökning. Fackföreningsrörelsen och SAF:s målsättningar omproduktivitet och högsta lönsamhet, som företagsnämndsavtalet och vidhängandeuppgörelser fastslår, integrerades således. Enligt regeringen och de borgerligapartierna skaU arbetarna nu ytterligare "knytas upp" och sättas fasti samarbetsformer på arbetsköparnas villkor. Att SAF:s raålsättning, somreferensgruppen kom fram till, går som en röd tråd genom allasamarbetsavtal visar bara det senast ingångna avtalet meUan LO och SAF,nämligen rationaliseringsavtalet sora ersätter tidsstudieavtalet. Målen förrationaliseringarna skall vara Ökad produktivitet, ökad arbetstillfredsställelse,bättre arbetsmUjö och trygghet i anställningen. Den målsättningen känner viigen först står alltså ökad produktivitet. Här finner man väl de steg somherr talade om - en integrering steg för steg iArbetsgivareföreningens målsättning. Men stegen kan riktas åt annat håU. När raan tittar på det föreliggande förslaget tUlstyrelserepresentation för arbetarna ser man att de hittillsvarandearbetsformerna för en bolagsstyrelse också skall gälla förarbetarrepresentanten. Det rör sig då Sekretessbestämmelserna innebär att en arbetarrepresentant av denövriga styrelsen kan åläggas att ej föra ut ett visst besUit. Det kan röra förarbetarna mycket viktiga frågor, det kan vara sådana fall som avserinskränkningar eller nedläggning av drift, det kan vara nya produktionsforraer ja, det kan röra sig ora raånga frågor sora är av vital betydelse för deanställda. Det gäller väl framför allt sådana frågor där motsättningen meUankapital och arbete kommer fram mycket tydligt. Ett bolag kan besluta om tystnadsphkt,och kan man förbereda en åtgärd. I de flesta fall skullearbetarrepresentanten behöva informera alla och kanske också mobiliseraarbetarna mot denna åtgärd. Detta kommer han alltså enhgt aktiebolagslagen inteatt kunna göra. Han kan visserligen avgå i protest, men han får inte i ettsådant faU tala om varför han avgår. Effekten av att avgå i protest bhr minimal- tUl fördel för arbetsköparna. Likadant bUr förhållandet med en reservation ien styrelse, om arbetarrepresentanten inte får tala om varför han reserverarsig. har representation för arbetarna ibolagsstyrelser diskuterats. I debatten har SAF framställts som motståndare tUldenna. Det är verkligen en sanning med modifikation. SkUlnaden, om man ser tUlremissvaren, är att SAF vUl ha sådan representation införd förhandlingsvägen,raedan raan nu tar tUl lagstiftningsvägen. Men en sak är mycket viktig attnotera. Det finns inga principiella skillnader i synsättet hos regeringen ochSvenska arbetsgivareföreningen i fråga om målsättningen för styrelsearbetetför de anstäUda. Man är överens om att den information somarbetarrepresentanten får skall betalas med att han är gisslan i styrelsen samthela tiden är uppknuten till oUka samarbetsformer. Det sägs att det här förslaget är en del i en vidgadföretagsdemokrati. Men kan man vidga någonting som inte finns? Svaret ärnaturligtvis nej. Företagsdemokrati har blivit ett modeord, men den förutsätterju också en reell demokrati, något som vi verkligen inte har inom industrin. Ensak måste slås fast: alla samarbetsavtal innebär att vägen rill en verkligföretagsdemokrati blir längre, och det gynnar bara kapitalägarklassen. Fackföreningarna är hårt uppbundna i klassamarbetepå klasslagarnas och grund. Det är ett nät av samarbetsavtalsom binder lönarbetarnas aktivitet och möjligheter att utveckla kamp för sinaintressen. Det längst gående och det farligaste i den vägen ärUtvecklingsrådet för samarbetsfrågor, som bedriver en vetenskaplig forskningora hur raan skaU utveckla klassamarbetet. kom till i och med1966 års företagsnämndsavtal, och det innebär ett klassamarbete som sker på enkvalitativt ny grund. Det är helt uppknutet till SAF:s målsättningar, Uksoraföretagsnäranderna. I propositionen lägger departementschefen stor vikt vidrådets arbete och pekar på den försöksverksamhet sora församarbetsfrågor tagit initiativ till. Försöksverksamheten har ju utgjorts avstyrelserepresentation för de anställda i vissa företag. presenterades en undersökning som gjorts avett forskarteam den s. k. Kronlundsgmppen. