prot · FV09123 · 1972-12-31 00:00:00 — JagviU råda statsrådet att inte göra aUtför säkra och kategoriska bedömningarbeträffande vUka fysiska personer det gäller. Överläggningen var härmed slutad. § 11 Ang. Trondheimsledens utbyggnad Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokoUför intagna fråga, nr 3 17, och anförde: har frågat mig, om jag ärberedd att medverka tiU att Trondheimsledens utbyggnad skyndsamt prövas frånregionalpolitisk utgångspunkt också av centrala norska och svenska myndigheter. Jag förmodar att med Trondheimsledensutbyggnad avser ohka åtgärder som kan öka godsutbytet meUan ochTröndelagen, dvs. dels handelsutbytet mellan och , delstransitotrafiken in och ut över hamnar. ochTröndelagen förbinds som bekant genom både järnväg och 75. Vägenär upplåten för trafik med 10/16 tons axel/boggitryck. I lika väl som i övriga län pågår enregional trafikplanering. Denna planering bedrivs med sikte på attlänsstyrelserna till slutet av skall ha utarbetat förslag tUl länsvisatrafikplaner, vUka skall omfatta både gods- och persontransporter. Man kommerdärigenom att få underlag för bl. a. effektiva transportlösningar, som byggerpå ett samspel mellan olika trafikmedel. I planeringen kommer också hamnsidanin i bUden, eftersom hamnarna utgör knutpunkter mellan land- ochsjötransporter. Eventuella åtgärder för en utbyggnad av trafiken överTrondheimsleden bör, enligt min uppfattning, vidtas först när resultatet avden regionala trafikplaneringen föreligger. För de mellannordiska kontakterna ifrågan och för den successiva uppföljningen av denna har man numera ettnaturligt organ i den nordiska ämbetsmannakommittén för transportfrågor, sombl. a. har i uppdrag att följa upp utbyggnaden och utvecklingen av de nordiskameUanriksvägarna. HertLINDBERG (s): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min fråga. Jag tolkar svaret som positivt. Kommunikationsministern har alldeles rätt i sin förmodanom bakgrunden tUl min fråga. Låt mig säga att det här är en gammal fråga somhar väckts tidigare i ohka sammanhang men som tiU synes inte letttill något resultat. Jag vUl påminna om att detta ärende har ett närasamband med den tvärtegionala lokaliseringspolitik som man kan överväga. JagviU erinra om vad statsutskottet och sade 1970, att det var angelägetatt se närmare på den tvärregionala lokaliserings-pohtiken. Den här frågan har tagits upp i direktiven förhamnutredningen och vintersjöfartsutredningen men har av båda dessa utredningarlämnats utan åtgärd. Regionala instanser i både och har funnitdet vara angeläget att den här leden byggs ut. Det finns många irrationellagodsströmmar på ömse sidor , och fråga är huruvida man kan få enmycket effektivare transportled i vad gäller både järnvägs- och landsvägstrafUcom man försöker styra transportströmmarna på ett effektivare sätt än hittUls. Jag skulle vilja till kommunikationsministern ställa enföljdfråga. Jag är medveten om att den nordiska ämbetsmannakommittén är ettnytt organ. Jag vUl bara fråga, om kommunikationsministern vill bekräfta vadjag tolkar in i svaret, att tanken är att denna ämbetsmannakommitté också skaUpröva frågan om Trondheimsledens utbyggnad. Däremot är jag inte helt tUlfredsställd med attkommunikationsministern av.ser att låta frågan vila tUls den länsvisatrafikplaneringen är utförd. Det behövs alldeles säkert ett omfattandeutredningsarbete, som gott och väl skuUe kunna göras' , och det vorebra om resultatet förelåg när den länsvisa trafikplaneringen är slutförd. Jag viU ställa ytterligare en fråga. Det föreligger redanutredningar på regional nivå som gjorts av ochmotsvarande myndighet i . Är det att hoppas att ämbetsmannakommitténkommer att i denna fråga hålla ett nära samarbete med den redan pågåendeutredningen? Herrkommunikationsministern : Herr talman! Svaret på bådafrågor är ja. tycker att det verkar ta om man skaUavvakta slutresultatet av den pågående regionala trafikplaneringen. Jag villpåminna om att det regionala trafikplaneringsarbetet