prot · FV0991 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag ber att få yrka bifaU tih dereservationer vid försvarsutskottets betänkande nr 17 som bär iGäddvik och mitt namn. Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. I detta anförande instämde herrar , Nisser ochStrindberg samt fröken (samtliga m). Jag har inte för avsikt att blanda mig i demera tekniska sidorna av den här diskussionen mellan talesmän för reservanteroch utskollsiiiajoritet. Jag är medveten om att försvarsministern om inteomedelbart så strax efter mig kommer alt utveckla sin syn på dessa frågor. Istället vill jag med utgångspunkt i försvarsutredningens betänkande framföranågra principiella synpunkter på försvarsfrågan i del aktuella läget. Vi kan väl alla konstatera att det förts en engageraddebatt om försvaret . Av allt att döma kan den bli livligockså även om den börjat i lugnaste laget. Del är naturligt och i höggrad tillfredsställande att vi kan föra en fri och helst meningsfylld ochsaklig debatt i en så betydelsefull samhällsfråga som denna. Har försvarsutredningeni någon mån kunnat bidraga till det finner jag det mycket glädjande. Visst är del mycket som talar för önskvärdheten av en bredpolitisk uppslutning kring försvarsbesluten. Den skulle, anser jag, kanskeskärpa intrycket av fasthet i politiken och öka dess trovärdighet i omvärlden.En sådan samling bör emellertid enligt min bestämda uppfattning åstadkommas avriksdagen och inte genom uppgörelser i förväg mellan partierna. Den sistnämndaordningen har som bekant prövats i tidigare parlamentariskaförsvarsutredningar, och den var förenad med betydande olägenheter för alt intesäga stora nackdelar. Den skapade misstro och misstänksamhet hos inånga; t. o.m. åtskilliga riksdagsmän kände sig ställda mer eller mindre utanförbeslutsprocessen. De upplevde det ibland nästan som om de blivit manipulerade.Bristfälliga möjligheter till insyn och inflytande över styrningen hämmade enöppen och fri debatt. Jag tycker därför att det är bra att denna ordningövergivits. Ingen skall ha en känsla av att försvarsbesluten fattas överhuvudet på de enskilda riksdagsmännen. Lägel är sådant att förutsättningar borde föreliggaför en bred uppslutning kring regeringens förslag, som huvudsakligen följer densocialdemokratiska majoritetslinjen i försvarsutredningen. Det innebär i stortsett en uppbromsning av kostnadsstegringarna i en situation i som tersig mera avspänd för vårt land och mindre hotfull och riskfylld än någonsinunder de senaste två decennierna. Dess värre tycks inte en så bred uppslutning ligga inomräckhåll . Även om man önskar en bredare samling kan man inte önska den tillvilket pris som helst. Mittenpartierna vUl att planeringen skall utgå från enutgiftsram, som ligger en och en kvarts miljard kronor högre underfemårsperioden än regeringen och utskottsmajoriteten föreslagit. Del betyder250 i ökade utgifter för det militära försvaret.Siffran är, såvitt jag kan se av de önskemål om anskaffningar för framför alltmarinen och flygvapnet som och framfört i sin reservation,dessutom klart i underkant. Utfallet kommer med största sannolikhetom man skulle följa reservanternas förslag att bli betydligt högre; jag förstårinte hur alla de prylar som man önskar skaffa skall få rum inom den angivnaramen. nöjer sig inte med delta utan yrkar på enökning som är nära dubbelt så stor som den mittenpartierna föreslagit. Härspårar man inte mycket av den oro för stigande statsutgifter som moderaternaannars begagnar snart sagt vae tillfälle att ge uttryck åt. Vi har ett försvar som är starkt. Jag tror allaerkänner det. Några har gjort det också i den här debatten, dock inte herrVirgin. Överbefälhavaren har understrukit det vid mer än ett tUIfälle. Men detvore anmärkningsvärt om vi inte hade ett starkt försvar i betraktande av depengar och de resurser som avdelats för försvarsändamål. Vid skiftet, herr talman, mellan 1940- och 1950-talenuppgick kostnaderna för det militära försvaret till något över 2 000 