prot · FV09142 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi vet att det finns andra länder i ,där man genomfört representation för de anställda i styrelsernaoch där man inte haft några direkta negativa resultat. Däremot tycker vi attdet kan vara rimligt att styrelserepresentanterna för de anställda i bolag ochekonomiska föreningar själva skall vara anställda i företagen i fråga. Därmed ansluter vi oss tUl det förslag tUl ändring avlagtexten som avser ett utbyte av orden "bör utses bland de anställda hosföretagetskall utses bland de anstäUda hos företaget". Omman har den i propositionen föreslagna mjukare formuleringen, kan det hända attfler och fler av dem sorn inte arbetar i företaget kan komma att väljas in istyrelserna. Det ligger naturligtvis nära tUl hands att man väljer ombudsraiinoch sådana personer som står vid sidan om företagets produktion. Likaså tyckervi att man skaU kunna ta med försäkringsbolagen i behörighetskravet för deanställda och att detta kan fungera i försäkringsbolagens styrelser. Vi tycker även att försäkringsbolagen skall tagas med idenna lag, sora ger behörighet för de anställda att fungera iförsäkringsbolagens styrelser. Vi har stött den motion och den reservation somframställt det yrkandet. I resep/ationen 11 har vi yrkat bifall till i motion 1849 om en utredning med syfte att fraraläggaförslag ora en ny företagsforra för förvaltning av företag. Utskottet anser attden beredning sora behandlar ett förslag till ny aktiebolagslag troligenkoraraer att lösa denna fråga, men vi framhåller i reservationen att enskrivelse till Kungl. Maj :t skulle påskynda lösningen av frågan. Genom ett bifall tUl detta utskottsbetänkande och tUlpropositionen 116 har utan tvivel en ny period inletts i svenskt arbetsliv ochi svensk företagsförvaltning. Det komraer säkerligen inte att bli så enkelt ochlätt som mångaförestäUt sig och hoppats; jag tänker då på förväntningarna från de anstäUdassida. Det är rain förhoppning att de inte skall komraa att bli missräknade påresultatet. Jag tror inte att det koramer att bli de nackdelar som enviss opinion bland företagarna har hyst farhågor för. En anordning medrepresentanter för de anstäUda i styrelserna kommer att ta bort mycket av denokunnighet och den felaktiga information, som ofta blir en grogrund förmissförstånd på det här området. Inget företag kan existera utan en intresseradoch kunnig kår av anställda och heller inte utan att det finns en dugligledning, liksom det också i vårt sarahällssystem är nödvändigt att det finnsomsorgsfulla investerare, företagsplanerare och kapitalägare. Denna lag bör inte stanna vid att endast vara ettgruppintresse utan också vara ett gemensarahetsintresse för alla och ettsamhällsintresse för att bygga upp ett ännu bättre näringsliv och ett ännubättre samhälle. Jag ber att få yrka bifaU tUl reservationerna2, 6 a, 8, 9, 10, ll,12ochl5. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m m. Beträffande det lagförslag som nuskall besluta om och som gäller styrelserepresentation för de anställda iaktiebolag och ekonomiska föreningar råder det stor politisk enighet,även om stod ensamt om dessa tankegångar. Vad som skiljer regeringspartiets uppfattning omarbetsdemokrati från uppfattning är att regeringen vill ha ökadstatlig insyn genom representanter i företagens styrelser, visserligen än sålänge bara i förvaltningsbolag och allmännyttiga stiftelser. Men kanske ärdetta bara ett första steg mot förslag om statliga representanter även iproduktionsföretagen. Vi tycker inte att staten skall styra och ställa i detprivata näringslivet och i de enskUda företagen. I stället bör man skapa bättreförhållanden på arbetsplatsen och inom företagen genom bättre saraarbete ochökat inflytande för de anstäUda på deras egna arbetsplatser. Statens roll bör vara att fastställa ramar inora vUka ettfritt näringsliv kan verka och skapa lagar sora möjliggör insyn ochraedbestäramande för de anstäUda i företagen. Statliga