prot · FV09146 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokoUet för den 8 innevarande månad. § 2 Föredrogs skatteutskottets betänkande nr 68 angåendeuppskov raed behandlingen av visst ärende. Sedan kararaaren bifallitutskottets framstäUning om att ärendet skulle företas till avgörande efterendast en bordläggning, bifölls vad utskottet i övrigt hemställt. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten § 3 Regional utveckling och hushållning med mark ochvatten (forts.) Fortsattes överläggningen angåendeinrikesutskottets betänkande nr 28 och civilutskottets betänkande nr 35. i (c): Jag skall raed några ord beröra reservationen17 i civilutskottets betänkande nr 35, som gäUer huvudmannaskapet förplaneringen på länsnivå. Att vi även i detta sammanhang tar upp frågan omvidgad länsderaokrati beror på att vi just när utvecklingsplaneringendiskuteras upplever det sora särskilt angeläget att folkvalda länsorgan får ettavgörande inflytande på hur sarahäUsresurser fördelas inora länen. Vi anser detdärför nödvändigt att länsberedningen arbetar skyndsamt efter de riktUnjer somriksdagen uttalade sig för, näraligen vidgad länsderaokrati. I går talade vi raycket och länge om att planering bhralltmer nödvändig, för vi raåste ju hushålla raed våra naturresurser. Vi måsteägna större omsorg åt miljö- och fritidsfrågor. Men vi måste också planera förraänniskors sysselsättning, och inte bara planera utan även styra för att nåbalans så att raänniskor skall fä utkomst och känna trygghet. Detta kräver jusaraarbete och saraordning, och det kräver pohtiska beslut, inte rainst för attoUka intressen så lätt kan koraraa i konfUkt raed varandra. Pä två plan är debatt och beslut öppna, näraligen iriksdagen och i priraärkoramunerna, raen på det regionala planet fattasbesluten utan någon vidare insyn och utan en öppen debatt. Den nya länsstyrelsereformeninnebär visserUgen en viss förankring eftersora landstingen väljer endel av , raen det direkta poUriska ansvaret inför väljarna i länethar inte. Vad är då anledningen till att raan just på det regionalaplanet är så ointresserad av eller rädd för att besluten skall fattas påderaokratisk väg av försaralingar som är valda av folket? Vad beror det på attmånga Regional utveckling och hushållning med mark och vatten tydligentvivlar på att människor ute i regionerna själva skulle vara kapabla att fattabeslut, att planera, att fördela resurser inom sin region? Svaret måste varaatt man är rädd för att sprida ut raakten till raänniskorna. Man anser dettydligen vara enklare att beslutsprocessen är koncentrerad. Det brukar också ibland påstås att en vidgad länsdemokratiskulle reducera priraärkoraraunernas uppgifter. Men det skulle ju inte alls bUfallet. En vidgad länsderaokrati skulle i stället ge ökade raöjligheter tillsaraarbete och saraverkan raellan priraärkoraraun och landsting, de båda har juockså sararaa koraraunala självstyrelse. Vi reservanter anser denna fråga vara såviktig i planeringsarbetet, att vi även i detta sammanhang har velat uttala våruppfattning. Men, herr talman, vi bedöraer också den deraokratiska förankringenav planeringsbesluten sora så viktig, att man även vi väntar påen länsdemokratireform bör vidta vissa åtgärder för att stärka de folkvaldalänsorganens inflytande även . Vi reservanter anser att det skulle vara lärapligt attunder denna övergångstid ge landstingens förvaltningsutskott en starkarestäUning såsora t. ex. remissinstans vid fördelningen av resurser inom länenoch i oUka planeringsfrågor. Därför, herr talraan, yrkar jag bifall till reservationen17 vid civilutskottets betänkande nr 35, Det ligger ett imponerande arbete bakom de ärenden sora vinu håller på att diskutera och fraraåt kvällen skall ta ställning rill. Detgäller både ora raan ser rill arbetets allraänna orafattning och till antaletsidor i trycket - från utredningsbetänkandet Hushållning med mark och vattentill proposirionen, motionerna och de båda utskotts-betänkandena. Det är nog nödvändigt