prot · FV09143 · 1972-12-31 00:00:00 — I reservationen 7 berörs frågan ora resultatutjäraninggenora konto-raetoden, en gamraal känd fråga i . Även om denbokföringsmässiga redovisningen medför större möjligheter tillresultatutjämning än vad kontantprincipen gjorde, anser vi reservanter ändå attdet är angeläget att frågan om införandet av utjämningskonto bör utredas. I ett särskUt yttrande har vi berört frågan omgenomförandet av den sista etappen i övergången, sora gäUer jordbrukare raedmindre än i omsättning. Vi har på denna punkt inte avvikit frånpropositionens förslag men har i det särskilda yttrandet uttalat som vårmening att vi viU avvakta utveckUngen av övergången och se resultatet av deförsta årens verksamhet. Måhända kan det bli nödvändigt med ytterligare Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. uppskovför vissa jordbrukare. Utvecklingen får visa ora så är faUet, och i så faU fårvi återkomma på den punkten. Med detta, herr talman, har jag velat delge kammaren minsyn på denna utan tvekan betydelsefulla fråga, sora diskuterats ochsora nu synes stå inför sin lösning. Jag yrkar bifaU tiU reservationerna 3, 5, 6och 7 och i övrigt tUl utskottets hemställan. i (ra): har under sin hårdaavslutningsvecka att behandla ytterligare en stor fråga, näraligenjordbruksbeskattningen. Detta ärende måste betraktas som raycket stort, för detberör ganska många medborgare, näraligen alla jordbrukarna. Dessutom kommerbeslut att fattas om en helt ny redovisningsprincip för jordbruksrörelse. Jordbruket är vår äldsta näringsgren och har tidigareunder långa epoker utgjort huvudnäringen i vårt land, då de flesta människor igamla tider erhöU sin utkomst från jordbruket. Inom denna näring, som har sittursprung från den gamla naturahushållningens tid, rörde man sig ursprungligeninte med så mycket kontanter. Men efter hand har även jordbruket därvidlagkommit att likna aUa andra näringsgrenar. Jordbrukarna har i aUmänhet redovisat efter den s. k.kontantprincipen vUket innebär att man deklarerar för de inkomster sorarörelsen givit, raed avdrag för de kostnader man kontant erlagt för driften.Detta har varit en enkel metod sora gått ganska bra att tillärapa förjordbrukarna och sora har uppfyllt de krav som samhället ställt i deklarationshänseende. Men tekniken har i särskilt stor utsträckning kommit attberöra jordbrukarna, och efter hand som raan varit tvungen att skaffa nya,moderna och mycket dyrbara utrustningar för driften, har denna beskattningsformvisat sig vara mindre lämplig. Avskrivningsplaner har inte kunnat uppläggas förde dyra maskinella utrustningarna. Detta har medfört att vissa jordbruk ochsärskUt de större - övergått tUl att redovisa enligt bokföringsmässigaprinciper. För att klara av sina problera har jordbrukarna också i allt störreutsträckning varit tvungna att tUlämpa bokföring Uksom alla andra företagareför att kunna följa sin rörelse och kunna tillhandahålla bl. a aUa de uppgiftersora dagens sarahälle kräver. föreslås, sora i Arrie också påpekade,att man under en överångstid av skall vara skyldig att övergå tillredovisning enligt bokföringsmässiga grunder för alla jordbruk. Man börjar raedde jordbruk som har en bruttoinkomst av , och för varje årsänks omsättningsgränsen. Är 1978 skaU även de minsta jordbruken, med enomsättning understigande , omfattas av bokföringsskyldigheten. De enda jordbrukare som enligt Kungl. Maj :ts förslag intedrabbas av denna skyldighet är de som bara har kvar sora jordbrukare. motion från moderata samlingspartiet har vi därför föreslagit, att den somår 1978 fyller och driver ett så Utet jordbruk, att han tidigare inte varit tvingad att övergå tUl bokföringsmässiga principer för sin redovisning,skuUe få välja mellan att göra detta och att fortsätta med den metod som nuinförs. Av principiella och praktiska skäl viU emellertid ickeutskottsmajoriteten nu vara med om detta. Med hänsyn tUl att olika metoder kankomma i fråga för att lösa detta problem och då