representanter i företagensstyrelser skapar vare sig fler jobb eller ökar anställningstryggheten. På siktkan en ytterligare utveckUng av detta systera innebära detaljstyrning frånkanslihuset i stället för en fri marknadsekonomi. Därför säger vi ja tUlförslaget om anställda i företagens styrelser och nej i fråga om statligarepresentanter. Här går en klar ideologisk skiljelinje mellan ochsocialdemokratin. Däremot är vi klart positiva tUl ett ökat samarbete meUanstatliga och kommunala rayndigheter och näringslivet. Det är genom förståelseoch ökat förtroende man skapar ökade resurser för framtida sociala reformer.Fru andre vice talmannen kommer senare att utförligare utvecklavårt företagsdemokratiska synsätt. Jag koraraer därför fortsättningsvis atttala om ett antal reservationer som är fogade vid detta betänkande och där viuttryckt vår syn på hur dessa frågor bör få sin lösning. Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. I resei"vationerna 2 och 3, vUka i sak inte nämnvärtskiljer sig från utskottsmajoritetens eller departementschefens uppfattning,har vi ändå något kraftigare velat understryka att innan beslut fattas om vilkauppgifter som skaU samlas in bör man göra en analys över olika samhällsorgansinformationsbehov. Varje informationssystem måste bygga på en realistiskvärdering av dels vUken information som verkUgen behövs, dels företagens möjligheteratt stå tUl tjänst med denna. har kraven på företagensuppgifts- och redovisningsskyldighet växt vUket bUvit betungande, särskUt förde mindre och medelstora företagen. I reservationen 4 tar vi upp frågan om vidgad redovisningför större företag. E»epartementschefen påpekar visserligen attfondbörsutrednmgen avgivit ett betänkande rörande större företags offentligaredovisning, och i propositionen har han angett att detta förslag skallbehandlas i samband med att stäUning tas tUl ny aktiebolagslag.Utskottsmajoriteten finner dock icke tillräckliga skäl tala för att enframställning tUl Kungl. I motionen 1844, som är avlämnad avfolkpartiet, uttalas krav om en sådan framställning, och därmed markeras enönskan att frågan bringas tUl en snar lösning. I reservationen 5 går vi, som jag inledningsvis nämnde,emot förslaget om statliga representanter i förvaltningsbolagens styrelser.Enligt vår uppfattning är det nödvändigt att skilja mellan den statliga ochkommunala maktsfären särat företagen. Just på denna punkt finns det engrundläggande skUhiad raellan och socialdemokratin i synen påstatens roll i det ekonomiska livet. Nära saraarbete och ömsesidig informationmellan stat och kommun och näringsliv är något bra, ja, också nödvändigt föratt en balanserad tUlväxt skall uppnås sora ökar den sociala välfärden. Menenligt vårt sätt att se raåste detta ske under så stor offentlighet sommöjligt. När det gäller stiftelserna, och särskilt med hänsyn tillden privilegierade ställning som de allmännyttiga stiftelserna intar ibeskattningshänseende, kan det vara motiverat att det allmänna får ökad insyni huruvida deras tUlgångar och raedel används för de ändamål för vilkaskattebefrielse erhållits. Vi biträder därför förslaget om att statenförsöksvis får utse en styrelserepresentant i några av de större stiftelserna. I propositionen 116 föreslås i avsnittet Utseende avarbetstagarledamöter, att i aktiebolag och ekonomiska föreningar, som underdet senast förflutna räkenskapsåret här i landet sysselsatt minst 100arbetstagare, skaU dessa ha rätt att utse två ledamöter av styrelsen och ensuppleant för varje sådan ledamot. I fråga om rätten tUl medinflytande och medbestäraraande idet företag där man är anstäUd och möjlighet att åstadkomma förbättringar avolika slag råder det stor politisk enighet. Det är ett krav som vi reservanterockså helt ställer oss bakom. Men enligt vår uppfattning hardepartementschefens framställning en brist, och den består i utformningen av10 § där det heter: "Arbetstagarledamot bör utses bland de anställda hosföretaget." Utskottsraajoriteten