prot · FV09127 · 1972-12-31 00:00:00 — Det gällerdels lärarnas grundutbildning, dels lärarnas fortbildning. 11 protokoU 1972. Läroplanema för gmndskolan och gymnasieskolan Läroplanerna för gmndskolan och gymnasieskolan det skallvara möjligt att satsa mer än vi har kunnat göra på att öka samhälletsinsatser för att fortbUda och vidareutbilda våra lärare. Trots att de ärambitiösa och trots att det i stort sett är en mycket skicklig och bra yrkeskårbehöver många av dem samhällets hjälp att förkovra sig för att bättre änhittills kunna utföra sina arbetsuppgifter. Jag ber att fä yrka bifaU tillutbildningsutskottets hemställan. HerrSTÄLHAMMAR (fp) kort genmäle; Det var en säregen matematikutbUdningsutskottets ordförande ägnade sig åt när han konstateradeatt inslagen av praktiska moment såväl i grandskolan som på gymnasieskolansyrkeshnje har ökat. Det är tydligen en verklighet som har undgått alla somdagUgen arbetar med skolan. Det är nämhgen så, , att de praktiska momentenpä y-hnjerna i gymnasieskolan har minskat . Det kan man räkna utrent matematiskt. För det första har timtalet gått ned, för det andra harlektionen minskats från 60 tiU , för det tredje har läsåret kortats. kan naturligtvis säga att i det här läget, närsvenskundervisningen ger dåligt resultat, vore det fel att ta bort eUer minskaden. Men frågan är varför svenskundervisningen ger dåligt resultat? i den vanföreställningen att undervisning är detsamma som inlärning. Meninlärningen är ju en aktiv process som äger rum inom eleven själv, och för attdenna inlärning skall äga rum fordras att vissa förutsättninga.r är uppfyllda.Bland annat det att eleven upplever undervisningen som meningsfylld. Lärarna, som möter detta problem daghgen, har en heltannan uppfattning än , och de bör väl i alla faU tUlerkännas en visssakkunskap. I Skolvärlden, nr 1972, uttalar sig mänga lärare. Jag skallbara citera några: "Vad vi önskar oss är mindre klassavdelningar. Varförinte endast 16 elever och i årskurs 1?" "Bland de problem som återstår att lösa är frågan omdelningstalet. Vi måste få en yrkesinriktad svenskundervisning och därför voredet konsekvent att grupperna var delade." En annan säger: "Undervisningen i svenska i årskurs 1måste av naturliga skäl ges annan inriktning än den i treåriga linjer." Det är bra att har tagit ett initiativför att få undervisningen i svenska mera meningsfuU. Men då är vi åter inne iden här målkonflikten, då vi konstaterar att de tvååriga linjerna i gymnasieskolaninte kan ha samma inriktning i ämnet svenska - och det var ju ändå engmndförutsättning när denna skola skapades. Varför då inte ta steget fullt utoch ge den tvååriga svenskundeivisningen en inriktning och utformning somsvarar mot elevens behov, så att han har direkt nytta av det när han kommer ut?Det vi vUl med vår reservation är just att den skolstyrelse som befinner sig idetta dilemma skall få denna möjlighet att dela klassen och säkra timtalet isvenska. TUl sistbara en kommentar kring och svenska folket. HerrAlemyr känner verkligen mycket litet till svenska folkets uppfattning i dennafråga, om han anser att den av föreslagna lösningen beträffandeårskurs 9 skulle betraktas som så dåUg att ingen vUle ha den. () kort genmäle; ärade ordförande varinte på det klara med om han gjorde mig ledsen eller glad. Jag måste säga, herrAlemyr, att jag känslomässigt är helt oberörd av hans inlägg. Det var nämUgenså att jag tillät mig att redan när jag citerade betänkandet, tala om att detciterade stod i Lgr 69 på s. 10. Men det som gjorde mig glad i utbildningsutskottetsbetänkande var följande passus: "Inom ramen för här återgiven huvudprincipi läroplanen bör då kursplanernas anvisningar ochkommentarer ses över tUlmäta de praktiska momenten iskolundervisningen ökad betydelse, " och att detta ges Kungl.Maj;t till känna. Det var alltså detta som gladde mig i allra högsta grad närdet gällde utbUdningsutskottets betänkande nr 45. Sedan vet jag inte om herr ordföranden i utskottet pånågot sätt - jag har svårt för att tro det kunde åsyfta moderatasamlingspartiets representanter i utskottet när han påpekade att man, trots attdet hade åstadkommits en gemensam skrivning, sprungit ifrån denna och avgivitsärskilda yttranden. 