prot · FV0960 · 1972-12-31 00:00:00 — (vpk) vari föreslagits alt uttalade sig för en skyndsamändring av hyresregleringslagens 3 § första stycket, innebärande att hyrornafick fastställas till högst de belopp som skulle ha godkänts vid statligbelåning, samt att hos regeringen hemställde atl erforderligt förslagtill sådan lagändring utarbetades och förelades , motionen 1972:1433 av herrHermansson m. fl. (vpk) vari, såvitt nu var i fråga, föreslagits att riksdagenuttalade sig för en omarbetning av § 48 lagen omnyttjanderätten till fast egendom (hyreslagen), så alt det grundläggande vidhyressättningen blev fastighetens drift- och självkostnader samt alt hyra medhänsyn till standard och bostadsmiljö ej fick överstiga hyresnivån för jämförligalägenheter. beträffandehyreskontroll för inneboenderum m.m. att skulle avslå motionen1972:779 såvitt nu var i fråga, beträffandehyresregleringslagen att skulle avslå motionen 1972:1425, beträffandehyreslagen att skulle avslå motionen 1972:1433 såvitt nu vari fråga. 1. beträffande hyresregleringslagen av herrar () och i (vpk) som ansett att utskottet under 2 bort hemställa, attriksdagen skulle bifalla motionen 1972:1425, 2, beträffande hyreslagen av i (vpk),som ansett att utskottet under 3 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:1433 såvitt nuvar i fråga som sin mening gav Kungl. Maj;t tUl känna vad reservanten anfört. (vpk): Med hänvisning till tidigare framfördmotivering yrkar jag bifall till reservationerna 1 och 2. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan. Överläggningen var härmed slutad. Utskottets hemställan bifölls. Propositioner gavs på bifall tUl dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 1 av herrar och i ,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposilion; Den som vill att kammaren bifaller civilutskottetshemställan i betänkandet nr I 1 punkten 2 röstar ja, den det ej vUl röstarnej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr I av herrar och iTyresö. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 2 av i , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill alt kammaren bifaller civUutskottetshemställan i betänkandet nr 1 1 punkten 3 röstar ja, den det ej vUl röstarnej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 2 av i . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: § 9 Föredrogs civilutskottets betänkande nr 12 i anledningav motion om tillämpning av lagen (1970:246) om tvängsförvaltning av bostadsfastighetpå kommun tillhörig fastighet. Utskottets hemställan bifölls. Herr förste vice talmannentillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . § 10Forskning m. m, i samhällsplaneringsfrågor Föredrogs civilutskottetsbetänkande nr 13 i anledning av motioner angående forskning m, m, isamhällsplaneringsfrågor. Överläggningen rörande civUutskottets betänkande nr 13 fåromfatta även civilutskottets betänkanden nr 14-18, men yrkanden beträffandesistnämnda betänkanden framställes sedan desamma föredragits. Av de betänkanden som skall behandlas i delta avsnittskall jag uppehålla mig vid nr 13 och nr 14, I betänkandet nr 14 behandlasbostadsbyggandets inriktning. har bostadsbyggandet ökatmycket kraftigt. Dess främsta syfte, i varje fall under decennietsinledningsskede, har varit att så snabbi som möjligt bygga ifatt den rådandebostadsbristen. Bostadskonsumenternas problem var att kunna skaffa sig taköver huvudet, och i det läget efterfrågade de inte i någon större utsträckningmiljömässig kvalitet på boendet. Kvantitet fick prioritet framför kvalitet. 