prot · FV0995 · 1972-12-31 00:00:00 — I konsekvens med detta synsätt ber jag alltså att få yrkabifall lill reservationerna 1, 2, 3, 4 b och 5 vid utbildningsutskottetsbetänkande nr 31. TUl sist kan jag inte underiåta att fästa uppmärksamhetenpå ett tillkännagivande till Kungl. Maj:t som utskottet gör i anledning avmotionen 1144 av mig själv m. fl. Det gäller de orimliga konsekvenser ochuppenbara orättvisor som den proportionella kvoteringsmetoden inom grundskolanskompetensområde kan leda till. fömtsatte i ettfjolårsuttalande att Kungl. Maj.t skulle göra allvarhga ansträngningar såskrev man att rätta till icke önskvärda effekter av gällandekvoteringsbestämmelser. Några ansträngningar gjordes emellertid inte efter vadvi kan finna. Har man gjort det, vore det verkligen befogat med en redogörelsehärför. ger utskottet sin mening direkt till känna för Kungl. Jag förutsätter, herr utbildningsminister, attutbildningsdepartementet om det inte har vaknat äntligen gör det ty jagvägrar att tro att det är trilska som det rör sig om. Idetta anförande instämde () och (in). FrökenANDERSSON i (c); Det beslut vi om kommer attfatta innebär ett ytterligare steg framåt när det gäller att göra utbildningentillgänglig för alla och inte bara för privilegierade grupper. Det avser alltsåtillträde tiU den högre utbildningen. I propositionen 84 dras riktlinjerna upp beträffande nyaallmänna behörighetsvillkor för tillträde till högre studier. Det principbeslutsom vi står i begrepp att fatta utgör det första steget i en reform som syftartill att bredda elevunderlaget för den högre utbildningen och att komma tillrätta med den sneda rekrytering till högre studier som vi haft och fortfarandehar. Andelen ungdomar som studerar vid våra universitet och högskolor är juhögre i socialgrupperna 1 och 2 än i socialgrupp 3. All främja en utvecklingsom syftar till att öka möjligheterna för ungdomar med studieförutsättningarmen utan studietradition ligger helt i linje med den politik alltid fört i utbildningsfrågor. försämringav utbildningsstandarden genom denna reform bedömer vi inte heller vara sådanatt den inger farhågor. Förslaget i propositionen 84 innebär att valet avstudieväg i det nya gymnasiet inte skall få vara avgörande för om man senareskall få tillträde till högre studier eller ej. Alla som har avslutat sinastudier vid någon av gymnasieskolans linjer, vare sig den har praktisk ellerteoretisk inriktning och vare sig den är tvåårig eller treårig, skall ha allmänbehörighet under förutsättning att de har kunskaper i svenska och engelskamotsvarande minst två årskurser vid social linje i gymnasieskolan. I praktikeninnebär förslaget alltså att ungdomarna skall kunna välja den linje inomgymnasieskolan som valet sker bäst svarar mot deras intressenutan att detta innebär att de hamnar i en återvändsgränd utan möjligheter attmed en nödvändig komplettering senare gå vidare till högre utbildning. Det är emellertid då nödvändigt att samhället ger elever som pågrund av linjeval såväl i gymnasieskolan som vid de högre studierna kommer attbehöva komplettera vissa ämnen möjligheter till sådana kompletteringsstudier.Här bör den kommunala vuxenutbildningen ha en viktig uppgift. För vuxenstuderande utan skolmässiga meriter harkompetensutredningen föreslagit att den pågående försöksverksamheten medvidgat tillträde till högre utbildning skall utökas till att omfatta all högreutbildning och innefatta rätt att avlägga fullständig examen. Departementschefentillstyrker det senare men vill innan han föreslår utvidgning avförsöksverksamheten avvakta att frågan om de särskilda behörighetsvillkoren ärlöst. Han pekar emellertid på möjligheterna att erhålla dispens. Han tar inteheller nu ställning till funktionsvärdet i behörighetshänseende av den avkompetensutredningen föreslagna särskilda orienteringskursen för sådanastuderande. En utvärdering av resultaten av försöksverksamheten bör förstgöras, innan ställning tas till om deltagande i denna skall ingå i de allmännabehörighetskraven