prot · FV0984 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag skulle vilja säga alt när vi talar om kommunalsjälvstyrelse så menar jag alt vi skall ha kommuner som har så pass stortunderlag för verksamheten och så pass mycket kraft och så pass stora resurseratt kommunen kan styra utvecklingen. Jag vet att många småkommuner -och det vetnog de kommunala förtroendemän som sitter här - ofta hamnat, jag säger del, ihänderna på starka ekonomiska intressen, och där har det alltså reellt setticke varit kommunen som styrt utvecklingen utan del har indirekt varil dessastarka ekonomiska intressen som kunnat styra kommunen för att den varit förliten. Det gäller inte minst i samband med exploatering för bebyggelse. Vad skulle bli bättre vid en sammanläggning för en kommunsom nu tillhör ett kommunblock men som skulle kunna tänkas ha kraft att stå påegna ben även i fortsättningen? Ja, detta vittnar om att fruJonäng helt missal tanken bakom kommunindelningsreformen. Hon ser den som någolsom är till bara för de behövande kommunerna, men de kommuner som ärtillräckligt starka och kan stå utanför reformen skall få slå utanför. Skulleman dra konsekvensen av detta, , skulle naturiigtvis inli; bara enoch annan enstaka landsbygdskommun kunna säga att vi vill i fortsättningen levasom självständig kommun utan stora tätorter skulle också kunna göra det. De skullekunna säga att vi klarar oss ju bra ulan kommunsammanläggning. Men avsikten medreformen och gmnden för hela denna diskussion har från böfian varit atl mötaden risk som vi upplever för medborgarna i de många små-kommunerna att de inteskulle kunna bli delaktiga av den utveckling i stort sorn kan ske inom ett heltkommunområde, och framför allt kan flera småkommuner gemensamt få störrestyrka och ha möjlighet alt Ang. bevarande av mindre kommuner som självständigaenheter Ang. bevarande av mindre kommuner som självständigaenheter svara uppmot de insatser som exempelvis i regionalpoliliska sanrnranhang kan göras frånstatens sida. Det är på detta som hela samhällsplaneringen i delta avseendebygger. medger att det visserligen kan bli meraenhetlighet kommunerna emellan när del gäller förmåner för medborgarna, men dettyckte hon uppenbarligen var mindre viktigt. Jag tycker inte alt det äroviktigt att vi kan skapa så jämbördiga villkor för människorna som möjligtinom de olika kommuner som vi arbetar med i vårt land. Jag tycker att del är enväsentlig fråga. i gillade inte att jag talade omdubbelspel från sida i dessa sammanhang. Om det är på detsättet, i , alt man från sida inte bara stårfast vid den principiella inslällning som man hade till reformen 1969 när mansade att man var anhängare av reformen även om man ville skjuta den framförsig, om det är pä det sättet att man från sida säger att man äranhängare av atl vi skall kunna sätta i gång så kraftfullt som möjligtmed en aktiv regionalpolitik, skulle det vara välgörande om man från centernssida - jag säger någon enstaka gång åtminstone, jag har aldrigupplevt det hitintills - i denna typ av debatter ville gå upp och medge attförutsättningarna för att vi skall lyckas med den aktiva regionalpolitiken ochatt den skall kunna vara baserad på ett samspel niellan stat och kommun samtatt vi skaU kunna få största möjliga inflytande lokall över hurregionalpolitiken utformas är att vi fullföljer reformen. Någon enstaka gångkunde ni väl ändå våga hålla i skaftet. har på den punkten helt missatreformens uppgift och syfte. Han säger alt detta är en reform, avsedd attstärka möjligheterna för den centrala planeringen. Han medger att vi behöver enstatlig planering även i vårl land och kanske t. o. m. en stark statligplanering. Om vi skall kunna driva en aktiv regionalpolitik och fördelaresurserna niellan olika delar av landet tror jag att det är absolut nödvändigtatt vi har en statlig planering. Men vad kan vi åstadkomma genomkommunindelningsreformen? Jo, atl i betydande grad decentralisera ansvaret förregionalpolitiken ner på länen och genomföra den