prot · FV09118 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag äralltså glad över att så reservationslöst hälsar den härtypen av verksamhet med glädje. Jag hoppas att också de som röstadeemot lagen har samma möjlighet att ändra sin hållning, när de finner attutvecklingen har blivit så gynnsam. tog upp en speciell fråga som vi har talat omfömt, nämligen arbetsvårdsexpeditionernas möjligheter att klara sina uppgifter.För sedan uppvaktades jag av Handikapporganisationernas centralråd, sompå nytt påpekade att man, särskilt här i , har bristande resurser. Jaglovade vid uppvaktningen att jag skulle verka för att en del av depersonalresurser som ställts tiU förfogande skulle avdelas tUl att hjälpa tillatt få till stånd en bättre ordning. Jag vill nu ta tillfället i akt att ge tUlkänna min inställning på den punkten. Om jag sedan också får redovisa de personalförstärkningarsom jag har åsyftat i mitt interpellationssvar, kan jag ange attarbetsmarknadsverket för /72 fick 90 tjänster för bl. a.anpassningsverksamheten, omstäUningsinspektörer, utplacering av arbetstagare iskyddad sysselsättning och tiU anställning i öppna marknaden. För innevarandebudgetår fick AMS 100 nya fiänster för i huvudsak samma ändamål. Även i sinanslagsframställning har AMS tagit upp frågan om ytterligare personalförstärkningarför nämnda verksamhet. Under hand har regeringen givit arbetsmarknadsverkettiUstånd att inrätta ytterligare 100 tjänster för anpassningsgruppernasverksamhet. Vi har ansett det vara så värdefullt, att styrelsen har fått beskedom att den inom ramen för tillgängliga medel för arbetslöshetsbekämpandeåtgärder kan inrätta de tjänster som är nödvändiga för att vi skall fåverksamheten att fungera. Jag vill gärna ansluta mig till när han sägeratt siffrorna över antalet som man hade kunnat placera ut från arbetsvärden ochde efterföljande åtgärderna för dem som kommit ut i den öppna marknaden varlåga. Vi strävar naturiigtvis efler att i ökad utsträckning inplacera dessamänniskor på den öppna marknaden efter genomgången utbildning. Förbättringar aversättningsbeloppen till företagen bör kunna medverka till en mera gynnsamutveckling . Vi strävar efter det, och på den punkten är vi alltsåhelt överens om vart utvecklingen bör leda. efterlyste mera konkreta uppgifter iinterpellationssvaret när det gällde vilka erfarenheter man hade fått aväldrelagarna och främjandelagen. Jag har nöjt mig med att hänvisa till att virelativt snart om någon månad eller - kommer att fä ettbetänkande, i vUket lämnas en utföriig redogörelse av för hurutvecklingen gått. Jag har här nöjt mig med att återge några korta data.Saken har varit föremål för en diskussion här i jag troratl den ägde rumdagen efter det dessa båda interpellationer ställdes. Vi fick då på vårt bordett betänkande från inrikesutskottet. Det skedde i anslutning till fleramotioner, från såväl som herrar och ,vilka motioner just kretsade kring dessa frågor. 1 redovisningen för utskottetsbetänkande finns återgivna en hel del av de uppgifter som jag lämnat i mittinterpellationssvar. Så nog har det funnits en viss information till riksdageni dessa frågor. Men ytterligare information kommer. har tydligen läst det betänkande som kommitom skyddad sysselsättning och som står för. Men då kanske detockså funnits anledning att observera hur kommittén har pekat på vUka falluckorsom statistiken på arbetsvärdens område uppvisar. Utredningen har betonat höjt ambitionerna, varför man bör vara försiktig när man gör jämförelserfrån det ena året till det andra. Vi har en utveckling där arbetsvärden tagitpå sig mycket mera krävande uppgifter. Man har också pekat på att åtskilliga avde handikappade, de vUka så att säga har den bästa prognosen på arbetsmarknaden,passerar direkt ut i öppna arbetslivet utan att bh föremål för behandling. Desom nu kommer med kräver flera åtgärder än som var fallet. Jag troratt det är viktigt att vi har klart för oss att vi - dess bättre inte barakan räkna med ett statiskt förhållande, utan