för vuxna, heter det. förslag om attarbetslivserfarenheter skall tillmätas värde instämmer departementschefen i att frågan skall bli föremål för öveivägande i det fortsattautredningsarbetet. Utskottet har inte någon avvikande mening i förhållande lillpropositionen på dessa punkter. Jag vill dock gärna understrykakompetensutredningens förslag i syfte att underlätta för vuxenstuderande utanskolmässiga meriter att vinna tillträde till högre studier. Jag delar därvidden uppfattning som kominit till uttryck i motionen 1682 av m.fl., där det heter; "Det är väsentligt att de erfarenheter, de kunskaperoch den studiemotivation som arbetslivserfarenheten kan innebära i större utsträckningvärderas och tillvaratas i utbildningen. I detta sammanhang bör understrykas enannan effekt som följer av en uppvärdering av arbetslivserfarenheten, nämligenatt man därigenom närmar sig ett system med återkommande utbildning. Viförutsätter att man kommer att gå vidare på den nu inslagna vägen när detgäller att värdera arbetslivserfarenheten." Jug skall inte orda mera om detta. delar i stortselt de uppfattningar och de värderingar som kommit till ullryck ipropositionen Gym nasieskolans kompetensvärde, m. in. Gym nasiesko lans kompetensvärde, m. m. 84 och sommed en viss skärpning bygger på kompetensutredningens förslag. I utskottettillhör representanter den majoritet som i huvudsak yrkar bifall tillpropositionen. På ett par punkter har vi emellertid önskat göra klararepreciseringar än utskottsmajoriteten i övrigt. Det gäller för det första frågan om de särskildabehörighetsvillkoren, som i fortsättningen liksom kommer att föreliggaför olika utbildningsvägar. Det sägs i proposition 84 att man utgår ifrån attuniversitets- och högskolestudier skall bygga på oförändrad utgångsnivå. { ochmed att de allmänna behörighetsvillkoren ändras blir det alltså nödvändigt attse över också de särskilda behörighetsvillkoren. Detta är också förutsatt ipropositionen. Inför detta utredningsarbete har vi i reservationen 2 velat geett ord på vägen. Det vi här menar är att de förkunskaper som skall krävas i deför respektive högre utbildningslinje relevanta ämnena skall uttryckas isärskilda förkunskapskrav, som tillsammans med de nya allmännabehörighetsreglerna i allt väsentligt motsvarar den nivå som uttrycks i nugällande behörighetsvillkor. Vi anser att utskottsmajoriteten har uttryckt sig vagt,när den säger att man förutsätter att de båda behörighetsreglerna skall tryggaatt de studerande har den allmänorientering och de övriga förkunskaper sombehövs, utan att precisera vad man menar med oförändrad utgångsnivå och med vadsom behövs för att uppnå den. För de studerande är det nödvändigt med klara ochentydiga regler, vilket inte hindrar att det vid den slutliga prövningen avbehörigheten kan tas speciella hänsyn, vilket också sägs i propositionen. ärju det beslut vi fattar ett principbeslut beträffande den allmännabehörigheten. De särskilda behörighetsvillkoren skall närmare utredas, och vikommer att få ta ställning till dem . Ändringen av behörighetsvillkoren nödvändigt med enkraftigt utbyggd studie- och yrkesorientering, understryker utskottet ianslutning till motionen 1682. "Det är angeläget att de studerande böfiargymnasieskolan med realistiska förväntningar om de möjligheter gymnasieskolansolika studievägar erbjuder", säger utskottet vidare. Jag vill ytterligareunderstryka delta. Om de studerande känner osäkerhet om vilken behörighet enviss linje ger, kan detta medföra att de söker sig till de studievägar igymnasieskolan som normalt erbjuder den största valfriheten, med de nackdelardetla kan föra med sig. Den andra frågan, där vi ansett att en närmare preciseringhade varil lill hjälp för ungdomarna i gymnasieskolan, gäller lidpunkten förreformens genomförande. 