prot · FV09131 · 1972-12-04 00:00:00 — Liknande förslag har tidigare framförts i riksdagenoch avslagits med bl. a. den motiveringen, att man inte kan säga hur ett sådantprogramråd skall arbeta, vilket ansvar det skall ha och vilken StäUning detskall inta i förhållandet tiU företagets styrelse. Man kan säga att det skallha en rådgivande funktion och företräda olika intressen. Det skulle väl pådet sättet kunna bli något av ett rådgivande stormöte. Utskottet har den meningen att man vinner mer genom en frioch öppen diskussion i programfrågorna mellan ledning ochmedarbetare å den ena sidan och allmänheten å den andra. Vi vet ju attallmänheten på olUca sätt framför sina åsikter - det görs per telefon, per brevoch i form av uttalanden från möten och kongresser. Det är då enligt min meningviktigt att företagets medarbetare har en god kontakt med olika grupper isamhället och att det finns en vilja att spegla vad som händer i helasamhället. Jag är inte övertygad om att ett forum i form av ett programråd, därolika synpunkter kan framföras om den framtida programverksamheten, kan ge merän den stora allmänheten genom att den direkt eller genom sina organisationerframför synpunkter och förslag. Vi vet, att det finns olika intressen, så nogkan det bli debatt om man har ett programråd. Men jag ställer mig tveksam tillatt det skulle bli mer än en debatt. Det kan rent teoretiskt verka bra, menfrågan är hur det kommer att fungera i verkligheten. skaU detta inte tolkas som om jag skulle anse attallmänhetens kritik och meningsyttringar skall lämnas därhän. Att utskottet inteär av den meningen framgår tydligt av betänkandet, och jag delar givetvisutskottets uppfattning. Underhållningsvåldet tas upp i reservationen 3.Reservanten viU att ett uttalande skall göras mot detta. Här bör än en gångframhållas vad som är sagt om programverksamheten i början av utskottetsbetänkande. Vi har talat om ansvar och saklighet, och vi har sagt att företagethar en särstäUning genom sin ensamrätt att sända program. Att det då gäller attvälja med omsorg är alldeles självfallet. Men vi har inte någon möjlighet attta StäUning tiU enskUda program och detaljer med hänsyn till den radiolag ochdet avtal med som finns. Självfallet har utskottet därmed intesagt att det är rUctigt att sända program med våldsinslag. Tvärtom är dettanågot som kan verka nedbrytande. Därför anser jag personligen att man här verkligen böriakttaga stor restriktivitet. Detta kan jag säga som enskild medborgare, menenligt gällande avtal anser jag inte att vi här kan göra uttalanden och idetalj gå in på ohka enskUda program. Reservationen 4 behandlar barnprogrammen. Radiohar tUl radionämnden utarbetat en PM beträffande företagets uppfattning då detgäller dessa. Man har fått en rad anmärkningar mot olika barnprogram, ochradionämnden har då bett att få veta uppfattning i dessafrågor. Sedan radionämnden tagU del av denna PM avger den ett yttrande, somsedan tUlställes dem som berörs av frågan. Vi får då hoppas att Radioverkligen beaktar de synpunkter som radionämnden uttalar i sina olikayttranden. I detta fall säger man i promemorian att ocksålivsåskådningsfrågor har sin givna plats i barnprogrammen. Lämpligt utformadesådana program kan enhgt mening bidra till förståelse ochtolerans hos barnen inför mänskliga yttringar, som annars kan te sig främmandeeller i extrema fall t. o. m. skrämmande eller löjliga. sägersig aUtjämt känna en viss osäkerhet om vUka krav som bör ställas påbarnprogrammen. Man anser emellertid att det skall vara en partbalans inom detenskilda programmets ram. Detta gäller de ordinarie barnprogrammen. Någothinder att utanför här nämnda ram ibland sända tydligt rubricerade program medreligiös förkunnelse anpassad till barn föreligger däremot inte. Religiösaprogram för barn och ungdom har man rätt att sända, och det förekommer också,liksom familjeandakter. Sedan kan man givetvis ha olika meningar om i vilkenutsträckning sådana program bör sändas. Här kan motioner givetvis vara ettuttryck för opinionen. Det är, som vi sagt, önskvärt att SverigesRadio har kontakt med olika grupper och meningsyttringar. Reservationen 5 tar upp programpoUtiken i Radio.De synpunkter som framförs i den motion som ligger tUl grund för reservationen5 krUiseras skarpt av majoriteten i utskottet. Den allmänna bUd som lämnas imotionen har utskottet sagt sig inte kunna godta. Jag förstod på att han tyckte att vi hadealltför knapphändigt behandlat hans motion. Låt mig bara nämna att i motionenframhåUes; "Radioledningen bör i fråga om programuppläggningen mindre änhittills lyssna till ministrar, verkställande direktörer, informationscheferoch andra påtryckare. 