prot · FV09131 · 1972-12-04 00:00:00 — Detfinns ingen motivering till att lagtexten är skriven på ett sätt som kan geupphov till dröjsmål med upplysning till den nyanstäUde. Självklart skall dennyanställde vid anställningens början upplysas om sina rättigheter,och den skyldigheten borde skrivas in i lagen. Någon olägenhet av att skärpakravet på detta sätt kan det inte gärna bU tal om. I vår motion 1750 yrkasockså att arbetstgivaren vid anställningen skall upplysa dennyanstäUde om hans rättigheter enligt denna lag. Utskottet kommenterar intedetta yrkande men avstyrker det trots detta. Vad beträffar de som företagarna enligt propositionenhar på sig för att bereda den anställde invandraren möjhghet till ledighet förundervisningen anföres i vår motion följande; "Att arbetsgivaren skall haså som på sig för att bereda den nyanställde invandraren rätttill ledighet för att påbörja undervisningen anser vi vara omotiverat. Faraföreligger nämligen att arbetsgivare anställer invandrare men avskedar denneinom och är dä helt befriad från kostnaderna för den undervisning dethär är fråga om. Invandraren är ovetande om sina rättigheter och skulle kunnaslussas till en annan företagare som är benägen att förfara på samma sätt.Möjligheten föreligger således att vissa företagare kan byta arbetskraft kanskeflera gånger utan att bli 'upptäckta'. Denna möjlighet bör uteslutas." Vad motionärerna här har i tankarna är framför allt demindre företagarna. De finns kanske särskilt inom restaurangbranschen, därutländska krögare tar hit landsmän och utnyttjar dem hänsynslöst. Utskottet hänvisar till 7 § i lagförslaget som bl. a.stadgar att arbetsgivare, som ej iakttager vad som föreskrives i denna lag,skall ersätta arbetstagaren uppkommen skada. Vidare förutsätter utskottet attarbetstagarorganisationerna bevakar medlemmarnas rättigheter. Utskottet gör det sannerhgen lätt för sig då man med dennaskrivning avstyrker motionsyrkandet. Hur många av dessa invandrare är fackligtorganiserade då de kommer hit så att de kan få stöd av sina fackligaorganisationer? Det är väl ändå att begära för mycket av exempelvis Hotell- ochrestauranganställdas förbund att det skaU kontrollera de fall som det här kanbli fråga om för att sedan åberopa lagen om arbetsgivaresersättningsskyldighet. Om tiden sattes i stället för de 60 somlagförslaget talar om skulle detta försvåra för vissa företagare atthänsynslöst utnyttja den invandrande arbetskraften. nasuppfattning, och jag hänvisar här till reservationen 2. Reservationen 4 gäller grundutbildning för alla vuxnainvandrare. Propositionen är ett steg på vägen mot att ordna bättreförhållanden för den invandrande arbetskraften, men den har sina storabegränsningar. Det är endast att beklaga. Av kostnadsskäl utesluter departementschefen de vuxnainvandrare som inte är direkt engagerade i förvärvsarbete frän den föreslagnautbildningen. De som sålunda utesluts är framför allt de icke yrkesarbetandekvinnorna och även de arbetslösa - alla som inte står direkt på en arbetsplatsute i förvärvslivet. Departementschefen följer inte invandrarutredningensförslag i detta stycke. Denna utredning anser inte endast att icke anställdavuxna invandrare skaU kunna tillgodogöra sig den föreslagna utbildningen om 240timmar, utan viU därtill att stimulerande åtgärder skall kunna vidtagas i formav ett premiesystem för dem som deltar i undervisningen. Chefen för invandrarverket, generaldirektör -som också är knuten till invandrarutredningen som expert har i ett särskiltyttrande till betänkandet gått ännu längre och ansett, att om inga formeUainvändningar kan anses befogade bör samma förmåner som vidarbetsmarknadsutbildning utgå även i detta fall. Motionärerna delargeneraldirektör uppfattning i detta avseende. 