1 propositionen 84 anges litet svävande "omkringmitten av ". Elever som gjort sitt linjeval i gymnasieskolan medbeaktande av vad kompetensutredningen föreslagit om allmän behörighet - sedandess har informationen lill eleverna gått ut på att tvåårig linje skall geallmän behörighet - eller som kan komma att träffa sill val med utgångspunkt ide beslut som vi fattar kommer också i fortsättningen att sväva iovisshet om vid vilken lidpunkt den studieväg de valt ger allmän behörighet förhögre studier. Ett besked i detta avseende skulle med all säkerhel uppfattasposilivt, dä det bl. a. skulle underlätta deras möjligheter att planeramellanperiodens verksam- Vi har därför i ett särskilt yttrande från centernsrepresentanter påpekat alt vi anser att del varit önskvärt att tidpunkten förkompetensändringen kunnat preciseras i samband med dagens principbeslut. Med detta ber jag att få yrka bifaU tUlreservationen 2 och i övrigt till utskottets hemställan i betänkandet nr 31. (vpk); kommunisterna har vid ettflertal tillfällsm aktualiserat frågan om den sociala snedrekryteringen tUlhögre studier. Som U 68 visat är denna successivt växande ju högre upp iskolformerna man kommer. För alt snedrekryteringen skall kunna minskas måsteföljaktligen uppmärksamheten inriktas framför allt på lågstadieskolan.Samtidigt menar vi att hela det nuvarande kompetenssystemet konserverar densociala sammansättningen av högre studerande. Vi biträder därför varjeuppluckring i dessa kompetensbestämmelser och det är som en sådan vi betraktarförslaget i propositionen 84. Vi får anledning att komma tillbaka till de härfrågorna i samband med betygsutredningens förslag och den aviseradepropositionen som följd av den fortsatta utredningen. Att vidga tillträdet för vuxenstuderande bör också minskaden sociala snedrekryteringen, även om vi i dagens läge säkert skulle finna altden klassmässiga sammansättningen av vuxenstuderande befinner sig långt ifrånvad vi anser som önskvärt. Detta är ytterligare ett skäl att stödjaregeringsförslaget. Den sociala snedrekryteringen går också igen inom denhögre utbildningen så att överklassens dominans är mer markerad inom vissautbildningslinjer än inom andra. Det är på de utbildningsvägar som leder tillde förnämsta och bäst betalda jobben som dominansen är störst. En bidragandeorsak tUl detta är att dessa utbUdningsvägar är hårt spärrade och att gällandekompetensbestämmelser i hög grad gynnar överklassen. I detta sammanhang vill vi anmäla tveksamhet, om manskärper gränsdragningen mellan allmän och särskild behörighet. Uppenbart är attde som kommer att välja tvåårig gymnasieskola företrädesvis är barn urarbetarhem. Då finns risken att de särskilda behörighetsvillkoren kommer attbli en ny klassbarriär. Därför är del nödvändigt att de särskildabehörighetsvillkoren som här sagts kompletteras med goda möjligheter för demsom saknar behörighet att uppnå en sådan. Vi vill också poängtera att för att komma tUl rätta medden sociala snedrekryteringen i den högre utbildningen är det nödvändigt att seöver de studiesociala villkoren för de studerande. Bristande ekonomiskaförutsättningar är ofta skäl till atl man kominer efter i ulbildningshierar-kin. Slutligen anser vi rent aUmänt att ett system medförberedande kurser till olika utbildningslinjer vore att föredra, såväl avpedagogiska skäl som för att komma till rätta med den sociala sammansättningen.Vi tror att det skulle kunna ersätta flera funktioner hos nuvarande kompetenssystem. Vi har, fmtalman, inget särskilt yrkande. Vi har bara velat göra en Gymnasieskolans kompetensvärde, tn. Gymnasieskolans kompetensvärde, tn. markering.Jag yrkar bifall tUl utbildningsutskottets hemställan i belänkandet nr 31. i (s): Av rent humanitära skäl gentemot de undersenaste tiden av långa debatter hårt drabbade riksdagsledamöterna skulle jaghelst ha velat ställa endast yrkandena när det gäller dettautbildningsutskottets betänkande nr 31 om gymnasieskolans kompetensvärde. Ärendets principieUa betydelse, de förvånansvärt mångaborgerliga reservationerna och särskilda yttrandena samt en del av deborgerliga reservanternas inlägg här gör emellertid att jag somutskottets talesman tyvärr måste använda för detta