miljonerkronor i dagens penningvärde. En organisatorisk personalupprustning hade ägt mmredan dessförinnan under och efter kriget. Trots vissa materiella brister varvårt försvar inte dåligt ingång. stannar utgifterna intevid något . De är cirka så höga, och vihar jag understryker det - också ett starkt försvar. Det vore egendomligtannars. Vi har skickliga människor i spetsen för krigsmakten, ochmilitärledningen har sannerligen inte släpat efter när det gällt att finna god användningför de pengar som statsmakterna har anslagit. Vårt land ligger också, sompåpekats och tidigare, som fyra i världen om man ser på vad som betalasper invånare i försvarsutgifter. Men vi har också, och alla är medvetna om det, upplevt enutveckling med starka kostnadsstegringar när det gäller både personal ochmaterial. I själva verket kan man visa på vissa vapensystem, därkostnadsstegringen uppgår till fem eller sex gånger så myckel som motsvarandevapensystem kostade tidigare. Det i sin tur sammanhänger naturligtvis med attkvaliteten höjts. Att man därför skaffar färre enheter av ett dyrbarare ochtekniskt mera avancerat vapensystem än av ett enklare får väl betraktas somganska naturligt och inte tas som utgångspunkt för att karakterisera detta somen nedrustning. Den operativa styrkan har kanske t. o. m. blivit större. Även andra länder brottas med motsvarande problem och harförsökt lösa dem precis på samma sätt som vi har gjort och som jagtror att vi får göra även i fortsättningen. Vi inser emellertid att vi inte kanhänga med i denna utveckling hur länge som helst. Mot bakgrunden härav anser majoriteten iförsvarsutredningen - och det är den första orsaken - att vi i fortsättningenbör kunna begränsa kostnaderna för vårt militära försvar. Försvarsutredningenmenar att man bör fästa stort avseende vid de löftesrika tecken på avspänningsom framträtt globalt och framför allt i - avspänning mellan öst ochväst. I den bipolära värld som vi för åtskillig tid framöver säkert kommer attleva i ter sig krig i vår omgivning mer avlägset än någonsin under de senaste20 åren. Tekniken för supermakternas samlevnad utan öppen konfliktär inte fulländad, men den förbättras steg för steg. Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. nedrustningär svårframkomlig jag erkänner gärna det - men strävandena att nå ettresultat borde uppfattas som genuina och aUvarligt menade. I egetlättförståeligt intresse stöds dessa strävanden av alla länder i oavsettregim. Vad har hänt sedan försvarsutredningen gjorde sinabedömningar? Har läget förändrats till det sämre? Nej, avtalet mellan Sovjetoch är i hamn. Överenskommelser har träffats mellanFörbundsrepubliken och DDR beträffande Beriin, och SALT-förhandlingarna harresulterat i en första uppgörelse, låt vara att den kanske främst har enprincipiell innebörd. Men trots situationen i MeUanöstern och oavsettVietnamkriget betecknar såväl partiordföranden som den amerikanskepresidenten detta som ett första verkligt steg mot en ökad förståelse ochett ökat samarbete mellan supermakterna. Erkänner man att kriget vilar på attde två supermakterna försöker undvika konfrontation, måste man också kunna dravissa konsekvenser i den svenska försvarsplaneringen härav. Detta läge ger ossi varje fall en chans att begränsa försvarskostnaderna, och jag tror att vi görklokt i att gripa denna chans. Det skulle te sig egendomligt om skuUebli ett av de få länder, kanske det enda land, som inte drog konsekvenserna avden situation som vi nu framöver befinner oss i. Oppositionen säger att vi genom denna begränsning avskäross en del av handlingsfriheten. Ja, kanske det, men vi bör ändå komma ihåg attdet inte är fråga om en avrustning eller om kraftiga nedrustningsåtgärder utanendast om en måttfull begränsning av utgifterna. Skulle utvecklingen ta envändning på nytt mot det sämre, kan medelsanvisningen ökas. "Ja,"säger reservanterna, "men det tar ju alltid tid" - jag tror att herrEnskog särskilt starkt underströk detta "att få effekt, kanske tio åreller