prot · FV0947 · 1972-12-31 00:00:00 — Vid förru årets och årets riksdug hur vi vurit någrumotionärer som fäst uppmärksumheten vid det teknisku och vetenskupligusumurbete som vuxit frum genom de överenskommelser om forskarutbyte somträffuts mellun Vetenskupsukademien och i Sverigeoch motsvurunde orgun i östeuropeisku länder. Vi hur pekat på vikten UV utt detutbytet prioriterus och utt de stutligu bidrugen utgår genom en enklure ochenhetlig anslagsordning. uttulunde, som riksdugen gjort tUlsitt inger nu vissu förhoppningur om utt så kommer utt ske. Jug hoppus uttregeringen här i hundling visar utt mun menur ullvur med sinu deklarationer ombetydelsen uv det här samurbetet. Med anledning uv vud som står i regeringensutrikespolitisku deklurution i dug vUl jug dock tUläggu utt jug hoppus utt detkommer utt ske oberoende uv hur förberedelsernu fortskrider för den europeiskusäkerhetskonferensen. Det är också ungeläget utt gör ullt för utt redunnu främja en utvidgning av den svensku hundeln med Östeuropu, som till sinomfuttning är relutivt obetydlig och t. ex. 1971 svurude för UV vårtotulu utrikeshundel. Visserligen ligger den siffrun uningen över genomsnittethos de västeuropeisku ländernu, men det är ingen uniedning för oss utt vurunöjdu. Jug vUl, herr talman, peka på någru fuktorer som visur utt här finnsutvecklingsmöjligheter. Det förstu skälet är nuturligtvis den uvspänning som bödutskönjus i de politiska öst-västrelutionernu. Det är klurt utt den politisktmycket känsligu öst-västhundeln sturkt hur hämmuts uv detspändu internutionellu klimut som tidigure rått. För det undra: brist på exportvaror lämpade föravsättning på västmarknuden kan förmodas få minskad betydelse i takt medöstländernas egen ekonomiska tillväxt och tekniska utveckling. Den bristen,vill jag betona, är emellertid fortfarande en allvarlig hämsko. För det tredje är vissa av för närvurunde ifärd med utt genomföra en del viktiga ekonomiska reformer som kun förmodus underlättatrunsuktionernu med utlundet sumtidigt som utländsku uffärsmän kun ges ökudhundlingsfrihet när det gäller murknudsbearbetningen. Tyvärr hur den stutligu sutsningen på frumjundet uv vårösthundel vurit relutivt blygsum. Vi hur t. ex. deltugit i olikumässor och vi har inrättut nyu handelssekreterarbefattningar i ochBudapest. Jug hoppus utt vi kun betrukta de här åtgärderna som en inledningtill en meru medveten sutsning på hundeln med Östeuropu, ty det finns en rudåtgärder som skuUe kunnu vidtas. För det förstu regleras den svenska unporten från Östeuropauv en i uvtulen med respektive land fustställd importkvot. Jug finner dessurestriktioner, uppenburligen bl. u. motiverude uv protektionistisku hänsyn,fögu tilltulunde, speciellt som de vänder sig mot en del uv vår omvärld. SkuUevi inte kunnu eftersträva generellt verkande begränsningar av importen inom deområden där sådana är önskvärdu? Härigenom skulle vi inom rumen för en totultsett oförändrud unport kunna ge östländernu summa möjligheter att konkurrera påden svensku murknuden som vi för närvurunde ger undru icke EFTA-länder om munnu bortser från de u-lundspreferenser vi infört. För det undru är det önskvärt utt statsmakternu utverkurlättnuder i oliku länder i för våru företug när det gäller uttetubleru försäHningskontor eller utt på unnut sätt hu sinu representunter permunentstutionerude dän För det tredje är det angeläget att successivt bygga utvår officiellu hundelsrepresentution i de oliku . Det här är såmycket viktigare som samhällsstrukturen i dessu länder gör det nödvändigt uttde sumhälleligu orgunen och den officiella representationen spelar en avgörunderoll i kontukternu med utlundet. För det fjärde spelur kreditmöjligheternu ochkreditvillkoren en uvgörunde roll som konkurrensmedel på öststutsmurknuden. Denfrågun är kanske den viktiguste uv alla. Det finns redun ulltför mångubesvärligheter och hinder på vägen för östhundeln för utt vi skull tillätusvärighetemu på kreditmurknuden att bU den fuktor som fördröjer utvecklingen. Vud kan