prot · FV0961 · 1972-12-31 00:00:00 — Redan nu visar upplagan på att en sådan slutsalsär riktig. Slutligen en annan liten sak. .Både i utskottet och i detsärskUda yttrande som fogats tiU utskoltsbetänkandef har man framhållit enmöjlighet att öka upplagan genom ett ackvisitionsarbete över företag ochorganisationer man menar väl i det sistnämnda fallet främst fackföreningarna.Det låter bra, men verkligheten är annorlunda. Vi har exempel från andra försökmed tidningar som byggt upp sina upplagor på det av utskottet rekommenderadesättet. De har av någon anledning råkat i onåd hos ett företag eller enorganisation, med en upplageminskning av sådan storlek som följd, atttidningarna inte har kunnat fortsätta att utkomma. Det skulle enligt min meninginle bli någon informationsvinst om skuUe slå in på en sådanväg och råka i samma belägenhet som de av mig refererade föregångarna. Jag har inget eget yrkande, fru talman, men jag vill än engång uttala den förhoppningen att de ökade satsningar , somutskottet talar om och som vi motionärer önskat , inte skall A npassiui igså t gärder för invandrare, m. m. A npassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare liggalängre in än till presentationen av nästa statsbudget. Eljest trorjag att den negativa utvecklingen blir så stark att Invandrartidningensställning som samhälleligt informationsorgan allvarligt kan reduceras. I detta anförande instämde herrarStrömberg (fp), () och i (s). i (fp): Sedan i hållit sittanförande, som jag med intresse lyssnade till och fann mycket bra, har jag inlemycket alt tillägga. står och dess uppgiftnära, och jag vill särskilt stryka under vad han avslutningsvis sade. När vi hade generaldirektör närvarande iutskottet under en frågestund i samband med att vi behandlade detta ärende,underströk även han mycket kraftigt alt hade en storbetydelse. Ett enigt utskott har ocksä deklarerat, att det anser att Invandrartidningenhar en stor uppgift som kontaktorgan för invandrarna. Vi har även sagt atl vi iframtiden måste inrikta oss på att få till stånd en ökning av anslaget. Vi har alltså klart deklarerat en positiv inställning.Herr i vet lika väl som jag att skälet lUl att utskottet ändåinte enats om en ökning av satsningen är just den ekonomiska situationen. Vihar inte ansett oss kunna gå längre än tiU vad departementschefen föreslagit,men vi har anvisat vissa vägar och vi har sagt att vi tror att man i framtidenmåste göra en större ekonomisk satsning på tidningen. Avslutningsvis vUl jag säga att jag delar om att vi vid behandlingen ett kommande år skaU finna ekonomisktutrymme för en ökning av anslaget och att vi då skaU kunna följa upp saken iden anda som strök under att utskottet har i denna fråga, och somäven återspeglas i dess skrivning. I stort sett är vi ense. Det är som sagtbara de ekonomiska förhållandena som gjort att utskottet har stannatför departementschefens förslag. Herr inrikesministern , som meddelat, att han isamband med behandlingen av detta ärende ämnade i ett sammanhang besvara delsherr i (vpk) framställda interpellation, nr27, angående svenskundervisningen för invandrare, dels ()framställda interpellation, nr 62, angående ökade statsbidragtill av invandrare i svenska, erhöll ordet ochanförde: i har frågat mig varförinvandrar-utredningens förslag om lagstadgad rätt tUl utbildning i svenska förinvandrare inte har föranlett förslag i årets statsverksproposilion, omregeringen anser detta vara en fråga av högsta prioritet samt när proposition iärendet kommer att läggas fram. har frågat om jag är beredd att ställaytterligare medel till förfogande så att studieförbundens resurser kanutnyttjas bättre ochalla kategorier av invandrare får tillfälle lill undervisning i svenska. Jagbesvarar frågorna i ett sammanhang. Som framhåller i sin interpellation harantalet studietimmar i den statsunderstödda svenskundervisningen för invandrareinom studieförbunden ökat mellan budgetåren 1965/66 och 1970/71 från ca 110 000till ca 780 000, varav ca hänförde