prot · FV09133 · 1972-12-31 00:00:00 — Det är alldeles klart att planerav den här arten skall vara rullande - i det avseendet har vi inte alls någradelade meningar. och förs varsplan eringen Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller finansutskottets hemställan i betänkandetnr 38 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna oraröstning gav följande resultat: § 6 och försvarsplaneringen Föredrogs försvarsutskottetsbetänkande nr 23 med anledning av propositionen 1972:103 angående ochförsvarsplaneringen jämte motion. I propositionen 1972:103 hadeKungl. Maj:t, under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet överförsvarsärenden för , berett tillfälle att avgeyttrande över vad föredragande departementschefen anfört ora ochförsvarsplaneringen. Beträffandepropositionens huvudsakliga innehåU anfördes följande: "På grundval av1970 års försvarsutrednings betänkande (SOU 1972:48) ochförsvarsplaneringen föreslås i propositionen att ett parlamentariskt deltagandei försvarets planering kommer till stånd. Deltagandet föreslås få formen avinsyn i planeringen genom att utrikes- och försvarsutskott hållsunderrättade om innehållet i anvisningar för viktigare studie- ochplaneringsmoment och om de överväganden som har föregått anvisningarna.Utrikes- och försvarsutskotten föreslås också bU informerade om vissastudieresultat samt om innehållet i och ställningstagandena tUl aktuellaperspektiv- och program-planer." I detta sammanhang hade behandlatsmotionen 1972:1727 av herr tredje vice talmannen m. fl, (m) varihemställts att skulle besluta 1. att lämnaKungl. Maj:ts redovisning i propositionen 1972:103 utan erinran, dock meduttalandet att metoden tills vidare endast borde tiUämpas på försök, 2. att hos Kungl.Maj:t hemställa att Kungl. Maj;t skulle tillsätta en parlamentarisk kommittémed de uppgifter som i motionen angetts. Utskottet hemställde att skulle 1. avslå motionen1972:1727 såvitt avsåg hemstäUan om en parlamentarisk kommitté med deuppgifter som i motionen angetts, 2. avslå motionen1972:1727 såvitt avsäg uttalande av att metoden för parlamentariskinsyn i försvarsplaneringen endast borde tUlämpas på försök, 3. med anledningav propositionen 1972:103 som sin mening ge Kungl. Maj.t till känna vadutskottet anfört om och försvarsplaneringen. Reservation hade avgivitsbeträffande tillkallande av en parlamentarisk kommitté och tillämpning avmetoden för parlamentarisk insyn endast på försök av i Gäddvik (m) och herr tredje vicetalmannen (), som ansett att utskottet under 1 och 2 bort hemstäUa, 1. med bifall tUlmotionen 1972:1727 i denna del skulle anhålla att Kungl. Maj:t tillsatte enparlamentarisk kommitté med de uppgifter som reservanterna angett, i 2. med bifall tillmotionen 1972:1727 i denna del som sin mening uttalade att metoden förparlamentarisk insyn i försvarsplaneringen endast borde tiUämpas på försök. i Gäddvik (m); I det föreliggande betänkandet nr 23 frånförsvarsutskottet behandlas frågan om och försvarsplaneringen. I propositionen har Kungl. Maj:t berett riksdagentillfälle att avge yttrande över vad försvarsministern anfört om ochförsvarsplaneringen. Försvarsministern har följt det förslag som 1970 årsförsvarsutredning avlämnat i frågan. har inför beredningen av ärendetinhämtat yttrande av och utrikesutskottet. har vid sina grundläggandeöverväganden beträffande parlamentariskt deltagande i försvarsplaneringenansett att det ligger i linje med den allmänna politiska viljeinriktningen ilandet att ges ökade möjligheter att delta i försvarets långsiktigaplaneringsprocess. Den uppfattningen delas av försvarsutskottet, som anser attriksdagen såsom det centrala statsorganet inte bör begränsa sin horisont tillettårsbudgeten, när systematisk långtidsplanering äger rum, och för försvarethar det ju funnits metoder för långsiktsplanering. Vi anser attriksdagen bör få samma planeringshorisont som regeringen och