myndigheternu göru för uttunderiättu för svensku företag att konkurrera på de östeuropeisku murknudernapå liku villkor med företug från undru exportländer? Eftersom ett främjunde uv hundeln medÖsteuropu också har betydunde gynnsumma politiska effekter, eUer borde hu det,borde åtgärder på ulla de här nämnda områdenu vuru ungelägnu för ochhelt i linje med de mål som vi vUl uppnå genom vår ulliunsfriu utrikespolitik. Om mun lyder en partiledares kända råd ochgår hem för att läsa historiu, kun mun få nyttiga perspektiv på aktuelladebuttfrågor i utrikespolitiken. De som suknur sinne för historiu kun lättfullu för tron på en ulldeles ödesbunden internutionell utveckling, t. ex. uttmotsättningurnu meUun öst och väst oundvikligen måste ledu tUl militärukonflikter, utt motsättningurna mellan fattiga och rika länder måste få liknanderesultat, utt de kupitulistisku sumhällena måste skakas av blodiga revolutionereUer omvänt att kommunistiska samhällen kommer utt drabbas uv summu öde. Sådunuschemutiska föreställningar utgör allvarliga hinder för ett rationeUtutrikespolitiskt handlande. Ett banalt fall av sådana låsningar är tron att den somför tillfället förefaller överlägsen i en militär, politisk eller ekonomiskkraftmätning oundvikligen kommer att utgå som segrare. Man kan ta ett exempelur senare svensk historia, som redan har påmint om.19401941 räknade det konservativa etablissemanget i vårt land blint med uttHitlertyskland skulle utgå som segrare i världskriget. Denna bedömning bestämdeockså vederbörundes hundlunde. De visude en benägenhet till långt störreeftergifter gentemot den förmodude segruren än vud som ens utifrån derus egnuvärderingur kunde vuru motiverut i Huset UV den senure utvecklingen. För demsom inte ville tro på en tysk seger den gången och i vurje full inte såg någonfrumtid för i ett Europu behärskut uv vur det mycket svårure uttuccepteru eftergiftspolitiken. Det här exemplet kun vuru lärorikt också ur andrusynpunkter. En benägenhet utt visa eftergivenhet gentemot de mäktigu kun oftuförefullu lönunde på kort sikt men kun hu riskublu konsekvenser på längre sikt.De ressentiment gentemot som uUtemellunåt hur kunnut observerus hosvästligu poUtiker under helu efterkrigsstiden hur ytterst sin gmnd i densvenska eftergiftspolitiken gentemot under det undru världskriget. Defärgur sunnolikt uttitydernu också hos många av dem som har att bedömu och tuställning till relutioner tiU EEC. Beskyllningur-nu exempelvis utt vivill hu fördelur utun utt tu på oss någru förpliktelser går sunnohkt tiUbuku påutt vi unsågs uppträdu just så under kriget. ÅtskUligu UV dem som i dugbestämmer Västeuropus öden hur personligu minnen från kriget, och det påverkurderus bUd uv världen och uv undru länder. En tredje iukttugelse kan unknytu till en unnunkänd purtUedures föruktfullu tul om inrikes utrikespolitik. Vederbörunde tycksföreställu sig utt det vore något opussunde om ett inrikespolitiskt muktlägeskulle tillåtus påverka utrikespolitikens utformning. Men självklurt måste härfinnus ett sumbund. Vi vet i dug utt eftergiftspolitiken under kriget sunnolikthude drivits längre, om inte sturku krufter inom sociuldemokrutin hude motsuttsig det. Sociuldemokrutins styrku skupude sålunda en spärr mot ännu störreundfullenhet. Utrikespolitiken under kriget hude med undru ord en del uv sinbukgmnd i 1930-tulets inrikespolitisku utveckHng. De här summunhungen är egentligen rätt självkluru, fustänmun sällun talur om dem. För ett litet lund är det särskUt i kritiska lägenoch inför ullvurligu problem - angeläget att så långt möjligt uppvisa enenhetlig front utåt. För att uppnå en sådan enighet krävs oftu kompromissermellun de partier som står emot vurundru i parlamentet. Och kompromisserna fårsin färg av partiernas inbördes styrkeförhållande. Jug tror t. ex. utt det ärsvårt utt tUl fullo förstå den svenska EEC-politikens utveckling under1960-talet och börian uv 1970-tulet, om mun inte tar med i bilden deninrikespolitiska utvecklingen . bekuntusvensku brevet vur