prot · FV0970 · 1972-12-31 00:00:00 — FörhandUngarna leddes av herr förste vice talmannen, § 1Justerades protokollet för . Ang. åtgärder för upprätthållande av de privatavårdhemmens verksamhet § 2 Ang, åtgärder för upprätthållande av de privatavårdhemmens verksamhet Herr socialministern erhöllordet för alt besvara fröken () framställdainterpellation, nr 87, och anförde: Fröken har frågat mig om jag ärberedd att medverka till sådana åtgärder att de privata vårdhemmen, i motsatstill vad nu tycks vara fallet, på ett positivt sätt stimuleras att upprätthållasin verksamhet. Verksamheten vid privata vårdhem regleras i 1970 årsstadga om enskilda vårdhem m, m, 1 denna stadga, som utfärdats efter riksdagenshörande, finns bestämmelser om tillstånd alt driva enskilt vårdhem, om tillsynoch om åligganden för föreståndare och vårdhemsläkare. Avsikten medbestämmelserna ar att skapa garantier för atl vården på dessa institutioner ärlikvärdig med vad som gäller pä motsvarande samhälleliga institutioner. Enligtstadgan ankommer det på alt besluta om tillstånd att drivaenskUda vårdhem och atl utöva liUsynen över sådana vårdhem. TiUsynen sker ipraktiken i första hand genom länsläkaren som minst en gång skallinspektera vårdhemmen inom sitt område. De åtgärder som därvid aktualiserasavser i regel förbättringar av bl. a. den hygieniska standarden, brandskyddetoch möjligheterna atl aktivera patienterna. Endast i något undantagsfall hardel ansetts nödvändigt att återkalla meddelat tillstånd att driva enskiltvårdhem. Även om del inte finns några formella kompetenskrav förföreståndare för privata vårdhem, har ansett del angelägel altanordna kursverksamhet för föreståndarna. har två kurser anordnats försådan personal. Deltagarna har därvid informerats om bl. a. nya rön inom olikavårdområden, kostfrågor och patienternas behov av aktivering. De enskilda vårdhemmen gör i regel en god insats ivårdarbetet. är det självklart att åtgärder vidtas frånfillsynsmyndigheten, om brister uppdagas. Den vårdstandard som åsyftades medden av godkända vårdhemsstadgan måste givelvis upprätthåUas. Fröken (): Jag lackar statsrådet för det svarsom jag har fått på min interpellation. Ang. åtgärder för upprätthållande av de privatavärdhemmens verksamhet I första hand vUl jag nog fästa avseende vid det somstatsrådet säger i slutet på sitt svar, nämligen att de enskilda vårdhemmen iregel gör en god insats. Jag frågade ju i min interpellation efter positivaåtgärder, positiv stimulans för de enskilda vårdhemmen i deras verksamhet. Jagtillåter mig nu att tolka den av mig citerade meningen som en positivinställning från statsrådets sida till de enskilda hem som gör en god insats.Med den utgångspunkten är det liksom lättare att debattera. Vi har sammainställning därvidlag. Statsrådet uppehåller sig i svaret för övrigt vid vad 1970års vårdhemsstadga säger. Den bör ju inte vara obekant för mig heller när jaghar tillåtit mig all interpellera på det här området. Jag har emellertid inte i1970 års stadga kunnat finna något som säger att vårdhem måste upphöra med sin verksamhetpå grund av sitt isolerade läge. interpellation har jag angivit, mycket noggranttycker jag, det fall som har fäst min uppmärksamhet på det principieUa isocialstyrelsens handlande i förhållande till enskilda vårdhem. Del vårdhem som jag har talat om ligger vid enjärnvägsstation, vilken i likhet med många andra blivit offer för SJ:sbortrationaliseringar. Det är till närmaste tätort. Vid en busshållplats300 m från hemmet finns det busstrafik till , dit det är , och till dit det är . Varken vårdhemsgästerna eller deras anhöriga har klagatöver den isolerade belägenheten men patienterna har ju bara i viss utsträckningoch de anhöriga inte alls blivit tillfrågade innan socialstyrelsenframställde sitt ultimatum om upphörande med verksamheten senast den I juli1973. Patienterna på detta hem är åldringar, som i vissutsträckning är senildementa och i andra fall har svårigheter av annat