i samverkan mellan stat ochkommun. Skulle vi lyckats göra det med de kommuner som vi tidigare hade medmindre än 3 000 invånare? Tror att del är möjligt för såsmå kommuner att i samverkan med staten driva en aktiv regionalpolitik mednågon framgång och ha möjlighet att hävda de lokala intressena? a. för att kunna decentralisera ansvaret för regionalpolitiken som videls genomförde kommunindelningsreformen, dels skapade de nya typer avlänsstyrelser som vi nu arbetar med och som i samverkan med stat och kommunskall utforma regionalpolitiken på länsnivån. sade på slutet någonting om att detborde vara möjligt för oss att inom ramen för detta jobb utvärdera vad som kanbli resultatet av det som vi håller på med. Med stöd från staten pågår, somherr vet, en ganska omfattande forskning på dettaområde ett av de mest omfattande forskningsprojekt över huvud tagel som harsatts i gång när det gäller denna typ av verksamhet. Vi har också denkommunaldemokratiska utredningen, som arbetar i nära samverkanmed den kommunala forskningen för att vi skall kunna följa upp vadsorn verkligen sker i våra kommuner. Vi kan förutsätta att vi beträffande dekommunaldemokratiska frågorna kommer atl få förslag till åtgärder från dennautredning, när den har arbetat sig igenom detta problemkomplex mot bakgrund avde erfarenheter sorn nran gör i de nya kommunerna. Jag är den förste att understryka angelägenheten av att vikan bevara en stark demokrati, atl vi kan utveckla en bättre kommunaldemokrati. Men när jag studerar de resultat som den kommunala forskningenhittUls har kommit till kan jag infe med bästa vilja i världen utläsa att demycket små kommunerna skulle ha varit en garanti för en stark kommunaldemokrati. Tvärtom kan man utläsa att det i de små kommunernavarit ganska klent beställt med den kommunala demokratin. Den första förutsättningen för att vi skall kunna utvecklaen god demokrati är att vi kan lägga sådana uppgifter påkommunerna att den kommunala verksamheten blir meningsfull, att vi kan lägga påkommunerna ansvaret för de viktiga frågorna om vår sarnhällsplanering,miljöplanering och allt detta som vi vill skall diskuteras så nära medborgarnasom möjligt. Fördetta har kommunindelningsreformen varit en av de förstaförutsättningarna. Sedan är det viktigt alt vi inom ramen för de nyakommunerna med olika initiativ och på olika sätt försöker stärka den kommunalademokratin. Vi skall inte bara gå och vänta på den statliga utredningen; detfinns många möjligheter för kommunerna och inte minst för de politiskapartierna att ta rader av initiativ för atl förbättra kontakterna mellanmedborgarna och den kommunala verksamheten. Det är bättre att vi lägger ned vårmöda på det än att vi ödslar våra krafter på diskussioner där vi ifrågasätterom vi skall ha kommuner som kan ta på sig så viktiga ochan.svarsfulla uppgifter att de verkligen blir en god grund för den kommunalademokratin. bevarande av mindre kommuner som självständigaenheter i (c); Statsrådet sade att "kan nifrån våga hålla i skaftet och erkänna att större kommuner behövs föratt man skall kunna göra insatser pä det regionala planet". Som statsrådetkänner till genomfördes kommunreformen helt 1 97 1 i Kronobergslän. Cenleipartiet är där mycket starkt och har ett stort inflytande i kommunernai . Vad som diskuteras här är om justde kommungränser som drogs upp när kommunblocken bestämdes är de absolut bästai samtliga fall. Om man skulle göra den nya kommunindelningen tror jaginte del är säkert att kommunblocken skulle se ul så som de blev fastlagda vidkommunindelningsreformen. 