prot · FV0958 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 6 innevarande månad. § 2 Herr talmannen meddelade att i Visbyenligt till kammaren inkommet läkarintyg var sjukskriven ytterligare undertiden . i beviljades erforderlig ledighetfrån riksdags-göromålen. § 3 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1631 till försvarsutskottet och nr 1632 tilljordbruksutskottet. § 4 Föredrogs och bifölls interpellationsframställningennr 117. § 5 Vissa anslag till högre utbildning och forskning Föredrogs utbildningsutskottetsbetänkande nr 4 i anledning av propositionen 1972:1 i vad avser vissa anslagför /73 till högre utbildning och forskning jämte motioner. Punkterna 1 och 2 Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Maj:t hade i propositionen1972:1 bUaga 10 under rubriken frågor (s. 282 296) behandlatvissa universitetsfrågor av allmän karaktär. I detta sammanhang hade behandlats motionen 1972:243 avherr (), motionen 1972:244 av herrarPetersson i (fp) och (), motionen 1972:344 av . (c) vari hemställts att beslutade att utbyggnaden av den filosofiskafakulteten i och universitetsfilialerna i , och Örebroskulle ske i enlighet med den plan som angetts i universitetskanslersämbetetspetita för /73, motionen 1972:501 av herrHermansson m. fl. (vpk) vari hemställts att Nr 58 1. hos regeringen skulle anhålla om sådan ändring av utbildnings- F pdapenHen kungörelsen att lagstadgad rätt till utbildning tillförsäkrades alla obe- 14 finrii1972 roende av ålder i syfte att ökaarbetarklassens möjligheter till studier och -------------------- utbildning på alla områden. Vissagemensamma 2. hos regeringen skulle anhålla omutredning om hur spekulationen Jragor pl läromedelsmarknaden skullestoppas och om nya former för läromedel så att större valfrihet och kombinationsmöjligheter för skolarbetarna erhölls,vilket skulle underlätta kritiska studier, motionen 1972:702 av . (m) i vad avsåg hemställan att hos Kungl. Maj:t begärde attförsöksverksamheten med decentraliserad universitetsutbildning i fickomfatta också fysik och kemi fr. o. m. /73, motionen 1972:11 13 av m. fl. (c), såvitt nuvar i fråga, motionen 1972:1133 av m. fl. (fp, c, m), motionen 1972:1141 av herrNordstrandh m. fl. (m) vari yrkats att hemställde att läroanstalternainom den. högre utbildningen gavs möjlighet att byta ut medel förundervisningstimmar mot resurser för inköp av tekniska undervisningshjälpmedelav den typ som läroanstalten fann bäst svarade mot utbildningens behov, samt motionen 1972:1151 av i m. fl. (s,c). 1. att riksdagenskulle avslå motionerna 1972:344 och 1972:702 1 vad avsåg anordnande avstudiekurser i kemi och fysik i , 2. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:344 i vad avsåg anordnande av studiekurser i kemioch fysik i , 3. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:344 i vad avsäg anordnande av studiekurser iövrigt, 4. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1133 om doktorandstipendier, 5. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1141 om medelsdisposition, 6. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1151 i vad avsåg kostnadsberäkningar, 7. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1151 i vad avsåg samhällsrepresentanter iuniversitets och högskolors lokala ledning, 8. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1151 i vad avsåg nya sam arbetsform er, 9. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1113 i vad avsåg universitetsfilialernasförvaltningar, 10. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1113 i vad avsåg institutionerna viduniversitetsfilialerna, 11. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1113 i vad avsåg särskilda medelsanvisningar tilluniversitetsfilialerna, 12. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1113 i vad avsåg samhällsrepresentanter iuniversitetsfilialernas lokala ledning, 4 " 13. att som sin meninggav Kungl. Maj:t till känna vad utskottetanfört beträffande driftkostnadsanslagen. 14. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:243 om förvaltningsutbildning, 15. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:244 om marknadsföring, 16. att skulle avslå motionen 1972:501 i vad avsåg hemställanunder 1 i motionen, 17. att skulle avslå motionen 1972:501 i vad avsåg läromedel. A 1. beträffande kemi och fysik i av herrar (), (), Nordstrandh (m), Elmstedt (c) och i Skärstad(c), () samt (), som ansett att utskottet under 1bort hemställa, att med bifall till motionerna 1972:344 och1972:702 såvitt nu var i fråga som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna attstudiekurser om 40 poäng i kemi och fysik borde anordnas i , A 2. beträffande kemi och fysik iKarlstad av herrar (), (), Elmstedt (c), iSkärstad (c) och Fiskesjö (c), som ansett att utskottet under 2 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:344 såvitt nuvar i fråga som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna att studiekurser om 40poäng i kemi och fysik borde anordnas i , A 3. beträffande dispositionen avtilldelade medel av (), som ansett att utskottet under 5bort hemställa, att skulle bifalla motionen 1972:1141 angåendedispositionen av vissa till universitet och högskolor anvisade medel, A 4. beträffande möjlighet tillutbildning av i (vpk), som ansett att utskottet under16 bort hemställa, att i anledning av motionen 1972:501 såvitt nuvar i fråga som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanten anförtbeträffande åtgärder i syfte att öka arbetarklassens möjligheter till studieroch utbildning på alla områden, A 5. beträffande läromedel av herrBerndtson i (vpk), som ansett att utskottet under 17 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:501 såvitt nuvar i fråga som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanten anförtbeträffande utredning om hur spekulationen pä läromedelsmarknaden skullestoppas samt om ökad valfrihet och kombinationsmöjligheter i fråga om läromedeli syfte att underiätta kritiska studier. Vid punkten hade avgivits ettsärskilt yttrande beträffande doktorandstipendier av herrar ().Richardson (fp), Nordstrandh (m), Elmstedt (c) och i Skärstad (c),() samt (). Nr 58 (): den Utn talman! I utbildningsutskottets betänkande nr 4 tarutskottet 14 april1972 ställning till en lång rad ärendensom rör högre utbildning och forskning, ----------------- bl.a. ett 20-tal motioner som väckts i anslutning till delar av utbildnings- Jagskall inte göra något försök att ta upp alla de områden som betänkandetomfattar och än mindre alla de i flertalet fall behjärtansvärda motionsförslagsom utskottet avstyrker med skilda motiveringar. Jag skall i huvudsak nöja migmed några kommentarer till ett par punkter där meningarna gått isär inomutskottet. .Men först vill jag som en allmän bakgrund göra några allmännareflexioner. upplevde vi en mycket kraftigexpansion inom den högre utbildningen. Studentantalet ökade hastigt år från år.Helt allmänt var universiteten illa rustade för denna anstormning. Man saknadelärare, lokaler och utrustning. Man hade inte heller någon administrativ ellerpedagogisk beredskap för att ta emot så många studenter. Det var således ingenav statsmakterna väl planerad eller väl förberedd expansion. Man har i hög gradfått dra sig fram med provisorier inom praktiskt taget alla områden. Huvudparten av den här stora ökningen kom inom dehumanistiska och samhällsvetenskapliga fakulteterna, där man inom en rad ämnenpä fick studentantalet flerdubblat. Genom attde allt större skarorna studenter i huvudsak fick tas om hand inom detradionella och ospärrade ämnena och ämneskombinationerna och således intemöttes av ett mera differentierat och yrkesanpassat utbildningsutbud har vifått ett begynnande överskott av utbildade akademiker inom de traditionella,ospärrade ämnesområdena. av har vi fått upplevaatt studenttillströmningen inte bara stagnerat utan t. o. m. gått tillbaka.Antalet nyinskrivna vid filosofisk fakultet låg ungefär 25 procentlägre än , och denna utveckling har sedan fortsatt. Särskilt kraftigtycks nedgången ha varit för den matematisk-naturvetenskapliga