innefattar utredningarsom den nordiska ämbetsmannakommittén kan ha nytta av när den nu på aUvar skaUta upp frågan bl. a, om Trondheimsleden, Låt mig bara säga till kommunikationsministern att jag ärhelt nöjd med svaret på frågan. Överläggningen var härmed slutad. § 12 Ommotverkande av för affärslivet ogynnsamma trafikomläggningar Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara i (m) ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 323, och anförde; i har frågat omjag avser att vidtaga åtgärder syftande tUl en sådan trafiklagstiftning att föraffärslivet synnerligen ogynnsamma trafikomläggningar motverkas. har man i några kommuner startatförsöksverksamhet med trafiksanering i syfte att öka trafiksäkerheten ochminska trafikens störningar på omgivningen. Försöksverksamhetens utformning ochomfattning fastläggs härvid som regel av kommunfullmäktige. Som ett led itrafiksaneringen ingår regelmässigt beslut av vederbörande trafiknämnd omtrafikomläggningar av skUda slag som i sammanhanget bedöms påkaUade. Ändringarav stadsplanen kan också vara nödvändiga i vissa fall. Såväl frågor om ändring av stadsplan som trafiknämndsbeslut kan besvärsvägen föras upp tUl prövning av Kungl. Även om kommunfullmäktige och trafiknämnder här som iandra frågor låter sina ställningstaganden föregås av noggranna överväganden avde för- och nackdelar som planerade åtgärder kan medföra är det emellertid påförevarande område ofta mycket svåra avvägningar som måste ske. Det äruppenbarligen i medvetande härom som kommunfullmäktige genom enförsöksverksamhet söker skapa underlag för mera permanenta trafikåtgärder. Från regeringens sida är vi särskilt med tanke påtrafiksäkerheten angelägna att trafUcsanering kommer tUl stånd. För att gekommunerna vägledning i deras saneringsarbete pågår under en ledningsgrupp medföreträdare för , planverket, ,trafiksäkerhetsverket, transportforskningsdelegationen och forskargruppenSCAFT ett arbete som syftar till att ta fram riktlinjer för trafiksanering medhänsyn till trafiksäkerhet m. m. Om motverkande av för affärslivet ogynnsammatrafikomläggningar HerrFRIDOLFSSON i (m): Jag tackar statsrådet för svaret, som varlångt och uttömmande. Jag är inte van att få så här långa svar. Svaret visaratt kommunikationsministern har tagit frågan på allvar. Att riksvägar av typ E 4 leds förbi större tätorter ärnödvändigt. Men trafikintensiteten ökar ändå i många städer på grund av attdessa blir större. Från mUjösynpunkt anses det mångagånger nödvändigt att i regioner med stark trafik företa vissatrafikomläggningar. Det finns många varianter på sådana. Man enkelriktar vissagator, man förbjuder trafik på vissa, man avstänger helt vissa centra ochstadsdelar etc. Anledningen tUl att jag stäUt frågan är att affärsidkareofta råkar i svårigheter vid s. k. trafiksaneringar. Butiksägare har satsatallt sitt kapital och nedlagt en myckenhet av arbete i sin rörelse och befiänaten trogen och inarbetad kundkrets. Sedan sker genom ett politiskt beslut en Om motverkande av för affärslivet ogynnsammatrafikomläggningar trafikomläggning,där biltrafik antingen förbjuds eller omdirigeras. Butiksinnehavarens situationförändras dä i ett , och rörelsens fortsatta existens sätts på spel. En affärär ju beroende av kunder. Sviktar kundunderiaget tvingas man eventueUt att slåigen, vilket resulterar i att servicen för de i regionen boende försämras ochdet är också en miljöfråga. Det finns ett otal exempel i det här landet, därbutiksägare råkat i svårigheter på grund av trafikomläggningar. Jag skaU ta ett närliggande exempel. På här iStockholm pågår ett trafikpolitiskt experiment. Vissa Östermalmsgator, vidvilka ligger ett stort antal affärer, har på ett effektivt sätt blockerats förbUtrafik genom att rena stridsvagnshinder uppmonterats. En stor tidning hadehäromdagen en helsidesrubrik som löd "som ett land i krig".Gata efter gata är öde, och man ser mycket få människor. Bakom denna effektivaavskärmning befinner sig ett stort antal förtvivlade butiksägare