1 det särskUda yttrande nr 2 som är fogat till utskottets betänkandeär det nämligen två saker som tas upp. Det är den ökade möjhgheten tUl avgångfrån årskurs 9 och det är frågan om ökade praktiska inslag igymnasiet. Detta är två saker som det inte var möjhgt att föra fram och fånågon gemensam skrivning om i utskottet. Vidare använde uttrycket att man uttalade enförkastelsedom över skolan, över det nya gymnasiet. Ja, det är ett mycket hårtuttryck - ett uttryck som mig veterligt inte har kommit till användning varesig inom utskottet eller i den debatt som har förts här i kammaren. Jag är denförste att erkänna att det finns en hel del inom skolan - på alla nivåer somär väldigt bra, men det betyder inte att vi får sticka huvudet i busken ochlåtsas som om allting är bra. Vi måste ändå försöka följa med och acceptera attdet finns en kritik emot skolan och att de nuvarande förhållandena av mängaelever och föräldrar och lärare upplevs som någonting galet. För och mig är förmodligen varken sex teori speciellt avskräckande, men för elever på 1617 är,som i den åldern är helt ointresserade av teori, kan det upplevas som någontingganska avskräckande, och sä skolkar man eller sitter möjligen av lektionerna.Det är detta som vi vill rätta till genom att fä ökat inslag av fackteori ochyrkesutbildning. Läroplanerna för gmndskolan och gymnasieskolan HertELMSTEDT (c) kort genmäle: Jag skall bara säga några ord om ett parsaker som utskottets ordförande var inne på. Först och främst vUl jag nog lägga in htet mera iutskottets skrivning än att det skulle vara ett citat från läroplanen. Jag ärmedveten om att Läroplanerna för gmndskolan och gymnasieskolan det finnscitat från läroplanen i betänkandet, men utskottet har ändå enats om ettunderstrykande av värdet av praktiska moment i de teoretiska ämnena. Jag vUlläsa upp vad vi har sagt när vi hänvisar till huvudprincipen, som alltså finnsi läroplanen: "Inom ramen för här återgiven huvudprincip i läroplanen börskolöverstyrelsen då kursplanernas anvisningar och kommentarer ses övertUlmäta de praktiska momenten i skolundervisningen ökad betydelse, varvid börbeaktas att elever med ohka anlag skall kunna finna en för demtillfredsställande studiemotivation." Detta är ett understrykande av vikten av att man lever uppfill vad som står i läroplanen. Det är alltså vad utskottet har sagt. Så några ord om en annan sak. talade om depraktiska hnjernas betydelse tidigare och nämnde hur vi nu har det medfördelningen av de praktiska inslagen över hela linjen. Men det var ju ändå såatt en fjärdedel av elevema i det gamla systemet valde praktiska hnjer, och fördem har det blivit besvärhgt. Det är det frågan gäller, ingenting annat. Attden praktiska undervisningen har ökat för dem som valde teoretiska linjer ärriktigt. Men för många i den ganska stora grupp som tidigare valde praktiskalinjer dock inte för alla har det blivit en försämring, om man ser det frånderas synpunkter och med tanke på deras föratsättningar. HerrALEMYR (s) kort genmäle: När det gäller reducerar herrElmstedt problematiken genom att säga att det inte rör sig om mer än enfjärdedel eller en femtedel av de gmndskoleelever som tidigare valde depraktiska hnjerna. Jag kan hålla med om att det är där de problem uppstår somvi har talat om så . Jag har också sagt att deproblemen existerar och att vi skall försöka angripa dem på ett vettigt sättoch försöka lösa dem när vi vet mera om dem. På den punkten är vi alltså överens.Vi har också varit överens om den viljeinriktning vi markerat genom att säga,att när läroplanerna görs om bör vi sträva efter mera praktisk utbildning. Påden punkten har jag inte sagt någonting som strider mot utskottets betänkandeeller mot vad anförde. När jag talade om att utskottet citerade läroplanen förgrundskolan gjorde jag det