fakulteten, varstotala andel av de studerande redan tidigare varit i sjunkande. är det många som i den allmänna debatten har sett desenaste årens utveckling på detta område som enbart positiv. Man har menat attmarknadsmekanismerna har börjat verka även på detta område. De tilltagandesvårigheterna för akademikerna att få relevanta jobb har fått många studenteratt inse att det är klokare att satsa på något annat än akademisk utbildning,som i värsta fall inte leder till något annat än en omfattande skuldsättningoch alltså inte till säkra, välbetalda arbeten, som man tidigare kunde väntasig. Det ligger naturligtvis en hel del i detta synsätt. Varkenur den enskildes eller ur samhällets synpunkt är det särskilt lyckligt, omuniversiteten producerar en mängd akademiker, som när de väl är färdiga intekan finna någon sysselsättning som svarar mot de satsningar samhället gjort ochde ambitioner den enskilde haft. Men om man ser det hela i ett litet vidareperspektiv, tror jag dock att man bör vara mera försiktig med sina definitivaslutsatser. Man kanhålla med om att den expansion som vi haft kom förhastigt och att den på en del områden var för kraftig. Men framför allt var dendåligt planerad såväl på utbildningssidan som på avnämarsidan. Problemethittills och på är enligt min mening inte så mycket att vi riskeraratt få för många akademiker utan att vi riskerar att få för många med enutbildning som inte är anpassad till den vidare arbetsmarknad som akademikernaredan nu och ännu mer måste söka sig ut pä. Vad det framför aUt gäller är således att försöka görautbildningsutbudet mera differentierat, så att utbildningen bättre svarar motbehovet av högt utbildad arbetskraft inom andra områden av samhället än de somtraditionellt absorberat ungdomar med akademisk utbildning. Jag tror nämligenatt det generellt är mycket svårt att hävda att vi skulle ha nått något slagstak för den högre utbildningen. Ytterst är det väl inom detta som inom andraområden en fråga om hur stora resurser man vill avdela. Enligt min mening börutbildningen på alla nivåer ges en hög prioritet. I ett htet längre perspektivmåste detta vara en riktig satsning från samhällets sida. En högutbildningsnivå inom ett land har alltid varit en verksam kraft för attbefrämja utveckUng och välstånd, och så kommer det säkert att förbh.Utbildningen har också ide allra flesta fall ett högt egenvärde för den som fårtillfälle att tillgodogöra sig den. Utbildningskonsumtionen är således enviktig del av en allmän välfärdskonsumtion. Den allmänna expansion inom den högre utbildningen som vihaft kan således, som jag ser det, ingalunda ensidigtbetraktas som någon olycka. Vi måste även för framtiden planera för enutveckhng som innebär att en allt större del av ungdomskullarna går tilleftergymnasial utbildning, även om denna utbildning över stora områden måste haen annorlunda utformning än . Expansionen hade bl. a. det goda med sigatt den ledde till en bredare rekrytering av studenter till den högreutbildningen. Utjämningen mellan olika befolkningsgrupper härvidlag har integått så långt som man kan önska, men den var ändå på väg. Man har anledning attfråga sig hur det kommer att gå med denna utveckling, om studenttillströmningenmera varaktigt skulle kraftigt mattas av. Det finns mycket som tyder på att deti hög grad är studenter frän grupper, där man saknat tidigare erfarenheter avhögre studier, som tvekar om de skall våga satsa på en akademisk utbildningeller ej. Om det är på det sättet, kommer den minskade studenttillströmningenatt medverka till att den nuvarande sociala snedrekryteringen konserveras . o. m. förstärks. Inte heller ur denna aspekt har man således någon anledningatt på vara särskilt belåten över en kraftig nedgång istudenttillströmningen tUl universiteten. Vidare kan man ha anledning att fråga sig vad destudenter, som väntats till universiteten men som inte kommit dit, i ställetsysselsätter sig med. Det är en sak som det enligt min mening borde vara avstort värde att undersöka. Av särskilt intresse är ju att den