1 mitt län vel jag att vi skulle ha velat göra mångajusteringar eftersom vissa kommunblock blev svaga. Jag har en känsla av att vi börjar att upprepa argumenten, och jag skall därför fatta mig. mycket kort.Jag vill bara slå Ang. bevarande av mindre kommuner som självständigaenheter fast attdel som statsrådet säger om att det är möjligt att kommunalaförtroendemän har hamnat i händerna på företagare och starka ekonomiskaintressen får stå för statsrådets räkning. Jag tror all de kommunalaförtroendemännen har en bättre grund än så för sina StäUningstaganden och gören allsidig bedömning av utvecklingen och utvecklingsmöjligheterna ikommunerna. Jag har inte missat innebörden i den härkommunindelningsreformen; jag bara ser utvecklingen. Det är naturligtvisstyckevis och delt man ser, men reformens verkningar är delvis negativa, ochdet oroar mig. Vi har fått den här ansvällningen, som vi har talat om, på denkommunalekonomiska sidan. Vi har de centralistiska tendenserna att flyttaålderdomshem och liknande in mot kommunens centralort, och vi har det långaavståndet mellan kommuninvånarna och beslutsfattarna. Det finns här negativatendenser som jag är orolig över, som jag inte kan finna all vi - ivarje fall inte i har vunnit någonting regionalpolitiskt. Statsrådet säger att det är för tidigt att göraen utvärdering, för tidigt att redovisa betydande resultat. Jag har inte begärtnågra betydande resultat, jag har begärt något litet hopp, någonting som kundetyda på en bättre regionalpolitisk utveckling i de här nya storkommunerna. vill jag än en gång understryka den möjlighetsom har velat ge regeringen att underlåta all förordna omindelningsändring när speciella omständigheter kan föreligga. Jag menar att härhar regeringen en chans att lägga grunden till en positiv utveckling också förde kommuner som vill förbU självständiga kommuner. Det skulle verkligen varaönskvärt alt regeringen, när den skall ta ställning tillÄlftafrägan som jag har tagit upp här, fattade ett positivt beslut. Jag Iroratt ett beslut om en indelningsändring skulle hälsas med tillfredsställelseinle bara i den berörda kommunen utan också på övriga håll inom kommunblocket.Och det skulle också underlätta arbetet i framfiden, tlet skulle skapa godaarbets- och utvecklingsmöjligheter för de berörda kommunerna i södraHälsingland, Det finns naturligtvis ingen reform som vifattat beslut om nära nog i varje fall som inle har både fördelar ochnackdelar. Och jag vill givetvis inte generellt säga att det är bara fördelarmed den här reformen. Det finns också problem som måste lösas i anslutning tillden; det är jag mycket väl medveten om. Men man måsle ju bestämma sig för enlinje där fördelarna överväger nackdelarna. Vi har på den gmnden funnit attdetta är en reform som vi måste arbeta för och fiillföja konsekvent. Sedan har jag naturiigtvis inte sagt att del är någotspeciellt fel på de kommunala förtroendemännen i de små kommunerna i den månsom de har svårigheler att hävda sig mol enskilda starka ekonomiska intressen.Det är ju fråga om vilka resurser som finns i en kommun för att kunna balanserasådana starka intressen, och de små kommunerna har ofta haft betydandesvårigheter på den punkten. vill jag säga till i attdet självfallet har funnits skäl att i vissa sammanhang se på denkommunblocksindelning som gjordes 1964. Vi har gjort det, och det har skettvissa omprövningar. angav principen för hur dessa omprövningar skallläggas upp. Del gällde ju inte att förändra den principiella inriktningen istort av kommunindelningsreformen utan att göra de förändringar i indelningensom utvecklingen kunde motivera. Självfallet skall det vara så. Detär givetvis också riktigt att det i riksdagsbeslutet finns anvisat att därestman nu inför sammanläggningen skulle finna att utvecklingen har gått i sådanriktning att en sammanläggning över huvud taget i ett speciellt block inte ärmotiverad, så har regeringen möjlighet att avstå från att göra en sädansammanläggning. Då går ,så att säga den kommunblocksindelningen ut ur planen.Det är ju frågor som får prövas från fall till fall. Men vad jag harvelat markera i den här debatten är att den prövningen inte kan ske på de lösagrunder och enligt de generella negativa värderingar av hela reformen som sådansom jag tyckte interpellanten gav uttryck för i sitt anförande. Om utredningar rörande fortsatt utbyggnad av vattenkraft Överläggningen var härmed slutad. §8 Om utredningar rörande