prot · FV09123 · 1972-12-31 00:00:00 — 1 bilaga tillstatsverkspropositionen sägs det t. ex. att dagens verklighet förmajoriteten av de fattiga folken bekräftar och understryker principerna om attvi måste verka för demokratisk samhällsutveckling och för en verklig nationelloavhängighet. Politiskt oberoende och frihet från inblandning från rika länderssida återstår ännu att uppnå för många. Denna frigörelseprocess måste följas avökat ekonomiskt oberoende, och det är naturligt att utformar sinu-landspolitik som ett stöd för denna utveckling. Med min fråga åsyftar jag attvi också konkret fullföljer detta i den uppkomna konfliktsituationen. Ang. importen av chilensk koppar Enigheten mellan mig och att utveckla sig. De åtgärder som man överväger att vidta måste varapraktiskt genomförbara, men de måste också vara effektiva för de syften som detland vi vUl hjälpa har ställt upp. Vi fann just att denna åtgärd inte skulleuppfylla det kravet. Överläggningen var härmed slutad. Ang. de rättspsykiatriska undersökningarna § 19 Ang.de rättspsykiatriska undersökningarna Herr justitieministern erhöUordet för att besvara () den 11 aprU framstäUdainterpellation, nr 111, och anförde: har frågat mig vilka åtgärderjag ämnar vidta för att förbättra förhåUandena inom det rättspsykiatriskaundersökningsväsendet. avgav den av tillsattaarbetsgruppen för rationalisering av de rättspsykiatriska undersökningarna sittbetänkande, vari bl. a. upptogs de olika förslag, som omnämneri sin interpellation. Enligt arbetsgruppens uppfattning skulle man vid ettgenomförande av förslagen kunna räkna med att bl. a. väntetiderna vid derättspsykiatiiska undersökningarna nedbringas. Arbetsgruppens förslag har i vissa väsentliga delargenomförts. Sålunda har under viren 1971 sakkunniga tillkallats för att göra enöversyn av lagstiftningen om psykiskt avvikande lagöverträdare och därmedsammanhängande frågor. Förslagen om detaljerade anvisningar beträffanderationalisering av undersökningsarbetet och förkortning av de rättspsykiatriskautlåtandena har bearbetats i , och styrelsen har utarbetatciikulär dels om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål, dels angående deadministrativa rutinerna vid rättspsykiatriska kliniker och stationer.Cirkulären utsändes . Arbetsgruppen föreslog vidare vissa åtgärder för attunderlätta rekryteringen av rättspsykiatrer. En viktig fråga i detta sammanhanggäller meritvärdet för läkare vid fiänstgöring i rättspsykiatriskt arbete.Denna fråga har anhängiggjorts i vidareutbildning men ärännu inte avgjord. Genom de statliga läkaravtalen ärläkartjänsterna inom det rättspsykiatriska undersökningsväsendet numeraarbetstidsreglerade och i lönehänseende jämställda med övriga läkare inom denpsykiatriska vården. Sedan arbetstiden för de kommunanställda läkarna inommentalsjukvården schemalagts, har emellertid dessa läkare blivit mindrevilliga att åta sig undersökningsuppdrag vid rättspsykiatriska kliniker ochstationer. Vid de successivt nyinrättade rättspsykiatriska klinikerna i ,och är nu verksamheten i gång även om klinikernas fullakapacitet inte har kunnat utnyttjas på grund av svårigheter attrekrytera läkare. För fullflMjandet av det program för det rättspsykiatriskaundersökningsväsendets utbyggnad som antogs av riksdag har socialstyrelsengenom en särskild arbetsgrupp utarbetat förslag om hur den nuvaranderättspsykiatriska kliniken vid fångvårdsanstalten skall ersättas. I ställetför den planerade föriäggningen av kliniken till kvarteret enförläggning som blivit föremål för omfattande kritik - avses nu en nyrättspsykiatrisk klinUc komma att förläggas till Fluddinge sjukhus. har fått i uppdrag att förhandla med länslandsting i denna fräga. Kliniken beräknas kunna bli färdig att tas i brukunder senare delen av . De försök som har gjorts att i avvaktan påatt denna klinik färdigställs överföra verksamheten vid den rättspsykiatriskakliniken på tiUprovisoriska lokaler har tyvärr ännu inte krönts med någon framgång.Socialstyrelsen