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m mestomfattande samverkansatsning som gjorts vid något företag, näraUgen den vidLKAB. Misslyckandet beror på att det trots sararådsför-farandet blir somförvaltningsledningen vill därför att arbetarna saknar påtryckningsmedel.Kärnan i forskningsgruppens kritik är att samarbetet sker på företagetsvillkor. I samarbetet kan den part som inte äger produktionsmedlen, nämligenarbetarklassen, inte få sina berättigade krav tUlgodosedda. Gruppen kommerdärför till slutsatsen att det behövs en lokal strejkrätt, dvs. makt tUl deanställda. Skall man ha ökat inflytande för deanställda, så är det en maktfråga. Arbetarna har av snabbekonomisk expansion i vårt samhälle gripit tUl maktmedel mycket säUan. Men imitten och slutet och fram tUl nu har det verkUgen varit oroligtpå arbetsmarknaden. Arbetarna har fått betala den snabba expansionen med sämrearbetsmiljöer, högre arbetstakt, skyddade verkstäder, sjuk- ochförtidspensionering. Det visade sig att arbetarna måste gå tUl strid mot dennautveckling. De riktade sig främst det var och genomgruvstrejken - mot klasslagarna och klassamarbetet och också raot detsamarbete på toppnivå som hindrade angelägna krav från arbetarna att bligenomförda. Arbetarna krävde att paragraf 32 skuUe bort och därmed dedomar som fällts i arbetsdomstolen på grund av paragraf 32. Man viUe hastrejkrätten åter, och man viUe även ha löneformer med sådant innehåU att deminskar stressen och förslitningen. I denna rörelse från arbetarna krävdes ävenförhandhngsrätt i aUa frågor och vetorätt i arbetsmiljöfrågor. Gemensamt föraUa dessa krav är att de förskjuter makten i företagen fill lönarbetarnasförmån. De av arbetarna ställda kraven bekymrade tydligen ocksåriksdagen. När man hade avslagit en vpk-motion med detta innehåll,så beslutade 1971 att tUlsätta en utredning om frågor som berörparagraf 32 och klasslagarna. Men tyvärr är de direktiv utredningen fått inte iöverensstämmelse med de krav som arbetarna stäUt på sina arbetsplatser. Typisktnog, skulle jag vilja säga, har utredningen fått namnet "utredningangående arbetsfredslagstiftningen". Granskar man direktiven så kan man med fog påstå att deinte är sådana att man som resultat av utredningen kan vänta sig någon reellmaktförskjutning inom företagen. Arbetsfred betyder ju här att arbetarnasbästa påtryckningsvapen, strejken, inte skall legaliseras. Utredningsdirektivenär så utformade att de väl sammansmälter med de samarbetsformer somföretagsnämndsavtalet och styrelserepresentation innebär. De krav som ställsute på arbetsplatserna skall alltså omvandlas tiU samarbetsformer. Som ytterligare indicium för detta vUl jag citera vadLO-chefen sade i 1971 när man beslutade om en utredningangående paragraf 32: "Om vi söker se in finner vi snart att påfrestningarnapå samarbetsorganen blir större. detdecennium då vi på samma sätt som omkring ställsinför uppgiften att förnya vårt system för förhandlingar och samarbete raellanarbetsgivare och arbetstagare." Men trotsatt direktiven är sådana komraer arbetarna att kärapa hårt för attdet skall läggas fram ett förslag som kan avskaffa de tvångströjor som paragraf32, koUektivavtalslagen och övrig antifäcklig lagstiftning innebär. Kampen påarbetsplatserna fortsätter. Förslaget att de anställda skall få representanter ibolagsstyrelserna har inte kommit från arbetsgolvet, det har kommit ovanifrån.Det är många fackligt förtroendevalda som i stället har kämpat förmaktbefogenheter för arbetarna på arbetsplatsen. Detta att vara utanmaktbefogenheter på arbetsplatsen och sedan ha en representant ibolagsstyrelsen måste ju innebära att denna representant får utgöra "gisslan".Något reellt inflytande kommer han inte att få, vilket kanske bäst bevisasgenom dem som redan sitter i bolagsstyrelserna. Vi kan ta händelserna kringFacit. VUket inflytande hade de arbetandes representanter där? Och i ettTV-program som sändes visade också personalen på i sinstora besvikelse över representanternas arbete. De kunde aUtså inte göranågonting. Märkligt är ju också att fackföreningsledningen tidigaresagt nej till styrelserepresentation i minoritetsposition men helt plötsligtvill ha detta garala folkpartikrav, ora vi får säga så, genomfört. Ingentinghar ju förändrats sedan fackföreningsrörelsen tidigare sade nej. Men vad som behövs nu är att positionen för arbetarnaflyttas fram, så