mer." Det må vara att man inte snabbt ökar försvarets styrka detvet jag också men all vår erfarenhet visar väl ändå att det är betydligtsvårare och tar att åstadkomma en begränsning än att öka ambitionernaoch upprusta. Jag instämmer med dem som har påpekat i den här debattenatt de svenska medborgarna har visat sig vara beredda att ta på sig de offersom vårt försvar kräver. Men den här viljan att göra uppoffringar för försvaretskulle avta, om vi inte anpassar våra ansträngningar efter de förändringar somläget undergår. Det svenska folket får inte leva i föreställningen om ochkänslan av att vad som händer utanför våra gränser inte rubbar inriktningeneller omfattningen av våra försvarsansträngningar. De får inte leva medföreställningen att vi får stigande försvarskostnader vad som än händer. Våraansträngningar och ambitioner får anpassas tiU läget utanför våra gränser. Manhar ofta sagt att vad vi betalar för vårt försvar är att jämställa med enförsäkringspremie som man erlägger, och den liknelsen är kanske inte så dum.Men försäkringspremierna räknas ju och fastställs i förhållande tiU enbedömning av riskerna, och ingen i denna kammare kan väl ändå förneka att vadsom har understrukits i dagens läge är en klar utveckling mot mindre risker fören konfrontation mellan supermakterna. Det är avgörande också för våramöjligheter att också framgent få leva i fred, och de risker som vi kanutsättas för har minskat högst betydligt. Då bör man också kunna begränsakostnadsstegringarna I själva verket är det ganska blygsamma begränsningar som härföreslås. Att organisationen kan komma att begränsas mera än vad som svarar motminskningarna i ökningstakten sammanhänger ju, som försvarsministern säkertkommer att utveckla, med övergången till nyare och mer teknisk och kostsammateriel. Jag ger gärna, och därmed skall jag sluta,rätt i hans uppfattning att vi bör fästa avseende vid vad som händerutanför vårt land när vi fastlägger riktlinjerna för försvarsplaneringen. HerrWedén menade, och därvidlag kan jag däremot inte följa honom, att riskerna jutrots allt inte har undanröjts. Jag tror det var som i detsammanhanget, med hänvisning tUl försvarsutredningens betänkande, talade omnorra flanken och dess betydelse, men den norra flanken är intressant attresonera om det ögonblick man står inför ett hot eller inför en betydande riskför ett krigsutbrott eller en konfrontation. Annars blir inte den norra flankenav något särskilt intresse. Vi står ju förresten inte obeväpnade i norra delenav . Än mindre kan jag följa i hans resonemang när hanpolemiserar mot den prioritet som utredningens majoritet velat ge uthålligheten,delvis på bekostnad av möjligheterna tUl kraftinsatser vid en invasion. Det ärklart att man så långt det är stridsekonomiskt möjligt det säger ocksåutredningsmajoriteten, och det betonas i propositionen skall försöka mötafienden så långt utanför vårt lands gränser som det går. Men det är en sak. Enannan sak är att uthålligheten i själva verket är mera avhållande för fiendenän styrkan i awärjningsögonblicket. Man får ju fråga sig: Vad är fiendensavsikt med ett eventuellt anfall mot , vad vUl den som angriper uppnåhärmed? Landet självt har ju inget egenvärde den meningen har med om att skriva under i utredningen. Däremot kan vårt land i vissasammanhang och under vissa förutsättningar - när vi står inför ett krig eller närett krig redan utbrutit mellan supermakterna ha värde som genomgångsområde.Då gäller det inte bara för angriparen att få en stödjepunkt här i landet ochhålla den utan då gäller det att gå vidare, och det är där som uthållighetenoch ett försvar på djupet har sin stora betydelse. Det är denna uthålliglietsom utredningens majoritet i vissa sammanhang i någon mån velat ge företrädeframför initialstyrkan. Försvarets fortsatta inriktning m. m. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Herrtredje vice talmannen () kort genmäle: Herr talman! moderata samlingspartiet för att inte hysa oro för de stigandestatsutgifterna. Jo då, , vi känner en betydande oro för de stigandestatsutgifterna. Men vi förbehåller oss rätten att göra andra avvägningar inomutgiftssektorn än socialdemokraterna vill göra. Sammanlagt är vi ändå bramycket sparsammare. Vidare säger att kostnadsstegringarna påförsvarets område varit så våldsamma att det inte längre går att fortsätta påden linjen. Verkligheten är inte riktigt sådan. För sedan publiceradeStockholms internationella fredsforskningsinstitut en översikt över för- Försvarets fortsatta inriktning m. m. svarskostnadernasutveckling i fast penningvärde, och den visar att vi i mellan 1965 och1971 har minskat våra försvarsutgifter, medan praktiskt taget alla andra länderökat sina: , . Det är mot den bakgrundensom vi känner oss skyldiga att bättre söka tillgodose svenska folkets krav påyttre trygghet. sade också att han inte viUe gå in på någratekniska detaljer i försvarsbeslutet och det är naturligtvis hans sak. ordförande bör väl ändå kunna avkrävas besked på en punkt.När försvarsutredningen lade fram sitt betänkande rekommenderade densocialdemokratiska majoriteten en anslagsnivå som man förklarade var väl avvägdi förhåUande tiU behovet av försvarsresurser. Sedermera har det visat sig attdet uppstått pris-och lönestegringar de var inte kända närförsvarsutredningen lade fram sitt förslag förperioden. I propositionen har inte någon kompensation för detta föreslagits;propositionens förslag ligger aUtså långt under försvarsutredningens förslag.Jag vUl nu fråga: Kommer försvarsutredningens socialdemokratiska ledamöter medherr i spetsen att stödja propositionen? I så fall, hur motiverar man nu kan acceptera en helt annan och mycket lägre nivå?För det var väl inte så att försvarsutredningen bara bestämde sig för enkostnadsram och lät konsekvenserna bli vUka de vUle? Så lätt kan välutredningen ändå inte ha tagit på sin uppgift! () kort genmäle: sade i inledningen till sittanförande att han tyckte att den gamla metoden för försvarsuppgörelser i mereller mindre slutna rum inte var bra. Jag skall gärna säga att jag i mycketstor utsträckning delar hans uppfattning på den punkten. Det var bl. a. av denanledningen som jag i remissdebatten frågade försvarsministern, som då fördesamma resonemang på denna punkt som gör , om det verkligen var såalt de socialdemokratiska ledamöterna i försvarsutskottet skuUe ha ett öppetmandat att inleda allvarligt menade överläggningar. På det svaradeförsvarsministern att han inte viUe göra någon utfästelse alls. Förloppet harsedan utvisat att de socialdemokratiska ledamöterna i utskottet inte haft någramöjligheter att driva allvarligt menade överläggningar. gjorde ett par observationer i samband medSALT-avtalet. Det är klart att det är ett framsteg. Men det kan möjligenintressera några av kammarens ledamöter att veta att den nivå som man nuförsöker frysa i fråga om de strategiska kärnvapnen ligger ungefär dubbelt såhögt, om man slår ihop de sovjetiska och amerikanska resurserna, som den gjordenär förhandlingarna inleddes. har redan effektivt talat om för herrLange hur det förhåller sig med mstningsläget i vår omvärld, inte minst iSovjetunionen och en del andra öststater; jag behöver inte tiUägga någonting påden punkten. En försäkringspremies storlek sammanhänger naturligtvismed bedömningen av riskerna. I hela mitt första anförande försökte jag förklaravarför jag anser att regeringen, försvarsutredningens majoritet ochförsvarsutskottets majoritet i synnerhet i betraktande av de 1 000 miljö- nerna varberedd att ta alltför stora risker. Premien blir för låg för att täcka derisker man säger sig vilja täcka. förde ett resonemang om uthållighetoch initialstyrka. Jag vill inte tjata om det här för mycket, men faktiskt inget allvarligt försök alls att bemöta argumentationen i mittförsta anförande. Han sade bara att det är klart att fienden vUl komma igenomhela landet. Det är inte alls klart, . När det gällerÖstersjöulloppen räcker det med mindre, och detsamma gäller Kalotten. Det ärdärför awärjningsfrågan