ochhantverkare som ser hur kundtillflödet minskar katastrofalt. Inga bilar kaneller får forcera betonghindren. De s. k. bilbuma kunderna uteblir.Affärsmännen på har i hög grad upplevt konsekvenserna av en s. k.trafiksanering. Jag har många exempel liknande detta från landet i övrigt, mentiden medger inte att jag tar upp dem. Trafikomläggningar som skett och kommer att ske är ettallvarligt problem för affärsmännen. Av statsrådets svar framgår att trafikomläggningar är enkommunal angelägenhet. Men jag noterar också att statsrådet i slutet av sittsvar understryker att man från regeringens sida är angelägen att trafiksaneringkommer till stånd. Men har ni då i tankarna vad detta betyder, vilka negativakonsekvenser en trafikomläggning får för affärsidkarna? Det är inte berört isvaret. Det är säkert riktigt som iStockholm säger, att förbättringarna av en trafiksanering ibland endast kanuppnås till priset av försämringar för vissa kategorier. Om det behöver vi intediskutera mycket längre. Det kan exempelvis, som påpekar, bliså att detaljhandel som är baserad på bilkunder i vissa lägen kan få mindre omsättning.Valet står då mellan att egentligen inte göra någonting i trafiksanerande syfteeUer att ta också de nackdelar som följer med fördelarna av någon form avtrafiksanering. Jag är helt övertygad om att såväl Stockholmskommunfullmäktige som andra kommunala styrelser runt om i landet tar aU rimlighänsyn tiU berörda gmppers och personers intressen. Erfarenheterna visar genom trafiksanering i hög grad kan minska olycksriskerna. Ofta förbättrasockså framkomligheten för kollektivtrafiken och för fotgängare och cyklister.Bullerstörningar och luftföroreningar kan minska. Det sanerade området blir medandra ord tryggare, bekvämare och säkrare. Frågan är således, ,till vilket pris man skall uppnå alla dessa för det stora flertalet märmiskorpositiva effekter. vi har tUl förfogande vid svaret på en enkelfråga lär vi väl inte kunna klara ut detta med varandra helt. uppfattningsom delvis strider mot den jag här har gett uttryck för. Jag har med mitt svaroch med min replik bara velat peka på att här är ett stort och viktigttrafiksaneringsområde som man åtminstone bör få försöka åstadkommaförbättringar inom. i (m); När regeringen framhåUer angelägenheten avatt trafik-sanering kommer till stånd så räknar man upp en lång rad av olikaverk och institutioner som skaU vara med vid planeringen, men där finns såvittjag kan se icke någon företrädare för affärsorganisationerna med. De bör välockså rimligtvis vara med i dessa diskussioner. Man talar mycket om närservice ,kvartersbutiker m. m. Det är väl en viktig sak. Jag finner att behandlingen avhela denna fråga strider mot principen om det fria näringslivets rätt attfortleva. Dess representanter blir helt förbigångna när man diskuterartrafiksanering. Om motverkande av för affärslivet ogynnsammatrafikomläggningar Den ledningsgrupp som jag har talat om i mittsvar tUl i skall naturligtvis inte bestämma vadrespektive kommuner slutligen skaU besluta om för sin del. LedningsgruppenskaU hjälpa kommunerna med planeringsarbetet för trafiksanering. Sedan är detaUdeles självklart att kommunerna, vare sig det är eUer någon annankommun, är skyldiga och säkerligen också gör det - att ta kontakt medaffärsvärlden, t. ex. företagarföreningar m, fl,, för att höra derassynpunkter. Hert i (m): Får jag frågakommunikationsministern: inte statsministern förlåt mig, nu placeradejag kommunikationsministern på en för hög taburett anser inte kommunikationsministernatt det hade varit riktigt och korrekt att från regeringens sida visa så passstort intresse för affärslivet, att någon organisation från det hållet hadetagits med bland det stora antal organisationer som skaU vara med och diskuteraden framtida trafiksaneringen i städer och tätorter i det här landet? Företrädare för affärslivet skall inte varamed i den här ledningsgruppen. Det är hka bra att säga det rätt ut. De hör intehemma i den här ledningsgruppen, därför