att, sora inrikesutskottets ordförandeföreslog, pä något sätt föra ut de tankar som det här gäller till allmänheten.Många av oss känner till hur svårt det är att genoraföra en sådan planeringsora det här är fråga om, såvida man inte har medborgarna, koraraunema,landstingen och i detta fall även länsstyrelserna med sig. Det är ocksånödvändigt att föra ut tankarna på ett för folk begripUgt sätt. Vi använderofta i sammanhang sora dessa ett fikonspråk som är konstruerat av experterna.Jag skall inte förneka att jag raånga gånger använder det själv isarahällsplaneringssamraanhang, men vi måste ändå försöka att på vanUg hyggligsvenska föra ut våra tankegångar till allmänheten. Om vi inte får med oss dera som det i första hand gäller,medborgarna själva, vid genomförandet av planeringen, vet vi vilka bekymraersora uppstår. Eien sora har raedverkat vid försök att praktiskt genoraföra ensarahällsplanering inom områden som sjukvård, skolor, miljö eller bebyggelseoch som därvid mötts av en total oförståelse föranledd av bristande informationkänner en viss ängslan för att det också i detta fall skall bli på sararaasätt. Vissa frågetecken kvarstår i detta sararaanhang. Ibetänkandet Hushållning raed raark och vatten ingick en hel del vackra kartor iskilda färger, och raan började ute i bygderna oraedelbart tala ora att"den grönahanden" hade lagts över vissa korarauner. Det är riktigt att det i vårttUl ytan stora land finns raånga korarauner och landsdelar som vi anser vara såvärdefulla, att vi inte kan tänka oss att dit lokalisera miljöfarlig industri,och de belades raed grön färg på de kartor sora Ulustrerade betänkandet. Manraissuppfattade kanske i stor utsträckning vad det härvid gällde, näraligen attdetta var oraråden sora vi skulle vara särskilt försiktiga raed, eftersom dehar rikspolitisk betydelse t. ex. som strövoraråden eller såsom objekt förnaturvetenskaplig forskning. Dessa farhågor har inte helt försvunnit från mångakomrauners horisont. Det finns koramuner som i sin helhet har blivit"grönlagda". Jag kan som exempel ta det län som jag själv koraraerfrån. Vi har på en raycket öratålig natur. De båda koraraunblock sora därden går sararaan tUl två korarauner har liksom i stortsett blivit raed all rätt - betecknade sora oraråden vilka vi skall varasärskilt rädda ora. Detsararaa gäller i norra delen av länsora har en mycket ömtålig natur. Man vUl i dessa korarauner ha garanti föratt, även ora den railjöfarliga industrin inte bör förläggas dit, koraraunen i fortsättningenändå får leva sitt eget liv. Det har väl också delvis sagts i propositionenliksora utskottet delvis har instämt i de tankegångarna. Men det hindrar inteatt man bör kunna tala ett tydligare språk i sådana här sammanhang. Dessakoramuner har rättighet att leva sitt eget liv, och vi har skyldighet att setill att vad vi nu beslutar inte innebär att vi på nytt måste fundera på enkommunreforra. Det vill i varje fall inte jag vara med om. Dessa tankar, herr talraan för att fatta raig kort somjag har lovat -, har fraraförts i ett flertal motioner i samband med de bådautskottsbetänkanden vi nu behandlar. En av dessa motioner står jag själv somundertecknare av, nr 1788. Då eraeUertid utskottet har en något egendoraligskrivning ora den motionen och liknande motioner med samraa tankegångar har dettill civUutskottets betänkande fogats en reservation, nr 10, i vilken begärsatt raan något bättre skall raurala ur skägget i dessa frågor. Till denreservationen ber jag, herr talraan, att få yrka bifall. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten (ra): I den debatt om den regionala utvecklingensom vi hade här i kamraaren den 5 raaj , fäste jag ännu en gånguppraärksaraheten på probleraen i sydöstra , specieUt på öarna Ölandoch . För deras del har åtskUligt hänt. och harbåda inordnats i det allraänna stödorarådet, pä förslag av ettenigt inrikesutskott, raed hjälp. Dessutora har fr. o.m. fått sin fasta förbindelse raed fastlandet. Därraed har några garala och starka önskeraål på de bådaöarna tillgodosetts, och tacksaraheten härför är stor. Man vet väl både påGotland och att inordnandet i det allraänna stödorarådet ger. ökaderaöjligheter till välbehövlig samhäUelig hjälp. I motionen 1833 redogör och jag för några avGotlands kvarstående stora problera: orimligt höga kostnader för person-ochgodstransporter tUl och från ön det gäUer både sjöfarten och Regional utveckling och hushållning med mark och vatten luftfarten låg skattekraft och höga skatter, besvärande undersysselsättning ochOtUlfredsställande elförsörjning. problera är i raycket en direkt konsekvens avdess avskilda läge. Genora vår raotion har vi velat frarahålla statsraakternasalldeles speciella ansvar för i det regionalpolitiska sararaanhanget.Vi har herastäUt att sora sin raening vUle ge Kungl. Maj;t tUl kännaatt bör åtnjuta synnerligen hög prioritet i fråga ora regionalpolitiskaåtgärder. Av inrikesutskottets betänkande framgår att utskottet ärmedvetet ora att i flera avseenden, framför aUt när det gällersysselsättningen, har ett besvärligt läge sora kan jämföras med utsatta delarav skogslänen. Utskottet erinrar ora att det av detta skäl tillstyrkteGotlands införlivande raed det allraänna stödområdet och vidare att då ocksåett särskilt fraktstöd tUl färjetransporter från infördes. Utskottetframhåller att ytterligare åtgärder dock kan behöva sättas in inomregionalpolitikens ram och att , ehuru klassificerat som regionaltcentrum, därför inte bör undantas frän åtgärder som eljest skaU ifrågakomma förprimära centra. Vidare erinras om att regeringen raeddelat attPenninglotteriet skall omlokaliseras tUl . Slutligen förutsätter utskottetatt sysselsättningsproblera uppraärk-sararaas även i fortsättningenoch anser raed hänsyn härtill att några åtgärder i anledning av vår motion inteär påkallade. Utskottets läranade uppgifter är naturiigtvis riktiga, ochdess skrivning får väl anses välvUlig. Jag viU eraellertid med skärpa framhållaatt vidtagna åtgärder det gäller inte rainst transportstödet - ärhelt OtUlräckliga för att koraraa tiU rätta raed probleraen på . Härförfordras, såvitt jag förstår, åtgärder av helt annan storleksordning. Det hadedärför varit värdefullt om utskottet hade tUlstyrkt vårt förslag om ettuttalande frän sida att bör åtnjuta synnerligen högprioritet när det gäller regionalpolitiska åtgärder. Då så ej skett, men dåreservationen 20, fogad tUl inrikesutskottets betänkande, särskUt uppmärksammattransportstödet till Gotlandstrafiken, ber jag att få yrka bifall till dennareservation. Jag övergår så tUl raotionen 1832, i vUken jag heraställer att vid utarbetandet av riktlinjer förriksplanearbetet och för regionalpolitiken raåtte ta hänsyn till de särskildaskäl sora föreligger för att vissa oraråden av Kalraar län behandlas positivtnär det gäller stimulans åt miljövänlig industri. Vår motion har samraa syfte som raotionen 1788 av herrHamrin. Då han just närraare redogjort för den kan jag fatta raig kort. I alltväsentligt kan jag instäraraa i anförande. Jag vill endastunderstryka att vi i Kalraar län är glada och tacksarama över vår vackra natur,men att denna absolut inte får innebära att vissa områden av länet blirhandikappade i fråga ora industrilokalisering. Tvärtora bör de korarauner -såväl på fastlandet som på som av riksintresse undantas från lokaliseringav miljöstörande industri prioriteras vid placering av railjö-vänliga företag.