vi har efter hand höjt våraambitioner. Men därigenom kommer inte statistiken att ge något uttryck för attvi har nått de resultat som i verkligheten ändå har kunnat noteras. Självklart är att den nedgång vi nu haft i fråga om efterfråganpå arbetskraft också varit till men för möjligheterna att kunna placera deäldre och handikappade. Svårigheterna är naturligtvis större, när det intefinns någon efterfrågan på ny arbetskraft, utan företagen har i hög grad fåttinrikta sig på att försöka behålla den personal de har. Därför har vi inte haftmöjligheter att med samma framgång placera ut dessa handikappade i den öppnamarknaden. Vi får notera, att vi haft dessa svårigheter, men de får inte utgörahinder, utan vi bör oavsett konjunkturläget göra stora ansträngningar för attnå resultat. Menade i fråga om anpassningsgrupperna attjag skulle beskriva hur arbetet går till i en sådan grupp? Visst skulle jagkunna göra det, eftersom jag haft tillfälle att studera saken vid ett parföretag. Jag har haft mycket ingående resonemang med dem som sitter med ianpassningsgruppen. Jag har besökt ett företag i , och detär tydUgen ett av de företag som är med i rapport. Vid dettaföretag hade man haft ett 60-tal ärenden uppe till behandling. Det här året vardet metallklubbens ordförande, som ledde anpassningsgruppen. Med var ävenpersonalchefen och en tjänsteman från arbetsmarknadsverket. Till sig hade deockså knutit företagsläkaren plus ytterligare någon mera. Vi fick vid ett besöken redogörelse för ett sextiotal ärenden som man hade behandlat i dennaanpassningsgrupp och där man hade nått positiva resultat. De var av de mestskiftande slag. Där var en anställd som hade råkat ut för en olycka. Hansena ben var inte i funktion längre, men man hade ordnat en stol så att hankunde sitta, och då kunde han arbeta precis som förut. Jag talade med honom ochhan sade att han låg uppe i en förtjänst på ochförklarade sig nöjd med det. Han sade: Det är klart jag gärna skulle vUja tjänamer, men jag kan sköta mitt arbete precis som jag kunde förut. Jag var runt och samtalade med flera andra för vUka dethade gjorts insatser med medel ifrån arbetsmarknadsverket. Man hade skapathjälpmedel så att dessa som hade råkat ut för svårigheter kunde fullfölja sinaarbetsuppgifter på vanligt sätt. Jag mötte hos dem jag talade med en stortillfredsstäUelse över det här sättet att lösa problemen. Jag fick också möjligheter att tala med många av derasarbetskamrater, och jag frågade om de fått ta svårare jobb eller om de märktnågon annan nackdel av dessa hjälpinsatser. Jag fann att aUa förklarade sigvara nöjda ined de resultat man hade nått. De hade inte gjort några sådananegativa iakttagelser. Tvärtom hade de den instäUningen att det kanske är mintur - vad vet jag om när jag kan råka ut för ett handikapp? Jag skall inte fortsätta denna beskrivning, men jag fickett intryck av att man tagit itu även med mycket svåra uppgifter. Jag tror att när det gäller att omplacera människor så attde kan ha kvar sin anställning i företaget får man mycket bättre resultat meden sådan samverkan mellan fackförening, företag och arbetsmarknadsverket. Det ärockså bra att som i det här fallet ha företagsläkaren med. Jag tror det bhr enbättre bedömning än om vi bara skaU ha specialister som sysslar med dessa ting.Det intryck jag fick av dem som engagerat sig i denna verksamhet vid företagetvar att de fann det vara en Intressant facklig uppgift och såg storaförutsättningar för att utveckla sådan verksamhet i företagen. Jag vUl gärna säga att i det företag jag besökte stod maninför ganska krävande uppgifter. Arbetet är hårt för många, ochförutsättningarna var sannerligen inte de bästa för att få i gång den härverksamheten. Jag tror att man i flertalet företag har gynnsammareförutsättningar i det avseendet. Jag ville gärna ge den här lilla rapporten, om fruMarklund menade att jag skuUe ge ett mer konkret besked om vad denna verksamhetinnebär. Självfallet är möjligheterna begränsade, för det gäller ju här