1 stället borde den lyssna till andra grupper, bl. a.sina egna medarbetare som i många faU ändå uppvisat en hederlig ochjournalistisk yrkeskunnighet. Detta tycker vi är viktigt trots att vikommunister ofta har anledning att beklaga oss över radio- och TV-medarbetarnasbrist på förståelse för våra åsikter." Enligt det avtal som är träffat har ensamrättenatt bestämma programinnehållet. Det kan alltså inte påverkas av någrapåtryckare i form av ministrar, verkställande direktörer, informationscheferosv., utan det är som ensamt avgör. Det är med ledning av dettasom vi har skrivit utskottsbetänkandet. Reservationen 6 yrkar på att skall utträdaur . Det är riktigt att vi inte har några långautläggnmgar om detta, utan vi har helt kort svarat att är ettsjälvständigt och fristående, icke statligt företag. Därför är det SverigesRadio som avgör humvida man skall vara kvar i arbetsgivareföreningen eUerinte. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillutskottets betänkande. Under detta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. () kort genmäle: Det finns ingen anledning att polemisera motherr i Lane-Herrestad. Han anför ju själv motargumenten när han envetethänvisar till reklamutredningen och radioutredning och citerar ur deutredningarnas direktiv. Jag ber att få upprepa att ingen av dessa utredningarhar den principiella, långsiktiga inriktning som vår motion föreslår. anser i andra handatt det inte är bråttom. Men, , framtiden väntar inte påradioutredningen och reklamutredningen. Helt plötsligt är den där. Hur skallvi då ha det på etermediaområdet? HerrKÄLLSTAD (fp) kort genmäle;: argumenterade här emotförslaget om ett programråd. Det tycker jag är märkligt. Jag har här i min handett aktstycke som heter Mittensamverkan 70, ett dokument som sammanfattarfolkpartiets och gemensamma ståndpunkter i frågor som är avcentralt intresse. Där står på s. 11, under rubrUcen Utbildning åt alla, dettaönskemål: Ett folkligt programråd inom . Det borde aUtså ha varit ett gemensamt intresse för ossatt få till stånd detta programråd, varför det är något förvånande att herrMattsson i Lane-Herrestad och inte anslutit sig till dennareservation. Det är heUer inte fråga om något slags förhandscensur, föratt knyta an till vad i Agnas sade. Det skall inte alls vara någotcensurorgan. Man skulle kunna tänka sig att två vägar står öppna. Denena är att ett programråd saknar beslutanderätt och endast för informelladiskussioner i programfrägor. Den andra vägen är att ett stadgande kommer tillstånd som föreskriver ramarna för programrådets inflytande över programpolitiken. får ju också allt större arbetsbörda, varfördet ur den synpunkten också vore nödvändigt med ett programråd. Under t. ex.första halvåret 1971 avgjordes 160 ärenden inom radionämnden, medan under detförsta antalet avgjorda ärenden var inte mindre än 30S, alltså enmycket stor ökning. Radiostyrelsen har sina administrativa ålägganden attsköta, varför sådana här frågor svårligen kan tas upp där. Inte heller torde de rådgivande kommittéer som utskottetnämner om i sitt betänkande vara tUl fyllest. De är tre stycken, nämligen enfolkbildningskommitté, en skolkommUté och en lantbrukskommitté. Men de här trekommittéerna täcker inte alls hela fältet och kan alltså inte hellervara någotargument mot anordningen med ett programråd. Det finns alltså, herr talman, skäl att fortsättningsvisvidhålla kravet på ett sådant. Det skulle vara till förmån förprogramverksamheten. i (vpk) kort genmäle; i Lane-Herrestad säger att detgäller att undvika att förtroendet för sviktar hos stora gruppermedborgare. Men är det ändå inte risk för att så sker om man företar ohkaingripanden mot program, som återspeglar de stora gruppernas problem iarbetsliv och annorstädes, och att makthavarna övar för stort inflytande över programpolitiken? säger vidare att inte harmöjlighet att ta ställning tUl enskUda program och detaljer när det gällerunderhållningsvåldet. Men vem har begärt det? Vi har begärt ett principielltuttalande i frågan. Jag vill i sammanhanget erinra om att författaren i publicerade en anmälan till radionämnden,där han tar upp två våldsprogram sända under och där han pekar påde rasistiska tendenserna och på hur huvudfigurerna