har vidare medverkat till upprättandet av ett lokalprogram fören ny rättspsykiatrisk klinik vid . Överläggningar pågår medVästerbottens läns landsting om möjligheten att samordna kliniken med övrigpsykiatrisk vård vid detta sjukhus. Man har enligt uppfattning anledningräkna med en successivt förbättrad situation beträffandeundersökningskapaciteten inom det rättspsykiatriska undersökningsväsendet i ochmed tillkomsten av de nya rättspsykiatriska klinikerna. Dessa kommer att få ettfrån personalsynpunkt väsentligt annat rekryteringsvärde än den hittillsvarandeorganisationen genom sin planerade förläggning i anslutning till psykiatriskasjukhus och kliniker. Som ett särskilt rekryteringshinder har dock framhållitsden isolering som rättspsykiatrin kommit att få inom sjukvårdsorganisationen.Man torde bl. a. därför kunna räkna med att den rättspsykiatriska verksamhetenframdeles i ökad omfattning kommer att integreras med den psykiatriskasjukvården i övrigt. Arbetsgruppens betänkande innehöll även krav på skyndsammaåtgärder för att åstadkomma en effektiv central tillsyn av den rättspsykiatriskaverksamheten. I linje härmed har gjort vissa förändringar i sinorganisation. Den rättspsykiatriska byrå, som tidigare bl. a. har handlagt derättspsykiatriska frågorna, har fr. o. m. på försök ersatts med ettsärskilt nämndkansli med speciell anknytning till den psykiatriska byrån vid enav styrelsens avdelningar. Byrån har förstärkts med föredragande läkare, somfrämst skall ha till uppgift att följa verksamheten på det rättspsykiatriskaområdet. Av vad jag här anfört framgår att åtgärder av skilda slagvidtagits eller planerats för att förbättra förhåUandena. Det är minförhoppning att dessa åtgärder tUlsammantagna skall avhjälpa alltjämtkvardröjande brister inom det rättspsykiatriska undersökningsväsendet. Ang. de rättspsykiatriska undersökningarna FruKRISTENSSON (m): Jag ber att få tacka för justitieministernsutförliga svar pä min interpellation. Interpellationen framställdes , och jagfår svaret . Jag vill, herr talman, säga att jag har full förståelse för attdet kan finnas många skäl att dröja med ett svar. Bland de skälen kan kanskeockså nämnas att man kan tycka det vara bra att vissa åtgärder har vidtagitssom man kan få tillfälle att redovisa i interpellationssvaret. Det är inte första gången vi diskuterar de här frågorna ikammaren; jag har tidigare haft debatter med herr statsrådets företrädare iämbetet och även med herr statsrådet om det oacceptabla förhållandet att väntetidernai samband med de rättspsykiatriska undersökningarna fortsätter att vara längreän den maximitid som stadgas i lagen. Jag hade nästan väntat att statsrådet i sitt svar skulleha angett vilka väntetider man har, men en sådan uppgift saknas.Jag har emellertid tagit reda på att väntetiderna för de häktade uppgårtill och att väntetiderna för dem som är på fri fot uppgårtill . Det är alltså fortfarande fråga om tider som överstiger delagstadgade maximitiderna. Det är naturligtvis ett förhållande som fortfarandevållar oro. Ang. de rättspsykiatriska undersökningarna Jag vill kommentera statsrådets svar så, att det vadbeträffar de rättspsykiatriska klinikerna har hänt en del. Vi har, somstatsrådet själv säger, fått i gång verksamheter i , och Göteborg.Långholmen är emellertid uppenbarligen ett stort problem. Jag tolkarstatsrådets svar så, att man nu faktiskt har gett upp hoppet om att få någonegentlig ordning på detta problem och helt enkelt måste avvakta den tidpunkt dåman kan ta i anspråk. - Jag vet inte om jag får lolka svaretså pessimistiskt, men jag kan liksom inte ge det någon annan innebörd. Vidare nämns i svaret att man överväger att inrätta enrättspsykiatrisk klinik vid . Jag vill säga att jag tror att manpå kliniksidan, bortsett från , inte har några invändningar att göra,utan att problemen där naturligtvis i första hand gäller svårigheterna attrekrytera läkare. Därvidlag är det väl närmast Uppsalakhniken som har demest akuta problemen; där är ju samtliga läkartjänster sex eller sju ellerhur många det kan vara vakanta. Det är visst tre läkare som tjänstgör där,men ingen av dem är innehavare av en fiänst, och läget är såvitt jag vet ganskabesvärande. Läkarbristen kan naturligtvis ha flera orsaker. Först ochfrämst kan den bero på att man ännu inte har kommit fram till en meritvärderingav tjänstgöring i rättspsykiatriskt arbete. Jag tycker för min personliga delatt arbetet inom med denna meritvärdering har tagit bra lång tid.