Även jag ber därför att få yrka bifall tUl reservationen 10 vid civilutskottetsbetänkande, undertecknad av raoderaternas representanter i utskottet, frökenLjungberg och . Med rätta har frarahåUits att goda komraunikationer är avstörsta betydelse för en regions utveckUng. Oravänt gäller att länsaktuella svårigheter - svagt skatteunderlag, hög utdebitering, låg lönenivå,stor undersysselsättning - i mycket beror på länets dåliga komraunikationer.Kalraar län är tyvärr mycket missgynnat på kommuni-kationsorarådet. Detsararaagäller i fråga ora utlokalisering av statlig verksamhet. Statsraakterna bordedärför i rättvisans intresse finna det angeläget att Kalraar län snarasttiUförsäkrades en större andel av de tillgängliga statliga resurserna. Det borde också ur alla synpunkter vara otänkbart attunder rådande förhållanden överväga en nedläggning av flygflottilj.Enligt bedömning är ett kvarbUvande av F 12 inom koraraunur såväl lokaliserings- sora regionalpolitiska synpunkter, be-döradatUlsararaans med kända militära utbildningsbetingelser och operativa faktorer,utoraordentligt angeläget. En reducering eller indragning av flygflottiljenskulle enligt utan tvivel bli svårartad för både regionen ochlänet och skapa djupgående ekonomiska och sociala problem. - Jag delar heltdenna bedömning. Jag har velat avsluta raitt inlägg i dennaregionalpoUtiska debatt raed att redan nu fästa uppmärksamheten på denna förKalmar län så utomordentligt betydelsefuUa fråga. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten (vpk): Jag vill, trots att debatten nu går in påandra varvet och vid det här laget är en smula avslagen, ta upp en delprincipiella synpunkter. Jag vill göra det med anknytning tUl en intervju iDagens Nyheter för någon tid sedan, där SAF-pampen docenten sig ora möjligheterna att flytta maskiner och fabriker till områdenmed få industrier men raed arbetskraftsöverskott. Arbetsköparnas företrädaresvarade, att "visst kan raan flytta raaskiner och fabriker, men vi iArbetsgivareföreningen tycker att det är bättre att flytta arbetskraften tUlföretagen än tvärtora". Han ansåg också att man inte kan flytta de ledandepersonerna, som håller företagen i gång. Folk rotar sig på en viss plats, sadehan. De viU fortsätta umgås med människor de känner och i sin invanda miljö,och frun och barnen kan få en besvärlig övergångsperiod. Själv trodde han inteatt han skulle få sin farailj att flytta. Och därraed var det alltså sagt;Arbetare kan inte känna på sararaa sätt sora företagare och högre tjänstemän.Kallt, cyniskt och osminkat kom där arbetsköparsynen tiU uttryck. Och även omdet vore så att man på den kanten förstod hur bittert det känns förtvångsförflyttade arbetare så är det i varje fall ingenting som håller SAF:sideologer vakna om nätterna. Däremot ömmar man tydligen raycket starkt för hurdet industriella etablisse-raangets övre skikt skulle kunna tänkas känna i sittinnersta om de var tvungna att flytta. Men hundratusentals människor frånglesbygdslänen har under tårar och förbannelser tvingats lämna sin invandamiljö. Många tusen har gjort det i resignationens tecken, sårade i själen ochintiU döden trötta på ett system som behandlar raänniskor så iUa. DennaSAF:s syn att det är bättre att flytta raänniskor än raaskiner Regional utveckling och hushållning med mark och vatten ochfabriker har också varit vägledande för industrins investeringspolitik ochsynsätt. TUl detta har den socialdemokratiska regeringen anpassat sig undermånga år, inte minst , då den kapitalistiskt styrdastrukturomvandUngen fick blomraa ut för fullt. I detta sammanhang raåste man fastställa att dennakapitalistiskt styrda strukturomvandling koramer att fortsätta om det integenomförs grundläggande förändringar på det ekonoraiska livets område. Denproposition som regeringen nu har lagt frara innehåller tyvärr inte denmaterieUa substans som fordras för att bryta en utvecklingstrend som ligger ilinje med storkapitalets intressen men som strider raot folkets. Förslaget innehåller ingen spärr för storfinansens rättatt bestämraa över var och hur investeringar skaU göras, ingen plan förstatligt industrieUt uppbygge i områden där storkapitalet inte vUl satsa, raanförutser fortsatt utflyttning från de s. k. skogslänen, man låter bUan fallaöver vissa orter, medan andra karakteriseras som livskraftiga och utvecklingsbara.Men också det senare sker utan att raan på trovärdigt sätt förklarar hurexpansionen skaU gå till, hur sysselsättningsgraden skaU ökas. Vi kansjälvklart inte visa någon större entusiasm över ett så ihåligt förslag. Vpk har