slag. Dehar av sjukvårdshuvudmännen pä respektive håll betraktats som lämpliga allplaceras i en friare miljö än den en institution representerar. Åldringarna ochkanske allra mest deras anhöriga har i tidningsartiklar opponerat mot detaktuella beslutet, som de finner orimligt, eftersom värdhemmet har erbjuditdessa åldringar just den miljö som de anhöriga önskat för de sina. Ingen hade ju heller tillfrågat kommuns vårdnämndeller i , som båda under en följd av år har skickatpatienter till vårdhemmet. Kuratorer och överläkare från båda myndigheternaoch institutionerna har besökt hemmet kuratorerna och de har uttalat sin stora tillfredsställelse med del sätt varpå det sköts. Vårdhemsstadgans syfte är ju att skapa garantier för, somstatsrådet också säger i sitt svar, att vården blir "likvärdig med vad somgäller på motsvarande samhälleliga institutioner". Jag tycker att del arenalldeles riktig inställning. Men det finnsju en hake i det hela, mindre kanskemed tanke på stadgans bokstav än med tanke på de människor som del gäller. Manmåsle fråga sig vad det skall bli av dessa visserligen mycket fåtaligapatienter, som dock är våra medmänniskor. Hur skall del gå för dem om detta hemstängs? Vilken likvärdighet kommer de att kunna få i förhållande tillsamhälleliga institutioner? Det nämns ingenting i skrivelse omalternativen i delta sammanhang, men jag kan faktiskt nämna dem. hade vid årets början en kö på 950 väntande, ochpå de geriatriska avdelningarna vid hade man etl femtiotalkataslroffall på väntelistan. Alternativen lill del av de båda institutionernasom ombonat betecknade hem, där de nu bor, är alltså att vederbörande får tasin som överbeläggning på etl gammalt mentalsjukhus eller möjligen atl deskickas till ett av mera perifera ålderdomshem i sammanläggningskommunerna.Dessa ålderdomshem ligger minst lika avlägset och är kanske mindre ombonade änhemmet där de nu vistas. Mol bakgrunden av det här fallet, som jag inte kanunderlåta att på nytt beröra, herr statsråd, tycker jag att jag har ganska starkamotiv när jag säger alt myndigheter slår för hårt och för ogrundat mol enskildavårdhem. Det är min starka förhoppning att statsrådet verkligen villhålla i dessa frägor och vidtaga åtgärder som innebär det jag syftar lill,nämUgen positiv stimulans tiU verksamhet av det här slaget. Jag har inte alls gått in på en sak somjag berört i min interpellation, och det är de samhällsekonomiska aspekterna pådessa frågor. Jag tänker inle heller göra det, ty i förgrunden ligger de rent mänskligafrågorna, och jag har tagit upp dem därför att jag tror att statsrådet både vilja och förståelse för de synpunkter som jag på det här sättet harvelat aktualisera. Ang. åtgärder för upprätthållande av de privatavårdhemmens verksamhet Det konkreta fall som tydligen utgöranledningen lill fröken interpellation har jag inte möjligheter atthär uttala mig om, eftersom beslut i det ärendet, såvitt jagvet, har överklagats hos kammarrätten i , Det är samhället som genom landslingen och kommunerna haransvaret för både långtidssjukvård och åldringsvård här i vårt land.Utbyggnaden av dessa viktiga vårdområden är också prioriterad, och etl uttryckhärför är atl vi har ökal plalsantalet pä sjukhem och ålderdomshemfrån 80 000 till I 10 000, Som jag framhöll då den nya stadgan för enskildavårdhem beslutades , kommer det likväl framåt att finnasbehov av den enskilda vårdverksamhet som förekommer på det här området. Av fröken inlägg kan man lätt få intrycket attsocialstyrelsen skulle genom mycket stränga direktiv i olika avseenden tvingade enskilda vårdhemmen att bokstavligen slå igen eller att bli så ekonomisktoförmånliga att de kan drivas. Lät mig säga att så förhåller detsig inte. Det är i stället så all del jämsides med de kraftigt ökadesamhällsinsatserna också har varit en betydande ökning av antalet enskildavårdhem. Det finns över 8 000 platser på enskilda vårdhem. Jag tror, fröken , att vi kan vara överens om attdet är viktigt med