prot · FV0964 · 1972-12-31 00:00:00 — Vidare pågår ettsamarbete mellan SJ och ASEA om teknisk utveckling av speciella snabbtåg. Beträffande den långsikliga plan för nykonstruktion ochbyggande av svensk järnvägsmateriel som efterlyser kan jag nämnaatt SJ givetvis ägnar betydande uppmärksamhet i sin långtidsplanering åtanskaffningsbehoven i fråga om ohka slag av rullande materiel. Ang. fortsatt teknisk utveckling och tillverkning avsvensk Järnvägsmateriel HerrLÖFGREN (fp): Jag ber att få tacka kommunikationsministern för svaret påmin interpeUation, Av svaret framgår att herr statsrådet bekräftar denuppfattning jag redovisat beträffande dagens situation för den industri somtUlverkar järnvägsmateriel. Så långt är vi alltså helt överens. Då herr statsrådet i detta avsnitt av svaret säger att deomställningar som skett och aUtjämt sker bl, a, har inneburit minskadsysselsättning i branschen, så bör vi väl också vara överens om att det inte iförsta hand är omstäUningarna inom industrin som sådana som har orsakat denminskade sysselsättningen. Den primära orsaken är ju den radikalt minskadeefterfrågan som efter en period av forcerad nyanskaffning uppstått. De statligastödbeställningar som gjorts har väl varit avsedda att tUlgodose en form av"konstgjord andning" i avvaktan på en total nedläggning - jag avserhärmed i första hand bestäUningarna tUl och i viss mån ävenASJ i , Ang. fortsatt teknisk utveckling och tillverkning avsvensk Järnvägsmateriel Vad kommunikationsministern i svaret anför om denprotektionistiska inställningen hos utländska järnvägsföretag är säkerligenfullt riktigt. Att SJ å sin sida däremot haft för vana att infordra anbud påjärnvägsmateriel frän såväl inhemska som utländska tillverkare är ett käntfaktum. Då herr statsrådet anför att svenska företag glädjande nog ofta kunnaterbjuda konkurrenskraftiga anbud, så vill jag för min del anföra att detta intebara ofta utan mera allmänt varit fallet. Detta visar den svenska industrinshittiUsvarande kunnighet, effektivitet och nationella ansvarskänsla. Då det gäUer den tekniska utvecklingen beträffande svenskjärnvägsmateriel, så känner jag väl tUl att SJ är medlem av de internationellaorgan som herr statsrådet omnämner. Att ett ömsesidigt utbyte härigenom uppnåskan vara riktigt, men det är säkerUgen inte tillräckligt för svenskaförhållanden. De vägar som herr statsrådet anvisar beträffande anlitande avstyrelsen för teknisk utveckling finner jag intressanta. har de välknappast haft någon större betydelse, men jag tar fasta på denna utväg förframtiden. Jag känner också till det samarbete som förekommer mellanSJ och ASEA beträffande utveckUng av specieUa snabbtåg, ASEA har ju emeUertidhittiUs inte haft någon egen tUlverkningskapacitet beträffande den rentmekaniska delen av vagnprojektet. Att ASEA genom sitt nyförvärvade företag inköpt den vagntUlverkning som hittUls bedrivits av ASJ i ärvärdefullt i det avseendet att härigenom vissa förutsättningar bör kunna finnasför en fortsatt svensk totaltUlverkning av järnvägsvagnar även av annat slag ängodsvagnar. Så tUl vida är jag tiUfredsstäUd med utvecklingen, som jag tidigaresett så mycket mörkare. Av de genom min interpellation resta problemen återstår nutvå väsentliga avsnitt: 1, Hur kan mantUlvarata det kunnande som finns hos personalen vid ASJ i ? 2, Hur skaU mankunna åstadkomma en långtidsplanering för nykonstruktion och byggande avsvenskt järnvägsmateriel för att ge grundval för bestäUningar i sådanomfattning som ett i möjligaste mån jämnt tUlfredsstäUande av ett långsiktigtbehov motiverar? I dessa båda avseenden säger herr statsrådet praktiskttaget ingenting. Jag hoppas att kommunikationsministern där vUl kompletterasitt svar. Jag viU på intet sätt klandra ASEA för att detta företaggör den ekonomiska bedömningen att det inte kan löna sig att upprätthåUa entUlverkning vid ASJ i , om man inte vet något om det framtida behovet.Helt annorlunda hade det varit om herr statsrådet ansett sig kunna ta initiativtill skapandet