i polemik med , som uttalade singlädje över att vi hade accepterat tidigare synsätt. Då sade jagatt de punkter som talade om innehöll ett referat avläroplanen. Det gällde naturligtvis inte klämmen och alt-satserna i utskottetsbetänkande, där det talas om tillkännagivandet. Något sådant står inte iläroplanen, det är också jag medveten om. Men det allvarliga i skolpolitiska inlägg äratt de kanske inte så mycket här i kammaren som pä sina möten, vilkarefereras i tidningarna - går tUl hårda angrepp mot dagens skola. De angreppenunderblåser missnöjet och medverkar till att skapa oro i skolan. Det ärutomordentligt allvarhgt, och där finns det alltså skäl för att starktkritisera det sätt på vilket man i moderata samUngspartiet offentligtdiskuterar skolan. Sedan ärjag fullt medveten om vad här sade. vad jaghänvisade tiU var att vid de praktiska linjerna som kallar föröverteoretiserade - är det inte som är teoretiskundervisning. Övrig undervisning är praktisk. Och går det inte att komma såmycket längre. Om vi tar bort all teoretisk undervisning kommer vi ändå intemer än längre än där vi är . Det var den matematiken som herrStålhammar tyckte att jag hade konstruerat felaktigt pä något sätt. Slutligen förstår jag att lärarna gärna vUl ha mindreklassavdelningar. Det viU vi alla ha, om vi kan åstadkomma det. Men det kostarpengar, och här är det fråga om resurser. Om vi ökar lärartätheten, minskarelevtätheten och skär ner klassernas storlek så betyder det stora kostnader.Jag har fört mitt resonemang inom den nuvarande kostnadsramen och med hänsyntagen tiU vad vi har råd med. När samhällsresurserna ökar, kan mannaturligtvis diskutera att minska antalet elever i klasserna. Jag är dock intesäker på att det är den mest angelägna reformen. Läroplanema för gmndskolan och gymnasieskolan HerrSTÅLHAMMAR (fp) kort genmäle: När jag kritiserade matematikgäUde det inte bara gymnasieskolans yrkeslinjer. Det gällde också att det hade skett en ökning av de praktiska momenten i grundskolan.Utskottets betänkande på denna punkten skulle då bara vara ett konstaterande avriktigheten i den utveckling som inletts. Den matematiken kan jag inte få attgå ihop. Vidare finns det på gymnasieskolans yrkeslinjer också flerteoretiska ämnen än dem som nämnde. Det rör sig således inte baraom undervisningen i svenska, utan det gäller också engelska och ett teoretiskttillvalsämne. Men det som fömndrar mig mest är att tänker såstatiskt. Han tror fortfarande att fyra timmars svenskundervisning ger dubbeltså bra resultat som två timmars undervisning i samma ämne. Detta vet viingenting om. Det kan mycket väl hända att vi med två timmarssvenskundervisning i en gmpp på 16 elever, som är motiverad och homogeniserad,får ett bättre resultat än med fyra timmars svenskundervisning i en storgrupp. Och är det således inte fråga om att vi inte har resurser; det ärbara fråga om en vilja att använda de resurser som finns tiU elevens bästa utanatt vara låst vid några tidigare fattade beslut om organisationsformer. Statsrådet och professor drabbadeden samman i där förekommer ibland sådanasammandrabbningar meUan statsråd och personer som har kritiserat regeringen.Statsrådet sade då till professor : "Du är beredd att gåbetydhgt längre än jag. Jag kan tänka mig justeringar i timplanerna, i sättetatt arbeta pedagogiskt osv. Men jag vill inte ge upp målet omen hkvärdig skola.--- Men inom den ramen kan mycket Det är så sant. Synd bara att utbildningsutskottetssocialdemokratiska ledamöter och inte har visat samma klarsyn somstatsrådet faktiskt gjort med detta uttalande. Läroplanerna för gmndskolan och gymnasieskolan HerrSTRINDBERG (m) kort genmäle: påpekade att det utanför dennakammare görs hårda angrepp mot skolan. Det är förvisso sant. Ingen kan förmenade människor runt om i vårt land som har uppfattningen att någonting är fel ivår nuvarande skola att på det bestämdaste påpeka detta. Och det är ju ändå våruppgift som politiker att försöka att gemensamt finna vägar för att åstadkommaen skola som