prot · FV0937 · 1972-12-31 00:00:00 — Äv cu 140 börsnoterude uktiebolugdominerar de två storbankerna inflytandet i inte mindre än 99 stycken, dvs. Sedan finns det 5 större börsnoterade företag som dominerasav utländska intressen men där Skundinuvisku enskilda bunken eller Svenskuhundelsbunken ocksä hur mycket storu minoritetsposter. De övriga företagen, därdessa tvä finansiella jättegrupper inte har ett dominerunde inflytande, utgörendust 38, och i de flestu uv dessu äger storbunkernu viu sinu holdingbolag ochunnut betydunde minoritetsposter. Om vi sedun gär till hur det ser ut blund de svenskuuktiebolugen när det gäller bunkernus inflytande över styrelserna, finner viföHande. Den nyu storbunken, den störstu jättebanken här i landet,Skandinuvisku enskildu bunken, kontrollerur efter fusionen 501 styrelseposter isvensku uktiebolug. Därav kontrollerar banken 197 styrelseordförandeposter och54 poster som vice ordförande. Dessutom tillkommer 20 poster som verkställundedirektör och 5 poster som vice verkställunde direktör. Dessu poster innehus uvdet 30-tal personer som har tillhört styrelserna i dessa båda storbanker Skandinaviska banken och Enskilda banken strax före fusionen. Jag vill fråga;Har utskottets talesman den uppfattningen att det inte är ett tecken päkoncentration att en jättebank kan tillsätta ordförandepostemu i 197 uv destörstu svensku företagen? Utgör inte den koncentrationen nägot sociult och politiskt problem för utskottets Ett näringspoUtiskt program för banksektorn, m. m. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. talesmanoch för den sida som han representerar? Med den här listun som finns redovisud i näringsutskottetsbetänkunde över de 16 bunkernu vill mun ge sken av att det är 16 konkurrerandebanker. Jag undrar hur mycket Svenska och Skandinaviska enskildabanken konkurrerar i de 18 storbolag där de gemensamt kontrollerur spelet. Menvi kun göru ytterligure intressuntu undersökning-ur. Vad är det som döHer sigbukom dessu namn i listan? Det är inte 16 olika banker, utan det är 16 bankerav vilka de flesta kontrolleras av precis samma finansgrupp. Vi kun se påaktielistan hur det ser ut i de bunkernu. Vem hur t. ex. de störstuuktieposterna i Göteborgsbunken? Det har Skundiukoncernen och SPP, som ju är enfond som i pruktiken fungerur som ett holdingbolag åt Wallenbergintressena, ochdessutom är med pä ett hörn. folkbankmed sitt folkliga namn kontrolleras av Sundsvallsbanken, och SundsvaUs-banken isin tur har ett dominerande Wallenberginflytande. bank kontrolleras avett av , och dessutom innehas stora minoritetsposterav SPP, som ju ocksä är ett Wallenberg-företag. T. o. m. Svenska handelsbunken,den närmuste storkonkurrenten till Skundinuvisku enskildu banken, hur ledandeaktieposter för SPP, dvs. för , för Skandiakoncernen och förFannyudde, som också är ett av storfinansens holdingbolag. I ochi enskildu bank är de störstu uktieposterna kontrollerade uvWullenberg. Sedan finns det ett par av bankerna kvar relativt små - som ärkontrollerade uv andra grupper. Däribland är Skånsku bunken, som kontrollerasav Malmö- och Hälsingborgsintressenter, de typiskt skånska finansgrupperna,vilka är åtminstone delvis fristående från de allra största nationellafinansgruppernu. Men som vi finner är det inte 16 banker som konkurrerar,utan det är ett banksystem som till överväldigande del är kontrollerat av enoch sammu finansgrupp. , som får ordet strax efter mig, vill väländå inte göra gällande att konkurrensen mellan bankerna skulle gä till på detsättet att och huns storbunk konkurrerur med sig själv genom uttgömma sig bakom folkbank och någru undru klichéer och etiketter. Närman grunskur dessa förhållanden finner man precis sammu suk som man finner närman gär igenom styrelseposterna och styrelsemajoriteterna i samtliga svenskastorbolag; det är en endu stor finunsgrupp, summunsluten genom fusion, somkontrollerar näringslivets överväldigande del och ullu viktigu företug