av en långtidsplan av det slag som jag talat om. En långtidsplan skulle givetvis avse aU rullandespårbunden materiel för såväl SJ som den lokaltrafik som bedrivs i medeller utan samverkan med SJ. Att SJ gör viss långtidsplanering känner jag vältUl, men SJ får sina anslag år för år. Det är enligt min mening nödvändigt attregeringen tar initiativ för att samordna beställningsutläggningar underrullande perioder av exempelvis i taget. ViU herr statsrådet medverka till att en sådan rullandetotalplan för berörd industri kan komma till stånd? Och är det nu för sent attta sådana initiativ att kunnandet hos personalen vid ASJ i LinköpingtUlvaratas? Jag har mig bekant att framställningar har gjorts frånkommunen i tUl såväl ASEA som AMS, Hur bedömer herr statsrådetmöjligheterna för att nu i sista stund åstadkomma en för personalen i Linköpinggynnsam lösning? När det gäUer tUlvaratagandet av denobestridliga sakkunskap och kunnighet som finns pä detta område, bl, a, iLinköping, utgår jag från som självklart att man på ASEA genom vad som skettkommer att vara mycket mån om atl ta till vara denna kunnighet och sakkunskap.Det skuUe förvåna mig mycket om så inte voie fallet. Därför tror jag inte attvi skaU behöva vara oroliga för att något av det kunnande som förvärvats därunder årens lopp så att säga får ligga outnyttjat därför attägandeförhållandena nu har ändrats. På den andra frågan, om SJ:s planer och planering, är detvärt att observera att SJ har ekonomiska planer i vilka man successivt byggerin sitt vagnbehov under . Det är riktigt som herrLöfgren sade, att man anslår medel eUer rättare sagt att vibegränsar oss tUl att anslå medel i sänder men det hindrar inteatt det är av oerhört stort värde att SJ har dessa planer liggande färdiga. Medutgångspunkt i dem kan man på SJ bilda sig en ganska klar uppfattning om hurstora beställningar man tror sig kunna lägga ut inom ramen för det anslag somman i stort kan räkna med att få från som kommer. Det är också obestridligt att vi ibland mycket snabbilägger ul beställningar för att trygga sysselsättningen på en ort. där Verkstad, Och visst måste man kunna göra det också. När detnu är så och det har jag sagt i mitt svar - att vi glädjande nog tiUverkarbra järnvägsmateriel här i , så är det ju bara riktigt att ocksä sådanabestäUningar kan läggas ut inom landet, när vi måste göra det isysselsättningsskapande syfte, även med den risken att man somlångtidsplanerare kan tycka att vi i någon mån rycker i den långsiktiga planen.Men det ligger i vår industriella verksamhets natur både den statligas ochden privatas att sådant kan inträffa. Jag kan av naturliga skäl inte gå in i en sakdiskussionnär det gäller sista fråga, som direkt rördepersonalförhållandena i . Jag kan bara uttrycka den bestämda förhoppningenatt det nya ägandeförhåUandet även i den delen skall innebära att de anstäUdainte skall behöva känna någon speciell oro. Det må väl vara en gemensamuppfattning hos oss att personalfrågorna så långt det är möjligt, där som påandra håU, bör lösas på ett för de anställda rimligt och riktigt sätt. Jag skulle ivrigt önska att jag kunde vara så lugn somherr kommunikationsministern och se så enkelt på frågans lösning som han. Ang. fortsatt teknisk utveckling och tillverkning avsvensk Järnvägsmateriel Ang. fortsatt teknisk utveckling och tillverkning avsvensk Järnvägsmateriel Kommunikationsministern säger att den omständigheten attföretaget i bytt ägare inte bör innebära att man skingrarsakkunskapen; han är övertygad om att företaget också i fortsättningen kommeratt tillvarata den sakkunskap som finns i , Om jag är rätt underrättaderbjuder ASEA ett par tre personer att flytta från tUl iÖrnsköldsvik, Övrig personal har man välvilligt sagt sig vilja försöka beredasysselsättning inom andra områden av ASEA:s tUlverkning, i , ,, osv. Men inte kommer dessa vana järnvägsvagnsbyggare attflytta tUl i , Och i och med detta försvinner den sistaresten av sakkunskapen när det gäUer tillverkning av svensk