ärende. Delade meningar om kompetensbestämmelser har funnits mångagånger, det är inget nytt. Tvärtom tycks det vid en snabb blick tillbakasnarare ha varit regel att man har delade meningar. Det kan här erinras om den gamla rivaliteten på 1600-taletmellan gymnasier och akademier beträffande uppgifter och ställning och därmedockså kompetens, vilket åtminstone officiellt löstes genom den av skolordningen 1649, där gymnasiets plats definitivt skuUe varamellan trivialskolan och akademin. Man kanske också skall erinra om den långa kamp som fördesför skriv- och räkneklassen, eller apologistkla.ssen, ochunder 1800-talets första hälft. Skolordningarna 1724, 1807 och 1820 samt 1839års cirkulär vittnar om den knaggliga vägen års cirkulär, somtrots allt ändå i en viss mening innebar ett erkännande av att den tidenspraktiska eller reala ämnen, dvs. naturkunskap, ekonomi och moderna språk, varnågorlunda likvärdiga med de s. k. klassiska lärdomsämnena latin, grekiska ochteologi. - Om ett totalt likaberättigande var det givetvis alls inte tal påden tiden. Nämnas bör kanske dessutom striden om latinväldet, ellerlatinherraväldet för alt tala med S. A. , senare del,som slöt med en reform 1905 varvid man fick bl. a. en latinfri realskola. Men till dagens ämne och meningsmotsättningar förmanfarväl kalla det så, när det föreligger inte mindre än fem reservationer ochtre särskUda yttranden från litet varierande borgerliga konstellationer. Den fråga som det gäller är alltså kompetensvärdetför gymnasieskolan. På grund av utformningen av propositionen 84 är det enprincipfråga. Det borde då vara naturiigt att inte alltför mycket gå in pådetaljer utan att föra en diskussion mer i stort vid det här tillfället, närden första delen av de samlade behörighetskraven skall beslutas, nämligen dens. k. allmänna behörigheten. Del blir senare anledning att mera gä in i detaljdå den andra delen av behörighetskomplexel skall beslutas, nämligen desärskilda behörighetskraven. Den allmänna behörigheten, som vi alltså behandlar ,bmkar man uttrycka mera generellt, t. ex. att viss genomgången skolutbildningskall ge behörighet till annan utbildning. Den allmänna behörigheten bmkardärför knytas till övergångar mellan olika stadier, från grundskola tillgymnusieskoia och från gymnasieskola till universitet och högskolor. Denullmänna behörigheten anger då en viss utbildningsnivå i slort, det bör Eftersom det är gymnasieskolans kompetensvärde vi diskuterar blir detjust övergången från gymnasieskola till högskola som är av intresse. Hur är det då när det gäller reglerna förstadieövergången från gymnasial nivå till högskolenivå? Ja, är deti stort sett så att treårig gymnasieutbildning ger behörighet tUl all högreutbildning. Den naturvetenskapliga linjen ger därvid den bredaste behörigheten. Av de tvååriga gymnasiala utbUdningarna är det nu endasten mycket liten del som ger behörighet till viss högre utbildning. Den storaströmmen studerande här går till klasslärarutbildning, och dit ger endast dennaturvetenskapliga grenen på den sociala linjen fullständig behörighet. Personer utan formell gymnasieutbildning har ytterligtbegränsade möjligheter till högre studier. Förutom den gamla individuelladispensvägen är det bara de öppnade två vägarna som har gettpersoner utan gymnasieutbildning vissa möjligheter. Jag syftar alltså på delskungörelsen om vidgat tillträde till högre utbildning, dels bestämmelserna omdecentraliserad akademisk undervisning. Dessa möjligheter är emellertidbegränsade både beträffande ämnenas antal och beträffande poängnivån påkurserna. Man kan alltså säga att egentligen är vägarna till högre utbildningganska få och i flertalet fall rätt smala. De reformer som under beslutats ochrealiserats när det gäller den obligatoriska skolan och den gymnasiala nivånhar vad beträffar den aspekt vi nu diskuterar, nämligen kompetensaspekten,medfört att vid övergången från grundskola till gymnasieskola påverkar inte deolika tillvalsalternativen i möjligheterna att välja studieväg