i dettulund. Koncentrutionen är sunnerligen ett reellt problem, och jug tror inte uttherr Huglund kun förneku det; det är nog gunska fruktlöst för honom. Inte heller tror jag att det lönar sig utt tala om att vihar en statlig kreditbank som här ocksä är med och konkurrerar. Sverigeskreditbank har inget inflytande i något enda svenskt aktiebolag av betydelse.Denna bank deltar över huvud taget inte i den fejden, utan det statligabankväseendet har i stort sett när det gäller makten över näringslivet lämnutfältet fritt ät de storu privata flnunsgrupperna, främst då dem somrepresenteras av den nyu Skandinaviska enskildu banken. När vi från kommunistiskt håll inte har velut yrka bifulltill motion, så hur det inte skett uv oviHu mot det syfte somhan är ute förutt främju. Vi hur också, som synes, en helt unnun motivering för vårtuvböjunde än vud utskottet har. Vi är å andra sidan inte ense med i hansbedömning av den väg han föreslär, nämligen ett program för att bryta upp ochdecentralisera den existerande privata bankstrukturen. Och vi har, när vidiskuterat, ställt den frågan: Finns det exempel på att man har gjort sådanahär försök tUl decentralisering av ett monopoliserat näringsliv. Ja, det finnsdet. Efter Hitlerfascismens nederlag i gjordeockupationsmakterna i och försök att genomföra en sädundecentralisering en uppbrytning av den stora I. G. Farbenkon-cernen och enuppbrytning av Zaibatsu, den japanska finansoligarkin. Det visade sigemellertid mycket snabbt att det här bara blev en formell uppbrytning och attstorfinansgrupperna mycket snabbt äter formerade sig. När det redan har bildatsen koncentrerad maktgrupp, så hjälper det inte stort att man tvingur dennumaktgrupp att uppträda under ohka rubriker och med formellt självständigamindre företag de söker sitt samarbete ändå. Och har vi fåttden situationen, speciellt i , att den gamlu finunsklicken har formeratsig. Försöken till decentralisering har fullständigt övervunnits. Finunsklickenkontrollerar nu den japunsku politiken, regeringen, statsmakten och dethärskande liberal-demokratiska partiet i en enorm grad och med en enormmaktkoncentration. Vi har sett det som meningslöst att försöka vända tillbakatill ett utvecklingsstadium som det kapitalistiska bankväsendet självt i föHdav sina utvecklingslagar förefaller ha lämnat. Vi har därför mera gemensamt medden Lindkvistska motionens resonemang och yrkanden, därför att den bygger på,som vi ser det, insikten om just detta förhållande och insikten om att man päannat sätt genom nationaliseringar exempelvis av hela eller delar avkreditväsendet - skall kunna övervinna de problem som koncentrationen innebär.Det är ju ändå till något som ligger i den riktningen som den Lindkvistskamotionen syftar, och vår åsikt överensstämmer väl därför närmast med den.Eftersom det vur sä i utskottet, utt den Lindkvistsku motionen, som tar upp ettså oerhört relevant och viktigt problem, beklagligtvis inte fick stöd av någonenda socialdemokratisk ledamot, mä det väl inte förtänkas oss att vireserverade oss till förmän för motionen. Vi kunde inte gärna ställa oss påsidan och inte ta ställning i denna väsentliga fråga, även om motionen kom fränett annat parti än värt eget. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. HerrLINDKVIST (s): I motionen 1335, som är undertecknad av niosocialdemokratiska ledamöter, har föreslagits en utredning i syfte attfastställa bankverksamhetens framtida organisation och överväga formerna församhällets inflytande i bankväsendet. Vi anser att skälen för denna begäran ärmycket starka. Samgåendet mellan EnskUda bunken och Skundinuvisku bankenliksom mellun Göteborgsbanken och Smålandsbanken kan mycket väl innebäru börjuntill en fortsutt koncentrationsprocess inom bankvärlden i övrigt. Rent företagsekonomiskt kan det te sig naturligt att ocksä Ett näringspoUtiskt program för banksektorn, m. m. bankernasöker sig fram tUl de företagsformer som bäst svurur mot nutidu