järnvägsmateriel,speciellt av högklassiga järnvägsvagnar som personvagnar. Jag är allvarligtbekymrad för detta. Det är självklart att ett företag av ASEA:s kapacitet kanlägga ned pengar på att utbUda ny personal hos för detta ändamål. Jagvet mycket väl att man där bygger spårvagnar. Men man har ingen erfarenhet avden typ av järnvägsvagnar som det här är fråga om. Därför tror jag att det hadevarit värdefullt om herr kommunikationsministern hade tagit mer allvarligt påförslaget alt få tiU stånd en långtidsplan för att säkra tUlverkningen och gesysselsättning åt den personal som finns i . Jag vill gärna erkänna att jag tidigare tyckte det sågmörkare ut, därför att det då föreföll som om man riskerade att helt gå misteom möjligheterna att tillverka järnvägsvagnar i . Men det är inte heltklart att vi får bibehålla denna möjlighet, även om nu formelltövertagit tUlverkningen av järnvägsvagnar. Ponera att och missarnästa stora beställning av tunnelbanevagnar! Tror herr kommunikationsministernatt ASEA och sedan, efter ett totalt bortfaU avjärnvägsvagnstUlverkningen, skuUe vara beredda att åter ta upp tillverkningenav sådana vagnar? Jag befarar att vi i så fall får räkna med att , somtidigare varit mycket framstående när det gäller byggandet av järnvägsmateriel,måste vända sig tUl utlandet och köpa sina järnvägsvagnar. Jag vet tiUräckligtmycket om hur SJ ser på kvaliteten pä de vagnar man tidigare fått när man väntsig till utlandet för att kunna säga att jag tror att SJ gärna skuUe önska attvi hade kvar resurser i för att tUlverka järnvägsmateriel. Omregeringen hade utnyttjat denna chans att göra en totalbedömning av SJ:s, SL:soch andras behov av järnvägsmateriel och atl göra upp planer för tillverkningenpå lång sikt, så hade man kunnat bibehålla en visserligen nedbantad men dockvärdefuU kapacitet för tUlverkning av sådan materiel i . Jag nödgas aUtså säga att jag tycker attkommunikationsministern tar något för lätt på dessa saker, även om man på dettaområde kan ha stor tilltro till ASEA såsom storföretag. Vad beträffar frågan om en långsiktig plan för vagnbehovettror jag inte att kommunikationsministern har sett någon uppgift om att SJbehöver personvagnar under de närmaste tre fyra åren, men jag har påpekat attdet hade funnits en chans för SJ att skapa nya inkomster om man hademoderniserat sin vagnpark genom atl anskaffa vissa speciella vagntyper.Jag tänker speeieUt på den typ av sovvagnar som SJ skulle behöva för att kunnaerbjuda enskild sovkupé till någorlunda vettiga priser. Det bör inte vara såatt man, såsom nu är faUet, skaU behöva betala ett tillägg på pernatt utöver första klass biljett och sovplatsavgift bara för att få ligga ensami kupén. Därmed avhänder sig SJ betydande inkomster i konkurrensen med flyget.Detta bhr särskilt märkbart när flygfältet i flyttar från BuUtofta tUlSturup och trafiken kommer att gå på . Jag har vid flera tiUfällenpåpekat detta, men ingen har lyssnat på mig. Om man såg allvarligt på delta ochtog med bara en sådan detalj i långtidsplanerna, hade det funnits möjligheteratt sysselsätta folk och få nytta av det. Ang. fortsatt teknisk utveckling och tillverkning avsvensk järnvägsmateriel Jag är något förbryllad över hert Löfgrensargumentering, och jag blir mer och mer osäker på vart han egentligen villkomma med denna diskussion. Men innan jag går in pä den saken vill jag gärna hasagt att de svenska järnvägsvagnarnas standard - bortsett från att vi ännu intehar sovvagnar av den typ som talade om förtjänar ett mycket högtbetyg även vid en internationell jämförelse; det gäller både personvagnar ochgodsvagnar. Såvitt jag förstår ligger SJ på detta område mycket långt framme,och det pågår ständigt och jämt renoveringar av gamla vagnar vidSJ-verkstäderna för att dessa skall bU så moderna som möjligt. Men för atl återgå lUl huvudfrågan tycks anseatt det grundläggande felet är att denna affärstransaktion mellan ASJ och ASEAhar företagits. säger nu att denna transaktion, med en annan planeringfrån SJ;s och