Ännu kan man inte bedöma när den frågan kan komma att få en lösning, men jagtror att den kan påverka rekryteringsmöjligheterna. Den verkliga boven idramat, skulle jag vilja säga, är emellertid såsom herr statsrådet själv nämneri sitt svar, det nya avtalet mellan sjukvårdshuvudmännen och angående arbetstidsregleringen. Jag vet att jag inte bör debatteraden frågan med justitieministern, utan att det är socialministern som denfrågan närmast angår, men vi kan väl ändå tillsammans konstatera att detavtalet har vållat stora praktiska problem. Och när vi vet att över hälften avalla undersökningar utförs av konsulterande läkare, förstår vi att detta är ettstort praktiskt problem. Jag har en uppgift om att av sammanlagt utförda 570 undersökningarunder de tre första kvartalen inte mindre än 323 har utförts avkonsulterande läkare. Därför anser jag att det finns anledning för dem som ärintresserade av frågan att undersöka vilka möjligheter som finns att kommaifrån den här schemaläggningen eller att i vafie fall på något sätt göra detlättare för i verksamhet anställda läkare att åta sig sådana uppdrag. När det sedan gäller den fråga som herr statsrådet böfiademed, nämligen rationalisering av undersökningsarbetet och förkortning av derättspsykiatriska utlåtandena, vill jag gärna säga att det är en fråga som hartagit att lösa. Arbetsgruppen lade fram ett förslag idetta hänseende , men det dröjde ett och ett kvarts år innansocialstyrelsen skickade ut några anvisningar. har de i alla fall kommit ochman kanske inte skall klanka på det som varit. Men en sak är viktig isammanhanget: För att man verkligen skall få effekt av de föreslagnaralionaliseringsåtgärderna är det enligt min mening nödvändigt att få tillstånd den centrala tillsyn inom som också arbetsgruppenföreslog. säger herr statsrådet i sitt svar att man har gjortvissa förändringar inom , men jag vill påstå att dessaförändringar icke har gett det åsyftade resultatet, nämligen den centralatillsyn som skulle innebära att verksamheten ligger i händerna på en person iansvarig ställning med tid och möjlighet att tUlse att rättspsykiatrin fungerarordentligt. Jag tror att detta sköts med ganska mycket slentrian av de läkaresom har hållit på med verksamheten . Det är inte så lätt att ändrarutinerna. Det krävs alltså en ordentlig handledning från myndighetens sida föratt få fram den effekt och den rationalisering som jag tror att både herrstatsrådet och jag eftersträvar och som naturligtvis i sin tur kan leda till enförkortning av väntetiderna. Jag vill sammanfattningsvis, herr talman, konstatera attvissa förbättringar åstadkommits men att det har tagit innanåtgärderna beslutats och att det nu gäller att genomföra de beslutadeåtgärderna i praktiken. Fördenskull är det nödvändigt att man verkligen isocialstyrelsen får den centrala tillsyn och den möjlighet tUl effektivhandledning som är nödvändig för att åtgärderna skall ha effekt. Ang. de rättspsykiatriska undersökningarna Väntetiderna är givetvis av stort intresseoch jag avsåg inte att undanhålla dem. Vi har fått de färskaste siffrorna,för läget , och det är rUctigt som säger attgenomsnittstiden nu är omkring för häktade. Genomsnittstiden var närfru skrev sin interpellation . Den har varieratmellan för de häktade. Beträffande "frifotingar-na"är väntetiden, som säger, och den harvarierat mellan . Jag skulle kanske också kunna tUlägga att sin interpellation har åberopat att antalet häktade expektanter var 120 . Det är nu 