myndigheterna. Utskottet är också enigt om att ett deltagandei försvarsplaneringen, som innefattar någon form av godkännande men inte ingåri ordinarie beslutsprocess, kan skapa svårigheter. Viktiga problemoch planeringsresultat med konsekvenser på lång sikt bör i stället underställasriksdagen genom en proposition. Vi anser emellertid att det är värdefullt med ettförfarande som innebär en kvalificerad insyn i försvarsproblematiken men sominte förutsätter ställningstagande från riksdagsledamöternas sida. Av skäl somutredningen anfört bör den orienterande insynen ges till utrikes- ochförsvarsutskotten. De har båda till uppgift att före kamraarens ställningstagandebereda ärenden som på olika sätt har betydelse för säkerhets- ochförsvarspolitiken. Utskotten kan ges en ingående belysning av problemen,eftersom tystnadsplikt gäller för ledamöter, suppleanter och tjänstemän. Vi i utskottet vill särskilt understryka attinsynsförfarandet inte medför någon ändring i utskottens rätt att självainhämta information i olika avseenden och frän olika myndigheter samt attunderiåtenhet från ett utskotts sida att, med anledning av lämnad information,i väcka en fråga genom initiativ inte innebär något ställningstagandeav utskottet eller dess ledamöter. När det gäller frågan om formerna församordningen mellan utrikes- och försvarsutskotten vid mottagande avinformation anser försvarsutskottet att det bör ankomma på de båda utskottenatt besluta om detta. har raålmedvetet sökt bredda ochfördjupa sina kunskaper om landets totalförsvar, bl. a. genom ett flertalstudiebesök och särskilda orienterande genomgångar. Utöver det omfattandelöpande arbetet med beredning av propositioner och motioner har utskottetvidare, i enlighet med grundlagberedningens intentioner, intresserat sig förhur fattade beslut har utfallit i verkUgheten. Utskottet har också påbörjat ensärskild uppföljning av vissa ämnesområden som har stort principiellt ochekonomiskt intresse. Med denna inriktning av verksamheten bör den särskildaorienterande insynen i försvarsplaneringen bli ett värdefullt komplement iutskottets arbete. Även vi inom moderata samlingspartiet anser att systemetbör tillämpas, men vi vill att det skall ske försöksvis. Vi tror att just deninsyn i försvarsplaneringen, som ledamöter och suppleanter i försvars- och utrikesutskottenfår, också kan vara av värde för riksdagsledamöter i kommandeförsvarsutredningar. Jag tycker att enbart en uppräkning av de ämnesområden,som försvarsutskottet anser bör särskilt bevakas, talar för att ävenmed god tUlgång på kansliresurser och bästa möjliga arbetsplanering är det avtidsskäl omöjligt för utskottet eller försvars- och utrikesutskotten attersätta försvarsutredningar. De ämnesområden som jag tidigare nämnt och som vi anserbör särskilt övervakas är t. ex.: Värnpliktsutbildning/medinflytände. Pansarbrigader/stridsvagnsutveckling. Utveckling ochanskaffning av utbåtar. Studierbeträffande "flygplan 80" och beträffande framtida kapacitet förluftförsvar. Tillämpning och utvecklingsarbete. De flesta av dessaämnesområden, och inte minst avvägningen av resurserdem emellan, raåste ingå i såväl perspektivplaner som programplaner, ochdärtill kommer för en försvarsutredning behovet av grundliga studier i deninternationella miljön ra. Vi moderater tror alltså inte att det är möjligtatt i utskottsarbetet uppnå samma grundliga insikter inom det omfattandetotalförsvarsområdet som man kan få i särskilda utredningar. Vi anser attsystemet raed pariamentariska försvarsutredningar som återkommer med några årsmellanrum och leder till långsiktiga försvarsbeslut bör bibehållas. Alla möjligheter bör också prövas för att återställa denenighet i stort som funnits mellan de fyra demokratiska partierna om denförsvarsförmåga som vårt lands säkerhetspolitiska läge kräver. Hoppfullt ärvidare att även utskottsmajoriteten om också något svävande anser attutredningar bör