det är tiU 1978 har viansett, att man bör överväga någon form av dispens för genomförande av sistaetappen, när det gäUer dessa äldre jordbrukare sora driver små rörelser. Vid betänkandet är, som redan har nämnts, fogade en heldel reservationer, som jag vUl något kommentera. Den första reservationen, somavgivits av raoderata samlingspartiets utskottsledamöter, behandlaravdragsrätten för s. k. omtäckdikning. Vi yrkar där på rätt tiU avdrag härförsom omkostnad med oraedelbar avskrivning. Vi kan inte finna annat än att dettaär en ren ersättning av ett förslitet inventarium och därför bör kunnaberättiga tUl omedelbar avskrivning. Reservationerna 2, 3 och 4 behandlar ingångsvärde förbyggnader och avskrivningsunderlaget för markanläggningar. Vi har ansett bör ha rätt till avskrivning på de ny-, till- eller ombyggnader som skettefter 1964. Vi anser att det är rimligt att de stora kostnader som under senareår lagts ned i jordbruksrörelser också blir föremål för avskrivning, i den raånså icke har skett. Likaså är det av behovet påkaUat med hyggligaallmänna avskrivningsregler, då jordbruken ofta är belastade raed en ganskatung byggnadsdel. Detta gäller såväl de s. k. egentliga driftsbyggnaderna somde bostadsbyggnader sora finns på jordbruket. Bostäderna är ju sådana att deinte skulle väljas av moderna raänniskor som bostäder, alldenstund demånga gånger är alltför stora och dyrbara i drift. Därför bör man ifortsättningen ha hyggliga avskrivningsbestämmelser, så att jordbrukarna fårmöjligheter att håUa byggnaderna i stånd. Reservationen 5 behandlar ingångsvärdena för inventarier,och där fraraför vi ett krav ora att dessa skall få upptagas tUl ,som också föreslagits av utredningen, i stäUet för tUl som yrkas ipropositionen och av utskottsmajoriteten. Reservationen 6 behandlar ingångsvärdena för s. k.stamdjur. i Arrie har så noggrant beskrivit innebörden avdenna reservation att jag inte närmare behöver gå in på den utan bara instämmeri det yrkande han på denna punkt ställt. Reservationen 7 behandlar en motion om krav påresultatutjämning mellan olika år för jordbrukarna. Detta motionsyrkandesammanfaller med ett krav, som vi framfört, om en allmänresultatutjämning. För det moderna jordbruket är detta av synnerligen stortvärde och mycket behövligt. Sålunda förekommer det ju praktiskt tagetgenomgående att jordbrukare som enbart bedriver spannmålsodling försäljer helaskörden på en gång och inte sällan sedan måste köpa utsäde för det kommandeåret. Ett sådant jordbruk har inte något inneliggande lager vidbokslutstUlfället. Det blir därför inte några avskrivningsreserver, som detfinns stort behov av i en så osäker näring som jordbruket. Jag har i aU korthet försökt beskriva deolika reservationer som vi från vårt håll har stäUt oss bakom, och jag ber attfå yrka bifall till reservationerna 1, 2, 4, 5, 6 och 7. Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. HerrLARSSON i (fp); Mitt namn återfinns vid reservationerna 3, 5och 7 tUl detta betänkande. Då tidigare talare har berört samtliga dessareservationer, skall jag starkt begränsa mig och bara framföra någrasynpunkter i anslutning tUl reservationen 5. Frågan gäller där huruvida man som ingångsvärde skall fåta upp av återanskaffningsvärdet, vUket reservanterna vill, eller 50procent, som föreslås i propositionen och som utskottsmajoriteten stannat för. var enhäUig i sinbedöraning att borde beräknas som ingångsvärde vid övergång tUlbokföringsmässig redovisning. Den undersökning sora låg tiU grund förkommitténs ställningstagande visade att ingångsvärdena i genorasnitt uppgicktiU . Komraittén iakttog ju en viss försiktighet, då den i sittförslag satte ingångsvärdena lägre än den raateraatiskt skulle hagjort, om den hade följt de undersökningar sora verkstäUts. Att ytterligarenedbringa ingångsvärdet tUl , som utskottet föreslår, raåste vara enfelaktig bedöraning. Jag kan inte finna sakliga skäl för den ståndpunkten. Man raåste beakta att den kategori