prot · FV0989 · 1972-12-31 00:00:00 — Det som är intressant att konstatera det skall bli detenda jag ytterligare säger är all här har och folkpartietföreslagit att man skall höja skatten på öl för att finansiera ett minskatmjölkpris. Men de där ölpengarna skall ni ju ha till så väldigt mycket annat -till att finansiera presstödet, försvarskostnaderna, barnbidragen och mycketannat. Sådant går inte i längden. Hade jag varit företrädare för jordbrukarna i den härkammaren skulle jag ha sagt mig: Jag kan inte gärna som iSkegrie - driva den linjen att jordbrukarna får alldeles för dåligt betalt försina produkter och konsumenterna får betala alldeles för mycket och sedanförsöka slinka undan med att det beror på momsen. Momsen är inte en företeelsesom är unik för jordbruksprodukterna. Momsen får vi betala på alla produktersom vi över huvud taget konsumerar. Man kan nämligen inte sitta på tre stolar och först säga attjordbrukarna får för litet betalt, konsumenterna får betala för mycket, ochsedan skall man då av budgetmedel som man inte har minska priset påjordbruksprodukter. manar dessa partier till mycket sträng sparsamhetmed statens medel. Det enda riktiga är att ta de priser som blir enkonsekvens av avtalet, och det är vad propositionen innebär. Reglering av priserna pä jordbruksprodukter, m. m. HerrHANSSON i Skegrie (c) kort genmäle: De här 25 miljonerna som statsrådet talar omblev vi överens om förra året; del står inskrivet i förra åretsjordbruksproposition, och de kan väl knappast användas på det här sättet . Men jag har ett referat från tidningen i ,där man slår upp nyheten att prishöjningarna nu skall bromsas av regeringen.Tidningen skriver: "har regeringen ingripit för att dämpa vidarematprisökningar! " "Regeringen är redo att betala en del av dem viastatskassan. På så sätt slipper konsumenterna höjda matpriser! " Längre fram i artikeln fortsätter man: "Samtligadessa kostnader ska alltså enligt jordbruksavtalet tas ut via ökade priser ikonsumentledet. Det är den linje en enhällig riksdag beslutat om. Men villregeringen i stället för ökade matpriser ta dessa pengar från statskassan dvs.från skatterna. Det blir alltså en summa på 134 miljoner plus indexökningen somi dag är omöjlig att fastställa. " Efter att ha berört just den lösningen fortsättertidningen: "Vid förhandlingarna förklarade attregeringen är villig att låta statskassan betala åtminstone den del som gällerindexökningen" alltså inflationsregeln. - "Det är alltsåregeringens svar på den massiva aktionen mot de höjda matpriserna." Läser man referaten av vad jordbrukets representanter haruttalat får man också den uppfattningen att det gällde just inflationsregelnsfinansiering. Reglering av priserna på jordbruks-produkter,m. Får jag be i Skegrie läsa på s. 8i jordbruksutskottets betänkande, där det talas om 30 nya somjag föreslår skall användas att förstärka regleringsekonomin för mjölk ochmejeriprodukter eller på annat sätt stöda mjölkproduktionen och vad därmed hörsamman. Med den fullmakten kan man fortfarande, om bönderna såaccepterar, stöda investeringar. Vad beträffar sammanträdet med jordbrukarna så kan jaginte hjälpa vad alla tidningar skriver. Men det var ett långsiktigt resonemangvi också förde. Det är ju inte så värst lönande att nyinvestera i mjölkproduktionen,och hur skall man på lång sikt kunna få det lönande utan att konsumenternabelastas alldeles för mycket? Vidare diskuterade vi principiellt huruvida mankunde med statsmedel subventionera investeringarna. Det var alltså en principiell diskussion på lång sikt, menför dagen hade jag som kunde användas för ifrågavarandeändamål, om jordbrukarna hade accepterat detta. i Skegrie (c) kort genmäle: De pengar som utgått enligt propositionenhar ju anvisats på samma sätt som tidigare, då statsmedelanvänts för att begränsa prishöjningarna för konsumenterna. Det kan inte varafelaktigt om ett sådant förslag kommer från annat håll än från regeringen. Men sedan tycker jag att regeringen gör det litetbesvärligt