sig tillarbetsmarknadsutbildningen. Statens kostnader har stigit från6,3 milj. kr. till ca 48,5 milj. kr. Härav framgår klart att regeringen anseralt undervisning i svenska är av den största betydelse för invandrarnasmöjligheter att finna sig lill rätta i . har i sitt betänkande betonat att detligger inte bara i invandrarnas utan också i arbetsgivarnas ochfackföreningarnas intresse atl invandrarna lär sig svenska. Den hittillsbedrivna undervisningen har, enUgl utredningen, visat att undervisning undernormal arbetstid är effektivast. Mot bakgrund av sådana bedömningar har det totala antaletstudielimmar för innevarande budgetår ökats med 150 000 för att ge utrymme förstudiecirklar där arbetstagaren får ekononrisk ersättning från arbetsgivarenför att han deltar i undervisningen. Detta inkräktar inte på möjligheterna förandra än anställda atl få utbildning. Totalt har under budgetåret ställtstill förfogande, vilket innebär en ökning med 175 000 i förhållande lill vadsom beräknades statsverksproposilion. Någon ytterligare ökningarinte aktuell. Eftersom har reserverat erforderligtantal studietimmar för den särskilda försöksverksamheten med kontaktkurser förinvandrarkvinnor, föreligger inle den av befarade risken attresurserna för uppsökande verksamhet och barntillsyn inte skulle kunnautnyttjas effektivt. Vad slutligen angår övriga frågor vill jagerinra om att invandrarutredningens förslag lades fram . Förslaget fick ett i huvudsak positivtmottagande av remissinstanserna. Som jag framhöll i årets statsverkspropositionkräver förslaget emellertid fortsatta överväganden på flera punkter, som intehar behandlats tillräckligt djupgående i förslaget. Det gäller bl. a. i frågaom den föreslagna lagstiftningen. Dessa överväganden har förts fram så långtatl jag bedömer del möjligt att proposition i frågan skall kunna föreläggasriksdagen i vår. A npassningsåtgär-der för invandrare. Ang. svenskundervisningen för invandrare HerrOLSSON i (vpk): Jag tackar inrikesministern för svaret på mininterpellation. Anledningen till att den och en motion i samma ärende komtill är att, trots att en utredning med i huvudsak positiva remissyttrandenavgivits, något förslag inte framlagts i årets statsverksproposition. Manreagerade starkt på detta från fackförbundshåll, och det är förståeligt motbakgrunden tUl del hela. Antalet utländska medborgare som är bokförda i harökat mycket kraftigt och var uppe A npassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare i 242 445personer . Detta är följden av den import av utländsk arbetskraft somföretagen tillåtits bedriva utan att ta på sig några av de sociala följdkostnadersom automatiskt uppstår, inte minst på språkundervisningens område. Villkoren för den utländska arbetskraften i ärofta dåliga. Man utlämnas till godtycket hos det förelag man anslälles i, densociala osäkerheten är stor och isolering vanlig. Bristfälliga eller heltobefintliga kunskaper i svenska språket förstärker denna isolering, försvårarför invandrarna alt få kännedom om sina rättigheter och ökar beroendet till detföretag de arbetar i. Enbart i metallindustrin finns ungefär 40 000 invandraresom inte hjälpligl behärskar svenska språket. Det är lätt att räkna ut vilkasvårigheter detta orsakar på arbetsplatsen, i fackliga sammanhang och inteminst personligt. För övrigt torde det vara osäkert om förhållandena kan ansestillfredsställande ur arbetarskyddslagens synpunkt. Förmodligen inte i ettflertal fall, eftersom den anställde inte kan läsa varningsskyltar, förslåvarningsrop eller sälta sig in i skyddsföreskrifter. Inrikesministern säger i sitt svar att utredningen ladesfram 1 och remissbehandlingen var avslutad . Hanantyder att det alltså är tidsnöd som orsakat att inget förslag fanns med iårets statsverksproposition. Jag har ingen anledning att betvivla trovärdigheten av dettidningen skriver om delta. 