fortsatt utbyggnad av vattenkraft Herr civUministern erhöll ordet för att besvaraherr i Bäckmora (c) framställda interpellation, nr 126,till herr jordbruksministern, och anförde: i Bäckmora har frågatjordbruksministern om han vill medverka till att det i riksplanerapportenframförda förslaget om ytterligareutredningar under medverkan av beträffande fortsatt utbyggnadav vattenkraft i bl. a. södra kommer till stånd och atf ingaingrepp sker utredningen pågår. Interpellationenhar överlämnats till mig för besvarande. redovisar i sin interpellation de synpunktersom förts fram i departementspromemorian (SOU 1971:75), Hushållning med markoch vatten, beträffande valtenkraftsutbyggnad i bl. a. södra . Hanhänvisar också till förslaget i promemorian att utbyggnadsplaner i fråga omvissa sträckor av de sydnorrländska älvarna skall prövas i en förnaturvårdsverket och de aktuella kraftföretagen gemensam utredning. Departementspromemorian är ute på remiss,och jag anser del inte möjligt atl ta ställning till förslaget om utredningförrän remissmaterialet har kunnat bedömas. I promemorian har förts framförslag om etl stort antal och i vissa fall ganska omfattande utredningsprojekt.Det blir nödvändigt att bedöma dessa med hänsyn till inbördes angelägenhelsgradoch till tillgängliga utredningsresurser. Som jag tidigare framfört är detregeringens avsikt att i en proposition till höstriksdagen anmäla sinaprincipiella ställningstaganden angående en fortsatt fysisk riksplanering.Utgångspunkten för interpellation är en fräga som för närvarandeprövas av vattendomstol. Om utredningar rörande fortsatt utbyggnad av vattenkraft de regleri vattenlagen som gäller för ärenden anhängiggjorda före ,vilket innebär att domstolen har att avgöra om Lrnderställ-ning skall ske tillKungl. Sorn påpekat redovisas idepartementspromemorian betydande friluftslivs- och naturvårdsintressen förLjusnans dalgång. Skulle någon fråga som rör dessa intressen komma under Kungl.Maj:ts prövning, kommer regeringen inte att ta ställning i ärendet förränremissinstansernas synpunkter föreligger på den redovisning och det förslagrörande Ljusnan som lämnas i promemorian. HerrERIKSSON i Bäckmora (c): Jag ber alt få tacka civilministern försvaret på min interpellatit)n. Mera konkret riktar sig ju rnin interpellation mot del nyahotet om utbyggnad av Ljusnan i västra . Frågan omkraftverksulbygg-nad i den kvarvarande oreglerade delen av Ljusnan har mött ettså kraftigt motstånd att man nära nog kan tala om en folkresning. Inför denmiljöförstöring som hotar har människorna i de här bygderna känt sitt ansvarför bevarandet av vad som återstår av orörd natur och de skönhetsvärden som viden utbyggnad går till spillo. När jag använder ordet folkresning kanske detlåter tilltaget i överkant, men faktum är och del vill jag framhålla här -att aktionsgruppen redovisar mellan 17 000 och 18 000namnunderskrifter på protestlistor mol en utbyggnad. Av kommunens befolkningöver har fler än hälften eller 10 000 uttalat sig mot en utbyggnad. 35olika föreningar inom kommunen, representerande skilda politiska och ideellaintressen, har likaså uttalat sig mot en utbyggnad. Av Ljusdalskommunensnämnder har , fritidsnämnden, kulturnämnden samt vatten-ochgatunämnden utifrån de intressen som de företräder uttalat sig mot enutbyggnad. Och senast har med 29 röster mot 20 gåttemot en utbyggnad, när fullmäktige haft att yttra sig över ärendet. Jag menar att en sådan kraftig opinionsyttring kan maninte ulan vidare nonchalera. De myndigheter som har att fatta beslut i fråganhuruvida utbyggnad skall tillåtas eller ej måste även ta hänsyn till en såutbredd folkmening som vill slå vakt om naturvårdsintressena. Denna folkmeningbör, menar jag, väga tungt i bedömningen. De naturvårdsin-tressen som härkommer till uttryck har också stöd i lagstiftningen genom bestämmelsen i 2 kap.3 § andra styckets sista mening i vattenlagen, som jag också här vill åberopa. Enligt min mening måste kraftverksintressena få vika föratt ät eftervärlden