minskadetillströmningen till högre studier sammanfaller med en omfattande arbetslöshetpå den allmänna arbetsmarknaden och en alldeles särskilt besvärande ungdomsarbetslöshet. Det bör inte ha varit någon helt lätt Nr 58 uppgift för de ungdomar det här gäller att finna en meningsfull Fredaeenden sysselsättning värd att satsa på.Frän flera gymnasieorter har jag hört 14 aoril1972 sägas att en betydande del avungdomarna helt enkelt går hemma hos ;----------------- föräldrarnaoch väntar på bättre tider. Om det är på det sättet, har de Vissagemensamma sannerligen valt det sämsta alternativet med tanke på sinframtid. Expansionen var, som jag sagt,besvärlig för universiteten på grund av knappa resurser' på praktiskt tagetalla områden. Men den hade också den positiva effekten att man så småningomtill de olika institutionerna utöver nya ordinarie lärare kunde knyta ganskastora grupper yngre personer som amanuenser, assistenter och extrauniversitetslektorer. Detta har varit av betydelse på flera olika sätt. Delshar deras insats varit nödvändig för att utbildningen över huvud taget skullekunna genomföras på ett någorlunda tillfredsställande sätt, dels har genombetydelsefulla insatser från dessa gruppers sida vid många institutioneråstadkommits en betydande förnyelse av undervisningens och utbildningensutformning, dels har de vid sidan av arbetet på institutionerna eller som endel av detta kommit att göra betydande forskningsinsatser, ofta inom brettupplagda forskningsprojekt. Eftersom forskarstipendieringen har varit heltotillräcklig, har anställning som amanuens, assistent eller extra lektor varitett alternativt sätt att bidra till försörjningen av doktorander underutbildningstiden. Flertalet av dessa personers anställning har möjliggjortsgenom den s. k. universitetsautomatiken, enligt vilken institutionernatilldelas undervisnings- och assistenttimmar i förhållande till det beräknadeantalet studerande. Förordnandena för de kategorier det här gäller har varitettåriga och ofta kommit sent på grund av det beräknings- ochtillsättningssystem som tillämpats. Själva anställningsformen har således i ochför sig inneburit en betydande grad av osäkerhet. Men så länge studentantalethållits uppe eller ökat har man som regel kunnat räkna med omförordnande tilldess att man hunnit slutföra sin utbildning eller meritera sig för annantjänst. Genom att studenttillströmningen nu vänt och automatikennu skall tillämpas så att säga i nedförsbacke försvinner underlaget för mängaav dessa unga lärares och forskares anställning. Detta bekymmer har funnitsredan under innevarande budgetår, och för nästa budgetår slår det igenom medfull styrka. Det innebär att många blir helt utan försörjning och får sluta viduniversiteten samt att nyrekryteringen nästan helt stoppas. Hur många personer som kommer att beröras är ännu omöjligtatt få någon överblick över, eftersom timtilldelningen för nästa budgetår,åtminstone när jag försökte få fram uppgifterna, ännu inte är klar över helafältet. Men några exempel från kan illustrera att detsammanlagt tydligen kan komma att gälla ganska mångas anställning. Så har t.ex. pedagogiska institutionen tilldelats endast ett extra lektoratmot sju , och antalet assistenttimmar har minskat med drygt 7000. Det rör sig således om sex extra lektorat och sju assistenttjänster. är det fem extra lektorat och 8 000 assistenttimmarsom försvinner, och engelska institutionen mister fyra lektorat och 4 500assistenttimmar. lektoratenofta delas på två och assistenttimmarna fördelas pä amanuens- Nr 58tjänster, skulle det i de exempel som jag här anfört kunna gälla ett ppjp jp_ betydligt större antal personer än man kan tro vid en första konfronta- , . tion med siffermaterialet. EnUgt uppgifter i pressen skulle det för------- Stockholmsuniversitet gälla inte mindre än ungefär 300 personer. Totalt Vissagemensamma måste det alltså vara ett betydande antal personer som ser sinanställning * och därmed i mänga fall sin försörjning och sinamöjligheter att fullfölja sin utbildning flyga sin kos. I