i sin motion noterat vissa glidningar som skett iregeringens tänkande , då man ju helt accepterade näringslivets s. k.spontana utveckling. Det skulle fraraför allt ske genora att underlättarörlighet och omflyttning, och det har raan ju satsat på i sådan utsträckningatt initialer i norrländsk folkmun har kommit atttolkas som "AUa Måste Söderut". En våldsara opinion har korarait tilluttryck mot den politiken, den har tvingat fram vissa förändringar, raen deär inte av avgörande karaktär. I propositionstexten står det visserligen att "allavuxna i arbetsför ålder, så långt detta över huvud taget är möjligt, skallkunna få tillgång tiU yrkesarbete i hemorten eller inora rimligt avstånd frånden". Så bör det vara, men ett studium av propositionen klargör snabbt attdenna rimliga målsättning saknar täckning i form av konkreta förslag ochbestärada riktlinjer. Verkligheten visar i stäUet att man kaUt räknar medfortsatt flyttlasspolitik. Målsättningen för Norrlandslänen är i stort settoförändrade befolkningstal. Den naturliga befolkningsökningen skall inte sugasupp, den skaU flyttas ut, och det är ju någonting helt annat än att aUa vuxnaskaU få arbete i hemorten. Den förutsedda ökningen på annat håU visar i vUkenriktning flyttningsströmmarna skall gå. ser det ut så här i norra : Betydandearbetslöshet, långt större än den officiella statistiken. Små möjligheter förkvinnorna att få arbete. Många tusen i omskolning och beredskapsjobb. Massor avungdom som inte har kunnat garanteras den priraära rätten till arbete efteravslutad skolgång. Lägg därtUl att de traditionella basnäringarna jord- ochskogsbruk drastiskt rainskar i betydelse sora förvärvskälla. Man har genoraförten rigorös jordbrukspolitik sora hette det då skulle ge oss biUigareUvsmedel. AUa vet att den inte har gjort det. Men den tvingade dessutom raångatusen jordbrukare inte rainst i att ställa in TUl allt detta raåste också läggas att skogsbolagengenoraför en långtgående och hänsynslös rationalisering, sora på ett drastisktsätt rainskar antalet arbetstiUfällen. Enbart doraänverket koraraer att rainska antalet skogsarbetare från 4 430 till 2 800.Andra skogsbolag gör sararaa sak, och i intet fall har raan lagt fram någonplan för hur de friställda skogsarbetarna skaU få nya jobb, exempelvis genomstartandet av nya industrier. Sådan är alltså den bakgrund sora måste målasupp, den bakgrund som klargör situationens allvar och ävenregeringspropositionens otUlräcklighet. I raitt eget län, det nordligaste, har det tidigarefastställts att för att hålla nuvarande folkraängd raåste man skapa 16 000 nyajobb. Det sägs inte hur det skall gå till, om man inte skall räkna raedallmänna proklamationer och yvigt tal. En målsättning sora går ut på att enbarthålla nuvarande folkmängd är destruktiv till sin innebörd för en rad län. Denbetyder att exempelvis från , där vi har en rätt hög nativitet, måsteraan frara till 1980 skicka i väg 20 000 raänniskor med enkel biljett i näven.Västerbotten får göra detsararaa raed raellan 8 000 och 13 000 raänniskor. Jo, nu - liksora tidigare framför allt ungdora, och det innebärpå sikt en snedvriden åldersfördelning och att man rycker undan grunden för enkommande industriell utveckling. Desamma blir verkningarna för övriga skogslän.Fortsatt avfolkning, fortsatt ungdomsavtappning, fortsatt ödeläggelse sådanär den osrainkade sanningen. Här fördes under gårdagen och en diskussionom befolkningssiffror, priraära centra, regionala centra och korarauncentra. Vivägrar att vara raed ora detta spel. Vi vägrar att svinga bilan över vissakorarauner. Vi vägrar att döma ut orter, där människor nu lever och vill leva,till stagnation och långsara sotdöd. Systemet raed denna typ av klassificering bedöraer jag somdestruktivt. Det innebär en anvisning om att varken staten eller enskUda skaUsatsa på vissa orter, det kommer att gynna koncentrationen, det kommer attförvärra situationen i stora delar av vårt land, framför allt i . Vi vill ha en regionalpolitik, som skapar