prot · FV09121 · 1972-12-31 00:00:00 — Enligt Svenska jägareförbundets uppfattning har Ulegalanvändning av snöskoter, vUken skett i skydd av frånvaron av bestämmelser föranvändningen av sådana fordon, inneburit attjärvstammen löper fara att utrotas, att björn- och älgstammen områdesvis hålles på en mycketlåg nivå, samt att oacceptabelt stora uttag göres av stammarna av orre,tjäder och ripa." Detta understryker att det är fler än jag som upplevervissa djurarters tillbakagång med bekymmer. Jakt med tekniska hjälpmedel ärenligt min mening principiellt diskutabel. Vi får uppleva jaktlagutrustade med kortvågsradio, som kan kommunicera med varandra på långa avståndoch som är bUburna på rikt förgrenade väg- och skogsbilvägnät. Enälgs chanser att klara sig från ett sådant jaktlagar klart minimerade. Sättsedan ett sådant jaktlag på snöskoter, t. ex. vid jakt på lodjur, och djuretschanseratt klara sig är ytterst små. Sådanjakt har förekommit och kommer attinträffa igen, med den skrivning som utskottet har framlagt. Över huvud tagetbär det mig emot att använda ordet jakt i detta sammanhang. Slakt är enligt minmening det ord som är mest passande. Till detta bör läggas det faktiska förhållandet att det ärbetydligt lättare att komma djuren inpå Uvet om man färdas med motorfordon.Förklaringen är enkel beträffande de djur som lokaliserar faran med sinaluktorgan. Avgaserna från motorerna förtar vittringen från människan, ochdjuren skyggar inte nämnvärt för avgaser från förbränningsmotorer. Varfördjur skyggar betydligt mindre för motorbuller än för fotsteg eller skidanslätta skrapande mot snön har jag ingen förklaring på. Men att så är faUet kanmånga med mig intyga. Det är, kort sagt, betydligt lättare att komma de vildadjuren inpå livet om man färdas med motorfordon. I många fall, vill jag hävda,är det tämligen lätt. I propositionen 99 fömtskickar departementschefen att hanhar för avsikt att föreslå en skärpning av jaktstadgans bestämmelser omförvaring av vapen m. m. vid färd med snöskoter och annat motordrivet fordon.Ändringen skulle enligt departementschefen vara att jakträttsinnehavare vidfärd även inom jaktområde till och från jaktpass, till skillnad mot vad nugäller, skall förvara vapnet oladdat och i väl tillslutet fodral. Ett direktförbud mot att medföra vapen vid färd med snöskoter finner utskottet aUtförlångtgående och ansluter sig därför tiU vad departementschefen sagt ipropositionen. Jag delar inte den uppfattningen. Bestämmelsen om att manskall förvara vapen i fodral kommer att ha ytterst liten effekt, om den överhuvud taget får någon effekt. Vapnet kommer under alla förhållanden att varamycket lätt att plocka upp ur fodralet, t. o. m. när fordonet är i full gång. Ävenom man stannar fordonet och låter motorn gå på tomgång finns det storamöjligheter att djuret står eUer sitter kvar på sin plats, och jägaren kan dålätt komma i skottillfälle. Endast ett förbud att använda snöskoter vid jaktoch förbud att medföra vapen vid sådan färd kan förväntas ge en positiv effektsom är någonting att tala om. Om utskottets ledamöter i detta sammanhang förlitar sig påjägarnas goda omdöme, vill jag bara erinra om att kategorin jägare inte ärnågon grupp människor som moraliskt sett står över andra grupper eller vilkasomdöme höjer sig över andra människors. Därmed inte något negativt sagt omjägare som grupp - jag kan inom parentes nämna att jag själv tiUhör den gmppen.Jag viU bara ha sagt att bland jägare såväl som i samhället i övrigt finns detmänniskor vUkas omdöme klickar i vissa sammanhang och vilkas moraliskabetänkhgheter varierar. Den stora gmppen är naturligtvis normal i fråga om bådeomdöme och moral. Men ett litet fätal som brister i detta avseende kan åsamkatillräckligt stora skador. Låt mig erinra om att det finns människor som anserdet vara moraliskt försvarbart att jaga rovdjur även när de ärfridlysta - eller rovdjur som är helt fridlysta. Att det finns andra som delar uppfattningen att man bordeinföra förbud att medföra vapen framgår av