prot · FV0986 · 1972-12-31 00:00:00 — Vidare hat vi sagt atl juristeller advokat skall kunna ge interimistiskt anstånd samt atl - i fall där denrätlssökande inte synes vara pliktig atl utge koslnadsbidrag advokat ellerjurist på advokatbyrå medges rätt atl vidla nödvändiga och brådskande åtgärderför all säkra klients rätt innan rältshjälpsnämnden fatlat beslut om allmänrättshjälp. De frågor som vi aktualiserat i motionen har ävenuppmärksammats av lagrådet, som i likhet med oss motionärer pekar på denrällssökandes svårigheter i de fall då han själv ej har möjlighel att väljalidpunkt för sakens behandling. Om jag har tolkat utskottets skrivning rätt delar utskottetvår och lagrådets oro när del gäller förskottsbetalning med korl varsel.Utskottet hänvisar till alt man i många fall vid rällshjälpsanstalternaregelmässigt beviljar anstånd. Det är därför ytterligt värdefullt att utskotteti sin skrivning klart säger ifrån att centrala anvisningar vid behov ochbehov föreligger ju enligt utskottet utarbetas som gör det möjligt för deallmänna advokatbyråerna att meddela anstånd med erläggande av kostnadsbidrag ide fall som vi motionärer och lagrådet har uppmärksammat. Även om utskottetanser att vad vi framfört i molionen inle behöver föranleda någon åtgärd frånriksdagens sida, är utskottets uttalande ändå ytterst värdefullt. Jagförutsätter därför att anstånd med förskottsbetalning kommer att lämnas i sådanafall som vi aktualiserat i vår motion. Enligt 15 § i den promemoria som föregick förslaget lillrätlshjälpslag fick rättshjälpsmyndighelen, om särskilda skäl förelåg, meddelaanstånd med betalning helt eller delvis av preliminär rältshjälpsavgift. För detfall atl dylikt anstånd ej beviljats, innebar förslaget all rättshjälp ejutgick förrän den preliminära rättshjälpsavgiften inbetalats lillrättshjälps-myndigheten. Denna paragraf, som alltså fanns i promemorieförslagel,återfinnes inte i förslaget lUl rättshjälpslag. Men jag tolkar den skrivningsom utskottet har presterat med anledning av motionen 1466 så, att den irealiteten innebär att de centrala anvisningar som skall utarbetas tillgodoserdet här önskemålet, och det är enligt milt förmenande utomordentligtvärdefullt. Jag vill än en gång understryka att jaghälsar den här propositionen med stor tillfredsställelse och ser den som ettviktigt steg motförverkligandet av principen om allas likhet inför lagen, som vi alla strävarefter. Jag förutsätter också alt den reform som vi nu skall besluta om kommeratt följas upp och byggas ut i den utsträckning som erfarenhetenvisar att det behövs. Jag ber alt på alla punkter fä yrka bifalltill utskottets hemställan. Förslag tiU rättshjälpslag m. m. HerrLUNDBERG (s): Jag har yrkat avslag på den härpropositionen. Utskottet har inle följt den linjen. Intressel här i kammarenirnder den debatt som har förts har begränsat sig till ell antalledamöter som inte skulle räcka till ett fotbollslag. Jag har därför en känslaav att det i fråga om denna som del har sagts oerhört viktiga reform inlefinns någon möjlighel atl övertyga en kammare, vars ledamöter kommer in heltspontant bara emellanåt. Jag måste erkänna att när jag hörde aUa dessa vackra ordom likhet inför lagen och därtill justitieministerns anförande, som man välmåste tolka som entusiastiskt över någonting - dvs. över det liUa som harpresterats så frågade jag mig; Är det någon som tror alt denna reform pånågot sätt kommer all inverka på frågan om likhet inför lagen? Jag skulle önska, inte så mycket atl justitieministernvore här för han måste ju fortsätta i sin tro men att finansminister varit här i kammaren, så att jag hade fått fråga honom: Vart tar del härvägen, när vi nästan skapar nya, kostnadskrävande ämbetsverk ellerliknande institutioner på olika områden ulan att vi kan säga alt vi har berikatde strävanden som väl alla talare har yttrat sig för i det här sammanhanget?Det skulle ha varit önskvärt att man, inte minst inom rättsväsendet men äveninom alla andra myndigheter, hade kunnat få