även människor utanför det här huset kan vara nöjda med. () kort genmäle: Jag har aldrig ifrågasatt medborgarnas rättatt föra en sådan debatt. Jag har bara konstaterat att när man så medvetet somman gör från moderata samlingspartiet attackerar skolan, så medverkar man tUlatt ett missnöje sprids, oeh det skapar oro i skolan. Det hjälper inte dem somarbetar i skolan. Det är ett negativt sätt att agera av moderatasamUngspartiet. TiU vUl jag ikorthet säga att han inte måtte ha hört vad jag har sagt. Jag har både i mittanförande och i min rephk sagt att vi naturligtvis är beredda att göra dejusteringar i läroplaner och alla andra avseenden som erfarenheten visar ärnödvändiga. Men vi har inte varit beredda att följa er den här gången, därföratt vi icke tycker att det här yrkandet är bra. Det är självklart att närSIA-utredningen blir färdig med sitt arbete eller andra resultat framkommer sombygger på åtminstone någon tids erfarenhet, så skaU vi försöka att inom ramenför tUlgängliga resurser ytterligare förbättra den svenska skolan. FraSUNDBERG (m): hemställer i betänkandenr 75 att skall göra två olika tillkännagivanden i samband med behandlingenav betänkandet. Kraven på förbättrad undervisning i konsumentkunskap harställts åtskiUiga gånger. tycks det äntligen skönjas en ljusning, tUl glädjeockså för oss som länge kämpat för den. För den enskilde eleven kommer dock detförväntade resultatet av det andra tillkännagivandet att bli av än störrebetydelse. Jag syftar då på det ökade inslaget av praktiskt arbete som här hardiskuterats. påstår att moderata samlingspartiets kritik avden nuvarande skolan är destruktiv. Det hänger ihop med önskan attaUtid när dessa problem diskuteras börja sitt anförande med att tala om att deti fråga om majoriteten av ställningstagandena har rått enighet. Men vi i vårtparti är icke ansvariga för den nuvarande skolan. Den kritik vi för fram vidmöten, i pressen och i debatter är på inget sätt hårdare än den kritik viframför i utskott och kammardebatter. Det borde alltså inte förutbildningsutskottets ordförande vara förvånande att vi i vårt agerande iskolfrågor även utanför framför våra åsikter. När det gäUer de delar av skolan som inte fungerartill belåtenhet har väl det destruktiva ändå varit regeringensutbUdningspolitik. Mycket är bra det vill jag också gärna säga men det gåri dag inte längre att dölja att del finns vissa områden där förändringar måstekomma till stånd. Därför är det glädjande att höra säga - jag skrevned vad hansade: Vi är beredda att göra justeringar. Jag förmodar att han därmed ävenavsåg förändringar osv. Det är andra tongångar än vi hörde när denna frågadiskuterades . Det är inte ett stort steg tillbaka som desocialdemokratiska utbildningspolitikerna tagit i och med detta betänkande. Mendet remarkabla och för oss glädjande är att det ändå är ett steg tillbaka, etttillnyktrande och en uppmjukning av den envishet man visade då man i enmissriktad jämlikhetssträvan trodde att alla elever skulle reagera hkadant påskolan. Här har den praktiska utbildningen debatterats. Och jagskall inte förlänga den debatten. Men, herr talman, jag vUl gärna beröra enliten del av det särskUda yttrande som och jag fogat tillbetänkandet. Vi har gjort det mot bakgrunden av vår egen erfarenhet enerfarenhet som jag tror att vi delar med varenda rektor och skolstyrelseledamoti detta land, och det är säkerligen heller ingenting nytt förutbildningsministern och de socialdemokratiska utskottsledamöterna. Det talas ofta om skolk. Men skolk är inte det störstaproblemet. Det värsta och det svåraste är de skolvägrande eleverna, och dessaåterfinns vanligen i årskurs 9. Det räcker inte att säga somutbildningsutskottets ordförande gjorde att denna årskurs haft sin nuvarandeutformning . Vi kan nämligen i varje skola konstatera attdet blivit en försämring. Visst kan man släppa de skolvägrande eleverna enligt § 36i skollagen, men det är de eleverna, herr talman, som mer än några andrabehöver samhällets stöd och hjälp, ett stöd