remissyttrandena överrennärigssak-kunnigas betänkande. Flera av remissinstanserna har förordatförbud att medföra vapen. Dit hör Svenska naturskyddsföreningen.Skogsindustrins samarbetsutskott, fältbiologiska ungdomsförening.Västernorrlands läns jaktvårdsförening. i Norrbottenslän och i anser att jaktstadgan behöver skärpas,och domänverket har samma mening. Jag tycker att med de här tunga remissinstansernasuttalanden som bakgrund skulle det ha funnits anledning att verkligen på allvaröverväga förbud att medföra vapen vid färd med terränggående fordon. Utskottetanser emellertid att det skulle vara alltför långtgående att införa ett Körning i terräng med motordrivet fordon Körning i terräng med motordrivet fordon Men låt mig fråga utskottets talesman: Hur många människor i detta landär det över huvud taget som har någon som helst anledning att medföra vapen vidfärd av detta slag? Ett litet fåtal finns naturligtvis. iHolmgården hävdade att det finns gruvarbetare som har stugor ut iödemarken och som, om ett förbud av det här slaget infördes, skulle varatvungna att bära sina vapen dit ut. Ja, jag ifrågasätter om det finns många somhar sina fritidsstugor ut i terrängen utan att det finns bilväg pånärmare håll. Jag föreställer mig att det är en mycket, mycket hten minoritet.Men låt mig ställa en motfråga: Hur har de här människorna fraktat sina vapenut fömt? Det har gått bra då och det måste gå lika bra i fortsättningen attanvända samma fortskaffningsmedel. Men naturligtvis kan man inte besluta ett idiotstopp förmedförande av vapen - det finns några få människor som behöver ha vapen medsig. Det bör dock finnas rimliga möjligheter att utan alltför stora besvärbevilja dispens för dem som kan visa att de har ett klart behov av dessa. Omjag skall kunna ansluta mig till utskottets skrivning i den här frågan måste niemellertid ge mig åtminstone ett enda skäl till att svensken i allmänhet skallåka omkring i vår natur på snöskoter medförande skjutvapen. Själv kan jag intefinna sådana bärande motiv, men utskottets ledamöter har kanske trängt djuparein i denna fråga än vad jag själv haft förmåga till. Lät mig ställa ytterligare en fråga till utskottetstalesman. Det står i betänkandet: "Utskottet har för sin del inte funnitanledning tUl erinran mot Kungl. Enligt utskottets mening börkunna övervägas om inte skäl finns att ytterligare skärpa jaktstadgans bestämmelseri nu förevarande avseende." Jag har inte kunnat förstå vad utskottetegentligen menar med detta det finns inte klart utsagt. Det synes, när manläser detta, som om det så att säga skulle ligga milt emellan. Jag skulleskämtsamt kunna fråga: Är det meningen att man skall få ha halva bössan medsig? Dessutom vill jag ställa en fråga till . Ochjag kan , fru talman, säga att jag tyvärr finner mig nödsakad att röstaför reservationen i utskottsbetänkandet i vad denna avser punkten 3. Men innanjag är beredd att göra det skulle jag vilja höra en deklaration från herrStrömberg med anledning av att man i reservationens kläm hemstäUer om"sådan ändring i jaktstadgan att vapen ej må medföras vid färd medterrängfordon". Innebär det ett totalstopp? Eller menar reservanten attmöjligheter skall finnas att ge dispens när behov därav föreligger? Om detsenare är innebörden av skrivningen, så är jag beredd att rösta medreservationen. Slutligen vill jag säga att vad riksdag har attta ställning till i denna fråga helt enkelt är omtanken om de vilda djureneller omtanken om "jägarna". Jag sätter citationstecken omkring ordetjägarna, ty att förfölja och avliva djur från snöskoter är enligt min meninginte jakt utan något helt annat. () kort genmäle: i Holmgården tyckte att det varförfärligt atl jag reserverade mig. Ja, jag reserverade mig till förmån för en folkpartimotion.Men har själv en motion, nr 1717, med samma innehåU i sittyrkande som folkpartimotionen. Hur kan då tycka att det är såförfärligt att jag reserverar mig tiU förmån för samma yrkande som herrJohansson själv hade ? Jag står här i kammaren ochförsöker