att den skaU ta fram tekniska lösningartUl hur man skaU trafiksanera i olika typer av kommuner - som den enaytterligheten och någon mindre kommun som den andra. Gruppen skaU alltså tafram underlaget för att kommunernas trafiknämnder och kommunfullmäktige ivarje ort sedan skall ha möjlighet att med det materialet som bakgrund beslutahur man skall ha det i den egna kommunen. Kommunerna är inte skyldiga att följadenna ledningsgrupps intentioner, men det kan vara en hjälp för kommunerna ideras trafiksaneringsarbete. Jag upprepar att kommunerna naturligtvis i sin turskall veta vUka intressen affärslivet och företagarvärlden i den egna Ang. en storfiyg-plats på Saltholm kommunenkan ha och ta med dem i bedömningen när man fattar de slufliga besluten. ManskaU inte behöva ha en dubbel omgång med företagarvärlden. Det räcker med engenuin och riktig sådan från kommunernas sida. i (m): Herr statsrådet säger att affärslivet inte skall vara representerade iden här omgången. Men nog hade det väl ändå varit VärdefuUt om regeringen vidsin uppräkning av de olika grupper som skaU vara företrädda vid behandlingen avtrafiksaneringsfrägor hade medtagit den kategori, som drabbas mycket hårt avtraflksaneringar och som har en stor betydelse för de i den trafiksaneranderegionen boende medborgarna-Jag konstaterar med stor förvåning att denna grupphelt och hållet har utelämnats. Överläggningen var härmed slutad. § 13 Ang. en storflygplats på Saltholm Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 325, och anförde; har frågat om jag anser attbyggandet av en storflygplats på Saltholm är av sådant intresse för vårt landatt vi aktivt bör medverka till genomförandet av projektet. Vid de överläggningar som i tisdagsägde rum mellan mig och den danske trafikministern framhöU jag i hkhet medvad som skett tidigare att anläggandet av en flygplats påSaltholm måste betraktas som en dansk angelägenhet och att den svenskaregeringen inte var beredd att delta i finansieringen av detta projekt. Däremotuttalade jag den beredvillighet att ensam ta ansvaret förfinansieringen och byggandet av en vägförbindelse mellan och Köpenhamn.Ett sådant åtagande från svensk sida innebär en ekonomisk avlastning förDanmark, vilken underlättar för detta land att satsa på andra angelägnatrafikprojekt. FmSUNDBERG (m): Jag skaU be att få tackakommunikafionsministern för svaret. När jag ställde den här frågan hade ännuinte resultatet av tisdagens överläggningar nått oss. Resultatet av deöveriäggningarna gav mig naturligtvis i viss mån ett svar på min fråga. Jag hade frågat kommunikationsministern om man från svensksida bedömde att storflygplatsen hade ett sådant värde att man ville aktivtmedverka tiU genomförande av projektet. Kommunikationsministern säger nu attregeringen inte är beredd att delta i finansieringen. Det har man sagt förut,men det har varit åtskilliga turer i danserna meUan den danske och den svenskekommunikationsministern. lyssnade jag pä den dansketrafikministern vid i . Han sade att de tre projektenHH-linjen, KM-linjen och storflygplatsen hörde ytterligt intimt samman. Vidaresade han: När det gällde de fasta förbindelserna mellan länderna skulle dessa igivet fall utföras som gemensamma dansk-svenska projekt; härom hade det aUtidvarit och är enighet mellan de två regeringarna. Den enigheten har alltså bmtits. Låt mig säga att jag ärmycket glad för att i det här fallet tagit initiativet och ensamt tarpå sig ansvaret förvägförbindelsen. Kvar står uppfattningen om angelägenhetsgraden avflygplatsen på Saltholm. Kommunikationsministern säger att åtagandet frånsvensk sida innebär en ekonomisk avlastning för , vilken underlättar fördanskarna att satsa på storflygplatsen. Men vid förhandlingarna mellan kommunikationsministernoch trafikminister måste man väl ändå ha diskuterat vad danskarna kankomma att prioritera. Det är nämhgen inte utan intresse för att veta omStora Bält-bron eller storflygplatsen bhr det nu för danskarna mest angelägnaprojektet. Jag