full ocheffektiv sysselsättning utan avfolkning, och sysselsättningsskapande åtgärdersora ger kommunblocken en chans att leva vidare. Vi har ett rikt land. Vi har undsluppit två förhärjandevärldskrig. Vi har råd, vi har resurser att utveckla vår industri, att skapasysselsättning åt alla i varje län. Men den uppgiften har inte storkapitalet klarat - fraraförallt inte i norra , Följaktligen är det sarahället som måste klara denuppgiften och det på ett helt annat sätt . I de län som är värst utsatta - de s. k. glesbygdslänen -finns det ingen annan väg än att gå in för ett statligt industriuppbygge avstora dimensioner och med stor spridningseffekt. Andra raetoder har vägts ochbefunnits för lätta. Den generella stiraulansen, de väldiga subventionernasmetod har inte lyckats. I mitt län, som enligt tidningen harenmycket hög byggnadsverksamhet, görs det inte en spik, inte en hamraare, inte en Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten hink, inteett spett, inte en spade. Vi har ingen välutvecklad maskinindustri, vi haringen bilindustri, vi har ingen elektroteknisk industri. Vi har tidningar, vihar gott om skog, vi har fina exportharanar, men vi har ingen produktion avfinpapper. Ja, listan över vad som inte görs, men kunde göras, skulle kunna blilång! Vi anklagar storkapitalet för dess destruktiva ochhänsynslösa politik, men vi anklagar också regeringen för att den inte harutnyttjat sin parlaraentariska maktställning och arbetarraajoritetför att pressa frara de politiska beslut sora krävs för att få en rejäl statligindustriexpansion. är ett kapitalistiskt land, och det innebär en radbegränsningar. Men även i kapitalistiska länder har raan i raånga fall gåttlängre än den svenska socialdemokratin har vågat. I t. ex. , ,och vissa andra kapitalistiska länder är den statliga industrisektornlångt större än här. I har raan i lokaliseringspoUtiskt syfte styrt enbetydande del av biltUlverkningen tUl södra , som ju har brottats medbetydande sysselsättningsbekymraer. Men i beslutade ochfick också regeringens nådiga tillstånd att investera ,vUket skulle kräva 6 000 nyanställningar. Den investeringen lades iGöteborg - ett s. k. överhettat oraråde - raen den borde ha lagts exerapelvis iNorrbotten, vUket skuUe ha inneburit en radikal förändring tUl det bättre närdet gäller sysselsättningsläget. Jag tar detta sora ett exerapel på vad sora borde ha skettoch vad sora raåste ske om man skall lösa sysselsättningsproblemen i deundersysselsatta delarna av vårt land. Då räcker det inte med propositionensfromma förhoppningar, utan det gäller att hårt och bestämt styra kapitalet tUloraråden där det är förnuftigast ur sarahällets synpunkt, och raan får intelåta storfinansen bestämraa. Man raåste gå in för att satsa i stor skala ochplanmässigt för att bygga ut befintliga statsindustrier och bygga upp nya avstort format och med stor spridningseffekt. Det är dessa bestärada grepp somsaknas, och därför utgör regeringens nuvarande linje -nygamla lokaliseringsgivskulle jag vilja kalla den - inte den lösning sora situationen kräver. Däreraot har man som surrogat under använtolika älvutbyggnadsprojekt. 1 avsaknad av långsiktiga rejäla grepp har socialdemokratin,kanske inte hoppat från tuva tUl tuva i full panik, raen i varje fall från älvtUl älv. I brist på lösningar med sikte är det tydligt att raanäven i fortsättningen vill hålla dörrarna öppna för nya skådespel, inte rainsti . En gång var det sora var den stora schlagern, sedanblev det som skulle lösa sysselsättningsproblemen i Norrbotten.Nu är det tydligen raan riktar in sig på. Jag tycker inte att man kan lita på utskottets skrivning.Den lämnar alltför många dörrar öppna när det gäller exploateringen avKalixälven. Det heter ju bl. a. att "i fråga om älv bör dockytterligare överväganden göras". Det talas om temporärt förbud men ocksåom att man inte kan avstå från raöjligheten att grunda ett definitivt beslut på"bättre underlag". Jag tolkar det inte på annat sätt än att härligger en