statsrådet till att iklädasig 1920-talets finansminister kappa och ta fram den geddesyxa somhan vid elt tUlfälle använde. Om vi fortsätter med att skapa institutioner förderas egen skull, så har inte svensk industri - eller den lågavlönade gruppen -möjlighet att avdela så mycket arbetskraft och ekonomiska resurser till verksom icke kan fylla den uppgift man här säger sig vilja ålägga dem och en ökadjämlikhet för de lågavlönade ske. Det kan givelvis vara mycket tacknämligt alldet hålls vackra tal. Ett samhälles ekonomi och resurser får ändå inte slösasbort på meningslösa institutioner, som man för aU del förser med vackert talmen som innehållsmässigt påminner om . Jag har sagt alt ingen vet vad detta kommer att kosla.Justitieministern säger atl man skall få veta vad det kan kosta. Ja, man kanmöjligen i taxorna få fram någol om vad del kostar för den enskilde. Men delfinns ingen som har angivit samhällets kostnader till följd av de slussar somvi öppnar i detta sammanhang. Jag var med här i 1950, när s. k.expertis talade om att en ny åtgärd skulle kosta högst . Hiltills har den kostat 20 gånger de mUjonerna, och ännu är deninte färdig. Här sägs att det är staten som betalar. Jag tror att vi inte skallbehandla staten som om den har obegränsade resurser och använda tillgångarna påuppgifter som icke kan fylla något syfte rättsligt sett. Förslag tiU rättshjälpslag m. m. Det har talats om jämlikhet. Jag har under rält många årbåde praktiskt och genom studier i rättshistoria kunnat följa utvecklingen pådetta område. När jag ganska noggrant läste den proposition som ligger lillgrund för denna debatt, måste jag säga mig alt det är något av Kejsarens nyakläder som man möter i hela framställningen. Teori är väldigl bra, vackra ordkan stimulera, men icke när det gäller rättsfrågor för vanUga människor i dettasammanhang. Det är därför som jag inle kan begripa hur statsrådet harkunnat släppa loss ett sådant här ekonomiskt förslag på så lösliga grunder somdet faktiskt är fråga orn. Vi har inte råd att slösa bort så mycket pengar pånågonting som icke fyller den uppgift man har föreställt sig. Man talar om atl rättshjälp i princip skall kunna lämnasvar och en i varje rättslig angelägenhet. Ja, visst låter det vackert. Men vemkan garantera det? Och hur skall man lösa frågan? Man säger alt man skall ha enfri prövning då det gäller atl anlita juridisk hjälp. Varför har man nu endubbelbottnad målsättning angiven? Det sägs atl vi skall skapa särskilda organ- och vi skall väl ha en väldig byggnadsverksamhet för nya kanslibyggnader, viskall väl ha dyr arbetskraft rn. m. inle för att ge rättshjälp utan för atlse till all rättshjälpen ges ål dem som den centrala myndigheten säger skaU harättshjälp. Är det en rättshjälpsfråga? Sedan är det ju ganska märkligt alt man talar omrättstryggheten i delta sammanhang. Justitieministern säger atlrätlshjälpsreformen är en jämlikhetsfråga och en av de störsla frågor som mannu förelägger . Ja, det kan han naturligtvis känslomässigt säga, mendå skall han ju ha en grund för del hela, och det finns inte i proposilionenoch inte heller i utskottets betänkande. Det är ju rättssökanden som skall ha hjälp. Varför skallvi lägga ned de pengar vi har lill förfogande pä en organisation och enbyråkrati i stället för att ge de ekonomiska resurserna lill verklig rättshjälpåt dem som behöver sådan? När del nu föreslås en dubbelbottnad rättshjälp sominnebär att vi skall ha de vanliga advokatbyråerna och sedan en annan uppbyggdorganisation som också skall ha advokater till hjälp m. m. frågar man sig; Ärdel inte nog med administration och byråkrati, då man ändå säger atl man skallanlita de privata avdokatbyråerna? Varför inte hålla sig till dessa i ställetför att vid sidan om bygga upp en ny organisation, som kommer att ta huvuddelenav pengarna? Det är också ganska märkligl med den rättstrygghet som mantalar om. En som har alt syssla med rättstryggheten talade ju för en stundsedan, och även om han inte sade det i tydliga ord