skulle särskilt vUja nämna storflygplatsensangelägenhetsgrad. Nordvästra kommer genom att flyttartill Stump och om inte realiseras att få betydligtförsämrade flygresemöjligheter och detta i när inte minst vår anslutningtill EEC StäUer ökade krav på goda personförbindelser. Den danske trafikministern beklagade att inteville medverka här. Men man kan ju medverka på annat sätt än med enfinansiering. Det kan gälla gemensam organisation vid projektets genomförande,arbetskraftsöverläggningar och åtgärder på det området också. Ang. en storfiyg-plats på Saltholin Om den danske trafikministern vidnågot tUIfälle har uttalat att det från svensk och dansk sida gemensamt skulleha funnits Intresse av en samordnmg - och jag lade i återgivandeockså en tanke om en samfinansiering av de tre stora trafikprojekten, så berjag att få dementera den uppgiften. Vi har inte frän svensk sidagivit tiU känna i förhandlingar, som pågått , att vi skulle varaberedda att delta i finansieringen av en eventuell flygplats på Saltholm. Varför har vi varit så säkra i den uppfattningen? Jo,är inte berett att delta i finansieringen av en flygplats på Saltholmdärför att Saltholm rimhgen måste betraktas som en dansk angelägenhet. Vi harju inte satsat på det danska , och när det sedan är fråga om att ersättaKastrup med Saltholm, så är det ju i lika hög grad en dansk affär. I diskussionen har också framskymtat en tankegång om attSverige skulle betala en andel i Saltholmsutbyggnaden genom vårt delägarskap iSAS. Det skuUe kräva delaktighet i ett projekt som är av stor betydelse förSAS. Det är inte en rimlig tankegång. Den skulle exempelvis innebära attDanmark - och , inte att förglömma - skulle delta i finansieringen av vårastora flygplatser, säg och . Vidare skuUe Sverigeoch delta i finansieringen av Ang. en storfiyg-plats på Saltholin exempelvisden nya storflygplatsen i . Något sådant kan naturligtvis Inte vararealistiskt. Det är en svensk förhoppning efter tisdagensöverläggningar i att vår beredvillighet att ta hela ansvaret för enfast förbindelse mellan och skall verka avlastande för danskarna,så att de skaU få ökade möjUgheter att satsa på andra projekt. Vi tänker dåfrån den sida givetvis också på Saltholm. För att klargöra det hela viU jag nämna attJens Kampmann sade att de fasta förbindelserna har betraktats somgemensamma projekt. Men här blir alltså Köpenhamn-Malmö-leden icke ettgemensamt projekt, utan tar ensamt på sig det ekonomiska ansvaret föratt genomföra det. Vad jag frågade kommunikafionsministern om är om han ärvUlig till andra insatser när det gäller medverkan till att Saltholmsprojektetgenomförs. Jag tycker inte att man kan säga att detta är en rent danskangelägenhet, om man inte i så faU också menar att den fastavägförbindel:ien tUl är en rent svensk angelägenhet. Det stämmer i såfall inte med de synpunkter som den danske trafikministern framfört, nämligenatt han ansåg bägge delarna vara av både danskt och svenskt intresse. Sedan fåi man väl ändå säga när detgäller storflygplatsen att i och med att vi nu äntligen, vill jag säga fåren fast vägförbindelse över , så tar vi faktiskt ett steg motförverkligandet av Örestadsregionen som en enhet. Och det måste, med detnärmande som kommer tiU stånd mellan länderna, ligga i bägge ländernas intresseatt denna stora region inte avhänder sig möjligheten att ha en storflygplats.Situationen är faktiskt den att Kaltenkirchen om något eller några årkommer att vara färdig, och då finns det risk för att hela den stora centralapunkten för den nordiska trafiken kommer att flyttas utanför . kommer inte att ekonomiskt engagerasig i ett eventuellt byggande av en storflygplats på Saltholm. När det gäller den fasta vägförbindelsen får vi, omSverige skall bygga bron - om säger ja till vårt erbjudande från itisdags -, träffa en överenskommelse med för att reglera olikahithörande frågor. Det gäller frågan om danska anslutningsförbindelser tillbron, frågan om sträckningen av broförbindelsen, avgiftsfrågan och