1 motionen nr 1750 hemställer vi också om skyndsamtförslag om att deltagande i svenskundervisning skall omfatta alla vuxnainvandrare som inte har anställning och att därvid skall utgå förmåner sommotsvarar dem som utgår vid arbetsmarknadsutbUdning. I motionerna nr 1753 och1755 har man även uppmärksammat frågan om svenskundervisning för ickeyrkesverksamma invandrare. Jag hänvisar här till reservationen 4. De icke yrkesverksamma kvinnorna och de arbetslösa, somgenom det föreliggande lagförslaget inte kommer i åtnjutande av den svenskundervisningdet här är fråga om, har redan tidigare svårigheter att få arbete på grund avspråkproblem. Dessa svårigheter kommer givetvis att bli större ifortsättningen. För hemmakvinnorna i invandrarfamiljerna kommer säkerligenisoleringen att bli ännu kännbarare. Utskottet säger att det i och för sig delar motionärernasuppfattning och att invandrarutredningen klart har påvisat att det föreliggerett behov av stimulerande åtgärder för att skapa motivation för dessainvandrare att deltaga i svenskundervisning. Men utskottet hänvisar ändå deinvandrande hemmakvinnorna till de studiecirklar som förekommer. I de studiecirklar det här är fråga om deltar dock endastde som är mest ambitiösa, de minst blyga, de som är mest framåt. Dessa hittarman inte bland hemmakvinnorna hos invandrarna. De kommer som tidigare att bådekänna sig och vara isolerade. Propositionen 100 med förslag till lag om rätt tillledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare ger läsarenav rubriken den uppfattningen att det här gäller alla invandrare men så är julångt ifrån fallet. Propositionen begränsar sig till endast de invandrare somanställes i och med kommande årsskifte. Propositionen är alltså ytterstbegränsad. Den stora delen av de invandrare som redan finnes inom landet såvälde som står i den direkta produktionen som hemmakvin- Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svensk-undervisn ing för invandrare nor ocharbetslösa - ställes helt utanför. Lagen gäller endast ett litet fåtal avinvandrarna. Detta är propositionens stora begränsning, även om det med fog kanpåstås att den ändå är ett steg framåt. Dock skulle, menar jag, ett lagförslagom invandrarnas undervisning i svenska språket och i samhällskunskap ha kommitför något tiotal år sedan. Med vad jag här har anfört yrkar jag bifalltill de av mig avgivna reservationerna 2, 3 och 4, som gäller punkterna 5, 6och 10 i hemställan i inrikesutskottets betänkande nr 27. Vi behandlar nu propositionen 100 med förslagtill lag om rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning förinvandrare. Diskussionen om invandrarnas rätt till svenskundervisningjämte andra därtill hörande frågor beträffande invandrarnas sociala villkor harju pågått i vårt land under ett tiotal år. Jag vill instämma med han säger att detta är ett radikalt lagförslag, trots att han i sin tur idetta sammanhang har en hel del ändringsförslag, som jag återkommer till. När invandrarutredningen tillsattes 1968 fick den envidlyftig uppgift att syssla med. Man har klarat av två saker: delssvenskundervisningen, dels tolkservice och nordisk språkkonvention. Menfortfarande återstår ju det stora arbetet i utredningen angående invandrarnassociala och kulturella problem när de kommer till ett främmande land. Dettagäller även svenskar. När yrkade avslag på propositionenhänvisade han till att svenskar inte blir behandlade på det sätt på vilket vinu skall ta hand om våra invandrare. Det har han säkert rätt i; vi är ingetefterblivet land när det gäller att ta hand om dem som söker arbete och utkomsthos oss. Jag vågar hävda och det tycker jag vi skall vara stolta över - attvi är ett föregångsland. Vi har inte gått in för något gästarbetarsystem utananser att invandrarna skaU ha samma möjligheter till bostad och social standardsom svenska medborgare har. Men jag tror det är viktigt att observera redan frånbörjan att den fråga som vi behandlar bara är en del i hela detta frågekomplex.Det understryker också inrikesministern i sin proposition. Han säger bl. a. attgrundutbildning och därtill hörande frågor har sådana kostnadsaspekter att debör behandlas i vidare budgetsammanhang. Därför