statsmakternas sida, antagligen inte hade behövt komma tUl stånd- vi skulle då ha haft kvar kunnandet och allt annat i och någonstörre förändring skuUe inte ha behövt ske. Det är knappast rimligt att föra diskussionen från deutgångspunkterna. Fusioner av denna typ kan man ha olika mening om, men idetta fall är del helt klart även bekräftade det nu - att vi pågrund av denna transaktion får behålla vagntillverkningen inom landet. Sedan måman tycka bra eller Ula om att det blir vissa personalomflyttningar. Jag ärlitet överraskad över att del sägs alt slutprodukten skulle bli atl vi inte kanta vara på det kunnande som det här har talats om. Jag känner inte tiU vUkapersonalomflyttningar man vidtagit eller ämnar vidta. Men det skulle ju varaförvånande, om inte ASEA om man nu menar allvar med del här köpet och medinkopplingen av i det hela, och det gör man naturligtvis har tänkt sig atl man skulle kunna fortsätta atl hålla den kvalitet påtUlverkningen som ASJ har presterat. Del vore ju ur ASEA:s synpunktmindre lyckat, om man skulle från det hållet i den fortsatta produktionen kommamed en sämre järnvägsmateriel än vad ASJ har kunnat prestera. Det ärnaturligtvis inte alls så, utan självfallet kommer man med aU tUlgängligsakkunskap och med aUa de resurser som man kan sätta in atl försöka fortsättaatt framstäUa järnvägsmateriel av samma och kanske ännu bättre kvalitet än vadman har fått fram, beroende på de tekniska framsteg som förmed sig på det här området. Ang. fortsatt teknisk utveckling och tillverkning avsvensk Järnvägsmateriel Jag är alltså mot bakgrund av att jag känner tUl herrLöfgrens kunskaper på det här området litet överraskad över den pessimism somherr utstrålar. Vi kan som sagt ha olika meningar om att människormåste förflyttas mellan arbetsplatser, men i den grundläggande frågan att vihär får behålla denna tillverkning, att det kommer att uppstå ett kontinuerligtbehov av järnvägsmateriel i vårt land UtveckUngen och trafikutveckUngen visarpå det tycker jag atl det vore synd om den här diskussionen skulle på någotvis mynna ut i att man skuUe se mer pessimistiskt på totalutvecklingen på delhär området nu efter vad som har skett än vad man har haft anledning att göratidigare. Jag tror tvärtom att även med de omstäUningssvårigheter som alltidföljer i sådana här sammanhang kommer svensk järnvägsmaterielindustri säkertatt fortsätta att utvecklas på ett sätt som vi har aU anledning att vara bådestolta över och tUlfredsstäUda med. HerrLÖFGREN (fp): För att det inte skaU råda någon som helst oklarhet mellanmig och kommunikationsministern vill jag först och främst fastslå att jag ärhelt medveten om atl vad som har tillverkats här i i fräga omjärnvägsmateriel står på toppen internationellt sett. Man behöver inte skämmasför vad som har gjorts här. Kommunikationsministern tycks tro att vad jag är ledsenöver skulle vara att den här transaktionen har skett, att ASEA genom Hägglundshar köpt ASJ, Det är inte så. Tvärtom finns det, som jag ser det, anledning attvara glad över det, eftersom det därigenom faktiskt finns en viss möjlighet allsäkra tillverkningen av järnvägsvagnar i , Men vad jag är något mindreglad över är att herr kommunikationsministern inte inser att det är heltnödvändigt att göra en sådan längtidsplan för en framtida tUlverkning avruUande materiel som jag har föreslagit, vare sig det hade kunnat ske genom attASJ funnits kvar eUer genom att övertar ASJ eller andra tUlverkareskulle ha haft intresse att göra det här i , Ingen tillverkare kannämhgen håUa tUlverkningen i gång, om del inte finns etl jämnt behov avmateriel. Antingen är det så, som det var , attåtminstone tre myckel effektiva verkstäder var sysselsatta med att göra såmycket vagnar åt SJ att ibland två å tre nybyggda järnvägsvagnar gick ul pervecka och man utnyttjade en kapacitet som var långt över den kapacitet som vibehöver i , Eller är det så atl, när denna kapacitet hade fyllts, allabeställningar försvinner och verkstäderna ingenting får att