1 sitt nummer 3-4 detta år sägerman att propositionen förelegat halvfärdig men att arbetet på den avslutatsefter order uppifrån. Anledningen anges vara det statsfinansiella läget. De övriga skriverierna om inrikesministerns bristande kurageskall jag inte ta upp i del här sammanhanget. Jag tror nämligen inte att detvarit avgörande, utan orsaken måste vara regeringens samlade bedömning. Det äri så fall en felaktig bedömning som bör rättas till. Jag konstaterardärför att det, trots allt, kan löna sig att motionera och interpellera. Vad beträffar invandrarutredningens förslag omlagstiftning om rätt till 240 timmars av företagen betald undervisning kan jaginte förstå att den lagens genomförande behöver fördröjas av finansiella skäl,eftersom stat och kommun bara får en liten belastning i det sammanhanget. Inrikesministern säger i interpellationssvaret att justdenna lag är föremål för särskilda överväganden. Jag hoppas att dessaöverväganden inte handlar om inskränkningar eller uppluckring, så att företagenäven i fortsättningen kan skjuta över alla kostnader på samhället och självabara ta hand om vinsten. HerrRICHARDSON (fp): Jag ber att få tackainrikesministern för svaret på min interpellation, ett svar som dock inte är såklart och positivt som jag skulle ha önskat. Inrikesministerns svar andas idel förnöjsamhet. a. på den ökning av antalet studietimmar som skett under de senaste årenoch drar slutsatsen att denna ökning bevisar att regeringen anserundervisningen i svenska vara av största betydelse för att invandrarna skallfinna sig till Visst har det skett en betydande ökning av insatserna försvenskundervisningen det pekar jag själv på i min interpellation - men dåskall man inte bortse från utgångsläget och från att utbudetav denna undervisning absolut sett ändå är mycket begränsat. De 675 000studietimmar som stär till förfogande det här läsåret räcker knappast till merän några fä lektioner, om de skulle slås ut på alla de invandrare som faktisktbehöver undervisning. Jag tycker därför inte att det som har gjorts är såmycket att skryta över. Och har det ju inte skettnågon ökning under innevarande läsår tvärtom en minskning. Det som har hänt är alltså i stället, att denna lovandeutveckling av studieförbundens utbildningsverksamhet stoppats upp genom attregeringen begränsat verksamheten i och med regleringsbrevet från 1.Det bestämdes ju i detta att högst skulle få disponerasför undervisning i svenska och samhällsorientering för invandrare. Jag skall inte här ta upp tid med att påtala angelägenhetenav undervisning i svenska för invandrare den känner vi och den erkänner vialla. Jag skall heller inte utföriigt beskriva all den besvikelse och alla desvårigheter som bildningsförbunden 'drabbades av genom regeringens åtgärder ivåras, svårigheter i form av påtvingad reducering av planerad verksamhet,avskedande av personal, kostnader för outnyttjade språklaboratorier ochliknande. Jag kan försäkra att dessa svårigheter varit betydande på sina håll.Jag vill i stället komma in på den principiellt intressantastefrågan och det som ter sig något dubiöst i det svar som jag nu fått. Det sägs att det totala antalet studietimmar förinnevarande budgetår ökats med 150 000 för att ge utrymme för studiecirklar,där arbetstagarna fär ekonomisk ersättning av arbetsgivarna för att de deltar.Ökat i förhållande till vad? frågar man sig givetvis. Jo, i förhållande tilldel tak som regeringen satte på invandrarundervisningen genom sitt regleringsbrevav . Men det är ju en ökning som är ganska ointressant, och denkunde för övrigt ha blivit ännu större om man hade satt taket lägre. Dennamaximering av antalet studietinunar var egentligen ett inhopp som var någotalldeles nytt och för övrigt som jag ser det något ganska egenartat.l''örhållandet är ju det, att anslaget till denna verksamhet är ettförslagsanslag. beslut måste rimligtvis tolkas så, att bidrag tillstudiecirklar skall utgå under de förutsättningar som bestäms det gällerantalet deltagare och antalet sammankomster och liknande men att verksamheteninte skall begränsas till sin omfattning. Detta är faktiskt något nytl ifolkbildningssammanhang