svårbegripligt för en del utländsku läsure, kunskedärför utt man inte kände läget i vid den tid det skrevs. kan förstås strävanden tUl kompromiss gå för långt,och ur den synpunkten kan man rent av betrakta det som ett hälsotecken när herrBohmans parti bryter sig ut ur den enighet om EEC-frågans uppläggning somannurs tycks rådu mellun purtiernu. En kompromisslinje, som hude tUlgodosettbåde regeringens och bedömningur, hude säkerligen blivit ulltförmångtydig. En slutsuts UV det här resonemunget är utt drumutiskuinrikespolitisku förändringur, t. ex. vul, rimligen måste fååterverkningur på utrikespolitikens utfonnning, kunske också på EEC-frågunshundläggning. Vilku förskjutningur det kunde bli frågu om i detta myckethypotetiska full är det nuturiigtvis för tidigt utt uttulu sig om, men enregering som vore beroende uv välvUju skuUe säkerligen fåsvårigheter utt uttrycku sig liku klurt och entydigt som t. ex. gjort . Också dettu är en aspekt på den inrikes utrUcespoUtiken. Utrikesministern hur nuturligtvis rätt i utt enutrikesdebutt i svenska riksdugen helst inte bör bjudu på sensutionen Men enfömtsättning för ett så lyckligt sukernus tillstånd är också utt inte hellerinrikespolitiken bjuder på sensationella förändringar. Herr förste vice talmannen (): I det fredsarbete som ständigt pågår mnt helavår jord får man nöja sig med mycket små framsteg. Det saknas ju aldrigstorståtUga deklarationer om den starka fredsvUja som respektive länder har, isynnerhet stormakterna, men när det gäUer konkreta resultat går det trögt. firade vi 25-årsjubileum av Förentanutionernus tillkomst, och är det jubileum för nedrustningskonferensen iGeneve, som hur urbetut . Jug skull inte nu beröru vilka frumsteg som gjorts uvFörentu nutionernu meru än i ett pur uvseenden som unsluter sig tUl händelserunder förru årets generulförsumling. Det enu är utt Pekingkinu nu blivitrepresenterut i Förentu nutionernu, och det är en sak som både svenskuregeringen och den svensku FN-delegutionen strävut efter under mycket lång tid.Utun att gå in på Kinus politisku ställningstugunden i oliku frågor får munhoppus utt Kinu också blir en lojul medlem uv FN. Det finns mångu UV FN:s speciulorgun,där vi också önskur se Kinu som medlem. Mycket uv FN:s urbete buserur sig påfrivilligu bidrag - flyktingfrågor, fredsbevarunde operutioner o. d. - och därhoppus mun också utt den storu medlemmen skall komma med och lämna bidrug. Det viktiguste är dock om Kinu unsluter sig till de mångubetydelsefullu konventioner som FN untugit. Jug tänker i förstu hund påkonventionernu och protokollet om de mänskligu rättigheterna, raskonventionenoch en rud undru. Frumför ullt är det uv oerhörd betydelse utt såsomvarande en av kämvapenmaktema ansluter sig till testförbudet. Två avkämvapenmaktema och har som bekant inte unslutit sig tilltestförbudet, och mun kun möjligen hoppus att omKina skuUe ansluta sig så kanske också tar frågan under övervägande,och då skulle vi kunnu slippu få någru nyu kärnvupenprov ovunjord. Efter det utt Kommunistkinu nu blivit representerut i FNhar det uppkommit vissu problem som eventuellt kun fordru en lösning förr ellersenure. Tuiwun hur 14 miHoner invånure och är större än 81 uv FN:s övrigumedlemsstuter. Det har hamnat utanför FN efter att i aUa år lojalt fyUt sinamedlemsförpliktelsen Vad mun säger om konstmktionen i övrigt är Tuiwunsframtida status synnerligen oviss, och därför har inte tagitställning till den frågan. Skulle bli en självständig stat bör detenligt min mening kunna bli medlem av FN. Ett problem som aktualiserats i detta summanhung urSovjetunionens representution, som i viss mån diskuterudes vid den senastegeneralförsamlingens möte. När FN bUdades 1945 av de 51 s. k. signatärmukternavur de socialistiska länderna som vi benämner kommunistiska - ett fåtaljämfört med de övriga. Därför överenskoms det att skullerepresenteras uv tre enheter, nämligen Ukruinu, Vitrysslund och självaSovjetunionen. Från 51 medlemsstater hur FN nu utökuts tUl 131. Afrikunsku ochusiutisku