göra. Vad berordetta på? Ja, jag vet mycket väl att en bidragande orsak har varit att manfattade ett beslut att alla trävagnar skulle bort på grund av de risker itrafiken som Irävagnar innebar och så skulle man sätta in stålvagnar i så stor utsträckningsom möjligt och snabbt. Därigenom kom det att bU en topp av beställningar avjärnvägsmateriel. Vidare har man lagt ner en hel del järnvägslinjer och dettahar gjort att det uppkommit en situation helt motsatt den förra: man fåringenting i bestäUningar och då uppstår problem. Resultatet blev att Kockumslade ned sin verkstad, ASJ i har lagt ned sin tUlverkning avjärnvägsvagnar, Verkstad har sedan måst lägga ned sin och var det dåden sista. nämna allade andra som också har sysslat med järnvägsvagnstUlverkning, Jag hade hoppatsatt vi genom en sådan långsiktig plan skuUe kunna undvika att storabeställningar av tunnelbanevagnar kommer , att också stora beställningarav förortsbanevagnar kommer stötvis och Ukaså Stora beställningar av vagnar förSJ, Genom regeringens ingripande skulle en samplanering av beställningarnakunna ordnas för att få tiUverknings-kapaciteten krympt så att den passar försvenskt behov. Detta skuUe innebära en garanti för att man inom landet kanfortsätta att bygga järnvägsvagnar. Jag tror inte att man inom ledningen förASEA är så oklok att man upprätthåller kunnande och kapacitet om det intekommer några beställningar, utan då kommer man naturligtvis att ägna sig åtnågonting annat. Jag hoppas att jag nu har uttryckt mig tillräckligt klart,så att det inte råder något som helst missförstånd beträffande avsikten med mininterpeUation, Jag trodde att jag tillräckligt tydligt hade redogjort för minasynpunkter för herr kommunikationsministern, både innan jag framstäUdeinterpellationen och i samband med denna debatt. Många skuUe varakommunikationsministern tacksamma om en sådan långtidsplan utarbetades genomregeringens ingripande, eftersom man inte enbart genom SJ:s långtidsplaneringuppnår någon samordning med de övriga intressenterna pä detta område. Ang. uppsättande av vägmärken med upplysning om hotelloch restaurang Vad beträffar det senaste som har jag ingen anledning att ha någon annan uppfattning än han. Inom ramenför de svårigheter som vi väl ändå kan vara överens om kan uppstå från tid tillannan, på grund av omständigheter över vilka vi kanske inte kan råda, delar jaghelt uppfattning, att det finns behov av en långsiktig planeringför bestäUningar av denna art. Det är alldeles självklart från både tUlverkarensoch avnämarens synpunkt att det bör finnas en sådan långsiktig plan. Jag har tidigare nämnt att SJ arbetar med sådana planermen att det kan inträffa tillfällen när man måste frångå dessa, men omprincipen, dvs, behovet av en sådan plan, är jag helt överens med , Överläggningen var härmed slutad. uppsättande av vägmärken med upplysning om hotell och restaurang Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara i (c) framstäUda interpellation,nr 84, och anförde: i har frågat mig, omjag är beredd att medverka tiU att bestämmelserna för uppsättande av upplysningsmärken,som anger förekomsten av hotell och restaurang, blir mera generösa. har med stöd av 26 § 2 protokoll 1972. Ang. uppsättande av vägmärken med upplysning om hotelloch restaurang vägmärkeskungörelsenutfärdat föreskrifter om ut märk ning av och vägvisning tiU serviceanläggningarav olika slag med vägmärke, I föreskrifterna anges för olika typer avanläggningar de närmare förutsättningarna för alt vägmärke skall få användas, I föreskrifterna anges bl, a, att vägmärken för restaurangoch hotell inte får användas för utmärkning av anläggning inom tättbebyggtområde eUer för vägvisning tUl anläggning inom sådant område. Begreppet tättbebyggt område är inte närmare preciserat iföreskrifterna, 1 stället gäller att vederbörande vägförvaltning i samband medden utredning som ligger tiU grund för beslut skall höratrafiksäkerhetsverket, när det är tveksamt om en hotell- eUer restauranganläggningligger inom