bevara den sista delen av Ljusnans dalgång sådan naturenengång har format dess flöde genom . Älven bildar här i vissa avsnittett flertal forsar med mellanliggande sel med betydande och särprägladeskönhetsvärden. Vid en utbyggnad försvinner dessa och landskapsbilden förändrasradikalt. Omfattande erosionsskador är att befara som kommer att förfulalandskapsbilden, och oersättliga värden går till spillo.Sysselsättningspolitiska motiv utgör i flera fall huvudargumentet för enutbyggnad av älven. Självfallet vill jag inte på något sätt Detta är en mycket viktig faktor för Ljusdalsregionen, men den harenligt min och mångas mening kortidsverkan. I ett längre lidsperspektiv fårsysselsättningseffekten mindre betydelse, medan de negativa miljöeffekternabestår på lång sikt - ja, . Det måste därför i en aktiv regionalpolitik medlångtidsverkan finnas andra sysselsättningsskapande åtgärder att sätta in. Vimåste göra klart för alla att efter en utbyggnad av älven kommer ingensysselsättning, men då har man redan fördärvat värdefulla, nu orördaälvsträckor, som är särskilt värdefulla för den vetenskapliga natun-ården, förfriluftslivet och för kulturminnesvården. Däri ligger för kommunen och förmedborgarna stora ekonomiska värden, som vid sidan av en aktivindustrilokalisering ger outvecklade områden möjligheter till turism, byggd påde särskilda skönhets-, fiske- och naturvärden som kommunens geografiska områdeerbjuder. Detta är ganska allmänt omvittnat. Och om man ställer förlusten av dessatillgångar rnot det ringa bidrag till kraftförsöfiningen som envattenkraftsutbyggnad ger, så måste svaret bli ell nej till en utbyggnad. Ätt jag har dragit denna fråga införriksdagen är i första hand betingat av ett lokalt intresse med stor uppslutningbakom, vilket ock.så har tagit sig uttryck i en massopinion som motsätter sigen utbyggnad. Men frågan har också sitt riksintresse. Långl utanför Ljusdalsgränser har röster höjts mol en utbyggnad. De naturvårds- och miljösynpunktersom är huvudargumentet mot en utbyggnad synes dess bättre stå iöverensstämmelse med och ha stöd i den departementspromemoria,"Hushållning med mark och vatten", som upprättats icivildepartementet och i vilken Ljusnan direkt har utpekats som en av de älvari södra som bör bli föremål för särskild utredning innan fortsattutbyggnad sker. Jag har noterat det med särskild tillfredsställelse. Departementspromemorian är nu ute på remiss, och iinterpellationssvaret framhåller civilministern bl. a. att han på grund häravinte finner det möjligt "att ta ställning till förslaget om utredningförrän remissmaterialet har kunnat bedömas". Jag kan förstå det skälet,och jag kan dela den synpunkten. Men samma skäl tycker jag bör gälla för deutbyggnader som planeras och .som dikteras av privata vinstintressen. Dessaintressen bör också enligt min mening avvakta remissyttranden och utredningar,ty om dessa exploatörer får fullfölja sina utbyggnadsplaner , så finns detingenting kvar att utreda när det gäller ställningstagandet till den fysiskariksplaneringen. Och så kan man väl inte ha menat. Som civilministern framhållit i interpellationssvaretavser regeringen att till höstriksdagen i en proposition anmäla sina principiellaställningstaganden, och till dess menar jag att allt planeringsarbete böravbrytas i avvaktan härpå. Detta måste också gälla Ljusnan, vilken som jagtidigare sagt finns särskilt omnämnd i departementspromemorian. Jag tar migdärför friheten vädja till civilministern och till regeringen att författningsenligteller på annat sätt försöka åstadkomma etl uppskov med prövningen rörandetillåtligheten av en utbyggnad i , intill dess en utredning har klarlagtde värden i orörda älvar som enligt departementspromemorian bör bevaras förframtiden. Här gäller det att se upp, så att inte privata vinstintressen så attsäga före tolv utnytfiar en Om utredningar rörande fortsatt utbyggnad av vattenkraft Om utredningar rörande fortsatt utbyggnad av vattenkraft tillfälligfrist, innan remisyttrandena