och det är också såvitt jag kan förstå ett avsteg fränden praxis som brukar tillämpas i övrigt. Fråga är om det inte rent av kantolkas som ett frångående av beslut. Jag är inte sjiilv någon budgetexpert och har ingenbestämd uppfattning i saken. Jag vill därför fråga inrikesministern, om hanverkligen anser sig ha rätt att på det här sättet begränsa den verksamhet somenligt beslut skall finansieras med ett förslagsanslag. den 19 aprU 1972 Anpassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare Anpassningsåtgärder för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare har upptäckt det här inhoppet frånregeringen i fråga om maxirneringen av förslagsanslaget och i klartextförklarat, att detta inte skall ske i fortsättningen. "Utskottetförutsätter", heter det i dess betänkande nr 6, att "det liksominnevarande budgetår kan bli nödvändigt att öka utbildningen utöver det antalstudietimmar som angetts i propositionen". Jag vill nu fråga inrikesministern, om han undernästkommande budgetår kommer att avstå från att i regleringsbrev föranstalta omen maximering på det sätt som skedde . Detta förhållande att anslagets karaktär av förslagsanslagupphävs utgör också förklaringen till ett par andra oklarheter iinterpellationssvaret. Det sägs att specialdestineringen av de 150 000timmarna inte skulle inkräkta på möjligheterna för andra än anställda att fåutbildning det gäller främst hemmafruar, studerande och arbetslösa samt allasådana anställda som inte får möjlighet till studier pä betald arbetstid. Jo,visst måste det väl innebära en inskränkning just i och med att man harmaximerat den totala verksamheten i fräga om denna form av invandrar-undervisning.Av de tilläggstimmar som regeringen medgav kan bara 25 000timmar komma dessa grupper till del. Ytterligare en dunkel punkl i interpellationssvaret ärpåståendet att reserverat ett erforderligt antal studietimmarför den särskilda försöksverksamheten med kontaktkurser för invandrarkvinnor.Vad betyder orden "erforderligt antal" i detta sammanhang? Det ärmöjligt att detta är erforderligt för att man genom denna försöksverksamhetskall kunna utröna vilka metoder som är de lämpligaste alltså erforderligtför själva försöksverksamheten - men det är något helt annat än att det skullevara tillräckligt för att tillgodose det faktiska behovet. Den information jagfått visar entydigt att antalet studietimmar inte varit erforderligt i dennamening. Regeringens beslut att ett visst antal studietimmar endastskall få disponeras på det speciella sätt som anvisats är helt unikt i svensktfolkbildningsarbete, och jag vill genast fråga inrikesministern vilket skäl somligger bakom denna anmärkningsvärda åtgärd. Tänker man gå in för ett helt nytt.system med en ny form av statlig detaljreglering av studieförbundensverksamhet? Det är emellertid inte nog med att vissa studietimmarspecialdestine-ras. Man har också bestämt atl dessa studiecirklar skall varagodkända av berörd arbetstagarorganisation. Även detta är något helt nytt. Detfinns personer som påstår att det i själva verket strider mot bestämmelserna ifolkbildningsförfattningen. Jag kan själv inte bedöma den saken. Men alldelesoavsett hur det förhåller sig härmed, är det uppenbart att man infört en nyprincip, innebärande att ett helt nytt organ skjuts in i planerings- ochbeslutsprocessen. Det har tidigare alltid varit så, att studieförbunden självahaft ansvaret för verksamheten, självfallet inom ramen för de allmännabestämmelser som fastställts av riksdag och regering och med skolöverstyrelsensom tillsynsmyndighet. Maj:ts beslut av är säpass anmärkningsvärt att det är motiverat, atl inrikesministern här förklararvarför man gjort detta ingrepp. Bottnar det i misstro till studieförbun- densförmåga att sköta just denna studieverksamhet? Kan man vänta sig liknandeinskränkningar i deras frihet inom andra sektorer av det fria bildningsarbetet?Anser sig inrikesministern verkligen kunna kräva att denna nya princip skalltillämpas utan att den presenteras