attklara problemen inom det egna företaget. Man kan naturligtvis tänka sig attarbetsförmedlingen när den får veta att något jobb är öppet medverkar tUlatt det också kommer någon utifrån som kan ta ett sådant arbete. Menuppgifterna har främst varit inriktade på att hjälpa dem som finns i företagetatt behålla sin anställning och sitt förtjänstläge när de råkat ut försvårigheter. Jag har kanske talat alltför länge, men jaghoppas att jag med detta kunnat ge en beskrivning av denna verksamhet. HerrWIKLUND i (fp): När jag talade om att idén med arbetslag ivarje fall inte skulle vara en ny idé så var det närmast därför att jag har ettminne av att den här idén har varit prövad utomlands. Jag har tyvärr inte någramöjligheter att dokumentera detta just , men jag tror det förhåller sig så. 1vilket fall som helst har vi från vårt partis sida sedanföreslagit en inventering av jobb, som skulle kunna skötas av svårplaceradarbetskraft - aUtså ett krav precis i enlighet med den här 14 protokoll 1972. Jaghar som sagt det minnet att vi har fått idén från utlandet. Men det må vara hur det vUl med den saken. Huvudsaken äratt verksamheten är i gång och att den kommit i gång med sådan kraft. Jag kanhålla med fm om att det bara är en begynnelse, och det sade jag ocksåtidigare. Jag drog inga slutsatser av utfaUet av arbetslagen. Vi får se hur detutvecklar sig, eftersom det måste vara tämligen som man kommit i gång iså pass stor omfattning. Man har dock hört från många håU att erfarenheterna ärjust så goda som inrikesministern här beskrev från , och därhar ju verksamheten pågått ett bra tag i alla fall. Sedan uttalade jag mig faktiskt inte alls om äldrelagarna.Jag bara var angelägen om att betänkandet Skyddat arbete skulle bli föremål förproposition och jag hoppas att så sker. Jag begränsade mig till att i övrigtuttrycka min tillfredsställelse över arbetslagens goda start. Jag tyckernäringslivet därvidlag har visat sin positiva inställning. Antalet arbetslagoch utvecklingen i övrigt visar ändå att man inom industrin är klart intresseradför den här idén när den nu har börjat praktiseras. Jag vill igen understryka att jag räknar med att vitämligen snart kan få en bedömning av betänkandet Skyddat arbete också här iriksdagen. FruMARKLUND (vpk): Utredningar är ofta nödvändiga för att manskall kunna klargöra exempelvis hur man mest effektivt skall förbättraförhållandena på olika områden. Även från vårt håll föreslår vi av och tillutredningar. Men arbetet i sådana kan ju inte innebära att medan det pågårskall man inte kunna diskutera olika delar av det aktuella området och - somjag nu har gjort - ställa frågor till det berörda statsrådet. Det är för attjag tycker att man skall kunna göra det även om betänkanden kanske är näraförestående som jag har stäUt de här frågorna till inrikesministern. Åtminstone beträffande formerna för anpassningsgruppernahar in-rikesmmistern i det senare inlägget gett ett utförligare svar om sin synpå dem. Men fortfarande säger statsrådet inte så mycket om hur han självbedömer de här gruppernas möjligheter att verkligen nå de konkreta resultat somär nödvändiga på detta område. Inrikesministern redovisade samtal och besök på företag,där man har i gång den här verksamheten och nämner t. ex. att fackligtengagerade människor bedömer det här som en intressant facklig uppgift.Eftersom jag i någon mån sysslar med de här frågorna vill jag gärna bedöma detsom en intressant politisk uppgift att saker och ting händer här. Jag undrar bara om inrikesministern verkligen har denuppfattningen att de här anpassningsgrupperna skall kunna åstadkomma så väldigtmycket som man av hans svar kan få en känsla av. Det är ju så att samhället och arbetsmarknadsverket undersenare år har försökt stimulera näringslivet på olika sätt att anställahandikappade. Det har man gjort genom att anordna regeringskonferenser ochregionalkonferenser. Man har gjort det genom det dagliga arbetet på arbetsförmedlingarna,och man har gjort det genom olika bidrag och