tar man nu upp endast frågan omskyldighet för arbetsgivare att ge ledighet för deltagande i svenskundervisningoch att betala lön för sådant deltagande. Propositionen går i korthet ut på attvarje invandrare som kommer till vårt land efter skallberedas ledighet och att han under den tiden skall få lön, omhan då studerar svenska. Jag vill påpeka vad gick förbi,nämligen vad som står i 7 § om att arbetsgivaren är skyldig att fullgöra dessaförpliktelser; annars kan arbetstagaren ställa skadeståndskrav. Detta förslag är ett stort steg till ökad trivsel för deinvandrare som kommer hit, men inte enbart för dessa. Att inte kunna tala medarbetskamrater är också för en svensk ett trivselproblem. Många missförstånd påarbetsplatserna hade säkert kunnat undvikas och mycket av det somibland tar sig uttryck i s. k. främlingshat hade aldrig uppstått om man hadekunnat kommunicera på arbetsplatserna. Det är vår skyldighet att skapa en sådanatmosfär i vårt samhälle att invandrarna känner sig välkomna och så snart sommöjligt kan delta i samtalen såväl på arbetsplatsen som ute i det dagligalivet, förstå det svenska sociala systemets uppbyggnad och få de rättigheter -men även fullgöra de skyldigheter vi har här i landet. Jag kan hålla med när han säger att den härreformen inte kommer för tidigt utan snarare i senaste laget. Men det är välockså viktigt att påpeka att vi har haft en kostnadsfri försöksverksamhet medsvenskundervisning i folkbildningsorganisationernas regi. Några siffror som belyserutvecklingen kan kanske vara av värde för den fortsatta diskussionen. Verksamheten började /66 och har /71 utvecklats på följande sätt. Antalet studiecirklar har ökatfrån 4 200 till 30 200, och kostnaden för statsverket har ökat från 6,3 riU59,. Det är nästan en tiodubbling när det gäller kostnaderna.Och den undervisning som äger rum sker ju efter en studieplan, utarbetad avskolöverstyrelsen i samråd med studieförbunden. Jag vågar ge en eloge de har skött den här frågan på ett sådant sätt att viinte har så stora problem som vi, i det lilla språkområde vi utgör, skulle hahaft om denna försöksverksamhet inte bedrivits. Den har dock gett betydanderesultat. Det råder stor enighet i utskottet om de förslag somföreligger. Förändringar föreslås av moderata samlingspartiet ochvänsterpartiet kommunisterna. För att börja med moderata samlingspartietsreservation, så vill man där avslå hela propositionen med vissa motiveringar.Det var ganska intressant att höra säga att han hade talat iandra kammaren och även här om yrkesutbildningen och bristen på yrkesarbetare.Ja, det kan vara en fråga om utbildning, men det har främst varit inkomsten ochde sociala förmånerna som gjort att människorna har flytt yrkesarbetet. Dettycker jag man skall ha klart för sig. Moderata samlingspartiets representanter i utskottet harreserverat sig med den motiveringen att allmän grundutbildning är ensamhällelig uppgift och att frågan skall lösas avtalsvägen. Vad först beträffarfrågan om arbetsgivarens skyldigheter i detta fall vill jag hänvisa till vadutskottet skrev 1971 ett uttalande som enhälligt antog. Utskottetskrev att arbetsgivare som anlitar utländsk arbetskraft i större omfattning änsom det var alltså är fallet bör bidraga till kostnadenför anpassningen. Det tycker jag är giltigt. När man talar omutgifter på 3 000 å räknar man inte de vinster som utskottet anserbli följden av en bättre anpassning såväl i arbetslivet som i samhället iövrigt. Beträffande möjligheterna att lösa frågan avtalsvägen vetvi alla att löntagarorganisationerna försökt gå den vägen men inte nått etttillfredsställande resultat. Vill man ge invandrarna en bra start i det nya landet, somi det här fallet är , utgör det här lagförslaget en bra början, och jagyrkar med detta avslag på reservationen 1. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare tar i sina reservationer upp vissa förslagsom reservanten anser skulle skärpa och förbättra lagstiftningen. Reservationen2 gäller 4 § i lagförslaget och vill - som han här sagt haändringar på två punkter. Han viU ändra "så snart det kan ske" till"vid anställningen" och "" till"". Det är klart att man kan ha ohka uppfattningar idenna fråga. Jag tror dock att uttrycket "så snart det kan ske" kanhänföras tUl frågan: Hur mycket kan invandrarna ta emot när deanställs i ett företag? Det gäller arbetsuppgifterna, anpassningen i bostadenoch allt möjligt annat. Kanske det är bättre för invandrarna att det står"så snart det kan ske", så att invandrarna verkligen kan tillgodogörasig den upplysning som de får i detta sammanhang. Självfallet får det ickedröja för . Det är likadant med de kontra reservationensförslag . Och jag tycker det är viktigt att understryka vad herrLorentzon sade om innehållet i 7 §, som medför att arbetsgivare som icke fullgörsina skyldigheter enligt lagen skall ersätta arbetstagaren för uppkommen skada.Vidare heter det i denna paragraf: "Vid bedömande om och i vad mån skadauppstått skall hänsyn tagas även till omständigheter av annan än rent ekonomiskbetydelse." Utskottet förutsätter att fackföreningarna skall bevakaden enskUdes rätt, och gick in på detta. Men tror man inte attfackföreningarna kan klara den uppgiften och sedan tar exemplet med denutländske arbetsgivaren som anställer landsmän, så undrar jag om det för denarbetsgivaren gör någon som helst skillnad om det står "så snart det kanske" eller om det står "", när han anställer enlandsman. Jag har den bestämda uppfattningen att detta lagförslag i många fall påfackföreningarna lägger en uppgift som måste fullföljas på något sätt, om lagenskall få ett riktigt genomslag. I reservationerna 3 och 4 har yrkats pä en utökning avbestämmelserna, och i reservationen 3 talas det om de vuxna invandrarna och omde anställda som redan finns här i landet. Men där har inrikesministernaviserat ett förslag i frågan till nästa års riksdag, och det finns en hel delproblem som måste lösas i samband med en sådan utvidgning av lagförslaget.Utredningar pågår också om den saken. citerade experten iinvandrarutredningen, och då tycker jag att jag på nytt kan läsa in den sistameningen i yttrande. Den lyder så: "En sådan undersökning börinledas i syfte att före klarlägga dels hur undervisningenskall kunna ordnas, dels huruvida lagstiftningen är möjlig respektivenödvändig." Experten är sålunda inte säker på sin sak, men herrLorentzon tar ändå hans yttrande som en direkt rekommendation till ettlagförslag. Sedan uppehöll sig vid dem som inte ärförvärvsarbetande. Många av dem är hemmafruar, men det kan också vara fråga omäldre invandrare som kommit hit för att bo hos sina barn. De upplever oftaisoleringen i vårt samhälle starkare än de anstäUda gör. Även det problemetmåste lösas. Där tycker jag emellertid det är viktigt att slå fast, att destudiecirklar som finns ju kommer att fortsätta sin verksamhet. Skillnadenmellan vad som bjuds nu och vad föreslår är ju barafrågan om premierna. Oavsett om vederbörande varit hemmafru, icke anställd,arbetslös eller anställd har han eller hon ändå haft möjligheter att delta isvenskundervisningscirklarnas verksamhet. Ingen har hindrats därifrån. Men detstora problemet är att hos dessa människor skapa en motivation för att delta icirklarnas arbete. Där kommer också in i bilden den syn på kvinnorna och påkvinnans ställning i samhället som invandrarna ofta har och som vi måste ändrainnan vi kan bryta kvinnornas isolering. Jag skall inte göra min motivering förutskottets förslag mera omfattande än så här, utan jag yrkar med det anfördabifall tiU utskottets hemställan. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare () kort genmäle: underströk mycket riktigt attvi skall vara glada över invandrarnas insatser och försöka ge dem ett såpositivt mottagande som möjligt. Vi skall naturligtvis också medverka till attskapa trivsel för dem på alla tänkbara sätt. Men jag tillåter mig fråga omdetta lagförslag, som kallade för radikalt, verkUgen gagnarinvandrarna på det sätt som vi avser och om vi med det verkligen visar dentacksamhet som vi hyser mot invandrama för att de har kommit hit och villarbeta här. Dessutom får vi inte glömma att den största delen av vårarbetskraft ändå är svensk, och våra insatser på detta område skall ju inte gåut över den svenska arbetskraften. Hur vi än resonerar är det ju ändå så att depengar som företagen ger ut för den undervisning vi här talar om - låt oss sägaatt det kostar 3 000 å inverkar på löneutrymmet även förvåra svenska anställda. Och det var väl ändå inte meningen. Detta gör faktisktförslaget mindre populärt för den svenska arbetskraften. Jag tror att bådeinrikesministern och jag, Uksom företagsledarna, vill att det skall vararättvist i det avseendet. Ett annat problem - jag berörde det i mitt förra anförande- är att invandrarna vanligtvis först tar anställning i dearbetskraftsintensiva företagen, och det är företag som i regel har ganskadålig lönsamhet. När invandrarna har lärt sig språket, sökerde sig kanske till företag med bättre lönsamhet. Förslaget går alltså ut överde företag som har det bekymmersammast, och det gagnar varken dem ellernäringslivet som sådant. Det finns exempel på att det gåratt ordna detta avtalsvägen. ÅtskUhga stora företag jag skall inte namngenågot har själva ordnat detta i enlighet med den överenskommelse somföreligger meUan SAF och LO, och det tycker vi att man skall fortsätta med ochdärmed skapa rättvisa åt samtliga. HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle; har varit ledamot avinvandrarutredningen och som sådan varit med om dess förslag tillinrikesdepartementet. Vissa av förslagen har departementschefen tagit upp,andra har han "spolat". Men talar varmt förutskottets och departementschefens förslag, trots att han alltså vet att denproposition som ligger på bord i vissa avseenden inte alls tarhänsyn till 10 protokoll 19 72. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare denutredning som han själv tidigare deltagit i och vars förslag han intereserverat sig mot. Jag skall endast ta upp en fråga, nämligen formuleringen ipropositionen att företagaren "så snart det kan ske" skall upplysaden anställde om hans rättigheter. Vi har yrkat på att så skall ske omedelbart.Om jag förstod resonerade han så här; Hur mycket kan egentligenen invandrare ta emot genast när han kommit hit? Han skall ju ha vetskap om varhan skall bo och mycket annat. Är det inte bättre att man väntar med atttala om för invandraren vilka rättigheter han har? Men det är väl att göra tvärtemot vad man bör göra! Ochherr var själv uppenbarligen rädd för det han sade, för han tilladeomedelbart att även om det är bäst att vänta så får man inte väntaalltför . Men vad är "alltför länge"? Om lagen kan tolkas somherr gör, då kan man ju vänta nästan hur länge som helst. När eninvandrare anställs i ett företag behöver det inte vara chefen för företagetsom tar hand om honom; det kan vara hans assistent eller någon annan. Dennehar, om jag har förstått det rätt, inte alls någon skyldighet att meddelainvandraren de rättigheter han har. Detta framgick också av vad utskottetstalesman, , sade, nämligen att sådana upplysningar inte allsbehöver lämnas när invandraren kommer till företaget, för då har han så mycketannat som han måste syssla med; han skaU ha någonstans att bo, och det skallkomma i första hand. Hans rättigheter i övrigt skall man inte nämna. Skall lagen få den effekt som jag tror man har åsyftat medden, måste det givetvis i lagen sägas ut att invandraren skall ha dettameddelande när han anställs. HerrFAGERLUND (s) kort genmäle: I 4 § sägs följande: "Arbetsgivaren skall sä snart det kan ske upplysanyanställda arbetstagare om hans rättigheter enligt denna lag. Arbetsgivarenskall från anställningens början bereda arbetstagaren möjlighettill ledighet för att påbörja undervisningen." Om det är möjligt skall upplysningen lämnas vid anställningstUlfället,eftersom det