hade jag en känsla av atthan visste alt det där talet är ganska genomskinligt i olika sammanhang. Mendet har icke med denna fråga att göra, utan del är fråga om rättstillämpningen,och def är domstolarna som skall se till att rättstillämpningen ges ett sådantinnehåll och skapar en sådan rättstrygg-hel att man kan tala om verklig likhetför alla medborgare inför lag och rätt. Det sägs här att man skall skapa denna nya organisation,och man talar om juridiskt kunnig personal. Jag kan möjligen säga atl visstbehövs del väl merajuridisk personal för atl kunna tolka vad som ligger i den lag som föreslås.Man har en känsla av att även rältshjälpslagens utformning kräver en jurist föratt tolka vad lagen innehåller. Och vi får väl ett sådant förfarande atl ettcentralt organ säger hur man skall tolka lagen för atl få rättshjälp, och sedanskaU domstolen säga sitt. Varför krånglar vi till del hela, varför ger vi uldessa belopp och varför vidtar vi dessa personalkrävande åtgärder, när vi ändåinle har sökt att komma till rätta med det verkliga problemet: rättshjälp ochlikhet inför lag och rätt. Del har talals om att våra tillgängliga ekonomiska ochpersonella resurser skall användas till alt eliminera svårigheterna, förkortaprocesserna osv. Ja, visst skall vi göra det. Är 1969 avlät jag en skrivelselill Konungen i en rättsfråga - del gällde visserligen bara ekonomiskt fatligamänniskor och den skrivelsen har jag ännu inte fått något svar på. Men jaghar på omvägar hört atl man inom äldsta ämbetsverk har haft personalavdelad för detta ärende, och jag har också tagit del av ett utlåtande som varmycket likt en saga. Jag vill inte säga atl det liknade sagan om Kejsarens nyakläder, men innehåUet i utlåtandet var helt obefintligt. Jag har som sagt ännuinle kunnat få något besked i del ärendet från . Derätlssökande har fåll finna sig i att den egendom som fråntagits dem av denekonomiskt starkare nu förstörs på grund av att man inte kommer någon vart medärendet. Om vårt rättsväsende inte kan komma till rätta med en så relativtenkel fråga -åtminstone för dem som har läst någon rättshistoria frågar mansig vad det är för mening med atl lala om att vi med den nyarältshjälpsorgani-sationen skulle få fram frågorna snabbare. Vidare har det talats om nödvändigheten av att lösauppkomna problem, och någon sade all vi skulle tillsätta så stor personal ochså många juridiskt kunniga biträden som motsvarar efterfrågan. Men är det dåingen som vet hurudan situationen är i våra rättsorganisationer och hur långaväntetiderna är i de olika faUen? Ju mer man ser på denna fråga, desto mer ökarkänslan av att den allmänhet som vi skall ge hjälp inle kan få den utlovadehjälpen. Pengarna går i stället till nya utgifter för byråkratin. Jag har den uppfattningen att dennaproposition icke fyller det syfte som angivils, och därför ber jag att få yrkabifall liU min motion 1467 under punkt A. Jag är helt på det klara med, atl omvi skall kunna lösa de frågor det här gäller, så måste vi gå andra vägar. Dåmåste vi se lill atl utnyttja de organisationer som redan finns, lill dess vivet vad det nya kommer alt kosla och hur stor personal den nya organisationenkräver. skall också komma ihåg att både finansministern och ledamöterfrån olika partier har förklarat att vi skaU försöka hushålla med våraekonomiska resurser och använda våra tillgångar på bästa möjliga sätt. Det härär att öppna slussar för utgifter, om vilka ingen vel hur slora de bliroch om de kommer att fylla någon väsentlig uppgifl när del gäller att skapalikhet inför lagen. Avgörande för det är inte bara ekonomin utan också lagenstillämpning och andemening. Jag har velat säga detta därför alt jag intevill medverka till något som - del är jag övertygad om - inte kan motsvaraförväntningarna vare sig hos allmänhelen eller hos oss i . Förslag tiU rättshjälpslag m. tn. Förslag tiU rättshjälpslag m. m. önskar jagalt vi avslår proposilionen och utnyttjar de resurser vi har inom deorganisationer som redan finns. i (c); Jag ser