kunna tillkallas för att utreda viktiga försvarsproblem. Ochtill de viktiga försvarsproblemen måste rimligen hänföras den långsiktigabedömningen av vad landets totalförsvar kräver. Såvitt jag förstår går detockså att ge tidsmässigt utrymme i försvarsplaneringen för att inpassaparlamentariska försvarsutredningar. Enligt vår mening är hela det nyaplaneringssystemet och dess utnyttjande i de politiska försvarsbesluten redannu moget för en översyn i en egen parlamentarisk utredning. Visserligen kan detsägas att det nya planeringssystemet bara har funnits , raenerfarenheterna av hur planeringen utnyttjats av regeringen och även av densenaste försvarsutredningens raajoritet har i hög grad skadat tilltron tillhela planeringssystemet. Det fanns på många håll stora förväntningar på det nyasystemet, då det infördes, raen det fanns också varnande röster som beskrev hursårbara planeringssystem är, om de sköts illa. Jag vill här återge ett avsnittur anförande vid riksdagsbehand-Ungen 1970. a.: "Alla planeringssystem kräver följsamhet och konsekvens i denekononiiska tillämpningen om de skall fylla någon uppgift. 1968 årsogenomtänkta försvarsbeslut bröt sönder den dittills tillämpade planeringen och gjorde många års arbete och betydandeekononiiska satsningar värdelösa. Det nya systemet är i detta hänseende precislika känsligt som det gamla. Även vid dess tillämpning kommer det bara attbetyda bortkastad tid och pengar, om det inte konsekvent och utan ryckighetfuUföljs med anslagsramar som är avpassade till den beslutadeinriktningen." uttalade också den förhoppningen "attregeringen skulle finna det svårare att nonchalera och slå sönder en planeringsom bär dess egen signatur". Hur har då det nya planeringssystemet utnyttjats? Detsattes på prov vid förberedelserna försvarsbeslut. Det nyaplaneringssystemet förutsätter att perspektivplaner uppgörs för 15 årframöver. Regeringen angav i sina direktiv bland annat för det militäraförsvaret olika studieramar. Detta innebar att det angavs en ekonomisk"strut", inom vilken olika strukturer och alternativ skulle studeras.Resultatet av dessa studier presenterades i ÖB7l:s perspektivplan. Regeringengav sedan direktiv för de ekonomiska ramarna för programplaner som omfattade deförsta fem åren av perspektivplanen. I dessa direktiv fanns vissa ramar somrymdes inom perspektivplanernas ekonomiska "strut", men i direktiveningick även ramar som låg lägre än den lägsta ram som ÖB'tidigare av regeringenålagts att studera i det långsiktiga perspektivet. När sedan regeringens förslag till femårig medelsramöverlämnades tiU påpekade ÖB i tjänsteskrivelse att denna rara låg150 under den lägsta ram som han ålagts utreda och att varkenÖB eller försvarsutredningen behandlat eller utrett konsekvenserna av dennalåga nivå. Socialdemokraterna i utskottet var inte helt oberörda avdetta, vilket framgår av att de på tal om planeringen bl. a. skrev att den"innefattar en strävan att kartlägga åtgärder som ger handlingsfrihet iett längre perspektiv. F. n. och i detta sammanhang bör endast konstateras attplaneringsunderlaget är behäftat med viss osäkerhet." Om detta avsnitt påpekade de borgeriiga i en gemensamreservation att de instämde i vad försvarsministern själv hade uttalat, nämligenatt "till försvarsutredningens viktigaste uppgifter hör att skapahandlingsfrihet beträffande försvarets utformning i fraratiden". Ochvidare: "1 de låga ramar som har föreslagits för det militära försvaretoch civilförsvaret blir emellertid handlingsfriheten starkt begränsad. raajoritet eller departementschefen har kunnat ens någotså när fullständigt ange konsekvenserna i olika avseenden." Reservanterna begärde därför att Kungl. Maj;t till 1973års riksdag skulle redovisa konsekvenserna av försvarsbeslutet och de åtgärdersom kunde vidtagas för att i särskilt viktiga avseenden öka handlingsfriheten,en begäran som socialdemokrater och kommunister avslog. Jag