en samhällelig tillsyn och kontroll av enskilda vårdhem, ochdet är därför den av 1970 godkända vårdhem.sstadgan har kommit till.Jag vill slutligen understryka att bedriver sintillsynsverksamhet i enlighet med grunderna i vårdhenisstadgan. Ang. åtgärder för upprätthällande av de privatavårdhemmens verksamhet FrökenLJUNGBERG (m); Jag har aldrig sagt atl intebedriver sin verksamhet i överensstämmelse med vårdhemsstadgan. Men går maninte ibland utöver vårdhemsstadgan, när man fäster så stort avseende vid etthems isolerade belägenhet som man gjort i det av mig citerade fallet? Jag vill först och främst fästa avseende vid alt"isolerad belägenhet" faktiskt är ett ganska relativt begrepp i dag.Där gör jag gärna en jämförelse igen - med åtskilliga av de ålderdomshem ute ikommunerna som vi måste begagna och som är isolerade därför alt banker,post och järnvägsstationer etc. har försvunnit från deras närhet. Jag är helt överens med statsrådet om atl samhäUet har ellansvar också här. Men vad jag är angelägen om alt få klarlagt, och-där har jagfortfarande inte fått något svar, är om man inle måste hantera frågan om"isolerad belägenhet" med betydligt större försiktighet än vad somskett i detta fall. Jag är angelägen om detta eftersom jag förstått statsrådetssvar så atl det framför aUl är frågan om nödvändigheten avaktiveringsmöjligheter som har anknutits tUl detta resonemang. Men beträffandepatienter som man får behandla med mycket stor försiktighet när del gäller möjlighetertill aktivering har inte heller det argumentet någon styrka. Jag vidhåller fortfarande att jag tror atl del ibland voreönskvärt med en mera positiv vilja att hjälpa till rätta och inle alltförstarkt begränsa sig till bokstavslydnad av en stadga. Vi är också, statsrådet och jag, överens om att deenskilda vårdhemmen kommer att behövas, som statsrådet anförde. Det ärinte bara samhällsekonomiska frågor som det rör sig om, utan det rör sig ocksåom den valmöjlighet som människor behöver ha i förhållande till större ochmindre enheter, i förhållande till belägenhet m. m. Jag är tacksam över att statsrådet delar den uppfattningenatt det här vårdhemmet kommer atl behövas också i fortsättningen, men då är detockså angelägel att de fär hjälp från tillsynsmyndigheten, så att de intekänner sig stjälpta i viljan att understödja samhället i vårdnadsuppgifterna,den vilja som de faktiskt har. Jag vet inte varför fröken tvekar när det gälleratt ta upp de samhällsekonomiska aspekterna i ett sådant här fall. 1 våromtanke och omsorg om både de gamla och de långvarigt sjuka och alla andra sombehöver hjälp och vård kommer vi inte förbi de ekonomiska spörsmålen. Sä längeutbyggnaden av vården för de långvarigt sjuka, visserligen prioriterad men ännuinle klarad, inle är ordnad och med det läge som vi har inte minst ilandstingen där man kört huvudet i skallelaket, finns del all anledning attockså säga att de enskilda värdhemmen, som även socialministern medgav, gör engod insats. Jag vill vitsorda delta med de relativt begränsade erfarenheter jaghar. Jag tycker att man från landstingens, från huvudmännens sida skaU säga är tacksam för att de finns och gör sin insats. Del isolerade läget som man har talat om i denna debattfinns kanske också i viss mån då det gäller de allmänna vårdinrättningarna. somexempel vården för tbc-sjuka. det begav sig skulle sanatoriernaligga i talldungarna litet vid sidan om samhällena. har de fått övergå tillannan tjänst och kan då också ligga något isolerat. Jag har full förståelse för att finansministern, för atlinle försvåra den ekonomiska situationen för landstingen, har givit de centralaämbetsverken i uppdrag alt inte gå för hårt fram med förelägganden i olikaavseenden. Jag tror atl del är riktigt alt gå variigt fram och erkänna denutmärkta insats som de enskilda vårdhemmens huvudmän gör, - Jag skaU i denna debatt bara göra ytteriigare ett tillägg. När gör inspektionerna tar dennaturligtvis hänsyn lill alla omständigheter. Utan