inkommit och behandlats och regeringen har hunnitta ställning till och för framlägga sin proposition om den fysiskariksplaneringen. I avslutningen av interpellationssvaret sägercivilministern följande, som jag noterar sorn delvis positivt; "Som herrEriksson påpekat redovisas i departementspromemorian betydande friluftslivs-och naturvårdsintressen för Ljusnans dalgång. Skulle någon fråga som rör dessaintressen komma under Kungl, Maj:ts prövning, kommer regeringen infe alt taställning i ärendet förrän remissinstansernas synpunkter föreligger på denredovisning och det förslag rörande Ljusnan sonr lämnas i promemorian,"Jag tolkar detta så att regeringen är beredd att under de förutsättningarnapröva och ta hänsyn till en utbredd folkopinion i denna fråga, och jag skulletro att regeringen och Kungl, Maj:t sannolikt också kommer alt få ta ställningtill en sådan fråga som just gäller friluftslivet och naturvårdsintressena. Med det anförda och med de förhoppningar somjag här har givit uttryck åt ber jag att få tacka civilministern för svaret. HerrLUNDBERG (s): Enligt uppgift är det och , och som har begärt tillstånd att fä bygga ut iLjusnan. Mig veterligen har bolagen i Norriand aldrig ägt rätt tillvattenområdena. I den lilla boken sägs det ganskafränt ifrån att rnan inte skall tillåta kapitalisterna atl sfiäla Ljusnan frånfolket. Det är märkligt atl bolag, som icke kan ha äganderätt i Ljusnan, kan fågöra framställningar om att få bygga ut där. Inorn rättsväsendet är det inte fråga om att ha rätt, utandet är fråga om makt. Och bolagen har tydligen en enastående stor makt. NärLjusne sågverksägare efter förrättad syn spolierade ett laxfiskebenämnt Hofdan i älv och kostnaderna för uppförande av nyafrskebyggnader ansågs betydande, köpte bolaget intrånget i fiskerätten avbönderna för I och intrånget i fisket förregemenlsskrivarebostället, en åttondel, för ett pris icke understigande 500riksdaler. Flotlningsbolaget fick försäkra, alt det "icke skulle liafvaför afsigt att fortfarande idka laxfiske derstädes, utan endast tillhandlat sigfisket, för att, obehindrat deraf kunna bedrifva flotlningen, och boställshafvarenicke torde kunna tvingas att ensam för boställets andel uppföra erforderligabyggnader, äfven om, hvilket ingaluntla syntes sannolikt, sådant vore möjligtutan att förnärma tlen dispositionsr-ätt till vattnet, som flotlningsbolagetgenom köpet af öfvriga delegares lotter sig förvärvat", så motsatte sigicke Kungl. Maj:t att rnot minimum medge detta intrång inytfiandet. Men orn flotlningen skulle upphöra har kronan att bevaka alt fisketi älvarna bevaras ägandernässig och hävdas av kronan. frågar jag om kronan hävdat detta intresse sedan dess.Jag har här också anledning att erinra 1909 avläts en redogörelse förde ecklesiastika boställena i och Häfiedalen. Det var kammarrättsrådetjuris ulredningsdoktor som avlämnade detta utlåtande. Där kanman ganska tydligt läsa att det fanns många tvister rörandevissa vattenrätter uppe i . Bolagen har endast haft deavverkningsrätter som löd på . Av byamän köpte de uppe iHede vissa skogsområden. Därtill skulle de äga rätt att få flotta på flodernaoch utnyttja vattenområdet . Äganderätten kvarstår hoskronan, men nylfianderätten låg kvar hos bygdebefolkningen över huvud taget.För att de människor som bodde i stora Ljusnans dalgång skulle kunna hävda sinnyttjanderätt, förutsatte man att kronan skulle hävda sin äganderätt. Svartviksbolaget i hade tvist med Kungl. Maj:t,men det finns flera domstolsutslag. Det visade sig att häradsrätten gav bolageten del bakslag. Målet gick sedan lill hovrätten och därpå till högstadomstolen. Kronan fick rätt på de olika nyttigheter som bolaget sagt sigförvärva i dom . Samma sak gäller och . Detta bolag haraldrig förvärvat nägon äganderätt och kunde icke göra det; nylfianderätten hadeförbehållits befolkningen. 1 tvist mellan Kungl. Maj:t och kronan samtLjusne-Voxna bolag förklarades att bolagets handlingar genom dom 31 oktober1899 förklarades icke vara gällande.