113. Antalet expektanter på fri fot var då 91och är nu nere i 61. Jag viU inte säga att det är tUlfredsstäUande, men det gåri varje fall i rätt riktning. Beträffande bekymret med är jag inte såpessimistisk som tror. Man har inte gett upp hoppet, inte sagtsig att här finns ingenting annat att göra än att vänta på , utan manhar försökt ett par projekt och misslyckats, men icke gett upp även om jagmedger att det ser mörkt ut. Även i är det bekymmersamt. Där kommer en fiänstatt tillsättas , men detta är ju inte mycket eftersom det, som fruKristensson sade, skall finnas sex tjänster där. Allt som aUt har jag ingentingannat att tUlägga än att jag vUl markera att frågan är i högsta grad i fokusoch att man kommer att fortsätta att göra vad som i den besvärliga situationenär möjligt intill dess att det på grund av andra åtgärder kommer att lätta. FruKRISTENSSON (m): Jag tackar justitieministern för de kompletterande upplysningar jag fick, men jag måste ändå notera att beträffandeden Ang. rymningar från fångvårdsanstalt fråga somjag menar är mest akut, nämligen den centrala tUlsynen, så hade herr statsrådetingenting ytterligare att säga. Överläggningen var härmed slutad. § 20 Ang.rymningar från fångvårdsanstalt Herr justUieministern erhöll ordet för att besvaraherr () framställda interpellation, nr 144, och anförde: har frågat mig om någrasärskilda åtgärder vidtagits efter händelserna i Kumla för att förhindrarymningar från landets fångvårdsanstalter i synnerhet när det gäller detsvårast belastade anstaltsklientelet samt om jag kan upplysa om hur storakostnader samhället åsamkats på grund av rymningarna från Kumlaanstalten. Vid Kumlaanstalten och framför allt vid avdelningen därspeciellt krimineUt belastade är intagna har efter rymningen den 18 augusti1972 flera säkerhetsåtgärder vidtagits. Sålunda har en TV-kamera, kompletteradmed radarkontroll, installerats på avdelningen. Anläggningen, som är direktkopplad till centralvakten, påkopplas efter inlåsningen och bevakaravdelningskorridoren . Dörrarna till bostadsrummen har försetts medett mera komplicerat lås som försvårar användandet av falska nycklar. Visspersonalförstärkning tillsammans med omdisponering av personalen möjliggörtätare kontroller såväl innanför som utanför murarna. Därutöver harman påbörjat viss försöksverksamhet med TV- och radarkontroll av områdenanärmast inom och utom omslutningsmuren. Med ledning av de erfarenheter somgjordes i samband med rymningen har instruktionerna för tillsynspersonalenarbetats om. Därutöver kommer säkrare ytterdörrar att installeras i bl. a. denbyggnad som inrymmer den nu aktuella avdelningen. Vid övriga fångvårdsanstalter pågår ett kontinuerligtarbete i syfte att förbättra säkerheten. Vid fångvårdsanstallen planerarman kunna höja den omslutningsmuren genom ett s. k.klätterskydd. Effekten härav torde kunna jämföras med en sjumetersmur. Efterden pågående ombyggnaden av den s. k. västra flygeln vid fångvårdsanstalten iNorrköping kommer denna del av anstalten att kunna betecknas som en av de merarymningssäkra i landet. Härutöver kan nämnas att översyn av överfallslarm ochsvagströmsanläggningar samt utbyte av fönstergaller av äldre typ mot modernareoch säkrare kontinuerligt pågår vid olika anstalter. har i sin anslagsframställning /74 begärt personalförstärkningar såväl vid sinbevakningsverksamhet som vid olika anstalter och häkten. Dessa yrkandenövervägs i det pågående budgetarbetet. På frågan hur stora kostnader som samhället har åsamkatspå grund av rymningarna från Kumlaanstalten kan knappast ges något entydigtsvar. Man kan givetvis räkna ut de samlade kostnaderna för löner, traktamentenoch fordonsinsatserna. Av betydelse är emellertid också i vad måninsatserna med anledning av rymningarna har medfört att andra arbetsuppgifterhar blivit eftersatta och i vad mån detta medfört effektivitetsförluster påandra områden av polisverksamheten. En uppskattning härav är omöjlig att göra. Jag ber först att få tacka