alt gå in på del enskildafall som fröken har tagit upp vill jag ändå säga alt jag föreställer migalt det varit fråga om en mera total bedömning av del vårdhemmet. Vad det ytterst gäller är ju kontrollen av vårdhem; derasstandard bör ligga på den nivån att de verkligen kan utföra det mycket viktigaarbele som de har åtagit sig, I den vårdhemssladga som antog 1970understryks just detta viktiga krav. Det är självklart tillsynsmyndighetensuppgifl att se till att vad har uttalat också efterlevs ute påfältet. Socialministern sade i sitt tidigare anförande någontingom alt tillsynsmyndigheten inle tvingar enskilda vårdhem alt lägga nedverksamheten. Del yttrandet föranledde mig alt begära ordet. Socialministern säger att han inte kan gå in pä detenskilda fallet, och det är naturligtvis litet tråkigt. Jag har personligenbesökt det hem som fröken har hänvisat till i sin argumentering, ochjag har tagit del av de krav som tillsynsmyndigheten har ställt. Jag anser altde kraven har satts kolossalt högt, särskilt när det gäller fastighelsförbällringar.Jag har själv arbetat som byggnadsarbetare och har aUtsä någon hum omfastighetsförbättringar. De krav som tillsynsmyndigheten har ställt på delvårdhem som fröken nämnde är så stora att de innebär ett indirekttvång att lägga ned hemmet. Om kraven sätts så högt generellt, alltså även i fråga omandra enskUda vårdhem, innebär det att man indirekt tvingar de enskildavårdhemmen all lägga ned, I det nu berörda fallet anser jag fordringarnaobefogade. Ang. åtgärder för upprätthållande av de privatavårdhemmens verksamhet Fröken (): Jag vill bara ge en kort replik tillstatsrådet med anledning av hans yttrande att här gällde det inte bara denisolerade belägenheten ulan även den allmänna bedömningen vid kontrollen. Delgjorde det självklart. Men tUl della knyts ju sådana villkor atlvårdhemsinnehavarna inte kan realisera några förbättringar. De har helt enkeltinte möjlighet alt göra de investeringar som skulle kunna göras, de har så attsäga redan repet hängande om halsen. Vårdhemmet skall upphöra frågan är baranär. Ang. åtgärder mot centralisering inom förlossningsvärden Del går inte att komma med sådana krav; jag tyckerfortfarande att de är orimliga. Viljan till förbättringar har i det här falletvisats hela liden och torde alltså finnas. Det är en synpunkt till som bör föras in iden här debatten, och det är att stadgan är till som etl skydd för patienterna.Det är de enskilda människorna det gäller, och vi har antagit stadgan för attse till, all patienterna garanteras den vård de skaU ha. Överläggningen var härmed slutad. § 3 Ang, åtgärder mot centralisering inomförlossningsvården Herr socialministern erhöllordet för att besvara () framställda interpellation,nr 92, och anförde; har frågat mig om jag är bereddmedverka lill att tendenser till centralisering inom förlossningsvärdenmotverkas och vilka åtgärder jag i så faU kommer att vidta i delta syfte. En koncentration av vårdresurserna för förlossningsvårdenär ofta nödvändig för att sjukvårdshuvudmännen skaU kunna uppfylla kraven på enändamålsenlig vård av god medicinsk kvalitet. Dessa krav kan bäst tillgodosesvid sjukhus med tillgång till specialistulbildade läkare, rutineradvårdpersonal, avancerad ulmstning och god jourberedskap. Vid komplikationer isamband med föriossningen kan det också behövas hjälp av specialistulbildadeläkare i pediatrik, anestesiologi och röntgenologi. De mera kvalificerade resurserna behövs dock vanligenendast dygnen omkring förlossningen. En del sjukvårdshuvudmän har därförkompletterat kvinnoklinikerna med lätlvårdsavdelningar, där moder och barnvårdas i regel efter förlossningen fram till dess attutskrivning sker till hemmet. Enligt vad jag inhämtat har för avsikt altutreda frågan om förlossningsvårdens fortsatta utbyggnad och organisation.Härvid skall bl, a, sambandet mellan pågående omstrukturering av akutsjukvårdensenheter och förlossningsvärden närmare belysas och beaktas. Vid