1den situation som råder kan vi vara eniga om att det var olyckligt att såskedde. Med dagens vikande efterfrågan på bostäder, framför allt i mindre godamiljöer, är det atl ompröva den inriktning som bostadsbyggandet har fått. Att efterfrågan på småhus alllid har varit större äntillgången kan inte bestridas. Detta gäller även i dagens situation, sompräglas av att många lägenheter, främst i högre flerfamiljshus, ännu relativtlång tid efter färdigställandet är outhyrda. Den risken behöver ingensmähusbyggmäs-tare ta . Det måste leda fram till konstaterandet attandelen småhus i produktionen varit för liten . Detta har också resulterat i att priserna på småhusbetydligt överstiger den prisnivå som skulle blivit följden vid en produktionsom varit mera i enlighet med bostadskonsumenternas visade efterfrågan. Närbyggmästarna fått bygga så litet antal småhus är det naturligt att de inte inågon större utsträckning har strävat efter att bygga så bUligt som möjligt. Dehar varit medvetna om att deras produkter under alla omständigheter har fåttköpare. De har därför, i stor utsträckning utan statliga lån, byggt sådanaobjekt som i och för sig varit möjliga att statsbelåna. Det är riktigt som utskottet säger att när det gälleravvägningen mellan småhus och övriga hustyper har kommunerna ett avgörandeinflytande på byggandets inriktning. Men det går inte att komma förbi att ocksåstatsmakternas åtgärder, eller brist på åtgärder, här spelar en betydande roll.För nog avsåg väl ändå departementschefen med beslutet att medge lån även förtill ytan mindre småhus, att delta skulle vara ägnat att öka småhusbyggandet?Och inte går det väl heller atl förneka att en sådan åtgärd inom lånesystemetsram som att övre lånegränsen skulle höjas till , vilket vi frånmiltenpartierna i reservation har föreslagit, skulle bidra till att öka andelensmåhus? Naturligtvis skulle småhusbyggandet också stimuleras, om det, såsom vihar föreslagit, lades utanför Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor bostadskvoterna.Själva fördelningsprincipen när det gäller bostadskvoten jagsyftar på fördelningen efter våningsyta i stället för efter antalet lägenheter - torde också helt klart leda till att vi får en mindre andel småhus. Andra länder har helt andra proportioner på andelen småhusoch andelen flerfamiljshus. De flesta av länder som i det här avseendetär någorlunda jämförbara med oss har en större andel småhus. Man frågar sig:Vad kan det bero på? De här länderna har ju andra förhållanden än vad vi har,jag tänker på att de i regel har begränsade markresurser. ,\ndå kan mankonstatera att de utnyttjar dessa begränsade markresurser till att ökasmåhusbyggandet, medan vi i , som totalt sett får betraktas som mycketlyckligt lottade när det gäller tillgång på byggbar mark, har precis denspegelvända bilden. Den förklaring som ligger närmast till hands, och som jagtror är riktigast, är att man i de här länderna har låtit bostadskonsumenternasönskemål på ett helt annat sätt än hos oss slå igenom och påverka produktionensinriktning. Vi menar nu att det är hög tid att byggandet även hos oss ges en sådaninriktning att det bättre motsvarar den efterfrågebild som råder. Deåtgärder i det avseendet som kan bli nödvändiga, främst på , tyckervi bör vara en av de angelägnaste uppgifterna för boendeutredningen attöverväga och lägga fram förslag till. Även om, som jag tidigare sade, inriktningen till stor delär en fråga inte bara när det gäller småhus utan även när det gällerdet totala byggandet jag tänker också på de s. k. marknära bostäderna finnsdet dock möjlighet att redan nu på kortare sikt åstadkomma början till en förändring i det här avseendet. Ett bestämda uttalande om en sådan inriktning som vi har förordat i reservationen 1 vid civilutskottets betänkande nr 14 bör ge uttryck ål önskan att småhusandelen blir av en annan omfattning. Ett bifall till den reservationen skulle alltså vara den första åtgärden. Någon invänder kanske att ett uttalande i dethär sammanhanget inte skulle ha så stor effekt. Jag vill erinra kammaren om atlriksdagen har uttalat sin mening om olika saker i betydligt mindre frågor. Jagtycker det finns all anledning