i serien förlöjligade denarabiska kulturen och hur våldet förhäriigades. Men radionämnden hade ingenförståelse för denna anmälan utan sade att dessa program är tUl för att skapaspänning och underhållning och har de dramatiska effekter sådana program brukarha. Det är det vi menar med underhållningsvåld att väldetfår ett självändamål. Det finns ytterligare exempel på sådana program. säger också att ingenfår utöva påtryckningar enligt den lag som finns. Då får man väl tolka det somnågot av olaglighet det som uppenbarligen har skett enligt skriftväxlingen sompublicerades i den bok som jag har citerat ur. Jag tycker det ärbetänkligt att denna korrespondens har ställts tUl dennes författaresförfogande. Är det de berörda storföretagen som har gjort det, visar det attboken ingår i deras kampanj för att påverka programverksamheten i vissriktning. HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c) kort genmäle: säger att det är bråttom, och visst är det bråttom ifråga om att man skall ha goda program. I det avseendet har vi ju uttalatoss för att man skaU följa den lag som gäller och det avtal som Gör man det så räknar vi med att det också skall bli goda program.Men jag vUl säga tUl att vi inte har någon garanti för attprogrammen blir bättre, om de blir reklamfinansierade. Det är min bestämdamening. Vad det är fråga om är hur vi skall ha det ordnat efterdet att de pågående utredningarna har framlagt sina förslag. Jag menar attdetta är något som vi då får ta ställning till. Jag har inte för avsikt attgöra det medan utredningarna pågår. hänvisar till en bok med titelnMittensamverkan, Det är säkert en bra bok som tål att läsas och begrundas, menjag har inte svurit på aUt det som står i den. Jag har givit uttryck för denuppfattning jag har, och jag är sannerligen inte fjärrstyrd. Vidare talar i om att program harblivit anmälda tUl radionämnden på grund av våldsinslag. Ja, jag tvivlar intealls på det det är väl tvärtom rätt naturligt. Det är på det sättet manarbetar. När det sänds program som någon anser strider mot reglerna gör denneen anmälan till radionämnden, som då har att ta upp frågan tiU bedömning. Detär väl inte heUer uteslutet att all den kritik som riktas mot program medvåldsinslag kan leda till att vi i fortsättningen slipper sådana program. FruJOHANSSON (s): Frihet är det bästa ting för den henne rättkan bära -dessa ord passar särskUt väl in då det gäller en av hörnstenarna i endemokrati, nämligen yttrandefriheten. I vårt land bedyrar samtliga partier attde värnar om yttrandefriheten, men det är en frihet som kräver mognad och detär en svår form av demokrati. Det händer nämUgen då och då att man är bereddatt nagga den i kanten - vid de tillfällen nämligen, då den kan anses skada enseget parti och dess verksamhet. I ett par av de motioner som kulturutskottet haft att tastäUning till skymtar denna rädsla. Det är kanske inte förvånande, att det är åena sidan moderater som klagar på att är vänstervriden, å andrasidan kommunister som lika kategoriskt påstår, att den är högervriden. Ivanliga faU brukar sanningen då ligga mitt emellan, men riktigt så enkelt ärdet väl inte i den här frågan. Liksom läroböckerna anses radio- och TV-programmen av deborgerliga partierna vara opohtiska, om de utstrålar gammaldags, gedigenborgerUghet. Om programmen kritiserar denna instäUning, är de vänstervridna.Kommunisterna å sin sida reagerar givetvis för den del av programmen, som går ide gamla fotspåren, och beskyller dem för högervridning. Därmed skulle mankunna anse, att balansen vore ganska god i vårt radio- och TV-monopol. Men så är det nog ändå inte. Det allvarliga är, att man iså hög grad tillåts föra fram även extrema åsikter åt höger eller vänster utanatt någon vid det aktuella tillfället får möjlighet att bemöta dem. Detta gerinte en objektiv bUd, och det skapar svårigheter för den som vill se vårtsvenska samhälle som det är. Det är en svär balansgång för ett monopolföretagatt vara objektivt, men det kravet måste ändå ställas. Speciellt viktigt ärdetta när det gäller barnprogrammen, och utskottets ingående diskussio- ner i defrågor, som ingår i dagens betänkande, har till stor del gällt dessa program.Det är ett område, där experimenterandet varit stort, och det är inte fel. Manbör söka sig fram tUl bra former, och då skall man inte vara rädd för nyagrepp. När det gäUer en så speciell lyssnargrupp som barnen måste detemellertid ske med än större ansvarskänsla och