bidragssystem. Men harman ju inte ens lyckats bromsa upp utvecklingen på detta område, och det är motden bakgrunden jag undrar om den här verksamhetenkan bedömas som mycket annorlunda än hittiUs gjorda försök. Jag menar också attnågon gång måste de riktiga slutsatserna dras av vad som hittUls skett i frågaom den här verksamheten. Vi har ju prövat alla möjligheter inom ramen för detsätt som arbetsmarknadsverket kan arbeta på. Den enda möjhghet såsomjag ser det - som återstår är aUtså lagstiftningsvägen. Det är inte en väg somger snabba resultat i ett samhälle som vårt, där statsmakten här ett ringainflytande, men det är i alla faU en väg som rätt använd ger framtidamöjUgheter att hejda en sådan här utveckling som varken inrikesministern, jageller någon annan som är intresserad av de här frågorna står hkgUtig för. Beträffandeerfarenheter av äldrelagarna som kan redovisas, , vUl jag peka påatt det finns vissa exempel på att företag tyvärr med ohka åtgärder har försöktkringgå lagstiftningen för att befria sig från skyldigheten att iaktta viss ilagen stadgad uppsägningstid för de äldre och att betala ut lön för denna tid.Man har uppmärksamheten riktad på en rad sådana exempel, som kan vara värdefuUaför kommitténs arbete på att utveckla och vidga anställningsskyddet i dettasammanhang. Men det skuUe föra för långt att nu gå igenom dessa faU. De harpåtalats i tidningspressen och har varit föremål för diskussioner idenna kammare. Det kan också finnas andra erfarenheter av denna del avlagstiftningen som bör tas till vara. När det vidare gäller resultatet av anpassningsgruppernasverksamhet finns det egentligen bara erfarenheter . Den 1 juh1971 trädde lagstiftning i kraft, och verksamheten i var, somjag redan förut sagt, en förebild för oss i departementet när vi förbereddelagstiftningen - denna tillkom ju genom en departementspromemoria utan att haföregåtts av någon offentlig utredning. Vi var naturhgtvis då väl medvetna om att det inom en radföretag fanns en framåtsyftande personalpolitik. Och visst har det vid olikaföretag gjorts försök att ta tiU vara arbetskraften, att placera inhandikappade i verksamheten osv. Flera företag hade gjort mventeringar av deohka arbetsuppgifterna inom företagen och bedömningar av om det var möjligt attplacera in personer med i ett eller annat avseende nedsatt arbetsförmåga. Dettavar således inte något helt nytt. Det nya och intressanta greppet är densamverkan meUan samhälle, företag och anställda som kommit till stånd. Jagär övertygad om att det blir en bättre handläggning, om alla parter kanmedverka. Personalproblem är inte bara en speciaUstuppgift. Lagarna trädde alltså i kraft . Man kom igång med viss upplysningsverksamhet kring detta. och dennu förflutna hösten har AMS fortsatt att anordna konferenser ute i landet. Ettstort antal människor har deltagit i dessa konferenser, som också har lett tUlbUdandet av många nya grupper. Men vi vågar inte säga att vi har fått någonstörre erfarenhet under den mycket korta tid som dessa varit i arbete - en delav dem är bara konstituerade vid det här laget - och därför är det inte möjligtatt ge en uttömmande redovisning. Vi får nog tills vidare säga att verklighetenfår visa om vi fått tUl stånd en nyutveckling och bättre möjligheter att diskutera frågor som sammanhänger medanstäUningen liksom om vi kommit fram till ett nytt sätt att ta upp frågor omanställning och avskedande, dvs. sådana spörsmål som eljest har ansetts liggainom arbetsgivarens helt suveräna kompetensområde. Det är fråga om ett nyttsätt att attackera dessa frågor. Erfarenhetsunderlaget är som sagt för närvarandeicke särskUt brett, men det lär väl komma att vidgas efter hand somverksamheten utvecklas. HerrWIKLUND i (fp): Jag vUl gärna knyta an till vadinrikesministern sade allra sist. Det hade ju varit bra, om man hade gjort ettförsök till mera regelrätt utvärdering av erfarenheterna i län.Inrikesministern har själv tittat på arbetslagen där och har positiva intryck,men det hade som sagt varit