och frumtidukruv, men en fortgående koncentrationsprocess inom bunkvärlden innebär ocksä enökud privut muktunhopning i sumhället. I motionen pekur vi på dessa risker. Ur det allmännassynpunkt framstår nämligen en fortsatt privat dominuns inom bankväsendet sombäde diskutabel och olustig. Den kan mycket väl ge upphov till starkamotsättningar mellan bankernas dvs. ägarnas - och samhällets, intressen.Bankernas ökade makt innebär utt krediternu, dvs. spururnus pengur som bunkernuåtugit sig utt förvultu, mångu gånger kun styrus på ett sätt som stär i stridmed sumhällsekonomisku och sociulu synpunkter. Låt mig här påminnu om en delhändelser, som pä senure tid hur rupporteruts från bankerna och som även omdet är i ett till synes mindre perspektiv bekräftur vilken oerhört styrundeeffekt bunkernus kreditpolitik har ocksä för den enskilde. I det ökade småhusbyggande som är på gång i åtskilligukommuner måste vunligen bygguren vändu sig till bunken för att fä ett kreditiv.Allt kan i övrigt synas varu helt klart för byggstart. Bygguren hur tomt,byggnadslov och statliga lån. Men utan kreditiv kommer inte bygget i gång. Oftamäste kanske byggaren besöka flera bunker och läggu frum sina bekymmer samtinvänta besked. Blir svuret då nej och det inträffar i långt störreutsträckning än vad vi vanligen tänker oss här i sä måste andrabunkinstitut kontaktas. En sådun procedur är inte buru tidsödande, utan denförsenar också byggstarten och åsamkar den enskilde styckehusbygguren ätskUliguextra kostnuder. Därtill kommer att försenade byggnadskreditiv i sin tur ryckersönder tidsplaner för företag och enskilda som är verksamma inom byggnadsbrunschen.Jag kan mycket väl förstå utt bunkernu mäste göru en undersökning omlåntugurens tillförlitlighet. Svårast är problemen för personer som har haftsmä möjligheter att spuru uv sin inkomst men ändå bedömer sina chunser attskaffa sig eget som godu. Det är dessutom svårt att frigöra sig frän denuppfattningen att vissu bunkinstitut lägger stor vikt vid humvida läntuguren ärkund i bunken eller inte. Det har nämligen inträffut i inte obetydHgutsträckning utt spurure i HSB;s spurkussu eller hos KF har mött särskildusvårigheter vid begäran om byggnadskreditiv enbart av den anledningen att deinte är kunder i en speciell bank. Jag åktur mig här mycket nogu för uttuttrycku mig generellt - det kun hu vurit frågu om inträffude händelser ienstuku regioner men jug har med detta velut exemplifiera den makt som finnsi bunkernu. Dettu är sådunt som händer i det mindre perspektivet. Vadkun då inte ske i de större, meru övergripunde perspektiven? Det kruv pä utredning i hithörunde frågor som vi framställthur en klar förunkring i den debutt som förs inom den fuckliga och politiskuurbeturrörelsen. Visst hur mun noterut säkert också med instummunde - uttsumhället pä senure är hur skuffut sig insyn i bunkernus verksumhet genomstatligu styrelserepresentunter, men det bedöms ändå som ett litet steg påvägen mot ett ökat sumhällsinflytunde. Man vill veta mera om och påverkubunkernu i deras uppgift och funktion i framtidens samhälle. urbeturekommuns representuntskup, detsociuldemokra-tisku ungdomsförbundet och oliku purtidistrikt inomsociuldemokrutin. liksom bl.a. tidningarna , har givit uttryck för liknandetankegångar. Var och en vet att frågan om bankernas frumtidu ställning ochstyrningen av krediterna är livligt debutterud på verkstuds-golvet och på andraarbetsplatser här i landet liksom i de anställdas intresseorganisationer. Detär därför ingen överdrift att påstå att kravet pä insyn i ochmedbestämmanderätt över bankernas framtida organisation och samhälletsinflytande över bankväsendet haren stark ideologisk förankring, i varje fallinom det socialdemokratiska partiet. Men det intressuntu just nu är utskottets betänkunde. Detverkur som om näringsutskottet hur vinklut muteriulet på ett ulldeles nyttsätt. I skrivningen hänvisar man till koncentrationsutredningens nästa betänkande,som skull levereras 1973. Det är ett slutbetänkande. 