yrkesutövare som dethär gäller bör ha rätt till ett ingångsvärde som så mycket som raöjligtöverensstämmer med verkligheten. Genora att gå ifrån det av koraraitténdokumenterade sakläget ställer man ju dem i strykklass. Jag tycker attskatterättvisan fordrar att följer utredningens förslag, som aUtsåöverensstämraer med vad vi reservanter hemstäUt i reservationen 5. Med dessa ord yrkar jag bifall tillreservationerna 3, 5 och 7. Låt mig börja med att konstatera att kringhuvudprinciperna i denna fråga råder enighet. Det viktigaste är att vi förframtiden koraraer att få en jordbruksbeskattning som är likvärdig med detbeskattningssystem som råder för andra typer av företagare och att vi kommeratt få ett system sora ger skatterättvisa olika företagare emellan inomjordbruksnäringen. I raotsats tUl i vUl jag påstå attdet system som vi nu står i begrepp att avskaffa har varit oerhört opraktisktunder många och helt olämpligt. Det har baserats på att det löpandebeskattningsårets inflytande Ukvider upptagits som inkorast och de kontantautbetalningarna som utgift. Undantag har funnits, raen i stort harkontantprincipen fungerat på det sätt sora jag har beskrivit. Påinvesteringssidan har inga avdrag fått göras, vare sig för nyanskaffning eUer iform av värdeminskningsavdrag. Däremot har fullt avdrag fått göras vid utbyteav gammalt inventarium. I konsekvens med den vägrade avdragsrätten vidnyetableringar har heUer ingen beskattning skett vid avveckling av rörelseneUer då inventarierna försålts. Denna kontantprin-cipsregel har fått tUl följd,att den företagare som sålde ett bättre inventarium än det han startade med harfått skattefria vinster, medan den lantbrukare som inte kunnat göra utbytenföre slutförsäljningen och alltsåsålt bUligare inventarier än vid anskaffningen gjort motsvarandeskatteförluster. Lika markerat har orättvisorna slagit på djursidan. Denlantbrukare som hade flera djur vid slutförsäljningen än vid starten på grundav egen uppfödning fick en skattefri vinst, medan den som tvingats sälja av ettoch annat av de ursprungliga djuren före slutförsäljningen gjorde motsvarandeskatteförlust. För alla gäller dock, att den vinst i nominella belopp somuppstått genom penningvärdeförsämringen aldrig kom att beskattas på sätt som sketti aUa rörelser raed redovisning byggd på bokföringsmässiga grunder. Det harvarit svårt för lantbrukaren att konsolidera sin verksarahet på grund av attvärdeminskningsavdrag inte stått tiU förfogande och att lagren viddeklarationstillfället inte varit stora. Hade det däremot funnits lager så hadeju kontantprincipen gett en 100-procentig avskrivning, men det har som sagtsällan funnits några stora lager. skaU dock sägas att harlantbrukaren haft raöjlighet att övergå tiU bokföringsraässiga grunder raedutoraordentligt gynnsamraa övergångsbestämmelser, raen intresset för övergånghar varit synnerligen dåligt. Av landets 150 000 verksararaa lantbrukarehar bara valt möjligheten att bli i stort jämställda med andraföretagare. Det är svårt att säga vad anledningen till det dåligaintresset kan vara. Personligen lutar jag åt att kontantprincipen varit sågynnsam, att den trots bristande avskrivningsraöjUgheter gett gynnsararaareresultat än det bokföringsraässiga systemet. Men det kan också vara bristandeintresse för något nytt. Det har helt enkelt inte bhvit av. Oberoende av vilken deklarationsraetod lantbrukare haranvänt finns i dagens system avskrivningsregler för byggnader som inte ärrationella och som motverkat nyinvesteringar i byggnader. Med enavskrivningsprocent av 1,5 har det tagit innan byggnaderna varitavskrivna. Den som måst låna pengar för investeringarna får räkna medamorteringstider sora är betydligt kortare än avskrivningstiden, varför enlantbrukare kommit i ett besvärligt läge med amorteringar av raedel som intefått avskrivas. Ä andra sidan är avskrivningarna eviga, så att den lantbrukaresom har gamla byggnader som avskrivits både en och får fortsättaraed avskrivningarna