utredningenkommer också att behandlas avvägningsfrågor beträffande å ena sidan önskemålenom förlossningsservice inom relativ närhet lill hemorten och å andra sidankraven på största möjliga medicinska säkerhet i samband med förlossningen. Jag ber att få tacka socialministern försvaret på min interpellation. Svaret gav mig inte särskUt mycket besked i denfräga jag har ställt om åtgärder mot centralisering av förlossningsvården. Jagkan pä samma gång konstatera en stor ovillighet hos attdiskutera decentraliseringsfrågan. Jag har två gånger genom riksdagensupplysningstjänsl försökt få reda på inställning när delgäller förlossningsvårdens lokalisering, 1 den PM som jag fått från upplysningstjänstenden står det: Ej heller har enligt uppgift i övrigtoffentliggjort några riktlinjer för förlossningsvårdens lokalisering. kan jag i en PM om översyn avförlossningsvårdens organisation för läsa atl afGeijerstam, föredragande läkare i gynekologi vid , uttalar sigså här: "De av experterna uttalade målsättningarna om centraUsering avförlossningsvården till enheter med hög personeU och maskinell rutin- ochresursnivå är helt i Unje med uppfattning," Jag finnerdet myckel anmärkningsvärt att man å ena sidan från uppger atlman inle har tagit ställning när det gäller förlossningsvårdens lokaUsering menå andra sidan vid överläggningar med landstingen säger att en centraliseringav förlossningsvården är helt i linje med uppfattning. Socialministern säger i sitt svar: "En koncentrationav vårdresurserna för förlossningsvården är ofta nödvändig för atlsjukvårdshuvudmännen skall kunna uppfylla kraven på en ändamålsenlig vård avgod medicinsk kvalitet. Dessa krav kan bäst tillgodoses vid sjukhus medtillgång till specialistulbildade läkare, mtinerad vårdpersonal, avanceradulmstning och god jourberedskap," Delta är opreciserade påståenden. Vadavser socialministern med avancerad utrustning, god jourberedskap och godmedicinsk kvalitet? Varför sägs ingenting om nödvändigheten av att kvinnorsnabbt kommer under behandUng, i synnerhet vid komplikationer? Avancerad ulmstning innebär det elektronisk apparaturför övervakning av fosterljud och värkarbete? Kan detta inte bU ekonomisktsvårt att åstadkomma t, o. m, vid centrallasaretten ? Beträffande god jourberedskap vill jag framhålla att på enav de BB-avdelningar som jag känner lill, nämligen i , lar del på natten20 minuter från del atl en kvinna kommer in för att få fram barnet medkejsarsnitt när komplikationer tillstöter. Är inle del en god jourberedskap?Trots det diskuteras nu indragning av BB-avdelningen i , Tillgäng pä pediatriker är naturligtvis önskvärd, men detkan vara intressant atl se att man vid BB 1970 skickade bara4 av 485 barn till specialklinik i aUlså . Jag vill ställa följande krav på förlossningsvården fördet första ur mänsklig medicinsk synpunkt och för det andra ur samhälletssynpunkt del är ju så att lokaUseringen av förlossningsvården blir ettinstrument i regionpolitiken. Trygghetskänslan är viktig för blivande barnaföderskor.Därför krävs det effektiv förvård, förlossningsvård och eftervård. Alt dettasker på samma ställe är viktigt ur trygghetssynpunkt. Del finns under engraviditet så mycket av rädsla och ångest som det gäller alt få bort genom attskapa positiv samvaro med olika förlossningsmedarbetare och möjliggöra besökoch insyn i den BB-avdelning där man skall tas in. Genom förvårdenkan också komplikationer upptäckas . Det gäller sedan och delta lycker jag är utomordentligtviktigt all man snabbt kommer under behandling när förlossningsarbetelbörjar. Det 1* Riksdagensprotokoll 1972. Ang. åtgärder mot centralisering inom förlossningsvården Ang. åtgärder mot centralisering inom förlossningsvärden är såmånga komplikationer som kan tillstöta vid en förlossning. Det kan varaföreliggande moderkaka, för tidigt avlossad moderkaka, navelsträngs-prolaps,tvilUngfödsel, Här är tiden en ytterst viktig faktor. Snabb behandling kaneliminera riskerna för mor och barn. Med