1 muterialet kommer bl. u.bankväsendet att belysas, uppger utskottet. Och detta leder då utskottet framtill att - för sä vitt den nu ämnar föHu utskottet skull skrivutill Kungl. Muj:t och ge sin mening till kännu. Allt dettu verkar ju uppmuntrande och bra. Motionärernuskulle t. o. m. kunnu kostu på sig att tro att motionens syfte därmed ocksåhade förankring i näringsutskottet, eller i varie fall hos dess majoritet. Nuåterstår bara en tolkning av utskottets skrivning. Innebär den eller innebärden inte att utskottets majoritet delar den principiella inställning till enutredning om bankväsendets framtida utformning som kommit till uttryck i densocialdemokrutisku motionen? Ett svur på den frågun från utskottets tulesmunfår bli bestämmande för om jag skuU framställa ett yrkunde i det här ärendet. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. I dettu unförunde under vilket fru undre vice tulmunnenövertog ledningen av kammarens förhandlingar instämde herrur ochGustuvsson i , , samt herrar Judestig ochHäll (sumtliga s). HerrHAGLUND (s); Jug mäste först fä sägu nägra ord till herrSvensson i till fråga skalljug återkomma . tulude nuturligtvis vitt och brett ommuktkoncentru-tionen. Jug fick ett intryck uv utt han utgick ifrän utt ingen iriksdagen tidigure har hört talas om dettu. Hun hänvisade också till makumuForsbergs bok. Jug vill minnus fär väl korrigera mig om jag harfel att makurnu bok i stor utsträckning bygger pä detutredningsarbete som utförts uv koncentrutionsutredningen under 1960-tulet. Dehur gjort vissu kompletteringur; de hur gätt igenom bolugen pä ett annut sätt ochgjort persongrunskningur - det skall jag erkänna men de bygger i storutsträckning på det arbete som gjorts av koncentrationsutredningen. Det här tulut om är ingen hemlighet förnägon i den svensku , vill jag påstå. Vud som skiHer oss åt somdiskuterude i utskottet är pruktiskt tuget baru det utt vi tycker att demänniskor som sysslut med den här problematiken och haruviserut en sammanfattning och ett slutbetänkunde till 1973 mäste vara i högstagrad kupublu utt göra denna utredning och sammanfattning. 2 protokoll 1972. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. i nämnde några exempel. Det var intede farligaste. Jag kan stå tUl tjänst med en sammanfattning avkoncentrutionsutredningens arbete som är redovisat 1968. Där har vi ensammanfattning av antalet uppdrag. Där diskuteras hur många uppdrag och vilkenkoncentration som förekommer inom banksektorerna, fumiH,famiH och generalkonsul osv. samt EnskUda banken.Det finns t. ex. en sammanfattning som visar att då det är1966 års siffror hade 61 uppdrag. Sedan är det uppräknat på 15 olika punkter,och man kommer fram till att 417 olika uppdrag innehas av de här människornu ide oliku bankerna. Det är kanske ännu intressantare för atttitta på ytterligare en sammanställning som visar att EnskUda bankens åttastyrelseledamöter har tUlsammans 228 uppdrag, att i Skandinaviska banken hartre styrelseledamöter 92 uppdrag osv. Inte är detta någonting okänt. Men eftersom det verkar som koncentrationsutredningensarbete är alltför litet känt avser jag ta i anspråk och redogöraför vad utredningen hittUls har åstadkommit. 1966 avlämnadeden ett betänkande om oHebranschen och ett om prissamverkan ochkonkurrens. 1968 kom det betänkande som vi i stor utsträckning har hänvisat tUli utskottsbetänkandet, nämligen Kreditmarknadens stmktur och funktionssätt.1968 kom också ett betänkande om industrins stmktur- ochkonkurrensförhållanden. kom ett betänkande om ägande och inflytandeinom det privata näringslivet. När detta betänkande kom var det bl. a. fleraborgerliga tidningar som sade utt det här är det mest spännunde uv alltihopa,just dettu om ägunde och inflytande inom det privutu näringslivet. 