förklara varför jag har reserverat mig till förmån för min motion;i Holmgården förklarar varför han inte står kvar på ståndpunkterhan hade , när han skrev motionen. Beträffande frågan om gevären har svaratmycket bättre än jag kan göra, därför skall jag lämna den frågan därhän. Jag vUl betona att det aldrig i något yrkande som jagtagit del av i de motioner som väckts i detta ärende har föreslagits införandeav totalförbud mot nöjesåkning med snöskoter. Däremot har det i flera yrkandenföreslagits att sådan nöjesåkning skaU hänvisas tiU särskUda områden ochsärskUda leder. Sedan bad mig att nämna något exempel därdet kan uppstå markskador av körning med snöskotrar. Då skaU jag be att få läsaupp några rader ur propositionen 99, s. 14. Där sägs om ochdomänverket - som jag anser vara sakkunniga organ - följande;"och domänverket anser det vara en allvarlig brist att desakkunniga inte går in på frågans jordbmks- och skogsbruksaspekter. Denöverhängande risken för skadeverkningar på skogsbruket och höstsådda grödor böruppmärksammas. EnUgt är ett generellt förbud för trafik inedmotorfordon i terrängen från skogUg synpunkt klart att föredra." Slutligen frågade mig om vapnen ochdispensmöjligheterna för dem. Jag vUl svara att självklart skall man medgedispens. Det finns ju människor som av olika skäl måste ha vapen med sig. Vihar i motionen talat om samer, men det finns säkert också andra, t. ex. pohseroch andra människor som är ute i tjänsteärenden av olika slag, och självfaUetskaU det finnas dispensmöjligheter för dem att ta med ett vapen. Körning i terräng med motordrivet fordon HerrJOHANSSON i Holmgården (c) kort genmäle: Låt mig först säga att jag har htet svårt attförstå resonemang. I den första delen av var det en alldeles överväldigande respekt han hade för snöskotrarnaoch snöskoterförarna. Det hände ingenting och kunde över huvud taget inte händanågonting i samband med snöskoterfärder. Men när sedan kom tillfrågan om gevären och om de skulle få medföras ja, då var riskerna alldelesenorma! ägnade en stor del av sitt anförande till att tala om denjakt som han menade ändå förekom från snöskotrarna - även om han inte villeanvända benämningen jägare i sammanhanget. Jag viU minnas att det var kringutskottets skrivning ställde frågan om utskottsmajoritetensmening när det gällde vapens medhavande. Vi har i princip sagt att vi inte harnågonting emot en ytterligare skärpning i det förslag som det har uppgivits attKungl. Maj:t skall framlägga. Vi har lämnat den anvisningen, men vi har intevelat vara med om ett totalförbud. 10 protokoll 1972. Körning i terräng med motordrivet fordon gjorde ett stort nummer av att jag uppgavatt det finns gruvarbetare som har sina stugor ut i terrängen. Hanmenade att man rimhgen bör kunna åka bil på någon väg. Jag förstår att herrLindberg aldrig har varit i och inte vet att vägen slutar där. Tyvärr ärdet på det sättet att många får lov att ta sig fram i terrängen. Det är klartatt de har kunnat göra det förut också. Men kan de göra det på ett bekvämaresätt, och jag kan för min del inte missunna dem detta. Jag förvånar mig över reservation därför,att när han räknat upp alla undantag som han är vilhg att vara med om för demsom använder skotern i nyttotrafik, för dem som använder den för sitt nöje,osv. då hamnar han på samma nivå som utskottsmajoriteten i sin skrivning. Motden bakgrunden finns det all anledning att vara förvånad över reservationen. Jag förstår att inte hörde vad jag lästeupp ur vår motion. Vi säger i motionen klart ifrån att vi hälsar medtillfredsställelse att nyttotrafiken enhgt lagförslaget skaU lämnas opåverkad istörsta möjUga utsträckning och att förbudet inte är något totalförbud utanbara ett förbud mot trafik i vissa områden. Detta uttalade vi i vår motion, ochdet har vi sedan modifierat en aning mot den bakgmnd som jag här tecknade, bl.a. med hänsyn tiU terrängtrafikkungörelsen. HerrLINDBERG (s) kort genmäle; Jag frågade inte var skador kanuppstå eller hur de kan uppstå, utan jag frågade: Var