att arbetarna får maktbefogenheter på arbetsplatsen. Det ärinte representanter i bolagsstyrelserna som tjänar lönarbetarnas intressen.Slavparagrafen 32, strejkförbudet och liknande klasslagar och paragrafer måstebort. I stället måste arbetarna tUlförsäkras grundläggande demokratiskarättigheter på arbetsplatsen, rätt tUl förhandhngar i aUa frågor även frågorsom produktionsuppläggningar och personalpoUtik - och strejkrätt när inteförhandlingar ger resultat. MöjUgheter måste ges arbetarna att förhindra dessaslavdrivande tidsstudier som ingår i effektivitetsjakten. "Rationaliseringar" under kapitalistiskt mönster är ett gissel förarbetarna. Produktionsuppläggningar görs på arbetsplatsernasora är helt människofientliga, och här måste de anställda få ett avgörandeinflytande. Likaså förs intensiva diskussioner om vilkenlöneform man skall ha. Arbetsköparna försöker införa än värre löneformer äntidigare, och det är därför viktigt att arbetarna har rätten att själva väljalöneform. Vi vet att arbetsmiljöfrågorna är mycket eftersatta. Detär produktionsapparaten som skall vara effektiv. Arbetsmiljön får inte kostapengar. Det måste vara av ovärderlig vikt att arbetarna får ha bestämmanderättenöver arbetsmiljön och kan avbryta ett arbete sora arbetarna själva anserhälsofarUgt, och de skall naturligtvis inte behöva bU bötfäUda. Vi kan lätttänka oss arbetarrepresentanten sora blir en gisslan i bolagsstyrelsen och äruppknuten till det lönsarahetstänkande som där råder. När det framförs krav iarbetsmiljöfrågor komraer han att gå arbetsköparnas ärenden. Farhågorna för att arbetarnas intressen koraraer i andrahand i styrelsen grundar sig på att det övergripande målet är företagets bästaoch, med nuvarande ägandestmktur, högsta möjliga vinst. En arbetarrepresentanti bolagsstyrelsen utan makt bakom ryggen måste givetvis bli Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m engisslan, i varje fall om hari skall följa de direktiv som industriministern harlagt fram i propositionen. En arbetare som hamnar i en bolagsstyrelse med deutgångspunkter som propositionen innebär - att SAF;s målsättningar om ökadproduktivitet och lönsamhet skall gälla, att han ej skaU varapartsrepresentant, att sekretessen skall gälla m. ra. har att välja mellanatt företräda arbetarnas intressen eUer arbetsköparnas. En arbetare som vUlföra arbetarklassens talan kan inte godkänna att arbeta efter de normer somindustriministern föreslår i propositionen. Nej, denna arbetare ställerarbetarnas intressen före kapitalets, han uppträder som en partsrepresentant,han kan inte finna sig i sekretessen när det strider mot arbetarnas intressen. Vi inom kommunisterna avvisar förslaget, ominte arbetarna först får gmndläggande demokratiska rättigheter på arbetsgolvet.När vi fått detta kan man diskutera om det är lämpligt att arbetarna skall vararepresentanter i bolagsstyrelserna. Arbetarnas inflytande på sina egnaarbetsförhållanden är en maktfråga; samarbete har aldrig löst arbetarnasintressefrågor. Förslaget tUl styrelserepresentation för deanstäUda är en förödmjukande utmaning mot arbetarklassens mångåriga kamp föratt flytta frara sina positioner, och i finns det nu bara ett partisom konsekvent står på arbetarklassens sida. HerrJONSSON i (fp); Kravet pä inflytande och medbestämmande förde anställda på alla nivåer inom företag och förvaltningar, som folkpartietdrivit , har mött starkt ökat gensvar. En omfattande praktiskförsöksverksamhet med olika former för insyn och inflytande har också kommit igång, och är det nödvändigt att driva den påbörjade utveckUngen vidare.Detta innebär att det hinder för en utvecklad arbetsdemokrati som den nuvarande§ 32 och dess motsvarighet inom stats- och kommunaltjänstemannalagen försvinnereller att dess verkningar neutraliseras. Bakom det liberala kravet på arbetsdemokrati ligger enallmän strävan efter maktspridning, dvs. att skapa en närderaokrati där de somberörs av beslut också får möjlighet att påverka besluten. Det gäller på olikaområden i samhället, inte minst inora arbetslivet. Det är viktigt att ha klartför sig att det inte bara är en fråga om ökad information och bättre insyn utanockså ett krav ora en förändrad raaktrelation. Representation för de anställda i styrelsen innebär att deges en bättre