ändå och använda samraa avskrivningsprocent sora den somhar nyuppförda byggnader. Detta är naturiigtvis ett orimligt förhållande, somgör att jag anser att den gamla metoden är helt föråldrad. Propositionen gör nu rent hus med det här orättvisa och felaktigabeskattningssysteraet. skall, sora flera andra har sagthär, alla lantbrukare efter ett visst system gå över till bokföringsraässigredovisning, dvs. använda samraa regler sora alla andra företagare sedan mångaår tUlbaka varU skyldiga att använda. Det finns de som i raotioner föreslagU,att raan skulle låta de rainsta enheterna fortsätta att användakontantprincipen även efter, övergångstiden, raen jag undrar ora mte de sompläderat härför har underskattat jordbrukarnas förmåga att klara det nyasysteraet. Jag tror att landets lantbrukare lika lätt sora andra företagarekommer att kunna fylla i den enkla blankett det här rör Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m m. sig om ochde enkla förteckningar över värdena som måste göras vid starten. Övergångstidenhar också satts så lång som Lantbrukarnas riksförbunds driftsbyrå ansett sigbehöva för att kunna ge den sakkunniga hjälp som efterfrågas. Och det nuvarandesysteraet slår ju lika Ula både för sraå och stora lantbruksutövare, vUketockså är ett skäl för att inte ligga kvar med två system även i en avlägsenframtid. På byggnadssidan föreslås nu samraa regler sora gäller förföretagare inom andra näringar. Det innebär extra avskrivningar underde fem första åren av en livstid och därefter en procentsats som skallfastställas av raen som i stort skaU överensstämma medbyggnadens fysiska livslängd. Det skall dock understrykas, att när en ägare hargjort nedskrivningar, så att fastighetens värde är noll, så är det slut raednedskrivningarna därefter. För garala byggnader skall den något svårbegripliga regelnatt fastställa byggnadsvärde fortfarande få användas. Den innebär attavskrivningsunderlaget skall vara två tredjedelar av det saralade jordbruksvärdetmed vissa inskränkningar. Även den regeln slår väldigt olika beroende på busensstorlek och beskaffenhet, Utet eller stort jordinnehav och kvaliteten påjorden. Men så länge mark och byggnader inte skils åt i taxeringsvärdena lärdet inte finnas någon annan metod än en schablon att ta till. Det är dock minförhoppning att fastighetstaxering skall skilja dessa värden åt ochatt därefter beslutar att de nya byggnadsvärdena skall gälla i allasammanhang när det gäller avskrivningar. På den här punkten har propositionen gjort en avvikelsefrån utredningen, sora föreslog av jordbruksvärdet för alla gamlahus och en högre avskrivningsprocent. Därjämte har finansrainistern föreslagitytterligare en raetod som gäller för förvärv av fastigheter efter 1969, den s.k. 25-procentsregeln, dvs. att avskrivningsunderlaget skall vara avhela köpeskUlingen. Propositionens föreslagna regler är här fördelaktigare ände regler som utredningen föreslagit, men utskottet har inte haft någoninvändning mot de nya förslagen. a. innebär detta att jag inte känner raigbunden av de förslag jag varit raed och tillstyrkt i utredningen, även om dessapå ett par andra punkter innebär skärpningar. De scliablonmetoder sora jag redogjort för gäller då deverkUga byggnadskostnaderna inte är kända utan baseras på de taxeringsvärdensom fastställdes . För ny- och ombyggnader som verkställts efter 1969,alltså sådana som man inte kunde ta hänsyn till vid fastigUetstaxe-ringen fården verkliga kostnaden läggas till det schabloniserade värdet. vill reservanterna att hänsyn skall tas till om- ochnybyggnader sora skett efter 1964, raen raajoriteten anser det inte möjligt atttillgodose denna begäran. Sora raotivering anför man dels att det är svårt attavgöra ora inte redan hänsyn tagits därtUl vid fastighetstaxeringen, dels attdet måste finnas ett ingångsår för det nya systemet, som är baserat på värdetår 1970. När det gäller markanläggningar har en stor förändringskett. var markanläggningar