i det framlagda förslaget en viktigreform - dock icke en slutreform som ytterst gäller den för en rättsstatcentrala principen om allas likhet inför lagen. Alt det är den centralaprincipen kan rnan aldrig komma ifrån. Även om man inte helt kan förverkligaden, skall målsättningen vara denna: allas likhet inför lagen. Vad som i första hand framstår som högstotillfredsställande med den nuvarande ordningen är att endast de ekonomisktsämst ställda kan få rättshjälp. För alt kunna föra sin sak inför domstol skallman vara antingen så fattig att man får fri rättegång eller så rik att man inlebehöver la hänsyn lill kostnaderna. De som befinner sig i mellanskiktet avstårmånga gånger från att tillvarata sin rätt på grund av de kostnader del kan blifråga om för advokalhjälp o. d. Jag ser i det framlagda förslaget en möjlighet altavhjälpa denna brist. Rättshjälp skall medges i sådan utsträckning att ingen avekonomiska skäl hindras från atl tillvarata sina intressen i rättsligthänseende. Det vore därför önskvärt att de kostnader som åvilar den part somförlorar rättegången inkluderas i kostnadsreglerna i . Riskenatt få bära motpartskoslnaden och svårigheten att beräkna den blir nämligen avinte oväsentlig betydelse för de sämst ställdas och mellangruppernasmöjligheler alt göra sin rätt gällande genom att öppna process för all få entvistefråga löst. är själva kostnaden för den fria rättegångenegentligen obetydlig jämförd med motpartens kostnader tillsammans med övrigarättegångskostnader i händelse av förlorad rättegång. Det bör därför övervägasom inle möjligheler till en viss subventionering av motpartskoslnaderna börinföras för dem som erhåller rättshjälp. Detta behöver inte medföra en ökningav antalet omotiverade rättegångar. Vissa spärregler bör kunna utgöra engaranti mot omotiverade rättegångar. Om man utgår ifrån principen att ingen avekonomiska skäl skall hindras från att taga till vara sina möjligheler atl fåsin rätt prövad, utgör otvivelaktigt risken atl få betala motpartens rättegångskostnaderetl dylikt hinder. Utan alt rikta något krav på kostnadstäckning idetta avseende ansluter jag mig till hemställan om atl Kungl,Maj:t måtte överväga förslag lill lagändring på hithörande område. Men innan detta är genomfört, herr talman, skulle jagönska att de som kommer all anlita den allmänna rättshjälpen också blirupplysta om all det kan bli fråga om ej kända kostnader i händelse av enförlorad rättegång. Jag har exempel på personer som erhållit fri rättegångenligt nu gällande ordning, men som efter en förlorad rättegång fått ikläda sigkostnader som för dem varit ekonomiskt ruinerande. Del bör i fortsättningen blinära nog en obligatorisk skyldighet att ge klienten verkliga informationer omhans rättigheter men också om hans skyldigheter för atl därmed undvikaobehagligheter. Jag vill, herr talman, bara med några ord beröra molionen176 som avser skydd för begreppet rättshjälp. Det är tyvärr så att allmänheten i namnet juridisk byråser en garanti för att bakom byrån står en advokat eller med honom jämställdperson som besitter juridisk sakkunskap. Tyvärr förekommer del inte så sällanalt personer, som inle har några som helst juridiska kvalifikationer, inneharoch driver juridisk byrå. Som jag framhållit i min motion skall etl villkor föratt få använda namnet juridisk byrå vara atl det till byrån i fråga är knutenjuridisk sakkunskap i form av juridiskt utbildad person. Vederbörande behöverinle vara ansluten till och därmed ha rält att använda sig avtiteln advokat, men det bör vara etl minimikrav att vederbörande har avlagtjuridisk examen för att få använda sig av rätten atl driva en juridisk byrå. Om en dylik beslämmelse infördes skulle della säkerligenmedföra all åtskUliga icke seriösa juridiska byråer tvingades att antingenupphöra med .sin verksamhet eller måste använda sig av annat namn på sinabyråer. En sanering på hithörande område skulle hälsas med tiUfredsstäUelse avaUmänheten, som i många faU blivit vilseledd i sin uppfattning om