finner detoförklarligt att ett sådant naturligt och rimligt önskemål avvisades. Även efter vårens riksdagsbeslut har myndigheterna påtalatgapet mellan ålagda uppgifter och tilldelade anslag samt avsaknaden avplanering för av regeringen beslutad medelstilldelning. i åranförde t. ex. att regeringens planeringsram inteansluter till någon av ramarna i perspektivplan 1972/87 och att tidigare måloch produktionsplaner i betydande utsträckning måste ändras samt att ettgenomarbetat förslag härför tidigast kan föreligga till perioden 19741979. Ihöst har ÖB överlämnat ett komplement till planen för det militära försvaretför . I detta anför han med skärpa "att iförsvarsbeslutet uttalade intentioner och angiven ambitionsnivå icke kanförverkligas på av chefen för försvarsdepartementet angiven planeringsnivåfrämst med hänsyn rill nuvarande prisregleringssystem" och att"krigsmaktens uppgifter och sättet för invasionsförsvarets förande måsteomprövas". Alltså fortsätter ÖB och att medeftertryck hävda att planeringsnivån inte stämmer med tilldelade resurser.Borde inte regeringen - som håller i planeringen - lyssna på de ansvarigamyndigheterna? Det nya planeringssystemet för försvaret skapades bl. a. för attförsvaret skulle kunna byggas upp långsiktigt och för att man med hjälp avlångsiktig planering skulle till lägsta kostnad nå ett gott värn för vårt landsfrihet och fred. Vad har det egentligen blivit av dessa hundratals manår avarbete och studier av miljön och försvarsplanering som av regeringen sagtssyfta till att göra det möjligt för riksdagsmän och andra att bilda sig enuppfattning om behovet av resurser för vårt försvar? Genora det sätt på vilketregeringen behandlat planeringens resultat nödgas jag konstatera attplaneringssystemet har förolyckats redan i starten. Det är beklagligt, och likabeklagligt är att försvarets framtida krigsavhållande förmåga starkt avtar. Detär inte underligt att de stora försvarsintresserade grupper som faktiskt finnsi vårt land är oroade. De frågar sig och de frågar ansvariga politiker; Vadkommer årets försvarsbeslut att leda till? De vet att värnpliktsutbildningochrepetitionsövningar minskas. De vet att pengar saknas för tillförsel av nymateriel i tillräckUg omfattning. De vet att fullgod materiel måste skrotas iförtid för att spara pengar. De vet att underhållet av materiel minskar och atttusentals av försvarets anställda kommer att bli överflödiga under de närmasteåren. De vet att detta måste innebära att krigsorganisationen efter hand blirallt svagare. Hur mycket svagare? Ett är säkert. Det går inte att medtrovärdighet hävda att det svenska försvaret förblir oförändrat starkt efternedskärningarna. Det tror ingen försvarskunnig på vare sig i vårt land eller iomvärlden. Överbefälhavaren och säger att pådem lagda uppgifter måste omprövas, men att de inte har någon färdig planeringför detta. Den planering som är gjord på regeringsdirektiv byggde på andraoch högre anslagsramar än dem som regeringen ställer till myndigheternasförfogande. Även jag har lust att fråga, om regeringen kan ge beskedom vart årets försvarsbeslut leder. Men jag avstår, då jag vet att det intefinns någon färdig planering för att kunna ge besked. Det är inte bara tilltron till regeringensförmåga att ge direktiv för meningsfull planering som skadas, när regeringensdirektiv om försvarets planering och till försvaret avdelade resurser går vittisär. Det är också slöseri med mannakraft och skattemedel. Det tär påförsvarsviljan. Något måste göras för att snabbt återställa förtroendetför försvarets planeringssystem. Det är därför vi föreslår tillsättande av enparlamentarisk kommitté, som skall granska planeringsmetoderna och hur de användsoch också bedöma roll i det sammanhanget. Detta är enligt minuppfattning en av de åtgärder som behövs för att söka återställa förtroendetför försvaret, den åtgärd som jag vill beröra i samband med