avskrivningsbara endast till en obetydligdel, men i fortsättningen får vägar, brunnar o. d. avskrivas under en20-årsperiod till Inga raarkanläggningar som tUlkommit före övergången tillbokföringsmässig redovisning får föras upp på avskrivningsplanen. ReservanternavUl på den punkten föra upp det sora utförts tidigare i likhet med vad soraskedde när övriga rörelser fick rätt till avskrivning av raarkanläggning. Majoriteten vill inte vara med om detta och åberopar bl.a. möjligheten till frivUlig övergång, som föreligger när som helst. Den menarockså att när man gör ett byte av deklarationsraetod bör detta ske på en gångoch inte genora att ha raöjligheten tiU kontantredovisning och saratidigt fåförraåner sora tUlkorarait dera som tidigare haft en annan redovisningsmetod. Lantbrukare har dessutom ytterligare en favör framförandra rörelseidkare beträffande raarkanläggningar, och det gäller täckdiken.Propositionen föreslår att den typen av raarkanläggningar skall få skrivas avraed intUl av kostnaden. Dels får alltså helaanläggningen skrivas bort, dels får denna avskrivning ske på halva den normalatiden. Utskottet har accepterat denna förmånsställning för täckdikningen föratt inte åstadkomma någon försämring, men man vill Uite stödja den motion sora också följs upp i en reservation som kräver att omtäckdikning skall fåomkostnadsbokföras. En annan viktig förändring gäUer inventarierna. Därföreslås nu att fuU UkstälUghet skall ske raed övriga rörelser, men mantillskapar dessutom en restvärdeavskrivning på av det ingåendevärdet och av nyanskaffningar , och det innebär en skUlnad gentemotandra rörelser. Detta koraraer att ytterligare förenkla deklarationsförfarandetför den raindre lantbrukaren. Mest betydelsefuUt är ändå kanske att mycket avinventarierna, som förut klassificerats som tUlhörande byggnaden, nu får brytasut och avskrivas sora inventarier. Det gäller i praktiken all inredning fördriften, och det blir inte raycket raer än skalet kvar som betecknas sombyggnad. En driftomläggning koraraer för lantbrukaren inte längre att få någraödesdigra skattekonsekvenser. Vad beträffar avskrivningsunderlaget anses detta lätt attfå frara för den sora inte haft inventarier än fera år, ochavskrivningsunderlaget är då ganska självklart anskaffningskostnaden. Det bördet ju vara även för äldre inventarier, men här blir det svårare att kunnastyrka den kostnaden. Därför skall enligt propositionen gälla att dessa äldreinventarier skaU upptagas till av återanskaffningskostnaden. Utredningen hade föreslagit, som här har sagts,att den senare procentsatsen skulle vara 65, och flera motionärer vUl nu attriksdagen skall besluta om den högre procentsatsen. Jag har i utredningenanslutit raig tiU som ingångsvärde, men motiveringen härför var förmin del främst att försämringen i jämförelse med dagens övergångsregler annarsskulle bli mycket stor. Rent sakUgt tycker jag dock att avåteranskaffningsvärdet för inventarier sora är mera än garala är enganska hög siffra raed tanke på alla de garala raaskiner sora finns och sorakoramer att bli avskrivningsunderlag även om deras ekonomiska värde är heltborta och de har anskaffats för en mycket ringa penning . Jag har alltså även i detta hänseende anslutit mig tUlutskottets majoritet. Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. Bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet,m. Nedskri.vningsreglerna för lager har formulerats på istort sett samraa sätt sora för andra rörelser. Ett specieUt kapital förjordbruket utgör dock de s. k. stamdjuren. Det är inte så lätt att bestämraahuruvida en mjölkko är ett inventarium eller en lagertiUgäng, raen såvälutredningen sora propositionen och ett enigt utskott har stannat förvarulageralternativet. Eiet betyder att stamdjuren också får skrivas ned . Enigheten tar dock slut när det gäUer hur många djur sorafår vara med i avskrivningsunderiaget när det faststäUts ett mgångsvärde. Utskottsmajoritetenhar, som här också sagts