prot · FV09130 · 1972-12-31 00:00:00 — Men det värsta tycker jag är den jämna strömmenav glättade och ytliga underhållningsprogram, hela det beskäftiga och ytliga"kvällsöppetskvalande" som öses över oss på ett synnerligenoprofessionellt sätt, program där 27 debattörer skaU klara av en komphceradsamhällsfråga under ledning av en utfrågare som anser sigkompetent att uttala sig om alla problem. Trender av den typen i programgiventror jag är förödande för ställning, för att nu intetala om den kändiskult, som nästan antar religionssurrogatets former, och somSveriges Radio själv ägnar sig åt. Sedan jag har uttalat den här aUmänna sucken och det kanman väl få göra i radionämnden - vill jag säga att jag tror mot slutet av den här avtalsperioden har anledning att sätta sig ner ochfundera över hela det system vi har. Jag är inte någon vän av monopolet - jagskall dock inte nu ta upp någon diskussion om den saken och jag konstateraratt det argument som en gång har använts, att ett monopolsystem i siggaranterar programkvalitet, aUtmera sällan åberopas. Det är uppenbart att detinte finns någon kvalitetsgaranti inbyggd i ett monopolsystem, och det ärdärför själv måste arbeta med de här frågorna. Får jag allra sist säga att ett av de mest olustiga inslagjag noterat i det här sammanhanget är den förföljelse som nusker mot styrelsemedlemmar i och ledamöter i radionämnden somhar uppfattningar i dessa frågor. utsätts för helt oberättigadepåhopp. Hans uppgift som styrelseledamot är ju att ha uppfattningar omverksamheten. Jag har koUeger i radionämnden som tillhör Författarföreningenoch måste föra en alldeles orimlig kamp mot andra medlemmar, som hävdar attförfattare inte får tillhöra radionämnden och inte får ha uppfattningar idessa frågor. Då glömmer man att hela det nuvarande monopol vi harbygger på den granskningsfunktion som radionämnden har. Där gör författarna inämnden en ovärderlig insats som bevakare av det fria ordet. Det är trist attse att deras kritiker, som också menar sig tala för det fria ordet, i självaverket arbetar i motsatt riktning. Ang. avtalet mellan staten och Ang. avtalet mellan staten och HerrTURESSON (m): Utbildningsministern sade: Om Radiointe vUl rätta sig efter radionämndens beslut, då sviktar grunden för avtaletmellan staten och . Jag har inte gjort gäUande att densituationen är för handen. Jag har i min interpellation ställt frågan tillUtbUdningsministern om det enligt hans mening finns skäl att aktualisera entiUämpning av 19 § i avtalet. Jag får emellertid nu säga att det åtminstoneföreligger snudd på en sådan aktualisering. Detta kan jag säga på grundval av denbedömning jag kunnat göra genom att gå igenom ett stort antal av radionämndensprotokoll och de reaktioner dessa medfört på och än mera sedanjag hört berätta om radiochefens uppfattning sådan denna nyhgenkommit tiU uttryck i fråga om förhållandet mellan radionämnden och SverigesRadio. Radiochefen har där gjort ett mycket uppseendeväckande uttalande, ochdet innebär att det enligt min mening är snudd på att grunden för avtaletsviktar. Det är klart att detta är fråga om en bedömning, där mankan ha subjektiva uppfattningar, och det är närmast för att få höra utbUdningsministernsuppfattning som jag ställt min interpellation, och jag har fått svaret. Utbildningsministern var litet bekymrad över den fråga jagi slutet av mitt anförande berörde, nämligen radiostyrelsens stäUning tiUriksdagen. Jag sade ordagrant: "Som utvecklingen blivit kan man nuifrågasätta om inte styrelse bör vara ansvarig inför riksdagenoch också väljas av ." Det är alltså en tanke som det kan finnasskäl att överväga utan att man fördenskull har tagit ställning tUl den. Om manskulle gå in för en sådan linje, är jag medveten om att man därmed skulle förain en helt ny princip. Jag är nu inte beredd att förorda en sådan, men vi måstehär i diskutera alla tänkbara möjligheter för att få en bättreordning på både programverksamhetens kvalitet och saklighet