länder och mångu undru hur tUlkommit. Dessa 131 medlemsstuterrepresenterur många oliku styrelseskick, och därför är det knuppust motiverututt vud som i undru summunhung betraktas som ett land, nämligen ,skall representeras uv tre enheter i Förentu nationernu. Det finns i så fuUmångu undra länder med olika udministrativa uppdelningar som skulle kunnabegära att de skall ha mer än en representation i FN. Den ena stora framgången vid var givetvis att blev representerat i FN. Som en andraframgång vUl jag beteckna det förhållandet att man utan störande intermezzonlyckades vädu ny generulsekreterure. Jug skall inte alls bedöma personvalet.Anledningen till utt jug betecknur det som en framgång är - om vi erinrar ossförhållandena förru gången utt vulet nu kunde ske utun oro och utt det s. k.trojkusystemet inte frumfördes dennu gång. Som bekunt hävdade vidett tidigare tillfälle att mun inte skulle hu en generulsekreterure utan trestycken, ett arrungemung som enligt min uppfuttning skulle medfört storusvårigheter och i mångu full lumslagit FN :s hundlingskruft, då man i så fuUhude fått vetorätt inte buru i säkerhetsrådet utan också de facto bland de tregeneralsekreterarna. Eftersom nedmstningskommittén i nuurbetut finns det anledning utt också beröra dennu viktigu del uvfredsurbetet. Myrdul, som är ordförunde i den svenskudelegutionen vid nedmstningsförhundlingurnu i - och jug instämmer gämu ide erkännsummu ord som uttuluts om det utomordentligu urbete hon utfört - hur iett hållet tul i uttulut sig pessimistiskt om de resultut somåstudkommits vid nedmstningsförhundlingurnu under dessu , och förvissohur hon rätt i många uvseenden. Jug ser då mindre på de frumgångur som vi medtucksumhet kunnut noteru både i och på nedrustningsområdet i övrigt ochmeru på den totulu utvecklingen. Rustningurnu i världen har kommit så långtutt det finns mer un 15 tonnormala sprängämnen för varje person på .hela vår jord. Kostnaden för allamstningarna uppgår tUl mer än 1 000 miHarder kronor . Skall man göra ett försök tUl bedömning av om spänningenökat eller minskat i världen, vilket har betydelse inte minst för utformningenav vår egen försvarspolitik, så kan man med tacksamhet noteru vissuuvspän-ningsmoment. Den umerikunsku utrikespolitiken hur uppenburligen i vissuavseenden ändrat attityd, vUket bestyrkes av t. ex. inställningen tUl Kinasrepresentution i FN för vilken USÄ:s inställning var avgörande, Nixons besök iKinu, det plunerude besöket i och en del undru fuktorer somspelur roll för världens utrikespolitik. Avtulen i Tysklundsfrågun hur ocksånämnts. Även om de ännu inte rutificeruts - och det kun uppstå svårigheter idet uvseendet hur de stor betydelse för uvspänningen. Ä undru sidun kan man inte blunda för utt Koreuproblemenkvurstår olöstu, att kriget i fortsätter, att krigshandlingur pågåräven i Luos, Cumbodju och ThuUand. Purisförhundlingurnu hur under enfyruårsperiod inte lett till resultat - det har inte åstadkommits någonting merän möjligen utt mun kommit överens om hur bordet som mun sitter vid skull seut. I Mellerstu Östern är spänningen fortfurande liku stor. Slutligen vill jagerinra om att spänningen mellun och Kinu snurure ökur än minskur. Det är således en högst heterogen bUd man får när manförsöker summera hur den betydelsefulla frågun om fred eller krig ter sig idug. Mun måste tyvärr konstuteru att vUka avspänningsmoment mun än kan finnuoch vilku storståtligu uttulunden om fred som än göres så har de inte medförtnågra reduceringar i mstningarna. Visserligen har kanske inte större ökningurförekommit, men det är ju inte så underligt om mun noterur de sturka ökningarav mstningarna som förekom med i många fall . Det är befogat att rikta klunder mot stormukternu för uttde inte visut större benägenhet vid nedrustningsförhundlingarna i uttverkligen ordentligt medverku till avspänning och nedtrappning uv mstningurnu.Testförbudet mot kärnvupen t. ex. är av oerhörd betydelse, men det är medbeklagande mun nödgus konstuteru utt Kinu och Frunkrike ännu