justitieministernför svaret på min interpellation Debatten om kriminalvårdens utformning har på senare tidblivit tämligen intensiv i vårt land. Inte minst gäller del den sektor inomkriminalvården som avser anstaltsvård. Det är väl inte heller särskilt märkligtatt anstaltsvården sätts under debatt; vård i anstalt innebär ju att den skallappliceras på människor som samhället har ansett sig tvingat alt utsätta förett mycket långt gående ingrepp i den personliga integriteten, nämligen ettfrUietsberövande. Anstaltsvärden får därigenom uppgifter som i vissutsträckning kan förefalla strida mot varandra. Anstaltsvården skall - jag tarhär formuleringen från kriminalvårdsberedningens betänkande - med tvångverkställa ett frihetsberövande som åtgärder skall vidtas för dendömdes anpassning till ett liv i frihet. Dess dubbla uppgift skapar, sägerberedningen, svåra avvägningsproblem som inte i hka hög grad finns inom andravårdområden. Jag skall, herr talman, inte här vidare gå in på någonprincipdiskussion om kriminalvården, en sådan ligger utanför de frågor jag harställt. Låt mig bara konstatera att den utveckling som skett i riktning mot vadman har kallat en humanisering av kriminalvården enligt min mening är riktig,och jag finner att det skulle vara alldeles orimligt att tänka sig att vi i ettmodernt samhälle med västerländsk civUisationstradition i bakgrunden skulle medöppna ögon arbeta för motsatsen till en sådan humanisering. är det så att vissa av de påföljder som samhället harför att reagera mot brott betyder att ett frihetsberövande sker. Det gäller judå i första hand fängelse, ungdomsfängelse och internering. Den som dömts tillsådan påföljd skall av straffet behandlas i fängvårdsanstalt,som kan vara öppen eller sluten. Det ligger i sakens natur att vederbörandemyndigheter har ansvaret för att de intagna inte utan tillstånd lämnaranstalten, och ytterst har givetvis statsmakterna ansvaret för attkriminalvården får erforderliga resurser för sina uppgifter. En bland mångaandra uppgifter är att hindra rymningar från anstalter. Jag är medveten om attdetta aldrig kan lyckas till , men eftersom vi nu harfrihetsberövande påföljder i straffsystemet - och inom parentes sagt torde allajämförbara länder ha ett sådant påföljdssystem - är det av väsentlig vikt inteminst för medborgarnas tilltro till samhället och dess auktoritet att påföljdenockså konkret kommer att kunna verkställas. Även om så sker i det övervägandeantalet fall har händelser visat att de säkerhetsåtgärder somvidtagits i vissa fall inte nått upp till erforderiig nivå. Vad som särskilt fäst uppmärksamheten på de här frågornaär framför allt en del händelser på Kumlaanstalten; Därifrån lyckades, somkammarens ledamöter väl känner till, inte mindre än 15 Ang. rymningar från fängvårdsanstalt internerrymma vid ett och samma tillfälle. Om jag inte har fel hade de sammanförts avdelning just av bevakningsskäl, och de var i särskilt hög grad kriminelltbelastade. Uppenbarligen var säkerhetsåtgärderna då inte tillräckliga detbevisas av den lyckade rymningen. Om man får lov att acceptera att bevakningeninte alltid kan räcka till för att förhindra rymningar när det gäller det mernormala anstaltsklientelet, så får man väl säga att förståelsen blir bra litenför att bevakningen skall misslyckas när det gäller just den här aktuellagruppen på den här aktuella avdelningen. Efter det att jag ställde min interpellation har andrahändelser riktat uppmärksamheten på Kumlaanstalten, jag tänker i första hand påhändelserna på anstaltens mur och tak. Det ger anledningatt ytterligare stryka under vad jag sagt. Justitieministerns svar tolkar jag som en bekräftelse påatt säkerhetsåtgärderna inte varit av erforderlig art och att dennärmast ansvariga instansen, nämUgen , nu äntligen harinsett det. Svaret innebär att åtskilliga åtgärder nu vidtas som skall kunnagöra bevakningen mer effektiv både på Kumlaanstalten och på andra anstalter.Och det torde vara helt nödvändigt. De ohka händelser