än vi förnärvarande har. Jag vill bara ytterligare kommentera vad herrWikström var inne på i sitt senaste inlägg. En av avsikterna medmonopolföretaget är att man icke av kommersiella skäl skall behöva i varjehänseende satsa på de stora lyssnarskarorna. Man skall ha möjligheter attvariera programverksamheten genom det licenssystem vi har. Naturligtvis är detolyckligt om man bhr så fången av tittarsiffror att man hamnar på ungefär sammaprogramval trots de gynnsammare förutsättningar som vårt nuvarande system har. Med detta inlägg har jag bara velat peka på att detlicensfinansierade systemet ändå har stora principiella fördelar jämfört medett reklamfi-nansierat. Överläggningen var härmed slutad. de s. k. samskapsskolorna Herr utbildningsministern ordet för att besvara () framstäUdainterpellation, nr 206, och anförde: har frågat mig dels hur denvidare utvärderingen av undervisningen i samskapsskolorna kommer att utformasoch redovisas, dels om jag anser det riktigt att på nuvarande stadium fortsättabyggandet av samskapsskolor. Erfarenheterna av öppna skolor - under vilken beteckningman brukar inrymma även de s. k. samskapsskolorna - är ännu begränsade. De harinte varit i bruk i så . Skolorna är också tämligen olika varandra. Vidsidan av det successiva insamlandet av erfarenheter - ett exempel härpå är denskrift som vissa lärarorganisationer i utgett - pågår också en systematiskutvärdering. Denna bedrivs gemensamt av och iMalmö. andra fråga berör frågan om kommunernas rättatt själva besluta över sina skolangelägenheter. Tanken på de öppna skolornahar sin grund i syftet att dels förbUliga skolbyggandet, dels tillämpa vissapedagogiska principer. Även om skolorna är tämligen oUka varandra kännetecknasde i av bl. a. följande: Den totala nettogolvytan i en öppen skola överensstämmermed den traditionella skolans men är disponerad på ett annat sätt. Det centrala utrymmet är en studiehall, där läromedel avolika slag finns för användning i studiehallen eller i angränsande rum. Studiehallen har åstadkommits genom sammanläggning av bokrumoch grupprum och viss klassrums- och ämnesmmsyta. För låg- och mellanstadiernahar därför kravet på det egna klassrummet övergetts. En lokal för information i större grupp - informationssal- har åstadkommits genom besparing i övriga ytor. Korridorutrymmena har minskats ner så långtbrandskyddsbestämmelserna det medger och byggts in i arbetsytorna. För att tillgodose kommunernas behov av hjälp ochanvisningar i diskussionen om och planeringen av öppna skolor harskolöverstyrelsen utfärdat provisoriska alternativa lokalnormer, som gällerparaUellt med de tidigare utfärdade men ännu alltjämt gällande lokalnormernaför grundskola. Dessa provisoriska alternativa lokalnormer upptar samma nettogolvytasom de vanliga normerna och medför alltså ingen fördyring för kommun ellerstat. Jag vill avslutningsvis framhålla att frågan omutformningen av skollokalerna i en kommun väsentligen är en kommunalangelägenhet. Det är givetvis vidare angeläget att man söker nå fram tilllokallösningar som förenar kravet på god hushållning med befintliga resursermed en pedagogiskt sett god utformning. Ang. de s. k. samskapsskolorna FruSUNDBERG (m): Jag ber att få tacka utbildningsministern försvaret på mina tvä frågor. Inledningsvis skuUe jag nog vilja säga attutbildningsministern besvarat halva den första frågan, medan den andrafortfarande Ang. de s. k. samskapsskolorna Experimentet med de öppna skolorna pågår för fullt. Det ärett experiment av mycket stor betydelse, inte minst för elever och lärare viddessa skolor. För elevernas vidkommande kommer verkningarna av att ha gått i ensådan skola att i vissa fall sträcka sig över hela deras framtid. Låt mig också från början säga att jag i viss mån ärkritisk mot skolorna som sådana, men den kritiken väger som en fjäder jämförtmed den kritik jag vill rikta mot de ansvariga, utbildningsministern ochskolöverstyrelsen, för deras agerande i samband med att