föreliggandebetänkande. Låt mig också avslutningsvis slå fast att regeringen harett stort ansvar när det gäller att bevara hela svenska folkets förtroende tillförsvarets krigsavhållande förmåga, om kriser och krig uppkommer i vår omvärld,och att det förtroendet är avgörande för försvarsviljan. Jag yrkar bifall till den vid betänkandetfogade reservationen. och försvarspla]Tringen Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrGUSTAVSSON i (s); Planeringsdebatter förs ofta. Rationalitetönskas och en allt bättre planering eftersträvas i hela samhället.Planeringsinstrument förfinas. bryter planeringsmetodikernas nydaninginarbetade mtiner och beslutsformer. Sådant skapar stundom tvekan, väckerfrågor och utlöser debatt. Frågan om hur samhällsplaneringen bör gå till och omriksdagens inflytande på och insyn i långsiktig planering är ju aktuell i mångasararaanhang. Den har varit uppe tidigare i och har bådegrundlagberedningen och budgetutredningen berört frågan. Vi har också somnärmast föregående ärende här i kammaren haft en debatt med anledning avfinansutskottets betänkande nr 38 om ekonomisk planering. Försvaret är ett föregångsområde i planeringssammanhang.Detta är naturligt då ju säkerhetspolitiken - inklusive försvaret - har fylltsin fredsbevarande uppgift. Utvecklingen har därför odelat varit en fråga omforskning, organiserande och planering och inte om i krig smärtsamt vunnenerfarenhet. har ett steg tagits inom totalförsvarsplaneringen, somkan bli banbrytande. När det nya planeringssystemet presenterades påHelgeandsholmen, tedde det sig inte minst genom sin nya terminologi som ganskasvåröverskådligt. Det nya greppet bejakades, men vissa frågor syntes oklara. Enav dessa var hur och riksdagsmännen skulle få bästa möjlighet attrykta sitt ansvar i ett system för långsiktigare planering, därframgångslinjerna i långa stycken skulle utformas efter successiv anvisningfrän Kungl. Maj;t till myndigheter och successiva svar från dessa, vilka svar isin tur skulle utvärderas och läggas till grund för regeringens förslag tillriksdagen. Frågan om roll i försvarsplaneringen fickutredas av försvarsutredning, som avgav det enhälliga förslag somregeringen följt och som utskottet i sin tur i huvudsak enhälligt bejakar.Sålunda ansluter sig utskottet enhälligt till det föreslagna systemet försärskilt djupgående insyn i försvarsplaneringen för utrikes- ochförsvarsutskott. är dock mindre helhjärtade än övriga i sinuppslutning. De vill i en avvaktande, skrivning se det föreslagnariksdagsdeltagandet i försvarsplaneringen som försök och vill att en kommittéskall fä granska hela metodiken. Låt mig först beröra tankarna på försöksverksamhet. Därfattar jag mig kort. Naturligtvis är detta system lika litet som allt annat somskapats av ofullkomUga människor fulländat. Det kommer att prövas avverkUgheten och delelement kan självfallet komma att omprövas. Medvetandet omdetta behöver inte frammana en tveksam attityd . Att markera tvekan, t. ex.genom att onödigt besluta att det bara är fråga om försöksverksamhet, är attinte ge systemet en fullgod chans. Viktigt är att slå fast den befogenhetsfördelning mellanregering och riksdag som propositionen förutsätter. Det är också viktigt attslå fast att vill ha en kvalificerad insyn i försvarsplaneringen.Sedan koraraer givetvis de berörda utskotten att bevaka att de får den avseddainsynen, att de får den och att det hela läggs upp på ettgivande och praktiskt sätt. I de avseendena önskar utskottsraajoritetensjälvklart inga låsningar. Det beslut vi föreslår ger utrymrae för anpassningtill olika förhållanden. Vi har heller inte velat på något sätt binda riksdagenvid den i propositionen presenterade preliminära tidsplanen fram till år 1977för dialogen mellan Kungl. Maj:t och myndigheter. Planeringssystemet i sin helhet måste ses som ett instrument,som skall hjälpa till att få fram underlag till kloka politiska beslut. Denpolitiska