påden gymnasiala nivån. När det däremot gäller övergången från gymnasieskola tillpostgymna-sial utbildning påverkar, som jag förut i all korthet nämnde, i allrahögsta grad valet av linje på den gymnasiala nivån möjligheterna att väljapostgymnasial studieväg. För att utreda dåvarande gymnasiets och fackskolanskompetens tUlsattes kompetensutredningen . I direktiven framhöllsalt det fundamentala för behörighetsvillkoren för en viss utbildning är attdessa grundas på vad som är sakligt motiverat. Det finns anledning atl strykaunder detta med hänsyn till en del inlägg som har gjorts här tidigare. Det betonas vidare i direktiven att det är angeläget attrekrytera personer med varierande förutbildning och erfarenheter i fråga ombåde nivå och inriktning. Behörighetsreglerna får därför inte präglas av ettsnävt betraktelsesätt. Man skall inte heller se så mycket på del sätt på vilketkunskaper och färdigheter förvärvats utan mera på de reellastudieförulsättningarna. Man borde också, sägs det, i större utsträckning vidurval la hänsyn till de egenskaper som inte kan direkt dokumenteras i betyg.Jag tror det kan vara anledning att betona de här delarna av direktiven,eftersom läste dem på ett visst sätt; man kan ju läsa direktivpå många vis. Utan att fördjupa mig i detaljer i kompetensutredningensförslag beträffande den allmänna behörigheten kan jag konstatera, Gymnasieskolans kompetensvärde, m. m. Gymnasieskolans kompetensvärde, tn. menar attalla linjer på gymnasieskolan skulle ge kompetens för högre studier, med dettillägget att engelska motsvarande två årskurser i gymnasieskolan skulle hainhämtats. För de vuxna som inte hade gått igenom gymnasial utbildning föreslogutredningen att man skulle vidga försöken med personer som är ochhar yrkesverksamhet till att gälla all högre utbUdning utanbegränsning av studiemålen. För de vuxna föreslog man också alt viss annanutbildning skulle bli jämställd med tvåårig gymnasial utbildning, t. ex.folkhögskola. Propositionen 84, som vi nu diskuterar, bygger påkompetensutredningens förslag men avviker i en del avseenden från detta.Utskottet ansluter sig hell lill propositionens förslag. Beträffande den allmänna behörigheten biträder utskottetalltså förslaget om att avslutad minst tvåårig gymnasial utbildning skall gekompetens för högre studier, och det innebär att samtliga linjer pågymnasieskolan blir behörighetsgivande. Utskottet biträder också förslaget i propositionen om attkunskaper i engelska och svenska, motsvarande två årskurser på social linje,skall föras till det allmänna behörighetskravet. Utskottet ansluter sig vidare till propositionens förslagom att dels annan gymnasial utbUdning utanför gymnasieskolan, t. ex. folkhögskolan,dels annan gymnasial utbildning som, utan att definitionsmässigt varagymnasial, efter prövning kan sägas motsvara gymnasial utbildning t. ex. vissingenjörsutbildning eller andra fackutbildningar skaU ge förutsättning för tillträdetill högre utbildning, dels också om vidgat tUlträde för vuxna med fem årsarbetslivserfarenhet och . Vi ansluter oss också till förslaget altorienteringskursen skall drivas försöksvis tills vidare, innan man tarställning till om den skall införlivas i den allmänna behörigheten. Motiven för att utskottet delar propositionens uppfattningär att de här förslagen innebär vidgade möjligheter for en del persongrupperbland både ungdom och vuxna att gå vidare till högre studier. Propositionensförslag kan sägas utgöra ett steg i raden av åtgärder för atl breddarekryteringen till den högre utbildningen. Någon kan kanske tycka del ärmöjligt atl gör det att steget inte är tUlräckligt långt, menvi har bedömt det som lämpligt att ta . Sannolikt kommer utvecklingen pådet här området också att gå fortare framöver. Man kan tänka sig att ett vidgathögskolebegrepp, som inkluderar inte bara nuvarande universitet ochfackhögskolor utan också annan postgymnasial utbildning, och successivtförbättrade studielämplighetsprov, som tar mer hänsyn till andra ting än