experimentet pågår. Jag är medveten om att pedagogik på intet sätt får vara enstatisk vetenskap. Läroplaner förändras, och det sker också stora förändringarinom pedagogiken. Vi behöver bara följa arbetet i en av dagens vanliga skoloroch jämföra det med arbetet i vår egen skola för att få klartför oss att mycket har skett. Skillnaden mellan en öppen skola och en vanlig skola äremellertid ännu mycket större än den skillnad som en vanlig skola uppvisarmellan t. ex. . Här har man skapat ett skolbyggnadssystem medsikte på en framtid, om vilken man intet vet. Vissa röster har i samband med samskapsskoldebattenfört fram åsikter om att vi kanske inte behöver några skolbyggnaderalls, en televisionsmast skaU "serva undervisningsprocessen",mottagande budskap från hela världen. Det är mycket bra med visioner, men det är alltid synd omvisionernas offer. De öppna skolorna har också sina offer, och de är eleverna,som är offer på kunskapens altare. Min huvudsakliga kritik riktas mot att manfrån departementets sida inte har velat bry sig om i vilken mån några av dessatusentals samskapsskolelever offras för ett byggnadstänkande styrt avekonomiska och kvasisociala hänsyn. Jag ställde frågan: Hur kommer utvärderingen avundervisningen i samskapsskolorna att utformas och redovisas? Svaret frånutbildningsministern blev att vid sidan av det successiva insamlandet averfarenheter pågår också en systematisk utvärdering som bedrivs gemensamt avskolöverstyrelsen och . Men hur kommer den här systematiska utvärderingen attutformas. Det var det min fråga gällde. Och hur kommer den att redovisas? Jagfinner dessa frågor mycket betydelsefulla, därför att jag blev kolossalt häpen,när jag tog del av i skrift om de öppna skolorna iMalmöregionen. De slutsatser som där dras för de idémässiga utgångspunkternaför analysen av de öppna skolorna består av sju punkter. Skolan skallsom en "ram för demokratiska samlevnads- och samarbetsformer, förrekreation och avkoppling, för varierande intresseinriktade aktiviteter".De andra sex punkterna nämner heller icke ett ord om skolans funktion somkunskapsmeddelare. Visst kan vi bygga skolor med storastudiehallar, vi kan bygga fönsterlösa skolor, begränsa antalet klassrum hurmycket som helst, skapa samarbetsgrupper och scener för dramatik, men vi kaninte fortsätta göra det, om vi inte så länge kravet finns i läroplanen på atteleverna skall inhämta kunskaper också undersöker effektivi- När jag frågade utbildningsministern om utformningen avutvärderingen, så ville jag också väldigt gärna veta, om sådana undersökningarplaneras. Av det material jag haft tillgång till angåendesamskapsskolor finns det mycket skrivet om integration och samarbete ochaktiviteter av olika slag. Det finns också åtskilligt om ökande otrygghet, omhur förtvivlat lågstadieelever i vissa fall upplever att inte ha tillgång tillklassrum och bänk, om elever som får krypa ner på golvet i sin hörna med sinlärare för att försöka få litet ro, om ökande svårigheter i koncentration, närman är omgiven av larmande grupper från olika håll, ett larm som ingavikskärmar kan tysta ner. Närvarokontrollen har också till ytterlighetförsvårats, och frånvaron är efter de bedömningar man ser sig i stånd att görastörre än i vanliga skolor, och detta i när den otillbörhgaskolfrånvaron redan annars är ett stort problem. Jag skuUe, fru talman, kunna fortsätta uppräkningen, menhuvudorsaken till att jag ställde interpellationen var ju att jag ville hareda på hur värderingen av de här skolorna kommer att ske. Det kan ju inte vara främmande för statsrådet attvi från vår sida tryckt på den här delen av skolans verksamhet, nämligen attmeddela undervisning. Vi har gjort detta mot bakgrund av de ökande klagomålangående själva undervisningens kvalitet som kommer från lärare ochgymnasieinspektörer och från högre utbildningsanstalter av olika slag. Men den moderna undervisningen lägger större vikt vid densociala fostran det är det argument vi har