som de inte får. Vi pohshämtarnämUgen inte femtonåringar, och det är jag glad för. Men vi underlättar inteheUer för föräldrarna till dessa barn. Pojken eller flickan vägrar att gä tillskolan vad gör man då i praktiken? ÅtskUliga ansvarsfulla rektorer vill inteavskriva fallet, utan genom föräldrakontakt och på annat sätt låter man elevenfå arbeta med något han vill. Det stipulerade maxiantalet dagar i den särskildautbildningsgången - - blir gärna 136, men eleven trivs och skolanhåller kontakt. Dock, ju närmare vårterminsavslutningen man kommer med krav påavgångsbetyg, desto besvärligare får rektorn det med sitt samvete. Vore det inte riktigare att eleven i dessa fall observera: när eleven själv vill det fick sluta sin skolgång med någon formav praktisk utbildning. Antalet berörda elever är inte stort, och det ärmöjligt att göra en individuell prövning och individuell placering för varjesådan elev. Men han skulle fortfarande vara elev i och om ni såvill stå under skolans beskydd. Som skollagen nu är utformad är den direktfientlig mot det fåtal elever det här gäller, och våra skolstyrelser ochrektorer är alldeles för människovänliga för att strikt följa skollagen. Därför, herr talman, tycker vi att det hade varit bättreom man på något sätt i kunnat inordna en sådan praktisk utbildningför detta antal elever. har vi inte reserverat oss i frågan, eftersomSIA behandlar dessa problem. Men vi har hkväl rätt - anser jag att här förafram våra synpunkter. Läroplanerna för gmndskolan och gymnasieskolan Läroplanema för gmndskolan och gymnasieskolan Den motion 502 från med herrThorsten såsom första namn som vi har talat om tidigare i kväU inledsmed ett konstaterande: "De senaste årens kraftiga expansion inom skolansområde har inneburit att bUdningsnivån markant förbättrats. En högallmänbUdning är önskvärd för alla kategorier i samhället oavsett yrke och enförutsättning för att välståndet skall kunna öka." Motionen tar i det följande upp den slagsida åt detteoretiska som många upplever finns i . ochflera andra talare har tidigare tagit upp detta. Det är väl söfit, kan man säga, för den teoretiska allmän-och grundutbUdningen. Men om den praktiska utbUdningen kan man inte säga annatän att den har fått stå tUlbaka i vissa ämnen när det gäller det metodiskainnehåUet, men också när det gäller det praktiska tUlvalet. Utskottets ordförande, , tog upp och gjordejämförelser med den läroplan vi hade tidigare och talade om det snedateoretiska tUlvalet. Det är rUctigt att man valde på det sättet enligt dengamla läroplanen, men det fanns så många styrningseffekter att jag tror att viinte riktigt kan jämföra med det val man gör . Valet då hängde mycket ihopmed det kompetensförhåUande som rådde, där de praktiska tillvalen gav enbetydligt sämre kompetensgrund än de teoretiska. Detta bidrog tUl att man valdepå det sätt som skedde det är helt förståeligt. Trots att Lgr 69 inte är fuUt genomförd kan vi konstateraatt denna läroplan inte kommit tiU rätta med problemen. Den ger utslag som inteär tUl fördel för de unga och som delvis tar bort de mycket positiva effekter,vUka jag vUl understryka finns i dagens grundskola. Vår motion utmynnar i ett yrkande om en översyn av Lgr 69utifrån dessa utgångspunkter för att nå denna bättre balans mellan teoretisktoch praktiskt. Jag måste säga att det är mycket glädjande, när vi nu kankonstatera att utskottet hemställer att skall göra etttUlkänna-givande i denna fråga med anledning av vår motion 502 och en motionfrån socialdemokraterna med liknande innehåll. Jag delar inte fra uppfattning att detta skullevara ett steg tiUbaka, oavsett vUka grapper hon vänder sig tUl. Jag tyckersnarare att man vUl kaUa detta ett steg framåt. .Man tar vara på deerfarenheter som gjorts. Visserligen kan det sägas vara ett erkännande av kanske tog fel förra gången. Men jag betraktar det verkligen som ett stegframåt, när man så snabbt är varse att man här är inne på fel väg och ändrarsig efter de föratsättningar som finns. Det tycker jag är