inte unslutit sigtill testförbudet. När Kinu nu blivit medlem i FN får mun hoppus utt dessanslutning kommer. Något försvar för att Frunkrike inte unslutit sig kun juginte finnu. Mun kun konstuteru utt Frunkrike trots utt det är medlem aldrig har infunnit sigtill förhandlingurnu. Stormukternu hur, trots storu unsträngningur från svensksidu, inte kunnut förmås utt uccepteru ett förbud för testningur under jord,utun sådanu pågår fortfurunde. Det vur givetvis lätt för kärnvupenmakternu att medverkatill icke-spridningsuvtulet därför att de hade kärnvapen, men vid avtaletsingående uppmanades de mycket sturkt, bl. a. av stutsrådet , att ocksåvisa sin goda vidu genom effektivu åtgärder. Den uppmuningen hur de inte föHt. När det gäller huvsbottensuvtulet är det utt observeru uttdettu endust gäller mussförstörelsevupen, och det hur inte vurit möjligt utt få stormukternumed på utt även de konventionella vapnen skulle tus med. Det är någru exempelpå stormakternus obenägenhet utt vidtu verkligt effektivu åtgärder i frågu omnedrustningen. Det urbetet hur, som jug sude tidigure, gått trögt och medförtmångu besvikelser. När det gäller inställning tUl deutrikespolitisku problemen konstaterar man med tUlfredsställelse uttregeringsdeklurutionen ånyo sturkt understryker vår neutralitet. Där citerasett uttalunde uv förre utrikesministern : "Vi måste i ord och handling göru klurt, att våravsikt är att i händelse av krig använda vår i fredstid bibehåUnahandlingsfrihet till att hävda vår neutralitet. Vi får inte ge stormukterna någongrund för misstankar att svenskt territorium kan stäUas tUl en annan maktsförfogande och bUda utgångsbus för ett angrepp. Utrikespolitikens utformningfår icke skupu vure sig misstro hos den enu stormakten eller förväntningur hosden undru. Man måste kunnu litu på den politik vi vult. I dettu hänseendesyftur ulltså vår utrikespolitik till utt vinnu och bibehåUu stormukternusförtroende." Mun tUlägger i årets deklaration; "Det är utifråndenna ullmännu målsättning som den svenska utrUcespolitiken successivtutformas." Vi kun självfuUet inte buru stå upp och deklarera att viär neutrulu och begäru att vi skall bh trodda på våru ord. Det är våruhundlingur som uvgör om stormukternu verkligen skall betruktu oss som neutrulu.Det måste vi alltid ha för ögonen. Det hjälper inte vad vi deklarerur, utun detär handlingarna som kommer att bedömas. Och det har ju förekommit kritik emotoss, även om den inte har haft så stor betydelse. I ett känt uttulunde av enbrittisk politiker för någon tid sedan ansågs vi ju inte ulls som neutrulu, ochi en del uttulunden som gjordes sedun i USA-Vietnumfrågan unsågsvi inte heller som neutrulu. Jug betonur ytterligure utt det är våru hundlingursom uvgör hur vi skull bli betraktade av de olika purternu. I regeringsdeklarutionen sägs ingenting om upprättundet uvnormulu förbindelser med Östtysklund. Frågun hur diskuteruts under åtskilliguår i riksdugen, men uvgörandet hur ständigt förhuluts. När Östtysklund år 1968medverkude till att ockupera Tjeckoslovukien vur det rätt självfullet utt någoterkännunde inte kunde förekommu. Jug hur fortfurunde den meningen utt dennuockupution vur ett oförsvurligt maktövergrepp, som uUu demokrutisku länderborde reugeru mot i alla avseenden. Det blev också, som vi kommer ihåg, ettstUlestånd i intresset för att skulle erkännus. tjänur det väl inte mycket till utt vi låter sådunuhändelser hindru ett erkännunde. Vi hur ju förbindelser med dUctuturiänder påandru håll. hur den uppfuttningen att bör erkänna ulla de factoexisterunde stuter som inte är föremål för FN-sunktioner, och enligt våruppfuttning bör erkännu också . Min uppfuttning är såledesutt bör upprätta normulu förbindelser med . Jag unvänderordet "snurust", eftersom det ju inte är fråga om att göra det . Det skull ske viktigu uvgörunden mänud, men det här året är inteslut med det, utan det bör kunnu finnus förutsättningur för att ordna upp dendär suken. I regeringsdeklarationen sägs det i Indokinafrågun - ochjag