för och god kännes av den? i antydde att det var avvärde att interpellera och ställa frågor. Därigenom kunde en sak drivas fram.Men om hade läst kammarens protokoll, hade han funnit att jag i dethär fallet angivit att ett förslag skulle komma. Med all uppskattning av tidningen , som jagläser regelbundet och tycker är en trevlig publikation, anser jag ändå att denhoppade i galen tunna när den liksom en del andra tidningar lät sigengageras i en kampanj, som jag menar var helt opåkallad. Det står självfalletregeringen fritt, , att välja vilken form den vill för attpresentera ett förslag. Vi försöker ta in så många förslag som möjligt istatsverkspropositionen, men vi måste också ständigt räkna med att vi blirtvungna att lägga fram förslag i form av särpropositioner till . Närman bestämmer sig för det ena eller det andra alternativet är det inte uttryckför ett större eller mindre intresse för saken. Jag tror nog att de flesta har förståelse för att det, omremissbehandlingen slutförs , då budgetarbetet har inletts ochdå man är i färd med att utarbeta statsverkspropositionen, kan vara mycketsvårt att få med frågan i denna. Jag hade till att börja med förhoppning härom,men vi fann efter hand atl frågan var så komplicerad att vi måste välja attlägga fram en särproposition. Det är i och för sig bra om har deninställningen att han tror på del som står i tidningen , men jagskulle kanske ocksä önska att han ville tro mig när jag anför de skäl som jagnu har nämnt för att vi inte presenterat förslaget . Till , som ställde en rad frågor och varundrande till en del i fräga om undervisningen, vill jag säga att naturligtvishar frågan om språkutbildningen anmälts i vanlig ordning här i . Vadsom gäller för innevarande budgetär, såväl det antal timmar som stått tillförfogande för undervisningen som formerna, engagemangosv., har självfallet anmälts för , och det gjordes inte vid dentidpunkten några erinringar, exempelvis mot de . "iOO somregeringen föreslog pä basis av bedömning av det behov somkunde föreligga. Vi har .således på sätt och vis ett gemensamt ansvar. Därförbehövde kanske inte höja ögonbrynen av förvåning över vad somgäller. har beslutat i den här frågan med anledning av förslag somframlagts i fjolårets statsverksproposilion. Jag vill erinra om att kostnaderna försvenskundervisningen har stigit, och därför finns det grundad anledning atthålla en viss kontroll över utvecklingen av det här anslaget. Det år självklartatt vi liksom i fråga om alla andra ändamål får pröva också detta anslag. Det harskett en ständig kostnadsökning. Det började, som jag erinrade om isvaret, med en A npassningsåtgär-der för invandrare, m. m. Ang. svenskundervisningen för invandrare A npassnii igså t gärder för invandrare, m. in. Ang. svenskundervisningen för invandrare kostnad pä6,3 miljoner. Det blev 6,7 miljoner och det blev 8,2. Sedan steg beloppet till17,8 miljoner, och när vi sedan fastställde antalet timmar och föreladeförslaget för var kostnaderna 40 miljoner. Som jag sagt är vi nu uppei . I verkligheten sker redan en ganska stor satsning påutbildning av invandrare, och jag kan försäkra att del är ett uniktförhållande. Jag har haft tillfälle att tala med representanter för andraländer som arbetarbar och som har uttryckt sin beundran över den generositetsom visar invandrarna. Att personer från ambassaden på ett bekvämt sättkan gå till studieförbunden och lära sig landets språk har man inte varit medom någon annanstans. Den ordning som gäller och som kritiseras ärsåledes inte så dålig. Den står sig väl vid jämförelse med vad som görs i andraländer. Ett förverkligande av det förslag som invandrarutredningen har lagtfram detta har jag ock.sä haft tillfälle all siiga tidigare här i kammaren-kommer att föra oss ytterligare framåt. Vi nödgas säkerligen notera attverksamheten kostar oss mera , men det konmier också att bli en ännueffektivare utbildning i svenska för invandrare. Till i , som anförde en rad skäl föratt beakta denna utbildning, vill