förut, velat skärpa Kungl. Ipropositionen, tUl vUken reservanterna anslutit sig, föreslås att allabefintliga djur vid övergångstillfället skall få tas upp som ett ingångsvärde.Utskottsmajoriteten däreraot vUl att de jordbrukare sora haft staradjur längretid än fera år endast skall få ta upp medeltalet av djurbeståndet de ferasenaste åren, dock aldrig mera än vid ÖvergångstiUfäUet. Alla är ju eniga omatt de som haft djur än endast får uppta den faktiskanyuppsättningskostnaden, och då tycker utskottsraajoriteten att skUlnaden meUandessa och dera sora haft djur kan bU för stor. Det är nämligen så,att en jordbrukare själv kunnat föda upp en djurstaralångt över det vanliga, kanske helt i syfte att få ett stort ingångsvärde. Denslakt eller försäljning som norraalt skulle ha skett före övergången ochdärraed tUl fullo ha beskattats sker nu efter övergången och den blir dåfaktiskt skattefri. Man kan också säga att den sora fött upp en egen djurstararedan fått avdrag för kostnaderna, och då verkar det inte rimligt att få börjagöra nedskrivningar av dessa igen, aUra helst sora de sora startat inomfemårsperioden inte får denna möjlighet. Jag medger att en realisation före ÖvergångstiUfäUet kanvara möjlig för det mesta, men det fär inte tas som intäkt för att inte göranågot åt den klara skatteflyktsfara sora här föreligger. Det är inte heller sålätt med en realisation för den som tänker fortsätta med djurdriften, och nograåste ändå reservanterna raedge att utskottsraajoritetens förslag med ettmedeltal täcker alla legitima anspråk på välvillig behandling. Sist bland reservationerna förekoramer det gamla kravet påen kontometod liknande skogskontot. Men man har numera förstått skillnadenmellan skogskontot och ett resulfatutjämningskonto. Det förra är tUl för attjämna ut skillnaden, då stora skogsavverkningar som avser tillväxtsker, och är ett konto som ersätter reglerna om ackumulerad inkomst. Reservationen nu avser en öppen resultatutjäraning förjordbrukare sora inte andra rörelseidkare har. Utskottsraajoriteten är dockmycket kallsinnig raot detta yrkande. Genom de nya reglerna har skapatskonsoUderingsmöjUgheter för jordbruket av den orafattningen, att jordbrukarenog gör durat i att utnyttja dera till fullo inför risken av storaskatteskulder, sora kan bli nog så besvärliga att lösa in vid rörelsensupphörande, och därför finns det inget som helst behov av ytterligare resultatutjäinning.En varning för att utnyttja alla de möjligheter som står till buds tror jag ärmera välmotiverat. Med det sagda ber jag att få yrka bifall tillskatteutskottets heraställan i dess helhet i betänkande nr 67. HerrJOSEFSON i Arrie (c) kort genraäle: Sora jag sade i mitt förra inlägg har vi iprincipfrågan varit helt överens, och det är när det gällerövergångsbestämraelserna som raeningarna har varit delade. De garalabestämmelserna om kontantprincipen innebär både fördelar och nackdelar detär vi väl medvetna om. Inte rainst på maskin- och inventariesidan koramer detnya systemet att medföra klarare och enklare regler. Detta kan, som jag betonadenyss, vara av värde för båda parter i fraratiden. säger att den värdestegring sora skett blirföreraål för beskattning för alla andra raen att den inte har varit det förjordbrukare genora kontantprincipen. Jag vill säga att beskattningen av denvärdestegring sora sker drabbar speciellt de företagare vilka har levandeinventarier - djur. Utan tvivel har den negativa verkan sora inflationen härhaft varU orsak till att inte fler jordbrukare har gått övertill bokföringsraässiga grunder. Det är, som jag sade i raitt förra anförande,den negativa sidan. När det gäller värderingen av inventarier raotiverar herrWärnberg sitt nya ställningstagande i förhållande tUl utredningen. Jag vUl dockerinra ora att dels har utredningen gjort en undersökning och kommit tUlsiffran 70, dels har man i utredningen sagt att raan har kommit fram till ettförslag som ger så stor rättvisa som över huvud taget är möjligt.