information och insyn samt möjlighet att framföra synpunkter. Vårsyn på ett vidgat löntagarinflytande har grundats på den höga värdering avindividens vilja och förmåga till ansvarstagande som alltid har legat bakomliberalismens demokratiseringssträvanden. Att ge den enskUde makt överförhållanden som berör eller henne nära är att frigöra outnyttjaderaänskUga resurser. Därmed är det också sagt att vidgat inflytande ochmedbestämmande för de anställda inte kan ses som ett hot raot kravet på högproduktivitet, även ora olika arbetsderaokratiska former självfallet kan haolika effektivitet. Omföretagen skall kunna fortsätta att utvecklas i positiv riktning under1970-talet är det nödvändigt att de resurser i form av kunnande och intressesora de anstäUda har utnyttjas bättre än . Inte minst för att företagenskall kunna dra tUl sig det tUlskott av unga raänniskor som är erforderligtmåste företagen omvandlas, så att människors vilja tUl medskapande tUlvaratas. Det är en central del i det liberala tänkandet attspridning av beslutsmakt så att den kommer att ligga så nära som raöjligt tUlde människor som berörs av besluten leder tUl ett bättre samlat resultat änom flertalet beslut fattas av några få personer i toppen. Bakom kraven på större inflytande och ansvarstagande förde anställda ligger också uppfattningen att förhållandena i arbetslivet måsteöverensstämma med de sociala och poUtiska mål sora styr utvecklingen inoraandra delar av sarahäUsUvet. Eller, som det uttrycks i rapportentiU : "Demokratins värderingarom frihet, självständighet och jämlikhet skall sätta sin prägel på aUaväsentliga områden. Företagsdemokratin blir särskUt aktuell då förhållandena iföretagen, sora , utgör ett hinder i denna frigörelse- ochjämlikhetssträvan." Omvänt gäller att ökat inflytande för de anställdamedverkar tUl att vidga individens intressesfär. Det är i ett samhälle raedstarka inslag av centralisering av beslutsfunktioner angeläget att stödja denenskUdes aktivitet och intresse för vad sora händer i det "egna" företaget.Arbetsderaokrati kan vara en väg att medverka tUl att skapa mer aktivamänniskor som finner det naturligt att ta ansvar. Vidgad delaktighet för de anställda i beslutsfattandetinom företagen blir en central väg att motverka maktkoncentrationen. Genom attöka de anställdas inflytande inom företagen motverkas enskUd maktkoncentrationutan att följden blir statlig maktkoncentration. Jag hyser ingen tUltro tiU attden statliga representationen ger någon garanti för att löntagarnas intressenskulle tUlgodoses. Kraven på arbetsdemokrati har givetvis också dennäraliggande motiveringen att ge människor inflytande över en verklighet som dedagligen upplever. Det är ett historiskt beslut som koraraer att fattasora lagfäst rätt tUl styrelserepresentation för de anställda, raen det koraraersent och flera länder är före oss. Men de anstäUdas medbestämmande över ochmedansvar för sin egen arbetssituation är ett stort steg mot ett demokratiseratarbetsliv. HittUls har det gått trögt. Från att ha varit ensamt om att drivakravet på styrelserepresentation för de anställda har nu fåttuppslutning kring detta krav från fackligt håll, och harsocialdemokratin också intagit denna ståndpunkt. Enigheten är i detnärmaste- total. ordförande sade att detta är ett steg,och ett viktigt steg. Man kan bara tUlägga att detta steg har dröjt . nämnde att det är en ny tid i svensktarbetsliv sora vi nu begynner, och han frågade sig vad det är sora har hänt.Han gav visserligen sin syn på vad som hänt, men vill man kort sammanfatta det,skulle man kunna säga att det som egentligen har hänt är att dagenssocialdemokrati anslutit sig tiU ett gammalt liberalt krav. Industriministerntog upp en debatt och erinrade ora och 6 protokoll 1972. Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m berömde ensocialdemokratisk motion som då var ett spirande försök tUl industrielldemokrati. Han nämnde att motionen stöddes från liberalt håll. Menhan sade också att 1967, när på allvar och på bred front börjadedriva detta krav, så fanns det inte intresse för det på fackUgt håU. Jag trorinte intresset från det fackliga hållet var så stort 1924 heller. Men jagtycker att det var riktigt att några socialdemokrater tog uppdenna problematik, men ännu viktigare för att vi har kunnat få den härförsta biten i hamn har varit att liberaler med kraft drivit denna fråga underhela slutet av . Tyvärr slutade industriministern sitt inlägg med att sägaatt den politiska och fackliga arbetarrörelsen är en enhet. Därmed har tjänstemännenfått besked ora att de är läranade utanför. Det är ett viktigt men ocksåtråkigt klarläggande för deras del. Regeringen har i praktisk handling ocksåvisat att tjänstemännen komraer i andra hand. Men arbetsdemokratin är inte bara styrelserepresentation.Det finns områden som måste följas upp parallellt, frågor som rör arbetsmiljön,inte bara i stora och långsiktiga drag utan också på de många arbetsplatserna.Dessa frågor har en demokratisk dimension, sora den enskUde arbetaren måste gesen rejäl chans att påverka. Det är därför nödvändigt att skyddskommittéernasställning stärks, att skyddsombudens utbUdning och arbetsmöjligheterförbättras och att företagsnämndernas kompetens vidgas. Inflytande påpersonalpolitik och rationaliseringsåtgärder är vitala intresseområden för deanställda. Styrelserepresentationen är en vUctig del, men jag tror att det vUltUl ett helt batteri av insatser på arbetslivets områden för att kompletteradenna del, om vi skall nå arbetstUlfredsställelse för den enskildearbetstagaren och ett förbättrat produktionsresultat. Detta ger oss i sin turmöjligheter att förverkUga ett socialt reformprogram. Kravet pä inflytande förlöntagarna och effektivitet i produktionen är ingen motsättning - det är enförutsättning. HerrBERGQVIST (s); Vi är några socialdemokrater som i motionen921 begär en genoragripande översyn av aktiebolagslagen och den övriga företagsrätten.Den översynen bör ta sikte på att företagsformerna skall möjliggöra endemokratisk beslutsordning. Bakgrunden tUl det kravet är att den utredning ora aktiebolagslagensom ägt rum i huvudsak varit begränsad tUl frågor av mer teknisk natur. Däremothar man inte tagit upp sådana grundläggande frågor som aktiebolagens roll isamhället och raaktstrukturen i företagen. Inte heller har det förekommit någraegentliga försök att tUlgodose de anställdas krav på företagens funktionsrätt. Detta är ingen anklagelse mot utredningen; direktiven harredan från börjat begränsat utredningens uppgifter till mer tekniska ting. Detär helt enkelt så att just denna utredning inte ger underlag för en reformeringav företagsrätten i riktning mot ekonomisk demokrati. Härför krävs nyautredningsinsatser. Vårtmotionskrav tillstyrks av samtliga tre stora löntagarorganisatio- ner: LO, TCOoch . Utskottet hänvisar nu tUl att det i pågår enberedning av förslaget tUl ny aktiebolagslag i enUghet med den tekniskaöversynen. Utskottet utgår ifrån att frågan om behovet av en ytterligareöversyn komraer att bli föremål för en ingående prövning i samband med dennaberedning. Utskottets centerpartister har däremot reserverat sig tUlförraån för ett bifall tUl motionen. Man säger sig dela uppfattningen att detbehövs en raer genomgripande översyn av aktiebolagslagen och företagslagstiftningeni stort. Den avgörande skillnaden är alltså att utskottsmajoriteten säger attdet senare får prövas om det finns ett behov av ytterligare översyn. Jag fårväl bekänna att jag är litet förvånad över att mina partivänner i utskottetinte kunde sträcka sig så långt i sin skrivning att de ändå angav som sinuppfattning att behovet av en översyn föreligger. Utskottet har ju låtitremissbehandla motionen för att kunna ta ställning i sakfrågan, och det föreliggeryttranden från sju stora organisationer. Det material som därvid kommit frarastyrker, som jag ser det, uppfattningen att behovet är klart dokumenterat, omman vUl ha en utveckling i riktning mot ekonomisk demokrati. Löntagarorganisationerna ger aUtså ett klart stöd föruppfattningen att aktiebolagslagsutredningen aldrig kan ge regeringen etttUlräckligt underlag för en förändring av företagsrätten sora syftar tUl attraöjliggöra en demokratisk beslutsordning i företagen. Sedan är det en helt annan sak att en sådan fråga alltidär beroende av regeringens prövning. Det är regeringen som har att avgöra ivilka former en översyn skaU ske, faststäUa dhektiv, ta ställning tUl tidpunktför utredningsarbetet och se tUl att det blir en samordning med pågående beredningaroch utredningsarbete i övrigt.