för sig. kom vi överens om att jordbruket skulle ge stödtill upprustning av begränsat utvecklingsbara jordbruk. säger statsrådet attdet är de pengarna han avsåg i detta sammanhang. Statsrådet menar alltså attjordbrukarna själva skulle avstå frän en inkomstförbättring som de till följdav inflationsregeln har rätt att få . Det varinte vidare vackert, herr statsråd, att räkna på det sättet. Min pedagogiska förmåga är måhända inte så välutvecklad. Det är två olika ting som i Skegrie talar om. Stödettill smärre icke utvecklingsbara jordbruk är en helt annan sak, som jag intehar diskuterat i detta sammanhang. Det är en åtgärd som skall genomföras. Vadjag diskuterade var huruvida jordbrukarna kunde acceptera att de pengar somkunde användas till mjölkreglering i stället kunde utnyttjas för atlsubventionera byggandet av nya båsplatser. Del accepterade inte jordbrukarna,av de skäl som i Skegrie här själv anförde, nämligen atl del inteskulle ge något åt de gamla jordbrukarna, som inte hade anledning attinvestera, utan endast gynnade dem som skulle investera . Del är alltså alldeles klart all blandar ihoptvå olika frågor. Stödet till icke utvecklingsbara jordbruk är en sak för sig -vad del nu gäller är något nytt, som skulle beröra även storjordbrukare medplaner på att göra tillbyggnader. Vi är nu inne i ett jordbrukspolitisktmellanår. Vad som här diskuteras är ju den prisuppgörelse som bygger på den antagna treårsuppgörelsen, som innebar en viss anpassning tillutvecklingen. Det är bra att jordbruksministern och utskottet har tillmötesgåttvårt återkommande önskemål om att anslaget för bidraget tillluft-och vattenvårdande åtgärder inom industrin också skall få användas inomjordbrukels och trädgårdsnäringens verksamhetsområde. Jag är övertygad om attanslaget kommer att bli till gagn även på detta område liksom det har varit påden sektor där det har fungerat . Beträffande förslaget angående stöd tillrationaliseringsåtgärder inom mjölkproduktionen vid vissa begränsatutvecklingsbara jordbruksföretag vill jag säga, att jag hoppas det skall blitill nytta för såväl de berörda företagarna som vår försörjning med denoumbärliga mjölken. Det viktigaste skälet för mig att vid såväl fjolårets somdetta års riksdag i motioner yrka på undersökning av verkningarna av denjordbrukspolitik vi beslutade om 1967 har varit den oro jag känt införutvecklingen på mjölkproduktionens område. En rad faktorer har tydligt pekat påatt utvecklingen skulle kunna leda till bristproblem, som kunde bli svåra attkomma till rätta med om man inte grep in . Jag tycker alt jordbruksministern skall ha en liten blommaför det grepp som han har tagit här. Det skall kanske inte vara en smörblomma,eftersom vi ju inte vill ha ett smörberg igen, men varför inte en litenvitklöverblomma - vitklövern lär ju vara bra för mjölkproduktionen. Sedan fårväl utvecklingen visa om åtgärderna räcker till eller om ytteriigare stimulanskan behövas framöver. Den reservation som berör mjölkpriset innebär attcenterpartiet och av sociala skäl vill anslå 200 miljoner kronorför att under nästa budgetår dämpa mervärdeskattens prishöjande effekt påkonsumtionsmjölken. Fram till senare delen av fjolåret minskade mjölkproduktionensnabbt på grund av den dåliga lönsamheten. Efter den överenskommelse somträffades mellan lantbrukarna och statens jordbruksnämnd och som sedangodkändes av förra årets riksdag har produktionsnivån stabiliserats. Man kanutan tvekan säga att det nu gällande priset på mjölk, vars höjning beror intebara på den högre ersättningen till producenterna utan också på ökade löner ochandra omkostnader i förädlings- och distributionsledet, är väl motiverat medhänsyn till att såväl producenterna som övriga i mjölkhanteringen engageradegrupper tillhör låginkomstgrupperna och genom sina nu löpande avtal fått envälbehövlig inkomstförstärkning. Det är avigsidan av den nuvarande utvecklingen,inflationen, den levnadskoslnadsfördyring som särskilt drabbar barnfamiljerna,vi i någon mån vill komma till rätta med. Vi har därvid valt vägen att viabudgeten anslå medel för att till en del ta bort momsens prisfördyrandeverkningar. Barnfamiljerna kan av välkända skäl inte avslå från att konsumeramjölk. Det finns således enligt vår mening särskilda skäl alt ingripa iprisbildningen på konsumtionsmjölk. Jag vill också i detta sammanhangunderstryka alt vi har varit angelägna om att icke rubba principerna för detlöpande jordbruksavtalet. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. När del gäller omfattningen av det utredningsarbete somjordbruksministern aviserar har jag för min del den uppfattningen att det ihuvudsak bör bygga på de grundprinciper som antogs av 1967 efter ettlångvarigt och grundligt utredningsarbete. Att nu så här efteråt dra igång en omfattande, tidskrävande och dyrbar utredning, med därav följandeovisshet för näringens utövare, kan näppeligen vara lämpligt. Att inventeraerfarenheterna från utvecklingen och därifrån dra slutsatser för denframtida politiken torde, som jag ser det, vara det mest rationella. Sist en personlig reflexion. När vi behandladejordbrukspolitiken, fanns den blivande anknytningen till den gemensammaeuropeiska marknaden med i blickfältet, och vi var alla besjälade av uppsåtetatt söka ordna vår jordbrukspolitik på ett sätt som skulle underlättasamarbetet med EEC. blir sannolikt anslutningsformen inte sådan som manväntade då, men jag tror trots detta att det kan vara av stort värde att visöker forma en jordbrukspolitik som någoriunda harmonierar med Gemensammamarknadens sätt att lösa sina jordbruksfrågor. Inte minst om våraEFTA-partners , och går in som medlemmar i kandet vara ett intresse för oss här i landet att även på detta område hålla ossmed bestämmelser som gör att vi i möjligaste mån kan undvika gränsproblem, ävenom sådana ändå inte kommer atl utebli. Jag ber att få yrka bifall till reservationerna 1, 2 och 3. HerrKRÖNMARK (m): I och för sig är det ju en aning förbryllandeatt vi när vi nu skall behandla en proposition angående prisavtalet skall ha enså pass animerad jordbrukspolitisk debatt som vi har, eftersom detta som herrAntby sade är i prishänseende ett meUanår. Vi har ett löpandejordbruksavtal, och torde det ha varit mycket fåmänniskor här i landet som kunde förutse att man skulle få en jordbrukspolitiskdebatt av den karaktär som vi har haft och som vi har här . Orsakerna ligger som jag ser det inte alls på detjordbrukspolitiska området, utan delta är en utlöpare av de störningar som vihar i svensk ekonomisk politik över huvud taget, där man har fått störningarinom näringslivet i dess helhet. Det är helt naturligt att dessa störningarockså fortplantats till jordbruksnäringen med vissa konsekvenser. Framför allt har vi - det kommer vi att diskutera här iriksdagen - problem i vad gäller den ekonomiska politiken kontraskattepolitiken. Jag vågar hävda att vad som har initierat debatten är heltenkelt vådorna av den socialdemokratiska högskattepolitiken som innebär atlkonsumenterna, löntagarna, visserligen nominellt fåttbetydande löneökningar och rent formellt lönehöjningar i relation tillhöjningarna på livsmedel. Men tar man i beaktande de effekter som det nuvarandeskattesystemet fått har det visat sig att konsumenterna trots de nominellalöneökningarna fått ett minskat konsumlionsulrymme. När mankommer in på ett sådant grundkonlo i livsföringen som livsmedelspostenär, slår det mycket hårdare. Vi vet också att det i början av detta år bildadesopinioner som också tog sig kraftfulla uttryck just från konsumenthåll. Detolyckliga i det läget är att det var jordbruket som blev slagpåse i dendebatten. i Skegrie har utvecklat attjordbrukspolitikens roll i detta sammanhang inte alls är dominerande. Det ärandra faktorer som inverkar, och jag skall inte utveckla detta ytterligare,utan i det avseendet kan jag helt instämma med vad utskottets ordförande häranfört. Men man kan inte driva jordbrukspolitik improviseratutefter det politiska skeendet i andra avseenden, utan