de juridiskabyråernas sakkunskap beträffande juridiska spörsmål. Jag delar, herr talman, helt utskollets mening att detredan nu flnns vissa möjligheter till ingripande men atl åtskilliga fall kanförekomma då mera verkningsfulla åtgärder erfordras för atl stävja sådanaförhållanden som jag påtalade i min motion. Frågan om åtgärder bör närmareövervägas i Kungl, Maj;ts kansli och förslag i ämnet föreläggas ilämpligt sammanhang. Det är dock min förhoppning all det inte skaU dröjaalltför länge innan Kungl, Maj:l förelägger förslag lill skydd avbegreppet rättshjälp. Förslag till rättshjälpslag m. m. FruSIGURDSEN (s); Propositionen 1972 har inte gettanledning tiil någon molion eller någol annal yrkande från min sida, men jagskulle önska etl klarläggande uttalande på en punkl. Eftersom statsrådet inte är närvarande skulle jagvara lacksam om utskottets talesman ville förtydliga vad som sägs ipropositionen under punkten 19,1, sista styckels sista mening, angående rättför personal med anknytning till intresseorganisationerna atl förordnas sombiträde vid rättshjälp, medlemmar behöver ha tillgång tiUkvalificerad juridisk hjälp i svårare skadestånds-, yrkesskade-, försäkrings-och vissa vederlagsfrågor, som har samband med medlems arbete för arbetsgivaresräkning. För att täcka detta behov har man bildat elt särskilt bolag,, Bolaget ägs till av LO och tUl 5procent av , Inom della bolag finns en samlad juridisk expertis medprocessvana. Bolaget åtar sig uppdrag endast efter en noggrann inlresseprövningav frågan huruvida medlemmens rätlshjälpsanspråk är rättsUgt och ekonomisktbefogat. Vad jag således skulle vilja ha klarlagt i detta fall är om denjuristutbildade personalen vid detta bolag äger rätt all förordnas såsombiträde vid rättshjälp. Förslag tiU rättshjälpslag m. m. FrökenBERGEGREN (s): Jag har redan tidigare motiverat varför jagyrkat bifall till utskottets förslag och avslag på reservationerna. Jag skallinte upprepa de argumenten. Jag lär ändå inte kunna övertyga omatt ell storl antal människor här i landet kommer att känna sig tryggare, om dekan vända sig till en statlig advokatbyrå. De bör ha möjlighet lill ett frittval. gjorde några reflexioner rörande tvåmotioner som han skrivit under, nämligen motionerna 1465 och 1466. Det äralldeles riktigt, , att utskottet med ganska stor sympati harbehandlat de frågeställningar som tagits upp i motionen 1465 om tvångsskifte isamband med bodelning och om kostnaden för skiljeman. Beträffande Ivångsskifteoch bodelning har vi inom utskottet funnit att detta är etl mycket angelägetspörsmål. Vi instämmer i väldigl myckel av det som sägs i molionen. Men vi harmed hänsyn lUl de ekonomiska konsekvenser som skulle följa av ett bifaU lillmotionen inte velat gå så långt som motionärerna önskar. Vi tycker dock att detär en så viktig fråga att vi har anhållit all Kungl. Maj:t skall komma med etlkompletterande förslag på denna punkt. Såvitt jag förstår var med den åtgärden. Däremot tyckte all vi kunde ha gått litetlängre när det gäller ersättningen lUl skiljeman, eftersom domstolskommittén isitt betänkande lagt fram vissa förslag. Men det är just med hänsyn tUl alt detföreligger elt utredningsbetänkande, vilket nu skall remissbehandlas, som viundviker alt ta ställning, även om vi tycker att problemet är intressant och börlösas. 1 vad sedan gäller de frågor som väckts i motionen 1466tycker vi inom utskottet väl atl de farhågor som där uttrycks är en smulaöverdrivna. Vi har motiverat varför vi lycker det. Vi anser att det i de allraflesta fall rör sig om ganska blygsamma belopp. Om man på en advokatbyrå finneratt det är ganska uppenbart atl vederbörande inte skall behöva betala någontingaUs, torde man inle tveka atl sätta upp den vadeinlaga eller anna brådskandehandling som behövs, även om vederbörande inte kan plocka fram . Omdel funnits någon oro bland advokaterna på denna punkl, bör de vara lugnadegenom vad utskottet anfört i betänkandet. i var belåten med den behandlinghans motion 176 har fåll. Däremot