bedömningen bl. a. av de samhällsekonoraiska konsekvenserna kan interegering och riksdag frånträda ens när alla studieelement, t. ex. det rörandedet svenska samhällets förändringar, har trätt i funktion. Det ger ett någotunderligt intryck, när samma krafter som har den mest begränsade tiUtron tillplaneringssystemet i vad gäller erfarenheter och beslut närmast tycksviUa se det hela som en räknemaskin, vars framräknade slutsumma inte kanifrågasättas. En fråga som tidigare väckt mycken tvekan och diskussionär den om det nya planeringssystemet kan ge utrymme för försvarsutredningar.Det ser utskottet med nu vunna insikter i likhet med försvarsutredningen ochdepartementschefen som fullt raöjligt. Majoriteten har dock inte somreservanterna velat binda sig för tidsplan eller periodicitet för utredningar. Vad sora framför allt skiljer de bådaraoderatreservanterna från oss andra i utskottet är bedömningen av om det ärlämpligt att sätta tiU en ny parlamentarisk utredning just nu och med deuppgifter som motionärerna har talat om. studerar och planerar raan för fullt inora försvaret,men det gör man raed blicken framåt. Resultaten skall komma fram under åren1974, 1975 och 1976. Därför bör man inte nu sätta i gång en utredning om 1972års försvarsbeslut och vad som har planerats som underlag för detta. Ettytterligare parlamentariskt utredande måste få ske med nytt material, ochsådant finns inte ännu på ett tag Jag kanske kan få omvittna att den förraförsvarsutredningen, inte minst genom sin blandade sammansättning av ledamöterfrån utrikes- och försvarsutskotten,arbetade mycket bra. Sådant kan, anpassat till nya förutsättningar, gå braflera gånger, särskilt som det studiemässigt framtagna materialet blirfullödigare. Framför allt kan det gå snabbare genom att den kontinuerligaredovisningen för försvars- och utrikesutskotten kraftigt kan nedbringa upplärningstidenför en sådan utrednings ledamöter. Av två anledningar vill jag inte så gärna låta migprovoceras till en mera omfattande debatt om 1972 års försvarsbeslut och desskonsekvenser. Dels tycker jag att det är konstruktivare att se framåt, dels vetjag att det nu blir en interpellationsdebatt mellan försvarsministernoch och kanske flera om det senaste försvarsbeslutets följder. Jagbegränsar mig därför just nu till det sagda och yrkar, herr talraan, bifalltill utskottets hemställan. i Gäddvik (m): Även jag skall fatta mig kort. i sade att det härplaneringssystemet kommer att prövas av verkligheten, men verkligheten är juden, att det redan har prövats års riksdagsbeslut och att, som jagförsökte belysa i mitt huvudanförande, osäkerheten om försvarets framtid detfinns ju inga planer - aldrig varit större än . Detta ärskälet till att vi tycker att vi redan nu bör få en parlamentarisk översyn föratt förtroendet för planeringssystemet skall kunna återställas. i (s): i Gäddvik säger att det intefinns några planer för försvaret just , men så helt planlösa är vi väl inte.När det är så att är så angelägen att betona att det föreliggerbrister och det gör det naturiigtvis; fullödigt är inte materialet ännu, ochdet var det inte heller års försvarsutrednings arbete, eftersomplaneringssystemet är under uppbyggnad - finns det väl all anledning att gesig till tåls till dess det material kommer fram som är beställt och somstatsmakterna kommer att få ta ställning till i sinom tid. anmälde i sitt första inlägg att hanegentligen hade önskat ställa en fråga till regeringen, men han gjorde inte detav någon anledning. Eftersom han inte ställde frågan, kan def väl inte varaförmätet om jag från min låga position ändå berör frågeställningen. sade i sitt inlägg att försvaret inte är oförändrat starkt efter denbegränsning av kostnadsökningen som gjordes i och med försvarsbeslut.Om det är oförändrat starkt eller inte kanske är av underordnad betydelse;huvudsaken är ju att försvaret kan fylla sin fredsbevarande uppgift.