tillskolutbildning i traditionell mening, kommer att ge mera varierat sammansattagrupper plats i del högre utbildningssystemet, och det tycker vi är myckettillfredsställande. Beträffande de s. k. särskilda behörighetskraven harkompetensutredningen inte lagt fram något fullständigt och detaljerat förslagutan förutsätter fortsatt utredningsarbete. Huvudprinciperna för de särskilda behörighetskraven äremellertid angivna av utredningen. Det framhålls där dels att förkunskapskravenskall vara enbart sakligt grundade, dels att de skall säkerställa högskoleutbildningensulgångsnivå och därmed kvalitetskravet. Man säger också att eventuellakompletteringsstudier inte får bli mer omfattande än vad som är nödvändigt. Mot den här bakgmnden lägger utredningen direkta förslagbara när det gäller vissa utbildningsvägar t. ex. medicinska ochodontologiska och formulerar riktlinjer för de andra områdena. I propositionen räknar man med att del beträffande demålinriktade, spärrade utbUdningarna närmast blir fråga om tekniskaförändringar. Däremot tänker man sig fortsatt utredningsarbete då det gäller defria fakulteterna. Som riktlinje för det utredningsarbetet anges i propositionenatt bara nödvändiga minimikrav skall uppstäUas och att förkunskapskraven skallge den studerande tillförlitlig information om vad som i realiteten krävs förframgångsrika studier. Vidare säger man att förkunskapskraven skall uttryckasi hela årskurser och kunna ansluta till mer än en lärokurs i gymnasieskolan.Kurser inom annan behörighetsgivande gymnasial utbildning bör också kunnatillgodoräknas. För varje utbildningsväg genom högskolan skall de särskUdabehörighetskraven kunna helt uppfyllas på någon linje i gymnasieskolan. Utskottet biträder propositionens förslag tUl riktlinjerför fortsatt utredningsarbete kring de särskilda behörighetsvillkoren. Vad beträffar urvalet till högre utbUdning är en avpropositionens utgångspunkter att urvalsmetoderna skall kunna användas på bådespärrade och ospärrade utbUdningar. En annan utgångspunkt är att de skall kunnautformas på i princip samma sätt för hela högskoleområdet. De skaU också undvikaatt gynna vissa begåvnings- och personlighetstyper. Om dessa utgångspunkterkan gälla, ansluter sig propositionen tiU atl det främsta urvalskriteriet skallvara studerandegruppens väntade lämplighet, att en varieraderfarenhetsbakgrund skall främjas genom att arbetslivserfarenhet införs sommerit samt att någon form av kvotering bör finnas. Fortsatt utredningsarbeteför utformning av de närmare detaljerna i dessa avseenden bör bedrivas. Vi biträder i utskottet propositionens förslag tUlriktlinjer också på denna punkt. Låt mig sedan, fru talman, kommentera reservationerna ochen del inlägg som här har gjorts av reservanterna. Moderata samlingspartiet är med på alla de femreservationer som föreligger, och det är för oss inte överraskande. Partietdriver ju även här en klart skolkonservativ linje. Det är heller inteöverraskande i mer speciell mening. I stort sett barman nämligen itillämpliga delar i varje fall - hakat på den reservation som partietsrepresentant hade i kompetensutredningen. I tidsbristens timmeavstår jag frän alt säga något mera om detta än att det alltså finns en linje,en konsekvens, och det kan man respektera även om man inte delaruppfattningarna. Vad beträffar och måste mandäremot ställa sig frågande. uppträder nu i tre av dessa femreservationer tillsammans med moderata samlingspartiet, och sedan har man enparallellreservation där det finns en del avvikelser mellan ochmoderata samlingspartiet men där det i två avseenden ställs exakt samma kravfrån som från . Det innebär, såvitt jag kan Gymnasieskolans kompetensvärde, m. m. Gymnasieskolans kompetensvärde, rn. se, i sakatt representanter i utskottet har närmat sig den moderata linjeni kompelensutredningen. Där var ensamma i de väsentliga frågorna.Folkpartiets representant där, , anmälde ingen avvikande meningutom i en detaljfråga, som inte har någon relevans alls för det vi talar om .