ett särskilt yttrande till utskottsbetänkandet på dennapunkt har utskottsminoriteten poängterat hur viktigt det är att försöka finnalösningar som möjliggör för så mänga som möjligt av de människor som det härgäller att stanna vid universiteten så att de åtminstone kan fullfölja påbörjadutbildning och forskning. I yttrandet har vi också motiverat varför detta är angeläget.TiU de skäl som anges där kan läggas åtminstone ytterligare ett. Om det är så -och det tror jag att det är - att den nuvarande nedgången istudenttillströmningen är tillfällig och att kurvan vänder uppåtigen, är det olyckligt om man gjort sig av med en stor del av de krafter sombehövs för att klara utbildningen. Man kan gå olika vägar för att klara av denna fråga. Mankan använda de medel som man sparar in genom den minskade studentillströmningenför en ökad stipendiering. Man kan ge ökade resurser till pedagogisktutvecklingsarbete och framställning av läromedel, och man kan, om man vill,minska undervisningsgruppernas storlek och därmed öka lärartätheten. Det börankomma på Kungl. Maj:t att ta de initiativ som behövs. Ett led i strävandena att i någon mån lätta trycket motuniversiteten var inrättande av universitetsfilialer iKarlstad, , och . Men det fanns också andra motiv.Strävandena att bredda rekryteringen till den högre utbildningen var ett.Önskan att stimulera utveckligen i de regioner dit filialerna lokaliserades varett annat. Vad man nu kan konstatera när det gått några är är att filialernaslagit väl ut. Många av de effekter som man önskade nå har man också uppnått,även om det inte saknats problem. Med de erfarenheter man samlat bör man sä småningom kunnagå vidare och sprida högre utbildningsanstalter även till ytterligare nyaorter. En av U 68:s viktigaste uppgifter är att överväga detta, dvs. dels vilkaorter som skall komma i fråga, dels vilka typer av utbildning som skallförläggas till respektive orter. Ett av de misstag man gjorde, när man lokaliserade ututbildningen till de nuvarande filialorterna var, tror jag, att man alltför mycket var fixerad vid den ämnesbundna avlastningseffekt som man förväntade sig att filialerna skulle ge. Men det var kanske ganska naturligt i det läge som man befann sig i när filialerna kom till och under deras första uppbygg nadsår. Det var i första hand de ämnen till vilka anstormningen vid universiteten var störst som behövde avlastas, åtminstone på kort sikt. Men detta fick till följd att utbildningsutbudet vid filialerna under det första uppbyggnadsskedet nästan enbart kom att omfatta ämnen inom de humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnesområdena. råder det en klar obalans i ämnesutbudet mellan humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnen ä ena sidan och naturvetenskapliga å den 9 1 * protokoll 1972. andra.Detta är olyckligt. Ämnetsutbudet styr helt naturligt studievalet för destuderande vid filialerna på det sättet att mänga av studenterna som helstskulle ha ägnat sig åt naturvetenskapliga studier väljer humanistiska ellersamhällsvetenskapliga utbildningsgångar av det enkla skälet att dessautbildningar finns pä orten. Pä detta sätt bidrar filialerna till att förstärka dentotala obalans som vi har i landet mellan naturvetenskaplig utbildning ochutbildning inom övriga filosofiska fakulteter. Detta är naturligtvis inte någon lyckad ordning. För att inågon mån rätta till snedheten i utbildningsutbudet och därmed främjarekryteringen till naturvetenskapliga studier även på filialorterna föreslårutskottsminoriteten i reservationer att studiekurser i kemi och fysik skallanordnas i och . Vi stöder därmed ett krav som givits högstaprioritet pä filialorterna och som framförts med stor skärpa avuniversitetskanslern i årets petita och som till yttermera visso ånyotagits upp i en skrivelse från universitetskanslersämbetet tiUutbildningsdepartementet. Det är således ett frän olika håll omfattat angelägetkrav som det gäller. Med det sagda ber jag, herr talman, att få yrka bifalltill reservationerna A 1 och 2 vid punkten 3. Under