fått nöja oss med. Här finns, frutalman, ett utveckhngsexperiment i gång som helt bygger på den sociala fostran,samarbete, rekreation och avkoppling. Har man då lyckats med det åtminstone? Äreleverna mer positiva till skolgången som sådan -kan utbildningsministern svarapå det? Har man mindre problem med skolk, ordning, mobbing än i andra skolor?Om man nu helhjärtat satsar på sådana undersökningar, hur kommer då dessaresultat att redovisas? Bhr det en debatt om utformningen av våra skolor? Statsrådet säger att min fråga rörande spörsmåletom man skall fortsätta bygga sådana skolor är en angelägenhet, ochgivetvis är det riktigt. Men det saknar väl ändå inte betydelse vad landetsutbildningsminister tycker? har ju utfärdat de provisoriskaalternativa lokalnormer som gäller parallellt med de tidigare utfärdade menännu alltjämt gällande lokalnormerna för enligt statsrådets svar.Vad menas för resten med "ännu aUtjämt gällande"? Är det meningen attdessa provisoriska normer skall bli de enda gällande och att de öppna skolornaskall tvångsinföras i hela landet? För större bestämmanderätt finnsinte än att kommunen så vackert får rätta sig efter de byggnadsnormer somskolöverstyrelsen har fastställt. Jag vill alltså gärna upprepa min fråga: Tycker statsrådetatt det är riktigt att byggandet får fortsätta mot bakgrund av det utvärderingsmaterialsom nu finns? Jag vill också i det sammanhanget erinra om att när de förstasamskapsskolorna kom till var orsaken att man skulle kraftigt förbilligaskolbyggandet. Vi hade särskilt nere i en mycket stor brist påskollokaler i samband med införandet av och Ang. de s. k. samskapsskolorna Ang. de s. k. samskapsskolorna det nyagymnasiet, och man såg detta som en väg att förbiUiga själva skolbyggandet. kommer helt riktigt fram i utbildningsministerns svaratt de här skolorna inte ställer sig dyrare. Den allmänna uppfattningen är välatt något förbiUigande har de definitivt inte medfört. Däremot har de i mångafaU blivit betydligt dyrare, eftersom man under arbetets gång har känt sigtvungen att förändra byggnadsplanen, att utöka de slutna delarna, dvs. attbygga fler klassrum. Det har man gjort inte minst mot bakgrund av ensynnerligen stark föräldraopinion beträffande de här skolorna. Statsrådet vet antagligen lika väl som jag attHem och skolaföreningar och föräldrar särskilt opponerat sig mot indragningenav klassrum. Jag förstår dem. Dagens stora skolor utgör i sig själva enskrämmande miljö för många av lågstadiets elever. Vi gör aUt vad vi kan för attde inte skall behöva byta lärare, men jag ser det nog som ytterligt väsentligtatt vi ser till att de kan erbjudas den hemkänsla som en bestämd plats i ettbestämt rum kan ge. Jag har en känsla av att liksom ien tidigare debatt något överskattar det personliga inflytande jag haröver utvecklingen på skolans område. Jag skaU emellertid på en punkt svara positivt på fruSundbergs fråga: Några planer på att öppna skolor skulle tvångsvis genomförasfinns inte. Så till vida har jag naturhgtvis ett inflytande, att teoretisktsett skulle ett sådant påbud kunna utgå, men vi har självfallet inte enssnuddat vid en sådan tanke. UtveckUngen pä skolans område skall enligt min mening gå irakt motsatt riktning; vi skall ge mera inflytande till de lokalaskolstyrelserna. Men vi skall inte stanna vid den nivån utan gå vidare och geelever, lärare och övriga grupper av anställda möjlighet att vara med och intebara diskutera utan även besluta över viktiga skolfunktioner. Detta gäller.självfallet också i ett så viktigt sammanhang som vid tillkomsten av en skola.Det har säkerligen i det avseendet förekommit brister ute i kommunerna. Man harinte utnyttjat den tillgång det innebär att tillvarata den samlade erfarenhetsom lärarna har av undervisningen och dess problem. Om man skall ge sig in på något så radikalt nytt som deöppna skolorna, är det särskilt viktigt att de som skall arbeta inom dessa nyaskolor om möjligt får vara med på ett mycket tidigt