skriver också att huvudprincipenotvivelaktigt bör vara att arbetstagarledamöterna utses bland företagensanställda. sådanenighet tycks råda - vUket vi noterar med tUlfredsställelse om attarbetstagarrepresentationen i ett företags styrelse naturligast består avpersoner, som är anstäUda i företaget, är det rimligt att denna princip kommertUl klart uttryck i lagen. Med ett bifall tUl reservationen 8, där det föreslåsen ändring i lagtexten innebärande utbyte av ordet "bör" raot"skall", når man den effekt och de mål som eftersträvas med den nya lageni detta avseende. Flertalet reraissinstanser, såväl myndigheter somorganisationer och företag, har också stäUt sig bakom denna uppfattning. Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall till dereservationer vid näringsutskottets betänkande nr 62 som är undertecknade avmig och av i . Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. HerrHOVHAMMAR (m): Företagens uppgiftsskyldighet är som bekantraycket orafattande. Jag tror att alla sora på olika sätt har kommit i beröringmed dessa spörsmål gärna vill bekräfta det. Under var och en av årets månaderskall statistikuppgifter insändas till . Härutöverkommer en diger uppgiftsskyldighet till respektive länsarbetsnämnd.Uppgiftsskyldigheten har blivit så orafattande att det i slutet av1969 tillsattes en utredning, utredningen angående företagens uppgifts- ochuppbördsskyldighet, för att, som det bl. a. heter i direktiven, i första handefter genomgång av rutinerna på varje område överväga vad sora kan göras föratt åliggandena skall bli så litet betungande som raöjligt. Jag vågar påstå, att tillgängligt statistikmateriali dag raånga gånger utnyttjas ganska dåligt. Om inte uppgifter som gällerdagssituationen utnyttjas tillfredsställande och på sätt som avsetts, torde detvara betydligt svårare att göra det med data sora avser förhållanden iframtiden. Enligt förslaget om uppgiftsskyldighet i vissaplaneringsfrågor skall uppgifterna omfatta åtgärder sora anses väsentUga förföretaget . Härvid är det angeläget attpåpeka, att de flesta företag inte har möjlighet att lämna tillförUtligauppgifter, av den enkla anledningen att de är helt okunniga om sinaförhållanden något är . Ju mindre företagen är, desto större osäkerhetraåste man ofta tillraäta deras uppgifter. I vissa extrema fall kännerföretagen framtiden endast framöver. Det finns många exempel påsådana branscher. Det är eraellertid fullt klart, att företagens minskadelönsamhet , sora vi berört i ohka debatter under denna riksdag,har försärarat kunskaperna om framtiden, och samhällets förväntningar i dettaavseende skulle därigenom vara svårare att uppfylla. Ju sämre det går förföretagen, ju viktigare är det givetvis att kontakterna raed länsarbetsnämndoch andra myndigheter intensifieras, raen desto svårare är det att tillgodosevissa rayndigheter raed långtidsprognoser. Med detta vill jag alltså inteförneka betydelsen av kontakt mellan företag och samhälle utan endast belysasvårigheterna att uppfylla propositionens önskemål. 3 protokoll 1972. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. Att uppgiftsskyldigheten har ökat kan jagbekräfta av egen erfarenhet. Innan beslut fattas om nya uppgifter bör en analysgöras av de olika samhällsorganens inforraationsbehov. Risken är annars storatt ytterUgare irrelevant information insamlas, vilket för företagen innebär enkostnad som raåste täckas. Innan det nya rapportsystemet sätts i kraft är detangeläget att den näranda utredningen angående företagens uppgifts- ochuppbördsskyldighet får överse förslaget raot bakgrund av den erfarenhet sorautredningen redan har förvärvat. I det lagförslag som jag nu talar ora är eraellertidsekretessfrågan den viktigaste aspekten. Eftersora inte tillräckligt entydigaoch klara sekretessregler är utarbetade, kan jag inte biträda förslaget på denpunkten. Sekretessaspekten är nämligen mycket viktig och har enligt vår uppfattninginte ijUvit tillräckligt behandlad i