kommer i förgrunden. Försv"'ets fortsatta inriki,.ing m. m. () kort genmäle; Rustningsutgifterna har båda de föregåendetalarna tagit upp. Men det är ett faktum att rustningskostnaderna flackat ut -det gäller också stormakterna. Det kan väl inte bestridas. Och om man går tillde två är det ett faktum som kan sifferbeläggas. Går man litetlängre tUlbaka skall man finna stegringar, men dessa stegringar avserstrategiska vapen, . Det är glädjande att man även på det områdetgenom SALT-förhandlingarna försöker åstadkomma en broms påkostnadsutvecklingen. ställde en direkt fråga till mig beträffandeden nivå, som han uttryckte det, som utredningens majoritet föreslagit. Det varaldrig en nivå, . Vi hade icke uppgiften att gemensamt med de andraparlamentariska ledamöterna i försvarsutredningen försöka åstadkomma någotslags uppgörelse. Därtill kom att vi inte hade ett sådant material att det varmöjligt för oss att i siffror bestämt och preciserat ange vad kostnaderna förde förslag som framlades skulle uppgå tUl. Som en Ulustration till derekommendationer som de socialdemokratiska ledamöterna samlades kring angav vien ganska vid ram inom vUken vi trodde och ansåg att försvarskostnaderna bordeligga. Jag anser inte att något sådant har inträffat som rubbar våra slutsatseroch våra rekommendationer i det sammanhanget. Det har sagts mig dessutom därkanske jag har fel, och då vill jag gärna bh korrigerad att det lämnatsåtskilliga uppgifter i utskottet pä den här punkten, som jag av naturliga skälinte tagit del av, eftersom jag inte tillhör utskottet, men som litet grandändrats från dag tiU dag. Jag vet inte om vad som senast sagts är sista ordet,men jag hoppas det. Allra sist, herr talman, vill jagbåde till och till ställa frågan: Innebär inte vad somhänt under den senaste månaden att krigsriskerna för vårt vidkommande ter sigmindre hotande än de gjorde t. o. m. när försvarsutredningen slutade sittarbete? Jag kan inte undvika att av vad som händer i världen omkring oss i dagockså dra vissa slutsatser i den här pågående debatten och iställningstagandena tUl försvarskostnaderna för nästa budgetår och framför alltunder den närmaste femårsperioden. () kort genmäle: Med anledning av avslutande frågavill jag bara säga att den har jag besvarat i mitt första anförande. Om herrLange läser det, finner han ett mycket lämpligt svar där. Försvarets fortsatta inriktning m. m. Jag blev åtskilligt förbluffad, när tecknade bildenav utvecklingen i försvarsutredningen på slutet. Vi hade inte i uppdrag altfastställa några exakta ramar, men inte minst själv var intensivtverksam för att ange ett utrymme, en spännviddsnivå, som han karakteriseradesom något över M 3 till någonstans mitt emellan M 2 och M 1. Det står faktiskti utredningens betänkande, och det måste väl ändå ha någon betydelse. Om herrLange sedan har upptäckt, vUket han måste ha gjort, att det han då skrev isjälva verket betyder en nivå, som är 1 miljard lägre, så förbluffar det mig,när han säger att här har ingenting inträffat som kan ändra våraställningstaganden. får ju mycket mindre inom den spännvidd som hani utredningen tänkte sig. Det blir ju 1 miljard mindre, och den miljarden är ganskamycket pengar. Så visst i all väridens dar talades det om olika nivåer iförsvarsutredningen, och nivåerna har verkligheten sedan givit ett annatinnehåll. Det är detta försöker trolla bort, men del går inte. Beträffande SALT-förhandlingarna sade jag alldeles nyssatt de innebär ett framsteg. Men skall kanske inte vara alltför gladöver att här ges en begränsning i fråga om tillväxten av kostnaderna förstrategiska kärnvapen. Inom ramen för den kostnadsnivå de har för sina väldigakrigsapparater, som inte går ner men flackar ut, kan ju de berörda stormakternasatsa mera på de konventionella vapen som vi också satsar på. Herr tredje vice talmannen () kort genmäle; Jag vill först understryka vad sade om försvarsutredningens faktiska angivande av de ramar inom vilka deuppgifter som utredningen tyckte var riktiga