den måste varalångsiktig. Vi har ett jordbrukspolitiskt beslut där vi i och för oense i vissa frågor, men i vissa ting hade vi en samstämmig uppfattning.Det grundläggande är att jordbrukarna skall få inkomstlikstäUighet. Det äraUtså vår strävan. I det fallet har jordbruksavtalet hitintills inteåstadkommit den förbättring som vi hade hoppats på. Vi hade ett annat moment i det ursprungligajordbrukspolitiska beslutet, nämligen att man skulle ha en prispress. Just avsociala skäl skulle livsmedelspriserna inte tillåtas stiga i samma omfattningsom prisutvecklingen i övrigt angav. Man kan säga att den principenkorrigerades på förslag av jordbruksministern redan under föregående år, ochdet är bara att notera med tillfredsställelse. Vi kan säga att vi för attåstadkomma inkomstlikställighet och förbättra de sociala förhållandena förutövande av jordbruksnäringen har varit överens om att högpris-systemet är detnaturiigaste och effektivaste instrumentet. har vi fått en debatt omprinciperna för prissystemet, och från olika politiska riktningar har manframfört uppfattningen att vi skulle gå över till ett lågprissystem. i Skegrie har i det fallet uttryckt synpunkter som jag i stort sett kaninstämma i. Benämningen högprislinje, som vi använder oss av, låterspråkligt litet negativt. Det hade varit mer adekvat att uttrycka det så att viskall ha ett kostnadstäckningssystem inom jordbrukets område. Vilket system viän har är det i alla fall konsumenterna som skall betala, och då är det iprincip bättre att de betalar på det rätta kontot, sä att de vet vad debetalar. Genom att låta människorna betala i andra former lurar man dem bara.Därför vill jag för egen del och för mitt partis del deklarera atl vi bestämthävdar att vi bör behålla det prissystem som vi har . I debatten här har talats om modifieringar. I och för sigkan det diskuteras huruvida det verkligen är fråga om ett modifierathögpris-system. Ser man till de totala livsmedelskostnaderna finner man att detär marginella summor som går ut andra vägar. Här har också diskuterats mjölkpriset. Det föreligger ettförslag om att statsmakterna skulle gå in med subventioner som skulle innebäraen frysning av konsumtionsmjölkspriset under löpande avtalsår. Jag har tillsammans med i ett särskilt yttranderedovisat atl vi från vårt partis sida inte är beredda att gå den vägen.Vi hävdar atl mjölken trots allt är ett relativt billigt livsmedel om man ser tillnäringsvärde osv. Vi anser därför att priset inte är orimligt högt iförhållande till, produktionskostnaderna - snarare tvärtom. Vi förstår fullerväl att just barnfamiljerna kan få det bekymmersamt därför att för 3 protokoll 1972. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. deras delär just konsumtionsmjölken en tung post i budgeten. Men detta hävdar vi är enföljd inte av jordbrukspolitiken utan av skattepolitiken. Därför har vi i enpartimotion till årets riksdag krävt att den tillsatta skatteutredningen får iuppdrag att med förtur ta upp frågorna om framför allt barnfamUjernasställning. Vi förordar även att utredningen med förtur förutsättningslöstprövar möjligheterna till en differentiering av mervärdeskatten. Vi är alltså i princip beredda att söka finna lösningarsom möjliggör lägre kostnader för vissa livsmedel. Men vi vill sätta in frågani dess riktiga sammanhang, som vi anser är skattesammanhanget. Eftersom vi villdriva linjerna klart och entydigt har vi inte velat göra detta till enjordbrukspolitisk fråga. Vi har, vågar jag påslå, tyvärr fått en vulgärdebattpå detta område, och med ett sådant här system kan det måhända bli en låsningsom är svår att komma ur. Jag hoppas alltså att skatteutredningen ges möjlighetatt undersöka dessa frågor. I övrigt kan man väl förutsätta att även denjordbruksutredning som är aviserad kommer att ta upp dessa frågor på sinarbetsordning. Inom moderata samlingspartiet finner vi deltillfredsställande att jordbruksministern avser att tillsälta enjordbruksutredning. På det sättet kan vi få en analys