skall göras "sä snart det kan ske". Men om manomedelbart får för mycket information kan man kanske inte tillgodogöra sig allaupplysningar. Därför kan det ur invandrarnas synpunkt vara bra om de har enviss. anpassningsrid så att de bättre kan tillgodogöra sig informationen. sade att jag har tillhörtinvandrarutredningen. Såvitt jag kan se finns det i det föreliggande förslagetbara en skillnad av betydelse jämfört med utredningens förslag, nämligen attinrikesministern har gått ifrån bestämmelsen om fem anställda och gjort lagenmer generellt verkande. Det har jag ingenting emot. harframlagt förslag på många andra punkter. Vad vi behandlar är ettdelförslag. trodde att många invandrarfrågor kan lösasavtalsvägen. På den punkten har vi ohka uppfattningar. Det har träffats enöverenskommelse om 60 timmars svenskundervisning, varav minst 20 timmarskuUe förläggas till arbetstid. Jag tror att vi stäUer alldeles för stora kravpå invandrarna när vi tror att de efter en pressande arbetsdag skall orka medatt lära sig svenska. Därför bör en så stor del av undervisningen som möjligtförläggas till arbetstid. Både och jag har erfarenheter av hur vissaföretag ser på detta. Man är inte intresserad av att arbetarna kan svenska; deär på företaget för att arbeta, och hur de fungerar ute i samhällslivet är inteen angelägenhet för företaget utan för samhället. Det vittnar om en inställningtill arbetskraften som tog upp tidigare: De anställda skall barajobba och inte göra någonting annat. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare HerrLORENTZON (vpk) kort genmäle: har preciserat sig när detgäller vikten att upplysa invandraren om hans rättigheter. säger herrFagerlund att det skall ske inom . hade han ingen aning om hurlång tiden skulle vara. Man skulle vänta tills invandraren hade acklimatiseratsig i , han skulle ha någonstans att bo först etc. Jag kommer, , att tänka på historien ommannen - jag tror att det var en mycket känd facklig ledare här i landet - somkom hem sent och skulle förklara för sin fru var han hade håUit hus.Då svarade frun honom: Inga fler förklaringar, kära du. Du gör bara saken värreför dig själv. () kort genmäle: Trots att jag har haft ett mycket Utetföretag har vi faktiskt haft utländsk arbetskraft anställd i det. Jag tror detvar med oss som det är med alla företag som ser sig nödsakade att be omutländsk arbetskraft att man gör allt vad man kan för att de anställda skalltrivas, för att de skaU lära sig svenska och kunna passa in i samhäUet. Det ärinte så - vilket viU göra gällande - att en företagsledareanställer arbetskraft bara för att utnyttja den. Vi viU att de anställda skalltrivas. En förutsättning för att uppnå ett gott resultat är att de både förstårspråket och trivs på arbetsplatsen. Det vet vi allesammans, och det vet säkertherr också. Vi skall försöka vara så rättvisa som möjligt. Inomföretagen skall man inte favorisera vare sig den ena eller den andra av deanställda. () kort genmäle: Till vill jag säga att jaginte har ändrat mig på något sätt. Nyanställda arbetstagare skall upplysas så snartdet kan ske. Jag har sagt att det för den nyanställde kanske kan vara bra attinte få alla upplysningar ramlande över sig . Då kan han helt enkeltglömma bort att han har rättighet till svenskundervisning. Företagsledarna finns av båda sorterna, . Vihar på ett ställe träffat dem som hade denna uppfattning. Jag hoppas för att det var undantaget som bekräftar regeln och att andra företagare inteär sådana. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare HerrNORDSTRANDH (m): I anledning av dels motionerna 1752, 1754 och1757, dels det till utskottsbetänkandet knutna särskUda yttrandet om attinvandrarna bör ges möjlighet att välja jag understryker välja -studieförbundvill jag säga några ord om studieförbundens ställning i samband med anordnandetav svenskundervisning. Principen att fritt få välja studieförbund gällde i stortsett för invandrarundervisningen fram tUl , då Kungl.