förutsättning av bifalltill dessa reservationer yrkar jag också bifall till reservationerna D 1, 2 och3 vid punkten 1 5. HerrRICHARDSON (fp): När sedanbehandlade frågan om anslag till högre utbildning och forskning, beklagade jagatt utbildningsutredning, U 68, lagt en förlamande hand över denutbildningspolitiska debatten i och därigenom effektivt hindrar ettmera aktivt agerande. Även om detta i och för sig är rimligt och förståeligt ärdet inte desto mindre olyckligt. Det leder ju till att - i det härfallet drygt ett halvt decennium - inte har någon reell möjlighet att bedrivaen övergripande utbildningspohtik inom denna sektor. Det framstår allttydligare som en stor svaghet med värt i allmänhet så gedignautredningsväsende, att utvecklingen alltför ofta springer ifrån utredarna. Såär uppenbarligen fallet med U 68. Det blir också alltmer uppenbart att U 68helt borde ha avstått från den lekperiod som stimulerades av idéer ochsom resulterade i något besynnerliga debattskrifter och i stället omedelbartborde ha tagit itu med de konkreta och realistiska vardagsproblemen. Ett omfattande och centralt utredningsarbete har därtillen tendens att sprida sin förlamande verksamhet till angränsande områden. Detär självfallet frestande för regeringspartiets utskottsrepresentanter att sättaupp stoppskylten näroppositionen presenterar förslag som på något sätt tangerar U 68-problematiken.Respektablare argument är svåra att finna när det gäller att slakta rnotioner.Det gäller emellertid för - och visst inte bara för oppositionen att inte låta sig passiviseras till den grad att den inte vågar ingripa allsnär akuta problem uppstår även om vi accepterar den utrednmgs-och beslutsmetodik som vi tillämpar i vårt land. Det brukar ju vara flitiga motionärer frånoppositionssidan som mest Fredaeen den besväras av de pågåendeutredningarna, men frågan är om inte även i4anrii 1972 regeringen allvarligt hämmas i sin verksamhet, om utredningarna bhr ------- långvariga och händelseutvecklingen på området i fråga är snabb. speciell risk föreligger däri att en utredning genom att starta s. k. jragor försöksverksamhet med olika slag av utbildningar försöksverksamhet ärju alltid populärt och öppnar de flesta dörrar - föregriper de beslut omlokalisering som riksdag och regering senare skall fatta. En arbetsgrupp inom U 68 skall besluta omplacering av viss yrkesteknisk utbildning. Det är viktigt att den då ser tillatt nya orter kommer i fråga. När det kommer till kritan kanske det inte bhr såmycket mer att lokalisera ut på helt nya orter. Ett massivt och mångförgrenatutredningsarbete kan sålunda ställa till en del bekymmer för regeringen ochbinda den i planeringen. Jag har gått igenom de senaste årensstatsverkspropositioner, , och granskat vad som står attläsa i den inledande översikten i bilaga 10 samt föredragandens yttranden underrubriken i vad gäller universitet ochhögskolor. Det studiet har styrkt mig i min uppfattning attutredningsmaskineriet lätt kan bli en black om foten även för uppdragsgivaren. Även om man självfallet inte skall pressa detta materialalltför hårt, finner man ändock åtskilligt som belyser den officiellautbildningspolitiken och som utgör reflexer av händelseutvecklingenute på det s. k. fältet. Jag skulle, herr talman, vilja påstå att dessadokument tyder på att regeringen inte haft och inte har utvecklingen helt underkontroll. Mer eller mindre tillfälliga företeelser och stämningar slår lättigenom i ett läge där den övergripande och långsiktiga planeringen lagts ihänderna på en utredningskommitté av U 68:s typ. Resultatet kan inte bh annatän en liten ryckig och plottrig anpassningspolitik med siktet inställt på attreparera de värsta skavankerna eller bhdka militanta men ofta ganska efemäraopinioner. Händelseutvecklingen inom universitetsvärlden kan därför ganskalätt följas i statsverkspropositionerna. Den första av den svit "statsverkare" som jaggått igenom andas idel tillförsikt: "Det högre utbildningsväsendetsutbyggnad fortskrider plan-enligt enligt statsmaktemas beslut.