har sådana dokumenteradeskador uppstått? Jag har nämligen rätt mycket att göra med skogsbruket, och jaghar ännu inte hört någon representant för skogsbruket hävda att snöskoternorsakat några stora skador på planteringarna. Och de brukar min själ kunna talaom när det är någonting som skadar planteringarna! Det är lätt att säga attskador kan uppstå, men man bör väl dokumentera i vilken omfattning de har uppstått,innan man gör något större nummer av det. Till i Holmgården skulle jag vilja säga attjag har varit i och vet att vägen slutar där. Däremot vet jag inte hurmånga gruvarbetare i som har sina stugor ifrån väg. Jag trorfortfarande att det är ytterst få som har sina stugor så långt ute i terrängen. sade att jag var inkonsekvent i mittresonemang. Vad jag pratade om i inledningen var snöskoterns skadeverkan pånaturen, på terrängen. Men jag kan också låta resonemanget innefattaskadeverkan på djurhvet. Snöskotern i sig själv förorsakar inga skador pådjurlivet. Det är först när man sätter en människa på den som den kan förorsakanågra skador. Jag sade i mitt anförande att det är bekymmersamt att det finnsmänniskor som systematiskt förföljer djur från snöskoter. Men det blir verkhgtbekymmersamt när man sätter vapen i händerna på personer, vilkas omdöme intesträcker sig längre än att de använder snöskotern till att ge sig ut på jakt.Det var det jag pratade om, . Jag finner det inte ett dugg merakonsekvent att som talesman för jordbmksutskottet sägeratt vi fortfarande skaU tillåta folk att köra omkring i terrängen med jaktvapenpå sina fordon men att vi skall besluta att den som skjuter frånsnöskoter skall Nr 121 fråntas sitt fordon. Jag tycker att det finns anledning att man genom ett den förbud mot att medföra vapen inte lockar någon in i den frestelsen. Den debatt som hittUls förts är ett bevis förhur beklaghgt det är att det dröjt så länge innan statsmakterna införtbestämmelser för reglering av snöskotertrafiken. Frågan har tidigare behandlatsi , och det är bara att beklaga att regeringen inte förut haftmöjlighet eller intresse att ta ett initiativ. Vi får emellertid vara tacksammaför att detta förslag nu föreligger. Denna försening gör att frågan, som jag ser det, nu måstehanteras på ett något annat sätt än vad som hade varit möjligt om regeringenvarit ute i mer god tid. Det finns nu i landet 20 000-25 000 snöskotrar-uppgifterna varierar något. Avsaknaden av bestämmelser för snöskotertrafikenhar medfört att det på vissa håU i landet uppstått både lokala olägenheter ocholägenheter ur aUmän naturvårdssynpunkt. VisserUgen är vårt pohtiskahandhngsutrymme teoretiskt helt obegränsat, men som jag ser det måste vi rentpraktiskt ta hänsyn tiU vad som är administrativt möjligt att genomföra. Propositionen föreslår en ramlagstiftning som gerlänsstyrelserna möjligheter att ingripa och reglera trafiken med snöskoter inomrespektive område. Rent logiskt kan man säga att snöskotertrafik med dennalagstiftning blir i princip tUlåten men att myndigheterna har möjlighet attinföra restriktioner. I en rad motioner har föreslagits att man skuUe gå denmotsatta vägen och införa ett totalförbud mot snöskotertrafik men attmyndigheterna skulle kunna ge dispens för nyttotrafik eller annan trafik somsamhället inte har någon anledning att reagera mot. I den situation som vi nu hamnat i - med det stora antaletsnöskotrar har jag anslutit mig tUl jordbruksministerns principiellauppläggning. Jag tror nämhgen att det är enda sättet att inom rimlig tidadministrativt klara problemet. Det är möjligt att man, som det sagts idebatten, kunde tänka sig vissa generella dispenser. Men jag tror att det ändåskulle bli nödvändigt att medgiva enskilda dispenser, och det gör att manriskerar att få ett oändUgt antal enskUda dispensärenden. Huvudparten avsnöskotrarna finns i de fyra nordUgaste länen. Det blev alltså länsstyrelsernai dessa län som skuUe få dessa dispensärenden, och det blev för dem en kanske näranog omöjlig uppgift att klara ärendena. sade att jordbruksutskottets