1970 kom ettbetänkunde om stordriftens fördelar inom industriproduktionen. Det jag först nämnde, betänkandet , är det somutskottet syftar pä. För att låta ytterligare detaHer komma till allmänkännedom om 1968 ärs kreditmurknudsutredning citerur jag vad vi har skrivit iutskottsbetänkandet. Utredningen gällde "kreditmarknadens funktioner ochorgunisutorisku uppbyggnud, dess ägandeförhåUanden samt ägande-mässigarelationer mellun uffärsbunker, investmentbolug och av dem ägda företag. Förekomstenuv gemensummu styrelseledumöter för uffärsbunker och undra privutu företugbelyses, och vissu uppgifter redovisus om bunkförbindelsernas stabUitet ochexklusivitet i större företag. Kreditmarknadens struktur och dennasförändringar är föremål för analys och diskussion. Vidare beskrivs", herrSvensson, "beslutsprocessen inom uffärsbunkernu vid beslut i kreditfrågor.Affärsbankernas beteende vid kreditgivning tUl företag, bl. a. underkreditrestriktioner, beskrivs och analyseras. Slutligen redogörs för en undersökningav konkurrensförhållandena pä kreditmarknaden." Det är alltså vad vi har velat nämnu. Iutskottsbetänkandet har vi som vunligt tugit med ytterligare upplysningar ianslutning till motionerna, och vi hur här vid mångu tUlfäUen haft diskussionerom bankinspektionens roll. Jag tror det var i Glömminge somockså sade någonting om bankinspektionen. Vi skall emellertid komma ihåg attäven den harvarit och är föremål för omorganisation och att den därmed, hoppas jag, fårökad effektivitet. Det har t. ex. från ingången av 1972 skett en omorganisationsom påbörjades och som fullföHs. indeladesinspektionen i tre avdelningar, en allmän, en kredit- och en redovisningsavdelning. Dessutom finns två byråer, fondbyrån och administrativabyrån. Från ingången av detta är har emeUertid fondbyrän upphört och dessuppgifter fördelats på de tre avdelningarna. Byråns sägs genom denna omorganisationha övergått från att vara en institutionsbaserad inspektion till att bli enrent funktionell organisation. Nya typer av kreditinstitut har tUlkommit. Allafaller under inspektionens verksamhetsområde och därmed täcker den i dagpraktiskt taget aU bankrörelse och bankliknande verksamhet utom den del somfaller under bostads- och konsumentkooperationen. Det har vidare skettpersonalförstärkningar hos bankinspektionen och där är ungefär 60personer sysselsatta. Jag vill framhålla att det utredningsarbete som pågått harvi betraktat som det viktigaste. Det har avgjort utskottsmajoritetensställningstagande. Vi tycker naturligtvis att man måste ta hänsyn tUl detstora arbete som här är nedlagt. Vad som skiHer oss från reservanterna är attvi anser att detta utredningsarbete skall fullföHas, summanfattas och hoppasvi - redovisas riksdag. Jag kan inte uraktlåta att säga att justledamöterna i utredningen måste vara mest kvalificerade och lämpade att klaradenna uppgift. frågade om vi delar motionärernasprincipiella inställning. Självklart gör vi det. För min personliga del är detinget problem. Det är ju den instäUningen som har legat bakom bl. a. dennakoncentrationsutredning. Men självklart skall det sedvanliga arbetetfullföljas. På en sädan här stor utredning föHer naturligtvis remissbehandlingoch eventuell propositionsskrivning. Härvid skall givetvis liksom i andrasammanhang hänsyn tas till utredningens resultat. skall jag sluta, kammarledamöter, men jag kan ändå inteuraktlåta att försöka ge en bUd av vad som hände när vi fattade beslut om dennakoncentrationsutredning. Det var ett kompakt borgerligt motstånd mot att manskulle tUlsätta den nu så högt värderade koncentrationsutredningen. Dettautredningsmaterial har citerats, glädjande nog, och har blivit underlag förmånga aktiviteter och verksamheter. Eftersom jag talade om ett kompakt borgerligt motståndskall jag återge vad nägra av de borgerliga motståndarna då sade. En ledamot,jag säger inte vilken, yttrade att motionen borde avslås med hänsyn tUl att maninte kan vinna nägot egentligt värde med den. En annan ledumot gick mycketlängre och sade att det är inte utan att man i detta sammanhang erinras ompatriarken ord: Rösten är men händerna är Esaus. Som sä , kammarledamöter, faller mig häri minnet vad en känd folkhögskolerektor bmkade tala om för oss radikala och dåallvetande ungdomar: Lugna er och ni får det historiska perspektivet påutvecklingen; det bmkar ha en hälsosam inverkan samt ge omvärderingar ochkorrigeringar av synen på både den allmänna utveckHngen och den egna personligamognaden. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. Ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. Jag yrkar nu bifall till näringsutskottetshemställan i betänkande nr 7 pä alla tre punkterna, där det bl. a. i punkten 2yrkas att som sin mening ger till känna vad utskottet anfört ianslutning till motionen 1335. i (vpk) kort genmäle; Författarna till den uv mig citerude bokenheter fuktiskt och inte - men det är ju en bugutell. har den vunun utt han för varje nytt inlägggör sin egen suk ullt värre. säger han att hun inte pä något sätt förnekaratt det finns en maktkoncentration, och han anför en mängd muteriul till stödför dennu sin ståndpunkt. Det är ju mycket intressunt. Men när hun gör dettukommer hun just från ett utskott, där hun hur suttit och skrivit under ettbetänkande om att det inte finns nägon koncentrution eller utt dennu i vuriefull inte är surskilt furlig - att motionärerna har överdrivit och att bankemat. o. m. självmant strävar efter decentralisering. Hur skall nu ha det? Jag har flera gångerlagt märke till att en partibyråkrat av typ ute hos desocialdemokratiska partiföreningarna har en uppfattning, och dä är det myckettal om den privata maktkoncentrationen, men när han sitter i utskottet ochskall ta ställning till förslag om utt göru något åt muktkoncentrutionen, dåsegrur solidariteten med det bestående i det här fullet soliduriteten med destora finanskhckar, vUkas makt förnekar i utskottsbetänkandet meni sitt yttrunde här offentligen inför kummuren dock trots ullt nödgus bejuka,därför att ett förnekande skulle vura sä orimligt att hun inte kunde stå fördet, Sedun vill jug säga att det väl inte heller behövdes nägonkoncentrationsutredning för utt tu redu på hur det verkligen stod till,eftersom det hur gjorts omfattande forskningar tidigure pä privut basis, inteminst uv partiordföranden i mitt parti, om detta. Det är alltså i och för sig välkändaförhållanden, men jag skuUe viHa fråga ; När ni nu hur hållit påatt utreda , på vilket sätt har dessu utredningur ändrutmuktförhållundenu? Vilka fusioner hur hindruts uv dettu utredningsurbete?Tydligen ingu, eftersom fusionerna fortgår. Och har dennakoncentrationsutredning, som fäster sä stor vikt vid, lagt sig tUlmed en enda styrelsepost eller en enda ordförandepost uv de 500 respektive 197 197 ordförandeposter, nämligen i svenska storbolag som ligger i händerna päden största bankgruppen i det här lundet? I vilket avseende hur det medfört enförändring? Vud hjälper det utt utredu och sumlu en massa fukta på hög, om mansedan inte får ut dem i det politiska arbetet utun tvärtom inriktar sinverksamhet här i på att förhindra initiativ som skulle kunna leda idenna riktning? () kort genmäle; Jug hur fått svur på minu frågor uv herrHuglund. Av dettu frumgår utt utskottet med sin skrivning bura menar attkoncentrationsutredningens materiul är 1973 skull inväntus. Dettu muteriulskull sedun i vunlig ordning remissbehundlus, och först därefter blir detmöjligt utt läggu depolitisku värderingurnu pä koncentrutionsutredningens muteriul. Dessutomtillfogade till min storu tillfredsställelse utt hun principielltdelude den målsättning som funns uttulud i den socialdemokratiska motionen. skiHer vi bådu oss meUertid i fråga om framkomstvägen.Vi anser att de långa samtalen om bankväsendet nu måste vara förbi. Vi harframlagt en motion, vari vi redogör för våra synpunkter och begär en utredningsom vi tycker är ungelägen. Vi är inte bereddu utt vänta med vär politiskavärdering tills det material föreligger som har berört här idebutten.