stadium. Ett sådantprincipiellt uttalande vill jag gärna göra. Även om det är kommunerna som skallbesluta över skolornas utseende, med denna kontakt med de anställda ocheleverna etc, är vi från centralt håll intresserade av hur sådana här projektfungerar i verkligheten. Som jag har sagt i mitt svar försökerskolöverstyrelsen i samarbete med i få fram metoder för enutvärdering av dessa skolor. Eftersom en sådan här verksamhet förutom i Malmöbedrivs även i , i och i utgår jag från attskolöverstyrelsen genom nära kontakter följer verksamheten vid skolorna och pådet sättet får en klarare bild av i vilken utsträckningundervisningen vid dessa skolor bättre eller sämre fyUer de pedagogiska kraven.Skolöverstyrelsen har även med ett sådant mer decentraliserat system kvar sinviktiga pedagogiska granskningsfunktion. Jag tror att jag med dessa ord har svarat på . För att helt tillfredsställa önskemål kunde mannaturligtvis gå ett steg längre och helt enkelt tillsätta en central utredning,som skulle granska verksamheten vid samskapsskolorna, skaffa sig en uppfattningom dem och därefter utfärda en rekommendation; i varje fall skulle det vara enförutsättning för att jag skulle vilja utfärda en rekommendation i den enaeller den andra riktningen. En annan och väl så effektiv väg är att de somdagligen arbetar med dessa problem i kontakt med forskarna försöker komma framtill en ståndpunkt. Min personliga kontakt med de öppna skolorna inskränkersig till skolbesök, då jag har träffat lärare och elever och också kunnat besebyggnaderna. Mitt intryck är att meningarna är rätt delade. Det finns de som ärvåldsamt entusiastiska över systemet och säger att det fungerar långt bättre ände traditionellt byggda skolorna; de skulle aldrig kunna tänka sig att gåtiUbaka till en sådan skola. Men det finns också en reaktion från lärarnas sidasom innebär att man är skeptisk och menar att teorierna har tUlämpats förextremt och att man måste finna varianter på den öppna verksamheten för att denskall bU bra i praktiken. Utbildningsministerns och mina erfarenheterfrån person-hga kontakter med de öppna skolorna är helt likartade. Jag harockså varit där, och jag har hört både utomordentligt entusiastiska och mycketkritiska uttalanden. Därtill har jag kommit i kontakt med åtskilliga föräldrarbosatta i kommuner där en utbyggnad av skolväsendet skall ske i form avtillskapandet av nya samskapsskolor. Föräldraopinionen har i de fallen mångagånger varit mycket stark, så stark att man t. o. m. lär ha kunnat påverkautformningen i slutskedet. Det intressanta var utbildningsministerns uttalande attjag kanske något överskattade utbildningsministerns möjlighet att agera i dessafrågor. Nej, det gör jag inte. Jag vill nämligen se denna fråga mot bakgrundenav statsrådet agerande när det gäller t. ex. alternativa skolor, som viskall debattera något . Under åberopande av att läroplanen till varjepris skall följas anser man att man kan testa vissa regler i skolorna. Sammaförhållande gäller den debatt som har förevarit om de mycket små skolornas rättatt i glesbygder existera vidare. Man kan hitta flera sådana områden därskolöverstyrelsen och får vara så att sägautslagsgivande instans. Det går inte att komma ifrån att utformningen av våraskolor är en angelägenhet, men uppföljningen av läroplanen ärutbildningsministerns yttersta angelägenhet. Jag har icke sett attdet har gjorts undersökningar för att mäta i vilken mån läroplanens krav på attskolan skall överföra kunskaper till eleverna har uppfyllts. Men när det gällerde privata eUer de alternativa skolorna har det sagts att de intefyller kravet pä objektiv, saklig och allsidig belysning i undervisningen osv. Ang. de s. k. samskapsskolorna 3 protokoll 1972. Ang. möjligheterna att driva enskilda skolor Jag håller med om kravet på objektivitet och saklighet imånga fall, men jag anser också att vi måste ställa kravet att en utbildningskall ge kunskaper och att departementet beträffande varje form