atl gör det även . I betänkandet nr 1 3 tar man upp de motioner som berörforskning om sarnhällsplanering, och de flesta av dessa motioner gäller justboende-mUjöfrågorna. Man konstaterar att motionerna blir fler och fler förvarje år - det är tio motioner . Jag tar detta som ett uttryck för att detnu börjar stå alltmer klart att forskning behövs, att vi behöver få enuppföljning av de tidigare producerade miljöerna ur sociologisk synpunkt.Därvidlag vill jag hänvisa till motionen 1429, som anger vissa vägar för attmed hjälp av socialarbetarnas och andra beteendevetares specialkunskaperåstadkomma en dylik utvärdering, som kan vara till gagn för den fortsattaforskningen. BoendemUjön består ju av många olika delkomponenter, ochforskningen får väl inrikta sig på att göra en syntes av de olika delkomponenternai det som vi hoppas blir ett slutgUtigt förslag. Jag vill nämna några av dessa delkomponenter och börjar med planeringsprocessen.Det talas i debatten mycket om våra möjligheter alt Nr 60 påverkaplaneringsprocessen. Den frågan är inte problemfri eftersom så denlång tid förflyter från planeringens påbörjande till dess att hyresgästen Problemet är då att vi inle känner till vilka människor som ------ ; ; skall bodär; vi kan inte få någon kontakt med dem för en aldrig så forskning m. m.i önskvärd medverkan. Ofta är det människor som kommer att bo där på samhallsplanerings-grund av den pågående urbaniseringsprocessen. Men därför ärdet desto ' * mera angeläget att de som sysslar med den här planeringenfår tillgång till så relevanta fakta som möjligt, och i det sammanhanget harforskningen en väldigt stor uppgift. En annan delkomponent är de boendes valmöjligheter. Vimåste få välja, sägs det, var och hur vi vill bo, och vi vill ha ett friare valnär det gäller miljön. är väl förhållandena sådana att vill vi ha enrU< service så måste vi acceptera tätare boende och större bostadsområden,och vi måste även acceptera de nackdelar som kan följa därmed. Enligt min uppfattninghar emellertid inte så många som åtskilliga tror en önskan om denna rikaservice. Jag tror att i ett fritt val skulle allt fler välja en mindre ort. 1vissa av våra större kommunblock, som blivit kommuner, har man de gamlakommunkärnorna liggande som en krans kring en större tätortsbildning, och dethar visat sig atl de som erbjudits bostadsmöjligheter i dessa kransorter harfunnit det mycket attraktivt att bo där. Detta var några av de komponenter som ingår i det härstora komplexet. Det vore mycket att tillägga, men jag skall inte göra det motbakgrunden av atl utskottet, som i en följd av år har avslagit molionskrav omen närmare utredning av bomiljöproblematiken, har ändrat inställning påett som jag ser det både radikalt och positivt sätt. Det har därför intefunnits anledning för motionärerna atl reservera sig, utan man har kunnatansluta sig till utskottets skrivning. Som vi ser det är detta en framgång förde meningar som under de förda bostadsdebatterna har hävdats från vår sida, ochdet är med mycket stort intresse vi ser fram mot den översikt och de bedömandeni den här frågan som Kungl. Maj:t, om fattar det föreslagna beslutet,förväntas framlägga för denna kammare. Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Eftersom jag i mitt tidigare anförande med anledning avcivilutskottets betänkande nr 9 ganska utföriigt uppehöll mig vid frågan ombostäder med markkontakt kan jag här nöja mig med att yrka bifall tillreservationen 1 vid utskottets belänkande nr 14. Jag skulle dock ändå vilja säga, i likhet med herrÄkerfeldt, att det är glädjande att kunna notera den sinnesändring när det gäller bostäder med markkontakt som man har märkt i den här debatten och i den diskussion som föregått den från socialdemokratiskt håll. Vad man nu möjligen kan hoppas på är att de övertygande anföranden och den lidelse, skulle jag nästan vilja säga, som bostadsministern lägger in när han talar om 97 4 protokoll 1972. Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrägor boslädermed markkontakt, också kunde påverka de partivänner som t. ex. i Stockholmskommun svarar för det egentliga bostadsbyggandet och inte bara för uttalandena.Där har vi ju inte märkt någon förståelse alls än så . När det gäller betänkandet nr 15 om bl. a. regionplanenför tycker jag att motionen 1424 där fått ett ganska uttömmande svar.Jag skulle därför i och för sig kimnat nöja mig med att instämma i vad som ståri betänkandet, men jag vill ändå säga några ord om motionen. Den bygger såvitt jag förstår på tanken att böruttala sig för en viss befolkningsprognos för och attdärefter plancringsberedskapen i regionen skall anpassas efter den prognosen. Vi har från sida ansett att det är rimligtalt planerare och politiker i den här regionen, liksom i andra, är lojala motden regionalpolitiska målsättning som statsmakterna gör till sin. Vi får i höstpå nytt ta ställning till sådana regionalpolitiska handlingsprogram och, somjag hoppas, realistiska antaganden om vilken befolkningsutveckling som kommeratt äga rum i olika regioner i landet. Vad den lojaliteten mot dessa målsättningar kräver avkommunalpolitikerna i huvudstadsområdet och givetvis även i de andrastorstadsområdena - är väl att man inte avsiktligt skall satsa på en utbyggnadsom ökar befolkningstrycket på dessa regioner. Det är det, såvitt jag förstår,inle heller någon som är intresserad av. Men lojaliteten innebär inle att mangenom en sänkt planeringsberedskap avsiktlig! skall satsa på försämradsamhällsservice i de här områdena för att den vägen hindra folk från alt flyttahit eller tvinga dem som bor här att flytta härifrån. Det måste rimligen varakommunalpolitikers uppgift, var än de verkar, och ett ansvar mot de väljare somhar valt dem att sörja för alt de människor som bor i kommunen nu och som kommeratt bo där senare garanteras en god bostadsstandard, en god trafikstandard,tillgång till daghem, till butiker, till arbetstillfällen, grönområden, tillfritidsanläggningar och annat som vi syftar på när vi talar om samhällsservice.Som ett hjälpmedel för den planeringen måste vi ha befolkningsprognoser, ochdessa måste självfallet bygga på så realistiska antaganden som möjligt om vadsom faktiskt kommer att hända, när man tar hänsyn till de olika faktorer sompåveikar flyttningsströmmar till och från olika delar av landet. Den prognos som återfinns i förslaget till regionplan förStockholmstrakten, och som det har varit mycket debatt om, är inte realistisk.Den bygger på ett antagande om befolkningstillväxten som med de kunskaper vihar ter sig inte bara mindre önskvärd eller inte önskvärd alls utan ocksåmindre sannolik. Därför har vi sagt att vi tar avstånd från den prognosen, ochvi begär en ny regionplan. Men lika fel som det vore att utgå från en prognos somförutsäger en snabbare befolkningsökning än den som är väntad, lika fel är detgivetvis att utgå .frän ett önsketänkande om en mycket låg befolkningstillväxtoch att planera samhällsservicen utifrån det antagandet. Jag förnekar inte att det i och för sig visst kan varaönskvärt att all inflyttning från övriga delar av landet tillStorstockholmstraklen upphörde, eller i varje fall om man för var och en somflyttar in hit också fick någonsom flyttade härifrån, så att det inte blir något flyttningsnetto, så attsäga. Men om vi i planeringen ute i kommunerna i detta område skall utgå frånett sådant antagande, alltså oförändrad andel av befolkningen i denna region iförhållande till landet i övrigt, så måste vi också ha något slags garantierför att det är detta som kommer att ske. Jag vet inte om motionärerna bakom denna motion, som jag istörsta allmänhet har mycket stor aktning för, verkligen har så stark tilltrotill effekten av regeringens regionalpolitik. För