förslaget. Sådan saken nu ser ut blirkonsekvensen att sekretesskravet prioriteras fraraför myndigheternas önskan atterhålla och vidarebefordra information. Det otillräckliga sekretesskyddetkomraer sannolikt att leda till knappa uppgifter från företagens sida. Även orastraffsanktion finns raot den som otillbörligt ypoar sekretessbelagdinformation, har jag den uppfattningen att uppkomraande läckage oftast inte kanspåras. Jag kan ta ett exempel, som litet grand visar varför jagtror att den föreslagna uppgiftsskyldigheten kan förorsaka problera och ocksåvara till skada. Ponera att ett företag befarar att dess dotterbolag pågrund av otillräcklig lönsarahet måste läggas ned . Företaget delger ienlighet raed propositionen och koraraunstyrel-sendenna farhåga. Beslut har ännu inte fattats ora att lägga ned rörelsen. 1 denberörda bygden har människorna känt till att dotterbolaget gått dåligt undernågra år och haft svårt att täcka sina kostnader. Men man har naturligtvishoppats att en uppåtgående konjunktur skall skapa bättre tider och räddaföretaget. Rapporten hamnar på kommunstyrelsens bord, vid vilket detsitter en person som är sysselsatt i det nedläggningshotade företaget. Ryktetsprids därmed lätt och företaget förlorar kvaUficerad personal. De anställdabörjar helt enkelt bli oroliga, och det medför också en försämring avproduktiviteten. Den befarade nedläggningen kanske i detta fallleder till en beslutad nedläggning . Det finns faktiskt fall som utgörexempel på just detta. 1 en annan situation kan exerapelvis en näringsidkare isin egenskap av koramunstyrelseledamot få reda på att ett konkurrerande företagplanerar en anläggning av ett visst slag. Även om han är bunden av etttysthetslöfte, kan han inte undvika att ta hänsyn till den förvärvadeinformationen när det gäller att planera en utbyggnad av det egna företaget.Det är helt enkelt omänskligt att begära något annat. Det är bl. a. av dessa skäl, herr talraan, som vi frånmoderat håll säger nej till förslaget ora uppgiftskyldighet i vissaplaneringsfrågor. Sekretesskravet är alltså inte tillgodosett. Beträffande frågan om offentliga styrelseledaraöter i ettferatontal förvaltnings- och investraentbolag vill jag inledningsvis säga attdet är acceptabelt att staten drar upp allraänna riktUnjer för näringsUvet och företagensverksarahet och också lägger vissa förpliktelser på företagen. Genora förslagetora offentUga representanter i styrelserna som principiellt är av storbetydelse - gör staten anspråk på direkt medverkan i beslutsprocessen iföretagen, vilket vi däremot inte kan acceptera. Det är näraligen nödvändigtatt företagens skötsel överlåts åt dem som har direkt ansvar för denna.Eftersom statsrepresentanten skall "särskilt verka för att samhälletsintressen beaktas" får denne en särställning inom styrelsen medlojalitetskonflikt sora följd. Det framstår alltså helt klart attstatsrepresentanten skall företräda ett annat intresse än företagets inom dessstyrelse. Om situationen ställs på sin spets, och samhällets intentionerstrider emot det enskilda företagets intressen, skall följdriktigt den StatUgaledamoten verka för att beslut fattas som är negativt för företaget. Det kanbli på det sättet. Herr talraan, den dubbla lojaliteten och de problem denmedför synes mig uppenbara. Vid kontakterna mellan de offentliga styrelseledamöternaoch Kungl. Maj:t skall styrelseledamöterna utan att ta upp enskildastyrelseärenden - delge Kungl. Maj;t synpunkter och erfarenheter från sittuppdrag som sarahällets representant. Det torde vara omöjligt att vid enredovisning av synpunkter och erfarenheter undvika att komraa in på enskildastyrelseärenden - och redan av det skälet raåste beslutet betecknas sora icketillfredsställande. Den allraänna diskussionen i en styrelse raåste kunna förashelt fritt och i fullt förtroende. Det förtroendefulla samarbetet kan övergå imisstänksamhet då någon i kretsen har en rapportskyldighet till utomstående omarbetet i styrelsen. Den