utgångspunkt i elt stort material omkomplikationsrisker har jag tUlsammans med gynekologen iBoUnäs räknat ut alt antalet komplikationer av det här slaget för BollnäsBB-avdelning skulle vara meUan 18 och 28 , och del betyder att deltaantal kvinnor är beroende av omedelbar hjälp. Intressant är också en annan siffra från , Detgällde 485 förlossningar. Av de kvinnor som kom in på nallen förlöstes 5 0procent , och förlöstes inom 6 timmar.Del är alltså inte särskUt bred tidsmarginal de kvinnor har som skall åka 10eller 20 eller upp tiU , kanske på vintriga och glashala vägar. Jag kan för min del inte acceptera att ett dödsfaU vållasav för långa avstånd till förlossningsenheten och för sent insatt behandling.Och jag hoppas atl vi härvidlag alla kan förenas i ett ansvar förbarnaföderskorna i vårt länd. Ett dödsfall skulle i och för sig innebära enmycket låg procent, men det tiUhör de risker som jag menar alt man inte får ta. Kontakten mellan barnaföderskan och hennes anhöriga fårinle försvåras genom långa avstånd, inle heller barnafaderns närvaro vid förlossningen.Vårdtidens längd bör vidare inte vara alltför knappt liUtagen; fem dagarsvårdtid är för litet med hänsyn till bröstbesvär och bristningar som kan uppståjust vid fjärde eller femte dygnet. En vårdtid på åtta lill ärsäkerligen nödvändig med hänsyn till den påfrestande efterförlossningen. Vad vinner man då ur strikt samhällelig synpunkt genom encentralisering och vinner man över huvud taget någonting? Kommer det inte attsnarl nog ställas krav på utbyggnad av de BB-avdelningar dit koncentrationensker, som man får sysselsättningsproblem för personalen vid deindragna BB-avdelningarna? Regionalt sett har BB-indragningarna en stor negalivbetydelse. Det kommer att ske en ytterligare uttunning av befolkningen på deorter som får alltför långa avstånd lill BB, Och bhr det inte risk för ökatantal aborter? Färre barn bUr det säkerligen. Är sedan samhället berett atlbetala de kostnader som tillkommer när det gäller samvaro med anhöriga, telefono, d,? Är samhället berett alt gå in där? På grund av ovilja att ställa materialtill förfogande när det gäller förlossningsvården måste jag söka hjälp ochmaterial på annat håll. Jag satt i går tillsammans medspecialistläkaren i gynekologi vid sjukhuset i , somenligt min uppfattning är en skickUg gynekolog och som har stor erfarenhetbakom sig. Vi gick igenom en hel del Bollnäsmaterial, av vilket myckel torde haen aUmängUtig karaktär. Det bör konstateras att den kanha en mycket stor betydelse, I har man t, ex, lyckats hålla antaletabortsökande på oförändrad nivå, medan kraftiga ökningar skett i landet iövrigt, och det talar positivt för den avdelningens möjligheter alt ge engod vård. Man har också i minskal antalet missfall. 1966 hade man på559 förlossningar66 missfall, medan man 1970 bara hade 35 missfall på 485 förlossningar. Och mangav den första epiduralanestesin i . Men ändå är såvälBollnäs som hotade av indragning, liksom mångaandra förlossningsenheter i vårt land, exempelvis i och iNorrbotten. När del sedan gäller smärtlindring vid förlossning, så fårinte delta tas till intäkt för en centralisering, vUkel av den pågåendedebatten atl döma synes ske. har om smärtlindring ullalat följandeenligt socialutskottets betänkande i frågan: "Mot bakgrund av utskottetsprincipiella inställning till frågan om smärtlindring vid föriossning, vUlutskottet betona angelägenheten av att de resurser som har betydelse för attkunna ge smärtlindring vid förlossning förstärks vid förlossningsavdelningarna,"Med detta måste ha menat alla förlossningsavdelningar. haralltså inte gjort något uttalande till förmån för en centralisering. Jag måste säga tiU socialministern att jag har bUvilbesviken och förvånad över del bristande intresse för mödra- ochföriossningsvården som jag konstaterat och också över mycket av det som sägs idebatten om förlossningsvårdens lokalisering, 1 den debatten hänvisas det tUlsiffror som saknar underlag.