min del har jag det inte. Ochjag kan inte acceptera den mycket drastiska försämring av all samhällsservicesom befolkningen i denna region skulle drabbas av, om man ändå planerade som omden här befolkningsprognosen vore riktig. Efter detta skall jag gå över till ett annatbetänkande i den bunt av betänkanden som vi nu diskuterar. Det handlar också omett storstadsproblem, nämligen om den s. k. smygkontoriseringen. Den innebäratt fastighetsägare utan alt fråga myndigheter om lov hyr ut bostadslägenhetertUl kontor. På det sättet kan man få ut högre hyror än om man hyr utlägenheterna som bostäder. I har vi alla sett tidningsuppgifter omatt det finns mycket prominenta hyresgäster i denna typ av illegala kontor.Länsstyrelsen i är kanske den för dagen mest intressanta. Förnågra år sedan avslöjades att för ett av sina många bolag hadehyrt in sig i ett sådant smygkontoriserat hus. Jag utgår från att hyresgästen ibåda fallen handlat i god tro, men det är inte sannolikt att detsamma gälleruthyraren. Naturligtvis är detta en mycket osund företeelse. Deninnebär t. ex. ett hot mot bostadsplaneringen. Massor av lägenheter undandrasbostadsmarknaden, och den redan besvärliga bristsituationen förvärras ytterligare.Den innebär dessutom ett hot mot innerstadsmiljön i de stora städerna. Närkontoren stänger avfolkas hela kvarter och stadsdelar, som ibebyggelseplaneringen var tänkta som levande bostadsområden. Och för dem sombor kvar i dessa områden betyder kontoriseringen försämrad service, eftersomkundunderlaget inte räcker till för att hålla kvarlersbutikerna vid liv.Dessutom stiger fastighetspriserna, vilket försvårar önskvärd sanering. Vidarehar man beräknat att kontorslokaler ger upphov till ä fyra gånger så myckettrafik som bostäder, vilket givetvis försämrar miljön och ökarolycksfallsriskerna på de trånga citygatorna och som dessutom innebär enhårdare ansträngning än önskvärt på pendeltrafiken till och från staden. Heladen här kontoriseringen i våra storstäder strider ju också mot i varje fall deflesta partiers önskan om att man skall försöka få en bättre blandning avbostäder och arbetsplatser i innerstaden än vi har alltsåflera bostäder. En hel del kan göras åt det här genom en effektivareövervakning från kommunernas sida. Men i vissa fall saknar man effektivalagliga medel att ingripa. Om någon gör om en bostadslägenhet till kontor utanatt begära byggnadslov kan han åtalas för det och få bota. Däremot kanvederbörande - om brottet bara är att man inte begärt byggnadslov inteåläggas att återställa lägenheten i ursprungligt skick. För de företag det härgälller är i regel de böter som utdömts ganska överkomliga kostnader för denfördel det innebär att ha ett innerstadskontor eller att Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrägor få hyra utdet. Vem som egentligen betalar böterna, hyresgästen eller uthyraren, det ärdet väl egentligen ingen som vet. Om en smygkontorisering däremot strider mot en upprättadstadsplan, som förutsätter att huset i fråga skall innehålla bostadslägenheter,då kan vederbörande fastighetsägare åläggas att återställa lägenheten iursprungligt skick för bostadsanvändning. Problemet är emellertid och detgäller som utskottet påpekat kanske framförallt , men jag gissaratt det förekommer även i andra större städer alt många stadsplaner är sågamla alt de saknar bestämmelser som säger var det skall finnas bostäder ochvar det är tillåtet att inreda kontor. Det innebär att en effektiv bekämpningav smygkontoriseringen kräver att stadsplaner görs upp i dessa fall. Det är ju- och bör vara - en omständlig procedur, som lar mycket tid, och därför blirkampen mot smygkontoriseringen inle särskilt effektiv. Det är också därför somStockholms stad för sedan uppvaktade regeringen och begärde att manskulle få förslag till sådana ändringar i byggnadslagstiftningen som gör kan komma