tättbebyggt område. Några fastställda normer för bedömningen finnsinte, utan avgörandet träffas efter prövning av varje särskilt fall för sig.Trafiksäkerhetsverket arbetar emellertid med frågan om hur man mera generelltkan ange förutsättningarna för bedömningen av begreppet tättbebyggt område iförevarande sammanhang. I trafiksäkerhetsverkets föreskrifter finns vissa krav påanläggningens standard för att vägmärke skall få användas. Med avseende på hoteUstandard m. m. föreskrivs bl. a. atlanläggningen skall kunna tillhandahålla minst 20 bäddar, fördelade påenkel-och dubbelrum, och att även gäster som önskar stanna endast skaUtas emot. För hotell inom de fyra nordligaste länen gäller att endast tiobäddar behöver tillhandahållas. Ett frångående av principen att vägvisning inte får sketill restaurang och hotell inom tättbebyggt område skulle snart få inteönskvärda följder genom att antalet vägmärken både inom och utom sådant områdeskulle öka. Inte minst från Irafiksäkerhelssynpunkt är en sådan konsekvensolycklig. I fråga om standardkraven för hoteUanläggningar vill jagframhålla att dessa är fastlagda efter ingående diskussioner med de svenskahotell- och turistorganisationerna och även med beaktande av de standardkravsom andra europeiska länder ställer på motsvarande anläggningar för attvägvisning skall ske. De principer som trafiksäkerhetsverkets föreskrifterbygger pä är enligt min mening rimligaoch jag finner därför inte anledning atlvidta några åtgärder. HerrBÖRJESSON i (c): Jag ber alt till statsrådet.och chefen förkommunikationsdepartementet få framföra ett tack för svaret på mininterpellation. Tyvärr framgår av det lämnade svaret alt någon omprövning avbestämmelserna både så att belägenheten inom tättbebyggt område blir av mindrebetydelse och att kravet på visst antal bäddar minskas inte är atl förväntanär det gäller anvisningsskyltar med symbol för hotell och restaurang. Kommunikationsminister gör gällande att etlfrångående av principen att vägvisning inte får ske till restaurang och hotellinom tättbebyggt område snart skuUe få icke önskvärda följder genom att antaletvägmärken både inom och utom sådant område skulle öka. skullefrån trafiksäkerhetssynpunkt få olyckUga konsekvenser. Jag är medveten om alt det från trafiksäkerhetssynpunktinle är önskvärt med en aUtför rikhg flora av skyltar, som inte har med självatrafiken atl göra. Men det är önskvärt alt den vägfarande allmänlrafikan-tenfår upplysning om alt del i del samhäUe han passerar förbi finns ett hotell ochen restaurang, och denna service har den vägfarande allmänheten rätt att kräva. Enligt statens trafiksäkerhelsverks bestämmelser angåendeutmärkning av vissa serviceanordningar framgår som kommunikationsministernredogjorde för att vissa krav på standard och belägenhet hos anläggningarnamåsle vara tillgodosedda för att skyltar skall fä sättas upp, I fråga om skyltsom anger hotell och restaurang förskrivs att anläggningen är belägen utanförtättbebyggt område. Detta torde innebära att hotell och restaurang i orter medmer än 200 invånare jag är medveten om all jag är osäker i fråga om huruvidasiffran 200 motsvarar det gängse begreppet för tättbebyggt område - inte fårange sin existens genom särskUd skyltning. Statsrådet säger i sitt svar, att begreppettättbebyggt område inte är närmare preciserat i föreskrifterna; i stället gäUeratt vederbörande vägförvaltning i samband med en utredning, som Ugger tillgrund för beslut, skall höra trafiksäkerhetsverket när det rådertveksamhet om huruvida ett hotell eller en reslauranganläggning ligger inom elttättbebyggt område. Några fastställda normer för bedömningen finns inle, utanavgörandet träffas efter prövning av varje särskUt fall. Här föreliggertydligen möjligheter tUl ell dispensförfarande innebärande en prövning frånfall tiU fall. ser jag i svaret att trafiksäkerhetsverket arbetar medfrågan, om det skall gå att generellt ange förutsättningarna för en bedömningav begreppet tättbebyggt område i förevarande sammanhang.