förmodar att det gäller alla länder: "Regeringen hur konsekvent hävdututt en vuruktig fred måste gmndus på de indokinesisku folkens rätt utt självubestämmu sin framtid." Jug vUl helt instämmu i dettu uttalande, ty detinnebär också ett understrykande av anslutningen till ett demokratisktstyrelseskick. Man kan inte tala om att folket bestämmer i en diktatur. Därfria val inte finns vet ju ingen om den regerande juntan - i alladiktaturländer kan man tala om en sådan har folket bakom sig eller inte. Det är med djupuste beklugunde mun ser utt mångu folk, somlänge hur kämput mot koloniulism och förtryck uv oliku slag för sitt landsfrihet, när de äntligen hur nått frihet för lundet inte har upprättat någonfrUiet för folket inom dettu lund utun gått över till diktutoriskustyrelseskick. Det är åtskilligu länder som hjälper på oliku sätt -, , , Nordvietnum m. fl. - där diktutur råder. Jug unserutt den hjälpen skull fortsättu och ökus, därför att folken i dessu länder är isturkt behov uv hjälp. Men vi borde också när tUlfälle ges frumhållu betydelsenuv ett demokrutiskt styrelseskick. Enpurtisystemet, som är populärt i vissuländer, kun uldrig anses förenligt med ett demokratiskt styrelseskick. Vi vetatt många av dessu länder ser upp tUl och t. o. m. beundrur . Då skulledet vuru på sin plats att vi understryker vårt-sturku intresse för utt detskull vuru ett demokrutiskt styrelseskick. U-lundshjälpen skull inte diskuterus i dug, men det bordevuru självfullet utt mun i nödsituutioner futtur snubbu beslut. Regeringen hurju motsatt sig en snubb behandling av frågan om ytterligure stöd åt Bungludesh.I regeringsdeklurutionen konstuterur man helt mutt utt den frågun skullbehundlus tillsummuns med den övrigu u-hjälpen, och i utrikesutskottet motsuttesig sociuldemokruternu vid en votering att frågun behundlus redun . Jagfinner det beklugligt utt mun hyser så Humt intresse för allt det lidunde ochullu de svårigheter som finns i det hårt prövude lundet utt man heltformellt låter behandlingen anstå till senure . Jug skull inte ägnu åt utt tulu omEEC-problemen. Det är buru utt konstuteru utt uvtulen om Storbritunniens,, Dunmurks och Iriunds medlemskup nu hur undertecknuts och uttratifikutionsproce-duren pågår i de fyra ländernu. Därmed kun mun konstaterautt uv den svensku hundeln sker med EEC-ländernu. Iregeringsdeklurutionen heter det om eventuellt utvidgude uppgifter på detpolitisku fältet; "I förlängningen uv EEC-ländernus politisku sumurbetekun mun skönju möjligheten uv en frumtidu militär sumverkun. Ledunde politikersåväl i Storbritunnien som blund De sex, har uttalat sig i sådanriktning." Om dennu förmodun skulle visu sig vuru riktig minskusytterligure möjligheten utt med bibehållen ulliunsfrihet skulle kunnubli medlem. har uUtid nogsumt observerut EEC:s politiskuinriktning och hur inte vid något tUlfälle rekommenderut fullt medlemskup. Sumtidigt är det dock att observeru utt om inte Sverigefår någon form uv sin hundel med EEC det är pessimistiskt om mun säger detoch jug hoppus utt det inte skull gå så kommer det obestridligen utt medföruen sänktlevnudsstundurd för helu vårt lund. Det hur redun betonuts utt EEC blirvärldens störstu hundelsblock uv världens sumlude export ochimport. Vid en jämförelse hur vi ju sett utt hur ochSovjetunionen . Vud gäller folkmängden blir det ju i EEC 260 midonermedun hur 245 miHoner och 205 eUer 210 miHonen EEC är uUtsåen oerhört betydelsefuU fuktor i världshundeln. Dä förhundlingur pågår nu och då jug inte hur någoninvändning mot vud som sugts i regeringsdeklurutionen, skuU jug inte nubehundla EEC-frågan ytteriigure. Vad som däremot kun orou är hur det nordiskusamarbetet i fortsättningen skall utformas och vad som skull ske med EFTA, omdet blir någonting kvur uv det sumurbetet. När rutifikutionen är klur förNorges och Dunmarks del och när , som vi hoppus, får någon form uvuvtal, bör mun enligt min mening genust tu upp ingående överläggningur mellunde nordisku ländemu om hur sumurbetet skull bedrivus i fortsättningen.