bra om man hade mera regelrätt gjort enkartläggning av hur det förhåller sig. Jag säger detta därför att vi yrkade faktiskt i enpartimotion om arbetsmarknadspolitiken just på att man skulle tillsättaen särskild utredning för att utvärdera de här sakerna. Man borde, ansåg vi då,i sammanhanget utreda tänkbara möjligheter att underlätta placeringen avsvårplacerade på den öppna arbetsmarknaden samt utvärdera hittillsvarandeförebyggande åtgärder inom arbetsmarknadspolitiken, t. ex. den försöksverksamhetmed s. k. anpassningslag som i mindre skala bedrivits . Det hade varit bra att ha en sådan utvärdering till hands,men jag medger att den väl inte hade givit mer än en viss vägledning.Jag hoppas att inrikesministern är intresserad av att göra utvärderingar längrefram, t. ex. om ett par . Då finns det säkerligen anledning att försökase vad som är bra och vad som är mindre bra och kan förbättras. En positiv inställning tUl arbetslagen - med begränsning -har jag deklarerat redan i mitt första inlägg. På den punkten kan jag säga att det ingår ivår planering att vi inte skall släppa taget, utan måste komma tillbaka.Information hör naturligtvis tUl, och man har vid konferenserna givit enbeskrivning av vad det här rör sig om. Det har väl gått till i den stilen somjag har beskrivit. Det är information om praktiska erfarenheter man har försöktföra fram. Självfallet skall vi återkomma med ytterligare sådan information.Jag skall gärna försöka infria den förhoppningen. Överläggningen var härmed slutad. § 17 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1772-1774 till mrikesutskottet, nr 1775 till civUutskottet och nr1776-1781 tUl inrikesutskottet. § 18 Föredrogs och bifölls interpellationsframstäUningarnanr 220-223. § 19Interpellation nr 224 ang. möjligheterna att driva enskilda skolor Nr 118 den Ordet lämnades på begäran tUl jg HerrNILSSON i Agnas (m), som yttrade: § 34 i skoUagen medger att skolpUkt fullgöres i enskUd skola. I vårtland reses dock från vissa håll starkt mostånd mot dem som t. ex. av religiösaskäl startar enskUda skolor. Under stora uppoffringar har svenska medborgare ordnatskolor i anda. som de genom skatten betalar sin del till denobligatoriska skolan stöder de ekonomiskt och på annat sätt skolor somförverkligar den målsättning de själva har för sina barns fostran ochundervisning. När vår nya skola planlades, utreddes och skapades angavs dettydligt att enskild skola skuUe vara tiUåten och ur viss synpunkt t. o. m.önskvärd. Ett citat belyser detta. Ur 1957års skolberednings betänkande (avgivet ijuni 1961): "Slutligen viUberedningen framhålla, att vilka krav man än stäUer på arbetet i en enskUdskola, får de inte i författningarna ges en sä statisk utformning eUertillämpas så snävt att det i realiteten bhr omöjUgt att driva en enskild skola.1 aU synnerhet gäUer detta s. k. reformskolor (friskolor) eUer andra skolor därarbetet bedrivs i överensstämmelse med någon genomtänkt och önskvärduppfostrings- eller pedagogisk idé. Det är medhänsyn till den pedagogiska utvecklingen över huvud taget angeläget, att detallmänna visar förståelse för och tiUmötesgående mot dem som, obundna av enkonventioneU pedagogisk uppfattning, vUl leta sig fram på andra vägar för attnå det mål man stäUer för en god skola, oavsett om arbetet bedrivs inom ellerutom det aUmänna skolväsendet." Här kan även hänvisas tiU vad dåvarandeskolministern anförde i Kungl. Maj:ts proposition 1962:54 angående reformeringav den obligatoriska skolan; "Statsbidrag bör sålunda kunna ifrågakomma efterprövning i varje enskUt faU från sida beträffande skolor, vilkasyftar tUl att förverkliga eller utprova mer omfattande eller genomgripandekursplane-mässiga, metodiska eller andra pedagogiska idéer eller tankar ellerdär man genom specieU uppläggning av skolans hela arbete viU för praktisktskolbruk omsätta utvecklingsfrämjande uppfostrings- och omvårdnadsidéer. Dyhka experiment- eller friskolor synes, inte minst medhänsyn till att de kan lämna stimulerande bidrag tUl