tyckte han inte detsamma när det gälldeutskollets ställningslagande till yrkandet om viss subvention avålerbe-lalningsskyldigheten för motpartskostnader i de fall man förlorar etlmål. Men vi kan inte göra en reform så fullständig alt den täcker alla tänkbarasituationer. Även om vi visst inle vUl förringa allvaret i den situationmänniskor kan råka in i när de blir tvingade alt betala motpartens kostnader ien omständlig rättegång utgör i alla faU propositionens förslag om möjlighetför jurist på advokatbyrå eller enskUd advokat alt vägra föra talan i sådanafall då det är uppenbart obilligl en viss garanti mot onödiga rättegångar, ävenom de inle alllid kan undvikas. Men detta är etl sådant typiskt fall där viinle bara kan förlita oss på samhällets rättsskydd. Man måste finna en kompletteringi en rältsskyddsförsäkring. och del ärpä denna grund och med hänsyn till de ekonomiska konsekvenser som skulle följaav elt bifall lill förslaget i motionen 1469 som utskottet har stannat för atlhemslälla om avslag på molionen. Sedan ställde en fråga till utskottetstalesman. Jag skulle utan vidare svara ja på den, men eftersom jag faktiskt idetta fall har hafl etl samtal med justitieministern och fått kompletterandeupplysningar skall jag redogöra för hans syn på saken. Han säger att man på fruSigurdsens fråga om personalen vid får förordnassom biträde vid rättshjälp kan svara att enligt 21 § rättshjälpslagen tillbiträde skall förordnas advokat, biträdande jurist på advokatbyrå eller annan,som är lämplig för uppdraget. Vidare föreskrivs att om den rättshjälpssökandeföreslagit någon som är lämplig skall denne som regel förordnas. Det har ocksåi proposilionen förklarats att personal med anknytning tillintresseorganisationer bör kunna förordnas till biträde vid rättshjälp, , Detföreligger alltså inget hinder för alt personal vid Rällsskyddsbolagetförordnas till biträde. Tvärtom bör del i många fall vara lämpligt atl utnyttjaden erfarenhet som finns hos denna personal. Del är alltså justitieministerns uppfatlning, som jag harvelat meddela . Förslag till rättshjälpslag m. m. HerrWINBERG (m) kort genmäle: Del är alldeles riktigt att fröken har övertygat mig orn det bärande i argumenten för statliga advokatbyråer.Jag kan inte se varför det skulle vara tryggare för den enskilde alt vända sigtill en statlig advokatbyrå. Också på statliga advokatbyråer kan det väl finnasbåde skickliga och mindre skickliga advokater, precis som på enskildaadvokatbyråer, så därvidlag är det ingen skillnad! Jag tror i stället att detär mera tryggt för den enskilde om det finns elt stort utbud av advokater ochjuridiskt skolade biträden, som kan ge de enskilda medborgarna en god hjälp irättsliga angelägenheter. i (c) kort genmäle: Jag är medveten om, fröken , att dethär är fråga om subventionering, om att man skall kunna hjälpa i vissaspeciella fall när svårigheter föreligger för den rättshjälpssökande att få sinrätt tillgodosedd. Jag anser dock att det borde finnas möjlighet för Kungl.Maj:t att under speciella omständigheter ge viss subventionering till denperson som skall söka rättshjälp för att säkra honom från ekonomiska förlusteri den händelse han förlorar rättegången. Jag har rent av upprörande exempel på fall där en personfått fri rättegång, men förlorat målet och fått ikläda sig dryga rättegångskostnaderför motparten som varit ekonomiskt ruinerande för vederbörande. Det kan intevara riktigt! Vad jag skulle önska i sammanhanget är att man skall upplysa densom söker fri rättegång - när han söker -om alt risker kan föreligga för althan skall få betala motpartens kostnader. Denna upplysning kan lämnas påvederbörande rätlshjälpsanstalt. Förslag till rättshjälpslag m. m. HerrLUNDBERG (s); Det var egentligen i Falköpingsom uppkallade mig, ty han vidgade statens åtagande i ekonomiskt avseende lillall gälla även sådana fall där den hjälpsökande förlorar elt mål. Staten skulleenligt vara belalningsskyldig mol den som öppnar en rättegångoch om han förlorar målet.