skulle kunna fullgöras. De ramarnahar underskridits . Så sade någonting om att uppgifter har lämnatsom ändrade konsekvenser dag för dag inom försvarsutskottet. Det är väl riktigt.Vi har undan för undan fått bevis för att konsekvenserna blev värre och värreallteftersom nya faktorer kom , nu senast den nettoprisindexändring somskedde och som, såsom jag förut antydde, innebär ett par hundramiljoner mindre i utrymme för materielplaneringen. Jag vill också gärna erkänna attöverenskommelsen i skall hälsas med tillfredsställelse, men den gerverkligen inte skäl till någon ändring i den svenska säkerhetspolitiskabedömningen. Dels ligger den inte alls på en nivå som berör oss direkt, delsvet man inte vUka överenskommelser som kan vara förenade med den. Vill man varapessimistisk - och det visar världshistorien att man i regel bör vara tyckerjag att statsbesöket i har vissa likheter med det besök som på sin tidgjordes i av Ribbentrop när han besökte Molotov. Då såldes småstaternasväl och ve på löpande band. () kort genmäle; Den senaste parallellen förstår jaguppriktigt sagt inte. Ribbentrops resa till den gången tolkades -föreställer jag mig av alla som hade någon möjlighet till bedömning som etttecken på att ett krig varnära förestående. Jag ser inte någon likhet mellan den situationen och den somvi upplevt när vi fått upplysningar om sammanträffandet mellan ochBresjnev. Jag är den förste att säga att man inte skaU dra alltför långtgåendekonsekvenser av det. Men en sak är väl uppenbar, nämligen att det har fört detvå supermakterna närmare varandra, och vad som hänt nu och under flera årdessförinnan har väl inneburit att de ännu bättre behärskar tekniken attundvika en konfrontation. Detta har fört dem närmare varandra när vi alltjämthar en oroshärd i MeUanöstern, och det har fört dem närmare varandra närtragedin i och krig där pågår för fullt. Det är en sak som jaginte kan låta bli att dra konsekvenser av för vårt land, och det tycker jag attandra också borde kunna inregistrera. Det är faktiskt världspolitiska händelser som vi upplevtmed både Moskvamötet och det avtal mellan öst och väst som varit denfrämste initiativtagaren till. Låt oss inte bortse från det! Vad kostnaderna beträffar visste vi ju rätt välkostnadssituationen i utgångsläget. Vad som sedan följer vet ingen säkert. Dekostnader man räknar fram skuUe jag vilja granska mycket noga innan jag ärvUlig att skriva under att vi kommer att underkompensera det mUitära försvaretmed kanske . Omherr har den uppfattningen, förstår jag inte varför hans egnakostnadsberäkningar i den mån han vidhåller sitt förslag om militära stmkturerstannar vid ett så lågt belopp som 1 1/4 miljard på en femårsperiod. Har herrWedén gått ner sedan vi satt tUlsammans i utredningen eller är det som ståri reservationen oförändrat i förhållande tiU den tidpunkten? Försvarets fortsatta inriktning m. m. 1 den senaste debatten i försvarsfrågan här iriksdagen det var förklarade jag varför regeringeninte hade tagit initiativ till överläggningar i försvarsfrågan. Jag pekade pådet som 'n nu förklarar sig vara enig med om, nämligen attdet rådde en sådan misstro hos allmänheten och att detta fått hela debattenunder att spåra ur. Men jag sade att jag hoppades att manunder riksdagsbehandlingen skulle kunna komma fram tUl enighet i störstamöjliga utsträckning. När man hör den här debatten, och framför allt när manläser reservationerna till utskottsbetänkandet, kan man tycka att vi i stäUetför ökad enighet har fått ökad splittring. Men jag tror att det är en felsyn. I huvudfrågorna råder överensstämmelse i uppfattningarnamellan partierna, först och främst - det framgår av den debatt som har förtshittUls - om den säkerhetspohtiska bedömning som ligger bakom detförsvarsbeslut som vi skall fatta. Vi är också eniga om att vi måste ha ettstarkt försvar som stöd för vår neutralitetspolitik. Det råder enighet, vilketär väsentligt, om att den aUmänna värnplikten fortfarande skall utgöra grundenför det svenska försvaret.