av jordbrukspolitiken. Ensådan har vi krävt tidigare här i . har vi haft ettjordbrukspolitiskt principbeslut som har verkat . De basförutsättningarsom gällde när det beslutet fattades de är alltså , när den förra utredningentUlsattes är i många avseenden inte längre giltiga. Man kan alltså konstaterahur det har verkat och se om man kan göra modifieringar. Jag vill slå fast atti vad gäller de grundläggande principerna är jag helt enig med iSkegrie om att del inte finns någon som helst anledning att rucka på dem. Men det finns vissa frågor som är angelägna att la upp,och det är framför allt kapitalfrågorna. Vi står ju inför enomställningsprocess, som med all säkerhet innebär alt antalet företag inomjordbruket kommer atl minska radikalt. Då kommer det att krävas att man istället bygger upp många nya rationella enheter. Förmodligen kommerkapitalmarknaden i det här landet under i varje fall den närmastetioårsperioden att vara en bristmarknad, och därför måste man försöka lösaproblemet att förse jordbruket med tillräckligt kapital till rimliga kostnader. En annan fråga som den här utredningen har anledning attla upp är de rekryteringsproblem som jordbruksnäringen slår inför. I och försig kan man vara tacksam för atl det rent psykologiskt har blivit ett gynnsamtrekryteringsklimal för jordbruket, men för att det skall kunna verka så att vifår en vilja till nyetablering av förelag krävs del också alt det ekonomiskaklimatet blir betydligt bättre. Med anledning av vad som sagts frän socialdemokratiskthåll förmodar jag att utredningen kommer atl la upp frågan omsjälvförsönningsgraden. För att skapa klarhet vill jag säga förmilt partis räkning, att vi kan icke tänka oss att man sänker ambitionen ifråga om självförsörjningsgraden. Vi anser att de beredskapsskäl som har varitakluella tidigare sannerligen gäller med lika stor kraft också . Även omvi pä måndag kommer att fatta ett försvarsbeslut som innebär betydandereduceringar av vårtlands värnkrafl är det i alla fall ett ansenligt kapital som kommer atl satsas just på försvaret. Om man inte kombinerardelta med en tillräcklig livsmedelsberedskap, då blir - det vågar jag säga även försvarskostnaderna mindre motiverade. Vi menar atl en konsekvens av attvi bedriver den försvarspolitik som vi i princip för här i landet måste varaatt vi har en självförsörjningsgrad som absolut icke får understiga de 80procenten utan i vissa avseenden i och för sig gärna kan vara högre. Den andra anledningen till atl vi inte börsänkasjälvförsörjningsgraden är att det finns ett samband mellan jordbrukspolitikoch miljöpolitik i avseendet naturvård. Jag tror att vi har fått den opinionenhär i landet att flertalet människor numera vägrar att låta de öppnakulturbyggder raseras som vi ännu har. Samhället kommer hur som helst att få tapå sig kostnaderna för att behålla det landskapet, och vi vet - det är redan fastslaget att det billigaste sättet är jordbruksdrift. Att det sedan kan föra med sigvissa komplikationer när det gäller de ekonomiska förhållandena för jordbruketär en sak för sig, men det är en teknisk fråga. Har man en vilja att ickebehandla de politiska avsnitten här i landet sektorsvis utan försöka haöverlappningar och se i stort, så finns det även utifrån den aspekten alla skälatt ha en självförsörjningsgrad som icke är lägre än vad den är . Låt mig sedan, fru talman, säga någonting ytterligare omreservationen 4 från moderata samlingspartiet angående anslag tillmiljövårdande åtgärder inom industrier. Vi har föreslagit ett i jämförelse medjordbruksministerns förslag med minskat belopp alltså 45miljoner i stället för begärda . Jag skall inte gå in i någonsakdebatt på det här området. Vi hade den debatten när vi diskuterademiljövårdsforskningen. Jag vill bara upprepa atl vid vår prioritering avutgifterna den här gången gjorde vi med hänsyn till det begränsadebudgetutrymmet den bedömningen att det var angelägnare att placera pengarna påforskningen än på den verksamhet inom industrin som det just nu