förbi dessa hinder och därmed få lättare att ta upp kampen motden miljöförstöring som smygkontoriseringen innebär. Utskottet anser inte att en sådan åtgärd är tillräckligtangelägen och har därför avstyrkt motionen, vilket är synd. Jag tycker ocksåatt det är mycket synd atl man har sett på problemet på samma legära sätt sominom kanslihuset. Jag ber att få yrka bifall till den reservation som ärfogad till civilutskottets betänkande nr 17. Idetta anförande instämde (). HerrWENNERFORS (m): Det står på talarlistan att jag skall tala i tio minuter.Jag strök mina frän den talarlista som gällde för bostadsdebattensförsta avsnitt, och därför kommer detta anförande att ta litet . Den svenska byggnäringen har en årsomsättning på i runttal . Den sysselsätter mellan 250 000 och 300 000 människor.Till detta kommer den stora del av svenskt arbets- och samhällsliv som ärindirekt sysselsatt med näringen. Vi är alla medvetna om den dominerandebetydelse som näringsgrenen haft och har. Vi är också medvetna om de problemsom finns inom denna sektor och som är mycket komplicerade och svåriösta. Menproblemen sammanhänger inte främst med byggsektorns omfattning och betydelse.Problemen har i hög grad skapats av att socialdemokraterna gjortbostadspolitiken till ett av de största experimenten i socialism. Hur har dåsocialiseringen gått till? Jag citerar: "Talaren vill erinra om att enmängd av de förslag som framkommer bära socialistisk prägel även om detta ickedirekt affischeras. Själv hade talaren framlagt förslag om samhällelig kontrollöver elektricitetstaxorna. Så genomföres socialismen stegvis utan att mantänker därpå." just i sin doktorsavhandling att socialdemokra- terna efterhand har flyttat fram sina positioner. Även i "Socialistisk samhällssyn"har då och då citerats i . kan tillfället åter vara lämpligt att påminna om hursocialiseringen genomförs och vad den åstadkommer. Ja, herr talman, vad denåstadkommer, kan svenska folket se genom alla de misslyckanden som viupplever på område efter område i samhället. Men låt mig ändå få citera : "Vi kanändå genom allehanda äganderätten kontrollerande och inskränkandevälfärds- och sociallagstiftning få fram det samhällstillstånd som vieftersträvar. Så skulle vi alltså kunna växa in i socialismens samhälle så fintoch omärkligt, att det knappast märktes av de besittande klasserna, och undvikaobehagliga strider på liv och död." Finns det någon näringsgren som blivit utsatt för såingående och omfattande samhällelig kontroll som byggnäringen? l-inns det någonnäring.sgren som omgärdats med en så omfattande kontrollerande och inskränkandelagstiftning? Finns det någon näringsgren so.m leglerats så mycket? Finns detnågon näringsgren där den sunda och koslnadssän-kande konkurrensen så satts urspel? Vi i moderata samlingsp;irtiel vill understryka att i en frimarknadsekonomi ger personlig äganderätt, fri företagsamhet och en spridning avägandet de bästa förutsättningarna för ett stigande materiellt välstånd, somsan-itidigt medverkar till ökat medinflytande, ökat medansvar och en ökadmaktfördelning. Hade dessa principer fått vara vägledande i bostadssektorn,hatte vi inle haft de problem som vi har. Med enbart regleringar löserinan inte alltid problem. Med socialistiska regleringar skjuter man i ställetproblemen framför sig. Det är just vad vi upplever . Men det obehagligaär, all tvingas man ändå ta itu med problemen, och dä måste det skemed andra metoder än dem som socialistiska profeter predikar om. Vi vet vad byggandet kostar, vi vet vad byggandetomfattar, vi vet hur mänga lägenheter vi har byggt, hur stora de är osv. Menvet vi vad konsumenten egentligen vill ha? Vet vi om konsumenlen egendigenaccepterar bostadslägenheternas ulformniiig med hänsyn till antal rum,standardnivå och kostnadsnivå? Vet vi vilken typ av bostadsområde somkonsumenten egentligen önskar sig?