som inträffat har visat de risker somexisterar för t. ex. anstaltspersonalens liv och lem när tillräckligasäkerhetsanordningar inte finns. Ciet är en aspekt som man inte bör förbise närman skall göra en bedömning av vUka insatser som erfordras. Jag vUl också påpeka att när en rymning sker av denstorleksordning som det var fråga om och av interner med denkriminella belastning som dessa hade så är det ju alldeles klart att detinnebär avsevärda risker för att nya brott kommer att begås och att allmänhetenlöper väsentliga risker för skador, kanske i första hand på egendom men ocksåpå person. En annan aspekt som kan läggas pä frågan är att omsamhället inte kan hålla en tillräckligt effektiv säkerhetsorganisation för atthindra rymningar i erforderlig grad så kommer det att ställa ökade krav påpolisens dimensionering. Rymningarna ställer stora krav på punktvisa insateroch det medför att andra uppgifter alltför ofta måste lämnas åt sidan. säger justitieministern i svaret vidare att man i detpågående budgetarbetet överväger begäran om personalförstärkningarför /74 vid styrelsens bevakningsenhet och vid olika anstalteroch häkten. Jag vågar väl utgå från att statsrådet vid dessabedömningar beaktar de händelser som har inträffat här . Om vi baraser på de ekonomiska konsekvenserna, bör rimligen kostnaderna för sådana händelsersom Kumlarymningarna medför vägas mot ökade insatser i bevakningshänseende. Med det kommer jag, herr talman, över på min andra fråga,som gällde samhällets kostnader för Kumlarymningarna. Statsrådet uppger attkostnaderna för löner, traktamenten och fordonsinsatser uppgår till enligtrikspolisstyrelsens uppgift ca . Som framgår av svaret äremellertid de totala kostnaderna väsentligt högre. Jag har uppgifter som pekarpå att just de kostnader som nämns i interpellations- svaretskulle ha nåtts redan efter den . Det anser jag tyder på att ocksåde uppskattningsbara kostnaderna hgger på ett högre belopp än dessa 1,2miljoner kronor, eftersom spaningarna torde ha pågätt under betydligt längretid än . Även om tolv interner relativt snart kunde gripas var ju trepå fri fot ganska länge, och om jag inte tar fel är en eller möjligen tvåfortfarande på fri fot. Samhällets kostnader för vad som hände i Kumla den 18augusti har alltså blivit avsevärda. Sedan den händelsen inträffade haråtminstone oroligheter ägt rum på anstalten, som orsakatsammandrag av ett stort antal poliser under något eller några dygn. Bara förnågon vecka sedan förekom det pressuppgifter om försök att smuggla in huggvapeni anstalten, och det torde också ha föranlett polisingripande. Det är tydligen relativt ofta erforderligt med mer ellermindre extraordinära polisinsatser i anledning av olika händelser både påKumlaanstalten och på andra anstalter, och det kan, herr talman, ge miganledning att slutligen göra den reflexionen att kostnaderna för olika åtgärderi syfte att förstärka bevakning och säkerhetsanordningar måhända snart betalarsig i minskat behov av extraordinära insatser och minskade samhäUskostnader iövrigt, som uppstår när sådana händelser inträffar som de som har förekommitvid framför allt Kumlaanstalten. Skall vi, herr talman, ha frihetsberövande påföljder ivårt straffsystem - och det måste vi rimligen ha - är det nödvändigt attsamhället ser till att de som är dömda till den påföljden inte kan undandra sigden ju mer allvarligt belastad den dömde är desto mer ökar styrkan i det kravet. Ang. skyldighet att hjälpa polisen vid efterspaning avrymlingar från fångvårdsanstalt Överläggningen var härmed slutad. §21 Ang. skyldighet att hjälpa polisen vid efterspaning av rymlingar frånfångvårdsanstalt Herr justitieministern erhöll ordet för att besvaraherr i (c) framställda interpellation, nr 155, och anförde: i har frågat mig omjag anser att det är förenligt med vår rättspraxis att personer, som harkontakt med förbrytare som har avvikit från fångvårdsanstalt, inte meddelar sinkännedom om vederbörandes vistelseort till polismyndighet.