den allmänna pedagogiskautveckhngen, vara förfiänta av det allmännas stöd." Hindren mot de alternativa skolor som kristna församlingaroch kyrkor önskar inrätta uppleves ofta som oöverstigliga. Det synes oss vara istrid med konventionen om de mänskliga rättigheterna att svenska myndigheterinte godkänner annat än den obhgatoriska skolan. Det torde dessutom vara i stridmot svensk skollagstiftning och mot regeringsformens 16 §. Utomlands harförhållandet väckt stor uppmärksamhet på sina håU. har i fått svar påsin begäran om tillstånd att starta en . Medlemmarna i denna förening har gjort ett uttalande, ur vilket jag citerar följande: 213 Nr 118------------ "Med anledning ÖrebroSkolstyrelses beslut att med rösterna 8 mot 7 Torsdaeen den (samtliga socialdemokratiska ledamöter mot och samtligaborgerliga för) ' Kristna Skolföreningens anhållan om tillstånd att starta enkristen -------------------- skola, vUl anföra följande: Med stöd avskollagens paragraf 34, där det står att skolplikt kan fuUgöras i enskUd skola,kommer att fortsätta undervisningen av de barn varsföräldrar önskat tillkomsten av den kristna skolan. Underlaget förvårt beslut att fortsätta trots Skolstyrelsens avslag är bl. a. följande: a) I den lagtext som reglerar enskUda skolor står det attgodkännande skall meddelas om skolans undervisning tUl art, omfattning ochaUmän inriktning väsentligen motsvarar och skolan förestås avperson vUken äger erforderlig skicklighet för undervisningen och är väl lämpadatt förestå skolan. Alla dessa krav anser vi vara uppfyllda." På ett flertal platser i finns föräldragrupper sominför oron och andan i den obligatoriska skolan umgås med planer att startaenskUda skolor. Ett klarläggande av det legitima och demokratiska underlagetför deras begäran är nödvändigt. Med stöd av det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att till herr utbUdningsministern få stäUa följande frågor: VUl herrstatsrådet för kammaren redogöra för sin syn på enskUda skolors tUlåtlighetenhgt svensk skoUag? Avser herrstatsrådet att vidtaga någon åtgärd som underlättar kristna skolföreningarsarbete? Denna anhåUan bordlades. § 20 Anmäldes och bordlades Kungl.Maj:ts propositioner: Nr 134 med förslag tUl lag om kyrkofullmäktigval, m. m.Nr 143 med förslag till förordning om ändring i tulltaxeringsförord- ningen(1960:391), m. m. § 21 Anmäldes och bordlades följande motioner: Nr 1782 av i tn. Nr 1783 av i m. fl. Nr 1784 av m. fl. Nr 1785 av 1786 av i Bäckmora m. fl. Nr 1787 av herrar och 1788 av 1789 av m. fl. Nr 1790 av herrar Hyltander och 1791 av i Nr 1792 av m. fl. Nr 1793 av i Nr 1794 av fm m. fl. Nr 1795 av i m. fl. 214 Nr 1796 av i Agnas Nr 1797av i Nr 118 Nr 1798 av den Nr1799 av jg riovember 1972 Nr 1801 avherr i Nr 1802 avherr West berg i Nr 1803 av m. fl. avlämnade i anledning avKungl. Maj:ts proposition nr 111 angående regional utveckling och hushållningmed mark och vatten Nr 1804 av i Gunnarskogavlämnad i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 125 angående utgifterpå tilläggsstat I tUl riksstaten för /73 avseendekonjunkturstimulerande åtgärder, m. m. § 22 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att följande enklafrågor denna dag framstäUts, nämligen av Nr 319 () tUl herr utbUdningsministernangående behandhngen inom utbUdningsdepartementet av betygsförslag: På vUket sätt avser statsrådet ta upp skolöverstyrelsensbetygsförslag tUl vidare behandhng? Nr 320 i (s) tUl statsrådet fruMyrdal angående rekommendation om samråd vid avgivande av remissyttrande: VUl statsrådet närmare precisera utbUdningsdepartementetsrekommendation om samråd mellan kommun, församlingar och andrasamfunds församlingar vid avgivande av yttrande tUl utredningen ochtrossamfund? Nr 321 () till herr inrikesministern om stödåt utbildningsverksamheten vid varv: Vill statsrådet medverka tUl att utbildningsverksamhetenvid varv får det stöd som behövs för varvets fullgörande av gjordaåtaganden och för varvets planerade utbyggnad? § 23 Kammaren åtskildes .