av skola detmå gälla den lokala planeringen eller skolans storlek, där departementet ocksåhar en del att säga till om måste kontrollera att inte utformningen av skolanmotverkar läroplanens krav. Vad jag hade velat få besked om i svaret statsrådetssvar var tveksamt var om man planerar en utvärdering av skolans undervisningseffektivitet.Jag kan helt hålla med om att det enda sättet att klara av en sådan här frågaär att vi får en utredning om detta nya skolsystem i ett större sammanhang. Menkvar står kravet på att föräldrar och riksdag har rätt att få reda på om dessaskolor, som vi bygger fler och fler av, fyller kravet på att meddela entillfredsställande undervisning, eller om elever från dessa skolor bUrhandikappade när de kommer till gymnasiet. Enligt instruktionen till skolöverstyrelsenåvilar det verket att följa den fråga, som ställde. Jagförutsätter att när det gäller en ny skolform fortlöpandegör sig underrättad om att de pedagogiska kraven verkligen uppfylls. Jag har kommit fram till att ett ingripande från departementetssida mot den nya utformningen av skolbyggnaderna inte vore lämpligt. Det finnstrots allt så många positiva lärar- och elevuttalanden om denna nya skola bör få fortsätta att arbeta med den och försöka finna den form som passar.Det är inte säkert att en viss given form är den lämpligaste i alla kommuner ilandet, utan det kan kanske vara lämpligt med vissa variationer. Menverksamheten bör få fortsätta och då under mycket nära kontakt mellan denberörda kommunen och , som har ett övergripande ansvar attfölja det pedagogiska utfallet vid våra ohka skolor och framför allt där manprövar nya metoder. Överläggningenvar härmed slutad. § 6 Ang.möjligheterna att driva enskilda skolor Herr utbildningsministern ordet för att besvara i Agnas (m) den 16 novemberframställda interpellation, nr 224, och anförde: i Agnas har frågat mig, dels omjag vill för kammaren redogöra för min syn på enskilda skolors tillåtenhetenligt svensk skoUag, dels om jag avser att vidtaga någon åtgärd somunderlättar kristna skolföreningars arbete. Enligt skollagen kan skolplikt fullgöras i enskildstatsunderstödd skola. Beslut om statsbidrag till sådan skola fattas avriksdagen. Skolplikt kan vidare fullgöras i enskild skola som inte fårstatsbidrag om skolstyrelsen godkänt skolan för ändamålet. Godkännande skallmeddelas, om skolans undervisning till art, omfattning och allmän inriktningväsentligen motsvarar och skolan förestås av person, vilken ägererforderlig skicklighet för undervisningen och är väl lämpad att förestå skola.I fråga om den närmare innebörden i dessa bestämmelser får jag här hänvisa tillvad dåvarande departementschefen i anfört ipropositionerna 54 och 1962, vilka uttalanden lämnat utanerinran. andra fråga synes avse min inställning tills. k. alternativ skola. På denna punkt vill jag erinra om att såvälår 1971 som avslagit motionsvis framförda yrkanden om statsbidrag tillalternativa skolor och om särskilda åtgärder för inrättande av alternadvundervisning. Jag finner inte skäl att intaga någon annan ståndpunkt änriksdagen. Ang. möjligheterna att driva enskilda skolor HerrNILSSON i Agnas (m): Tack för svaret, herr statsråd. Det är såtydhgt och så negativt ur min synpunkt att jag egenthgen inte behöver säganågot mer, men jag skall i alla fall begagna tillfället att framföra någratankar och uppfattningar. I interpellationen har jag sökt ge uttryck för minuppfattning att den svenska skolan blivit ett obligatorium på ett sätt som ärav ondo, en monopolskola utan alternativ. När den utreddes och planerades ochskapades, blev det dock i direktiven och i de ohka betänkandena klart utsagtatt enskilda skolor skulle få utrymme. 1 sitt svar har statsrådet också sagtatt skolplikt kan fullgöras i "enskild statsunderstödd skola". Jag ärmedveten om det. Utbildningsministern vet lika bra som jag hur sällsynta sådanaskolor är, hur svårigheterna har hopats för dem och hur många av dem som redanhar upphört.