jag säga att alla de skäl han angav finnsangivna i betänkandet just .som motivering för de förslag som utredningen lagtfram. Jag skulle kanske kunna sluta med detta.Emellertid vill jag erinra om att denna fråga varit uppe i ett tidigaresammanhang under vårriksdagen. Då sades det alt studieförbunden inte harresurser för att klara den här verksamheten. Jag har roat mig med att notera,när jag färdas från min bostad in till kanslihuset, att på fyra olika ställenmöter mig affischer där det talas om gratisundervisning i svenska förinvandrare. Studieförbunden propagerar således fortfarande för att invandrarnaskall .söka sig dit och få svenskundervisning. Jag tar det som uttryck för attdet tydligen finns resurser lorden undervisningen även . HerrOLSSON i (vpk): Det är tydligt alt inrikesministern kände sigtrampad på tärna när jag sade att det lönar sig att interpellera och motionera.Jag menar att vi har så alt säga skjutit på litet i frågan. Han sade också att det måste stå regeringen fritt attvälja, om man skall lägga fram en .särproposition eller om man vill ta införslaget i statsverkspropositionen. Självfallet, men detta är ingen ny fråga,utan mol bakgrund av utvecklingen borde den egentligen hakommit mycket tidigare. Jag tycker inte all det viktigaste är alt få rätt i endebatt om denna proposition kommit oavsett interpellationer och motioner ellerom den uteblivit ätnrinstone ett är till diiresl det inte väckts motioner ochframställts interpellationer, utan det viktigaste är ju självainvandrarundervisningen. Det som jag stiiller mig något frågande till, men jag ärmedveten om att jag inte kan få svar på det , är om lagstiftningen om 240timmars undervisning i svenska på betald arbetstid för invandrare skall kommalill stånd. Det förefaller av inrikesministerns svar som om den måhända inte gör det,och det kanske finns skäl att återkomma i anslutning till den proposition sominrikesministern har utlovat. Inrikesministern menar attriksdagen informerats om detta. Jag vet inte vad som stod i förra åretsstatsverksproposition, men att det var ett förslagsanslag som beviljades är välalldeles uppenbart liksom atl det är något nytt som inträffat. haranslagen till folkbildningsförbunden varit förslagsanslag och förblivit det iden betydelsen att förbunden fått planera sin verksamhet och kunnat räkna medatt få de statsbidrag som de behövt för hela sin verksamhet. De har inte varitutsatta för någon form av maximering. Vad som inträffade här efter det attregleringsbrevet utfärdals var att mänga studieförbund måste skära ner sinplanerade verksamhet. De hade som denna undervisning pågått sedan1965/66 varit vana vid att det skett en ganska markant ökning, och bakgrundenlill detta var att ingen annan ville ta hand om denna undervisning. Kommunernaville inte göra det. Därför var det värdefullt, och det tycker jag att man frånstatens sida skulle vara enbart tacksam för, att studieförbunden ville åta sigdenna uppgift. Man planerade och byggde upp en organisation, anställdemänniskor och utbildade lärare, och det förekom att man inrättadespråklaboratorier och planerade utifrån den förutsättningen att det i fortsättningenocksä i praktiken skulle vara ett förslagsanslag. har det inle blivit så, och detta har också fått enpsykologisk effekt i det man har frågat sig: Är det lönt atl planera och verkavidare på denna sektor om vi råkar ut för sådana här bakslag? Detta har ävenlett till visst administrativt krångel med fördelningen mellan de olikastudieförbunden och kvoteringen mellan studieförbund och mellan distrikt, ochman får utgå ifrån att det blir krav på en viss kontroll också. Man frågar sigvad som händer om vissa distrikt går ifrån denna kvot och anordnar ytterligarekurser. Den andra principen berörde inte inrikesministern självalls, och det må vara honom förlåtet eftersom jag inte gjort det i mininterpellation. Men den är nog så intressant, nämligen att kurserna skall varagodkända av en facklig organisation. Det är också något alldeles nytt.