mycketannat. Och det är självklart att danskarna - om och när de finner det lämpligt- skall kunna träda in i ett medansvar för den fasta vägförbindelsen, dågivetvis på lika betingelser som när det gäller kostnader och intäkter. Jag säger det som en förklaring eller ett svar på det fruSundberg antydde om atl det förhållandet att vi nu bygger vägförbindelsenskulle kunna medföra att vi, i den diskussion som förs humvida Saltholm skallvara en rent dansk angelägenhet, skulle kunna anse bron som en rent svenskangelägenhet. Det behöver inte alls vara så! Vi räcker nu fram det härerbjudandet till danskarna om att vi så att säga är vUliga att förskottera omde vill betrakta det som ett sådant erbjudande. De får, när de vill, komma tUloss och säga: vill vi träffa ett riktigt avtal även när det gäller den fastavägförbindelsen, vi vill ta vårt ansvar för den. Ett sådant avtal kommer attbygga på hälftenbruk. Men vi har förklarat oss beredda atl finansiera ochbygga vägförbindelsen mellan och . Jag tror att vi alla, inte minst vi i ,är utomordentligt glada och tacksamma för det här erbjudandet från den svenskaregeringen, och vi hoppas också att danska regeringen kommer att acceptera det. Jag vill bara säga att i det somkommunikationsministern har anfört har kommunikationsministern undvikit attberöra värdet för av en storflygplats på Saltholm. Men vi får väl medall säkerhet senare återkomma till den här diskussionen i kammaren. Ang. kostnaderna för vandalisering i skolor och påoffentUga platser Överläggningen var härmed slutad. § 14 Ang. kostnaderna för vandalisering i skolor och påoffentliga platser Herr statsrådet erhöU ordetför att besvara i Agnas (m) i kammarens protokoU för den 14november intagna fråga, nr 314, till herr justitieministern, och anförde: i Agnas har frågatjustitieministern om han avser att skyndsamt vidta åtgärder i syfte att läggakostnaderna för vandalismen i skolor, tunnelbanor och på offentliga platser pådem som utför förstörelsen. Enligt fastställd ärendefördelning ankommer det påmig att besvara frågan. Den av vårriksdagen antagnaskadeståndslagen föreskriver i 2 kap. 1 § att var och en som uppsåtligen ellerav vårdslöshet vållar person- eller sakskada skall ersätta skadan. Dennabestämmelse återger vad som är gällande rätt i . Det råderalltså inte något tvivel om att den som gör sig skyldig till sådan förstörelsesom åsyftar också är skyldig att svara för skadorna, låt vara attskadeståndsansvaret för den som är kan nedsättas efter enskälighetsprövning. En annan sak är att det inte alltid är praktiskt möjliglatt utkräva detta ansvar. Det kan bero t. ex. på att det inte går att utredavem som har vållat skadan eller på att den ansvarige inte har ekonomiskaresurser att betala skadeståndet. HerrNILSSON i Agnas (m): Jag tackar statsrådet för svaret. Ochvad skall man säga om det? Vi får fortsätta betala! Det som står i svaret ärnaturligtvis känt för mig i stora drag. Jag vet att den nämnda lagen finns.Men efter den senaste tidens oerhörda acceleration av vandalism Ang. kostnaderna för vandalisering i skolor och påoffentliga platser efterlyservi åtgärder som skulle medföra att de som alltid betalar skall slippa göra det. Vandalismen har blivit ett stort problem. Den hotar heltenkelt våra resurser. Och de laglydiga skall alltid betala. I entidningsartikel ställdes frågan: Vem är det som har makten här ilandet? De som vågar anmäla dem blir utsatta för hotelser och trakasserier,står det. Vi har läst om vandalism i tunnelbanestationer ochi , vi har hört talas om kyrkor som har egen bevakning osv. Vifår hålla på och betala och betala. Det finns alltså människor här i landet somhar privilegium att förstöra och komma undan följderna, medan vi andra fårbetala alla räkningarna. Vi är villiga att betala kostnader för det som är vettigt,men när skadegörelsen upprepas gång på gång sä att man ständigt får bygga uppdelar av skolor och delar av offentliga platser blir man otålig och menar attdet är något fel på de ansvariga i landet.