ledamötertraskade patrullo bakom regeringen och var osjälvständiga. Det är ingalunda såatt vi traskat patrullo bakom regeringen, utan vi har ju föreslagit en principiellförändring i förhåUande tUl propositionsförslaget. Utskottet föreslår nämhgenatt lagen skall göras tidsbegränsad och gälla tiU utgången av . Detinnebär ju en väsentUg skillnad i förhållande tiU propositionen som föreslår enpermanent lag enligt vUken myndigheterna skulle ha att ingripa. Om utskottetshemstäUan bifalles får vi sålunda en tidsbestämd lag. Bakgrunden till denföreslagna begränsningen av lagens giltighetstid är att utskottet önskar att Kungl. Kömingi terräng med motordrivet fordon Kömingi terräng med motordrivet fordon treårsperioduppmärksammar vissa ting som utskottet pekat på i sitt utlåtande. Finessen meddetta vUl jag säga är att de ohka myndigheter som har att handha denna laggenom tidsbegränsningen får en verklig press på sig att se tUl attövervakningen och begränsningen av den snöskotertrafik man vill undvika blireffektiv. har myndigheterna ett latent hot över sig. För det förstalöper man risken att bh kritiserad och för det andra finns det när tidsperiodengått ut möjligheter för riksdag och regering att ta initiativ. Bland de saker som regeringen nu har att ta särskild hänsyntill viU jag framhålla den aviseradeterrängtrafikkungörelsen, som vi i ännu inte vet någonting om mensom vi givetvis hoppas en hel del av. I och med att det skapas vissabehörighetsregler för framförande av snöskoter och andra motordrivnaterrängfordon förmodar jag att man kan komma till rätta med en del avomdömeslösheten i nöjestrafiken. Även vad utskottet har sagt om ändringar i jaktstadgananser jag vara rätt väsentligt. Ingen av oss här i kammaren accepterar väl attjakt på vUda djur bedrivs med motorfordon. Det strider helt och hållet mot deprinciper vi har i detta land. I det fallet kan jag rent känslomässigt heltinstämma med . Att stifta lagar kan man göra, men vad som ärväsentligt är att se tUl att man har rimliga möjligheter att kontrolleralagarnas efterlevnad. Då kan det sägas att det på de stora områden det är frågaom är ganska svårt att kontrollera huruvida vapnen är förvarade i fodraloladdade. Det kanske är lika svårt som att kontrollera humvida man har vapenmed sig eller ej. Men i princip är det förbjudet att idka jakt frånmotorfordon. Med det förslag som jordbruksutskottet kommertill rUcsdagen med och som innebär att motorfordon som används i samband medolaga jakt kan förklaras förverkat till kronan måste detta verkligen bh detabsolut återhåUande momentet när det gäUer att komma tiU rätta med denna formav s. k. jakt. Även om vi i annat fall inför en mycket rigorös och nära nog ovUlkorligbestämmelse att man inte får ha vapen med sig i en snöskoter, så ärövervakningsproblemet som jag sade förut - av praktiska skäl verkligensvårbemästrat. Ytterligare en sak vill jag anföra i anslutning till detsärskilda yttrande som finns fogat till utskottets betänkande, nämligen då detgäller aUemansrätten. Detta är ju dock en fråga som i allra högsta grad harberöringspunkter med den aUemansrätt vi har i detta land. Låt mig då tiU enbörjan deklarera att jag är en vän av allemansrätten och är verkligtintresserad av att vi har sådana bestämmelser och sådan upplysning attallemansrätten i detta land i fortsättningen kommer att handhas på ett sådantsätt att vi kan behålla den. Vi vet att i det faUet är en ganska uniknation. Denna proposition tar upp frågan om att reglerasnöskotertrafiken huvudsakligen från naturvårdssynpunkter, men man kan även taupp frågan från andra synpunkter. Jag anser kanske t. o. m. att man inte kan sedenna fråga isolerad, enbart från naturskyddssynpunkt. Utskottet har faktisktpresterat en skrivning, vari framhålls att "allemansrätten inte utan vidare innebär rätt att med snöskoter eller annat motorfordon färdas iterrängen på annans mark". Det är i och för sig bara ett konstaterande avnuvarande regler med vad som innefattas i gällande sedvanerätt. Men jag troratt