mycket positivt. Jag vUl häl också ta upp vad som kan bli följden av detbeslut vi fattar . Många människor det har tidigare poängterats - kämparen seg kamp med de förändringar som skolväsendet undergår. Lärare, elever ochannan skolans personal, som verkligen lojalt följt upp de beslut som fattatshär i , är trötta på förändringar och vUl haarbetsro för att anpassa sig till de skolreformer som håller på att genomföras.Det är därför viktigt att alla förändringar sker i bästa samförstånd och samrådmed de människor som skall delta i förverkligandet av besluten. Jag vUlunderstryka vad som sagts här, nämhgen att det är angeläget att viockså får föräldrarna med i detta arbete. enomöjlighet att kunna nå goda resultat i skolan med eleverna och för derasbästa, om man inte får ett väl utbyggt samarbete med föräldrarna, medkommunUcation i båda rUctningarna, med information om de förändringar som skallske och i samråd om elevernas förutsättningar och valmöjligheter. Detta äroerhört viktigt. Men trots att man nu vUl ha arbetsro finns det många jagvUl säga de flesta som har upplevt denna obalans och som är beredda attställa upp för den förändring som vi kommer att föreslå skaU ske successivtinom ramen för den läroplan som gäller . Jag tror det finns möjlighet attvidta smidiga förändringar som inte blir revolutionerande men som blir tillfördel för aUa som arbetar i skolan , förändringar som gör att det blirstörre möjligheter för eleverna att känna stimulans i arbetet. Därmed har vinått fram tUl en möjlighet att förbättra situationen i skolan där vi harproblem, men jag tror långtifrån att vi löser alla problem genom det beslut somvi kommer att fatta här . En grundförutsättning är trots allt att elevernafår möjlighet tUl självförverkhgande, och det får de med större möjligheter tUlerfarenhet av praktiska ämnen än de har . Det är alltså en fråga om att gedem praktisk allmänbUdning parallellt med att vi ger dem en teoretiskaUmänbUdning. Denna praktiska aUmänbUdning är värdefull ur mångasynpunkter, inte minst därför att eleverna då kan pröva sina olika anlag ochdärur dra viktiga slutsatser och göra värdefulla erfarenheter för studie- ochyrkesval. Jag tror också att vi därmed får en inverkan på värderingarnaav praktiska och teoretiska yrken och att vi kan få tUl stånd en utjämningdärvidlag. tror jag vi kan skönja att vi är på väg åt dethållet; det har ju intagningen tUl gymnasieskolan verifierat inför det pågåendeläsåret. TUl sist, herr talman, vill jag säga att om vi skall få enverklig balans mellan teoretisk och praktisk erfarenhet, är det ocksånödvändigt att vi ytterligare bygger ut kontakterna mellan skolan ocharbetslivet och meUan skolan och samhäUet i övrigt. Eleverna måste i högre gradän - och det trycket på skolan är stort - få delta i yrkesverksamheter avolika slag. Den snabba tekniska och strukturella utvecklingen har medfört attungdomarna har mycket ringa erfarenhet av t. ex. det yrkesarbete som föräldraroch andra anförvanter utför, eftersom detta mestadels är beläget utanför hemmetoch ofta långt bort från hemmet. Det är nödvändigt att vi tar fasta på detta och inomramen för vårt utbUdningssystem och i samarbete med samhället utanför försökeråstadkomma möjligheter för ungdomarna att få erfarenheter på aUa områden, närdet gäller både det teoretiska och det praktiska, för att de på ett riktigtsätt skall kunna utnyttja sina förutsättningar. Detta är inte ett problem somkan lösas i en handvändnmg, men den vUjeinriktning som utskottsbetänkandetmarkerar i denna fråga är av största betydelse, och den bör resultera iåtgärder utan onödiga dröjsmål. Det är vUctigt att vi tar fasta på de utredningar sompågår och kontinuerligt med de pågående och kommande utredningarna följer dethär arbetet - utvecklingen av utbUdningsväsendet får aldrig stå stUla, utan denmåste alltid följa utvecklingen i övrigt. Jag vUlockså något kommentera det andra tUlkännagivandet som Läroplanema för gmndskolan och gymnasieskolan Läroplanerna för gmndskolan och gymnasieskolan