offentlige styrelseledamoten skall dessutorarapportera till en instans som för många representerar ett starktkonkurrensintresse. Förvisso är det viktigt med regelbundnakontakter raellan företag och sarahälle. Kritiken mot samhällsrepresentanternamotsäger inte detta behov. Trots förslagets karaktär av treårig försöksverksamhet,och att det avses beröra ett femtontal förvaltnings- och investmentbolag,förringas inte dess rent principiella betydelse. Första steget kan vara tagetpå en väg sora för den enskilda företagsamheten skulle kunna bli mycket farUg.Det är nämligen angeläget att vi får en klar gräns mellan företagande ochpolitisk styrning. Beträffande stiftelserna bör deras särställning iskattehänseende motivera en större offentlig insyn. I stäUet för offentUgaledamöter skulle vi kunna tänka oss att länsstyrelsernas tillsyn överstiftelserna utvidgas. Maj:t bör fraralägga förslag därom till nästa årsriksdag. Härmed har jag komrait frara till förslaget orastyrelserepresentation för de anställda och vill inledningsvis påpeka att detär viktigt att göra en åtskillnad mellan de tvä förslagen detta senare ochdet som jag har talat om, nämligen om de statUga representanterna i vissastyrelser. Vi anser det vara riktigt och väl motiverat att de anställda iföretagen tilldelas representation i styrelser i företag med minst hundraanstäUda. Vi ställer oss således från det raoderata partiets sida positiva tillden treåriga försöksverksamhet som föreslås, och vi hoppas att ett beslut häromskall leda till verkUga och konstruktiva resultat när det gäller kontakt ochökad förståelse raellan ledning och anställda, vilket är viktigt, ja, nödvändigt.Ora raan över huvud taget skall kunna driva ett Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresenta-tion för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. företag är första förutsättningen att företagsledning och anställda i de storagemensamma frågorna arbetar åt samma håll. Jag tror att den föreslagnarepresentationen härvidlag kan innebära raycket positivt. Vi har ju också en rätt läng erfarenhet av det arbete somhar bedrivits i företagsnämnder landet runt. En företagsnämnd, rätt utnyttjad,kan betyda fantastiskt raycket för företaget och de anställda. I det företagmed ungefär 150 anställda där jag själv verkar Uar vi rillbakarepresentanter för de anställda i styrelsen och jag vågar påstå med gottresultat. Vad jag särskilt har fäst mig vid är att de anställdas praktiskaerfarenhet och kunnande komrait att få stor betydelse när det gällt att inriktainvesteringar av olika slag och att över huvud taget effektiviseraproduktionen. Däreraot anser vi från moderat håll att styrelseuppdragenbör begränsas till dem som har direkt del i företagets arbete och därigenomockså bättre än en utomstående känner företagets problem och det är deanställda som gör det. Förutom de rent praktiska fördelarna med representationför de anställda inom företaget talar också sekretess- och lojalitetsskälhärför. Det förefaller således troUgt att en person från företaget lättare kanförstå nödvändigheten av diskretion i vissa fall, och en sådan person hamnarmindre lätt i lojaUtetskonflikter med andra intressen än människor utanförföretaget. TUl sist vill jag nämna som en orientering att den norskalagen om styrelserepresentation för anställda, som för övrigt träder i kraftredan vid årsskiftet, föreskriver att arbetstagarledamöterna skall väljas avoch bland de anställda. Den linjen företräds även av oss reservanter iutskottet. Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall tillreservationerna 2, 3, 5 b, 6 b och 8. Idetta anförande instämde i (m). (vpk): I den departementspromemoria som ligger tillgrund för propositionens förslag om minoritetsrepresentation för de anställda istyrelserna för aktiebolag och ekonomiska föreningar lämnas en utförligargumentation för förslaget. Denna arguraentation har som utgångspunkt attarbetarna och företagen har gemensamraa intressen. Detta uttrycks så att deanställda har viss grundläggande intressegeraenskap när det gäller företagetsutveckling. Det är därför en felaktig utgångspunkt att sätta de anställdasintressen mot företagets. Vad innebär detta? Jo, att man bestrider den grundläggandeintressemotsättning som alltid raåste finnas raellan å ena sidan ägarna tiUkapitalet och produktionsraedlen och å andra sidan löntagarna, sora inte ägernågra produktionsraedel och därför måste sälja sin arbetskraft tillkapitalägaren för att kunna existera. Lagförslaget och motiveringarna i promeraorian är enfortsättning på de samarbetsavtal som har slutits. menar man attden nuvarande s. k. företagsdemokratin kommer att fördjupas genom lagen och bli"en del av den allraänna demokratiseringsprocessen", sora manuttrycker det. Men saratidigt säger raan att för att få denna "fördjupningoch breddning förutsattes en mer allmän ekonomisk demokrati". Detta är juingenting annat än att ge de anställda illusionen att de raed insyn ibolagsstyrelserna ökar sitt inflytande på ett avgörande sätt. Promemoriaskrivarna ser lagen som ett sätt att jämna vägentill ekonoraisk demokrati. Deras motiveringar överensstämmer i grunden med vaddåvarande andra lagutskottet sade i samband raed frågan ora §32. Då anförde man nämligen, att den i § 32 angivna principen att arbetsgivarensjälv äger bestämraa över sitt företag och avgöra vem som skall vara anställddär ger uttryck för en av grundsatserna för den rättsliga regleringen raellanarbetsgivare och arbetstagare. Så är det naturligtvis i ett kapitaUstisktsamhälle. Ekonomisk deraokrati och företagsderaokrati kan aldriguppnås genora samarbete mellan kapital och arbete. Den grundläggande motsättningenraellan de två storheterna består. Arbetsköparna kommer fortfarande att haövertaget genom sin äganderätt till produktionsmedlen. Vi tror att lika litet sora de hittillsvarandesaraarbetsavtalen mellan arbetsmarknadens parter har fördjupat den s. k.företagsdemokratin koraraer det förslag sora vi skall ta stäUning till i dagora rainoritetsrepre-sentation för de anställda i vissa bolagsstyrelser attändra raaktförhållan-dena i de företagen. Aktiebolagslagen föreslås inte ändrad. Fortfarandekoraraer det att vara bolagsstäraraan sora inte bara utser bolagsstyrelsen utanockså koraraer att ha det avgörande inflytandet över företagens politik.Aktieägarna koraraer även i fortsättningen att vara suveräna att avgöra bl. VisserUgen är det riktigt att en utredning har lagt fraraförslag till översyn av aktiebolagslagen, men det är knappast att vänta någraprincipiella förändringar. Grundtanken bakom aktiebolagsformen är ju att skapaförutsättningar för att tillföra företagen riskvilUgt kapital utan att de somsatsar kapitalet skall behöva äta sig ekonomiskt ansvar utöver den gjordainsatsen. De som satsar det riskvilUga kapitalet dvs. aktieägarna - skallvara de beslutande i företagen. Aktiebolagslagen tillvaratar alltså främstaktieägarnas intressen. Detta förhållande bör ställas mot det avsnitt idepartementsproraemo-rian där raan bestrider att uppgiften för de anställdasstyrelserepresentanter skulle vara att "ensidigt" företrädalöntagarnas intressen. Där heter det; Givetvis innebär det nu sagda inte attlöntagarrepresentanterna ensidigt och kompromisslöst bör förfäkta sin gruppsspeciella intressen. De bör naturligtvis mot bakgrund av övrigastyrelseledamöters synpunkter söka väga olika argument och fakta mot varandramed beaktande av att det övergripande målet alltid bör vara att verka förföretagets vidareutveckling. På detta sätt bör de olika styrelseledamöternakomplettera varandra. Att representanter för arbetstagarna införs i kretsen avstyrelseledamöter bör således i princip inte påverka bilden av hur styrelsenoch enskilda styrelseledamöter arbetar. Detta är helt i linje med grundtanken i aktiebolagslagen, attde som satsar pengarna också skall vara de som fattar besluten, men haringenting Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m.