det är utomordentligt värdefullt att utskottet har sagt detta, därför attdet i vissa kretsar har blivit en glidning i fråga om allemansrättsbegreppet.Man menar att snöskotrar skulle vara jämförbara med exempelvis skidåkning. Jagvill för min del tolka utskottets skrivning så, att man inte accepterar dennaglidning i praxis som har varit på väg. För min egen del skulle jag vilja sägaatt allemansrätten, som även kan vara aktuell i åtskilliga andra sammanhang ochsom har diskuterats i oändligt , är en i och för sigmycket svårbemästrad och aUdeles specieU fråga, eftersom allemansrätten juinte finns juridiskt definierad någonstans - aUemansrätten är ju vad som finnskvar av gammal sedvanerätt, sedan man har tagit hänsyn tUl de lagligainskränkningar som kan gälla i det ena eller andra avseendet. Med den utveckling vi har haft här och detta gäller intebara snöskotertrafiken, utan även den ökade motoriserade rörligheten över huvudtaget måste samhället enligt min mening ingripa på ett ellerannat sätt. Min uppfattning är att det icke är förenligt med allemansrätten attfärdas med snöskoter eller annat motordrivet fordon över annans mark annat än ivissa fall det finns ju gamla sedvaneregler som säger att man i vissa lägenhar rätt att taga väg över annans mark osv. Men även om utskottet icke hargjort någon beställning i det här betänkandet, kan det tänkas kommabeställningar på andra sätt. Jag skulle vilja ställa en fråga till jordbruksministern,som sitter i kammaren, om han är beredd att, om så erfordras vi får juvissa erfarenheter av denna lagstiftning eventuellt föranstaltaom tUlsättande av en utredning för att se över allemansrättens bestämmelser isamband med motordrivna fordon, icke i och för sig i avsikt att göra någradirekta inskränkningar i allemansrätten det är inte det som är huvudsaken men för att se tUl att den enskUda rättssäkerheten och naturvårdssynpunkternablir tillräckhgt beaktade i dessa sammanhang. Med detta, fru talman, vill även jag yrka bifall tiUutskottets hemställan och betona att betänkandet är något av en kompromissgenom att man har gjort lagen tidsbegränsad. Låt vara att alla inte är nöjdamed den kompromiss som man har försökt åstadkomma, men vi har inte velat göranågonting som inte är hållbart, och vi har i största möjliga utsträckning ävenförsökt ta hänsyn tUl den verkUghet som råder . Köming i terräng med motordrivet fordon Det är för mig inte svårt att acceptera denkompromiss som jordbruksutskottet har kommit fram tUl, nämligen att lagen skaUvara tidsbegränsad. Även om lagen hade antagits som permanent, hade riksdagenvarit suverän att föreslå en ändring om så hade ansetts behövligt. Jag haralltså ingenting som helst emot en kompromiss. Först ber jag att få säga några ord om jaktstadgan.Riksdagen har givit regeringen fullmakt att ändra denna. Jag ansåg attremissmyndigheterna hade rätt starka skäl för att man gjorde något i det häravseendet. Därför kommer jag också att ändra jaktstadgan. Köming i terräng med motordrivet fordon Jag blev en smula orolig över den förklaring herrStrömberg gav om innebörden av hans reservation. Även om regeringen självbestämmer i fråga om jaktstadgan, är det klart att man inte vill nonchalera ettbeslut som fattar. skulle alltså göra ett uttalande omdenna reservation bifalles. sade att det är klart, att det intefår vara något idiotstopp. a. skulle samerna självfallet få ha vapen medsig. Det gör mig litet bekymrad att vi skall ha en jaktstadga som förbjudervapeninnehav vid färd med snöskoter men påbjuder generella undantag för storagrupper, kanske för dem som mest använder snöskoter. Jag har htet svårt attförstå att vi skaU göra omfattande undantag och bevilja vidlyftiga dispenserfrån en jaktstadga som innebär förbud. Låt mig, fru talman, påpeka att en proposition sällan möttså mycken ovederhäftighet som denna. Det finns i vårt land ett glädjande stortnatur- och mUjövårdsintresse. Detta Intresse har utnytfiats, och man har gjortuttalanden om detta förslag, vilka varit grovt vilseledande.