gällde, framförallt på grund av att industrin hade fått ytterligare ett meranslag under densenaste tiden på . Vi önskade få en realistiskkostnadstäckning, och detta är så alt säga det formella fullföljandet av våråsikt den gången. Det skulle vara mycket i övrigt att önska, meneftersom riksdagssessionen går mot sitt slut och tiden är begränsad skall jagsluta med detta och yrka bifall till reservationerna 2, 3 och 4, Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. I detta anförande instämde i () och (). HerrTAKMAN (vpk): Jordbruksministern har väl slickat i sig endel beröm här för jordbrukspolitiken, och jag skall inte heller komina medalltför mycket kritiska invändningar . 1 utskottet har vi ju varit eniga påmånga punkter, och ibland har vi blivit eniga efter ganska långa debatter. Denya saker som har förekommit i propositioner - stöd till mjölkproduktion vidjordbruksföretag med begränsade utvecklingsmöjligheter. Reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. statsbidragtill miljövårdande åtgärder inom jordbruks- och trädgårdsföretag och andra saker har vi från den kommunistiska gruppens sida varit ense med de övriga iutskottet om. På en punkt har vi velat spara pengar åt regeringen, I detsammanhanget - innan jag glömmer det - yrkar jag bifall till reservationen 4b, som ansluter sig till motionen 1297, där den kommunistiska gruppen visar hurregeringen kan spara . Det gäller bidragen till miljövårdandeåtgärder inom industrin. Vi anser att denna subventione-ring till storindustrinär principiellt felaktig. Det räcker med att de mindre företagen, som under enövergångstid kan ha svårt att övervinna kostnadsfrågan, får bidrag tillmiljövårdande åtgärder. Vi vill därför kapa den statliga kostnaden från 50miljoner kronor, som regeringen föreslår, till 10 miljoner. För övrigt är det nu i slutet av vårriksdagen motiveratatt också vara sparsam . I stället för att hålla en lång föreläsningom livsmedelspriser och sådant för herrar i Skegrie, iSkänninge och andra så skall jag nöja mig med att konstatera att maten äralldeles för dyr. Det finns många som känner igen sig i husmodern som kom in ien bokhandel och sade: "Jag ser att ni har en kokbok om hur man lagar matutan kött. Jag behöver en kokbok om hur man lagar mat utan livsmedel." Jag tror att den stora allmänheten ganska väl vet att detinte beror på jordbrukarna att livsmedelspriserna är höga. De flesta vet att enbetydande dei av jordbrukarna ännu inte har likställdhet med motsvarandegrupper i fråga om inkomster och sociala förhållanden. aktualiserade vi i en motion frågan om övergångtill lågprislinje för jordbruksprodukter, och detta reformförslag blev föremålför en livlig och allmän debatt. Motionen avslogs, men vi kom igen , ochjag har i del särskilda yttrandet 2 gjort en analys av utskotts-majoritetenstillstyrkan av denna motion. En lågprislinje har, som dåvarandejordbruksministern konstaterade 1967, rent principiellt - och här citerar jagdet kanoniska betänkandet "avsevärda fördelar framför enhögprislinje, inte minst med hänsyn till att de lägre inkomsttagarna vid enlågprislinje får bära en mindre del av kostnaderna för jordbruksstödet". För alt förebygga varje missförstånd betonade vi i vårmotion - och jag vill upprepa det här atl vi inte ifrågasätter det berättigadei att det svenska jordbruket får ett stöd av ungefär nuvarande storleksordning.En utredning skulle sannolikt visa att stödet kan bli mera rättvist än , såatt alla yrkesjordbrukare får hyggliga inkomster för ett hårt jobb ochjordbruket blir ett attraktivt yrke för ungdomen. Det är alltså inte på någotsätt jordbruksstödet som vi vUl komina åt med vårt krav om en lågprislinje.Valet av prislinje är i och för sig betydelselöst för bönderna i deras egenskapav producenter. Det är konsumentpriserna, inte producentpriserna, sompåverkas. uppskattade jordbruksutredningen skillnadeni konsumentprisnivå mellan ett högpris-system och ett lågprissystem tillomkring med jordbruksstödets dåvarande omfattning.