pedagogisk insikt. Det är alltför många föräldrar från alltför många olikagrupper i vårt samhälle som reagerat för att man skall kunna undgå att ta uppfrågan tUl allvarlig diskussion. Om programmen för barnen är höger- ellervänstervridna har naturligtvis sin betydelse, men viktigt är också om de överhuvud taget utgör en positiv eller negativ tillgång på skilda sätt. Den kompakta opinion som påpekar TV:s låga kulturellastandard bör av radioledningen tas på allvar. En radiochef kan aldrig göra allamänniskor till lags, det är en utopi. Men när en så stor del av konsumenternaanser att programmen i stort ger för mycket utrymme åt underhållningsvåld ochsexprogram utan värde, dvs. pornografi, på bekostnad av utrymme för mersubstantiella program som har dels högre kulturellt värde, dels är berikande påandra sätt, måste det tas som bevis på, att det är en slagsida, som måsterättas till. Yttrandefriheten kan inte tas till intäkt för en sådanprogrampoUtik. För att lösa detta problem vill man i en folkpartistiskmotion bilda ett s. k. programråd. Det är knappast troligt att en sådankonstruktion skuUe förbättra situationen, då det är ett oformligt sätt attarbeta på. Erfarenheterna från bl. a. BBC beträffande sådana rådgivande kommittéergör inte heUer att den formen kan anses vara en god lösning. I stället måsteansvaret ligga hårt på styrelsen, som också har en sådan sammansättning, attdet inte borde vara några svårigheter att hålla intim kontakt medkonsumenterna. För en nytillkommen riksdagsledamot och utskottssuppleanthar tre frågor i den diskussion, som utskottet haft i detta stora komplex,känts speciellt angelägna. Det är dels vikten av att radioledningen allvarligtkänner det ansvar, som åligger ett monopolföretag då det gäller att värna omyttrandefriheten: att agera utan sneglande åt obehöriga pätryckar-grupper av t.ex. kommersiell natur, vidare att ge utbud, som håller hög standard med alltvad som ingår i detta begrepp samt dessutom eftersträva opartiskhet på ettsådant sätt, att vårt samhälle blir belyst på ett objektivt och mångfasetteratsätt.Det är ett stort ansvar, men det är inte större krav än att man har rättatt ställa dem. Jag har inget yrkande utan ansluter mig tillvad som i betänkandet sagts av utskottsmajoriteten. HerrJOHANSSON i Skärstad (c); Intresset och engagemanget för den fråga vinu behandlar har i blivit allt större år . Det vittnar om attdet är något som har gått snett och som är otUlfredsställande. Då :s verksamhet berör så många människor och betyder så mycket förutveckhngen, är det angeläget att riksdag diskuterar och uttalar sig idenna viktiga fråga. Jag villförst säga några ord helt allmänt och kommentera de motioner som jag ärmed på och som behandlas i detta betänkande. Min kritik riktar sig naturligtvis inte mot alla påSveriges Radio. Många medarbetare gör goda insatser. Men det måste kännasdeprimerande för den stora grupp av goda medarbetare, som svenska folketuppskattar för deras insatser, att det också finns en mindre grupp som med sinaprogram skapar irritation och missnöje. Inom det mUitära finns det som bekant vissa grupper som påallt sätt försöker sabotera verksamheten. Finns det också samma problem påSveriges ? Jag menar dock att det inte nödvändigtvis måste finnas ett,två eller tre ruttna äpplen i den låda frukt man köper; det är inte nödvändigtatt i TV-programmen ha destruktiva eller karaktärsupplösande inslag. Sådanabåde upprör och sårar licensbetalarna. Det har sagts att de anställda på inte kansägas upp. Om så är, vad gör man då med dem som visar sig omöjliga från härangivna synpunkter? Och har man råd att ha kvar befattningshavare, som ilängden inte klarar sina uppgifter? Varför skaU i så fall de anställda påSveriges Radio åtnjuta bättre anställningstrygghet än man har på andra områden? Det är en fariig lek med elden i attbehandla radionämnden som man gör. Jag säger det därför att det torde höra tillundantagen att den programmedarbetare som gjort ett övertramp verkUgen har fåtten anmärkning härför. Jag upprepar att det är en lek med elden att nonchaleraradionämndens anmärkningar och att inte ta notis om kritiken och önskemålenfrån landets licensbetalare. Hur många det är som harskrivit, kritiserat program och önskat andra inslag i programutbudet kan jaginte uttala mig om, men det är oerhört många. Sedan vill jag något litet kommentera motionerna, till attbörja med den motion som handlar om folkrörelsernas inflytande. Massmedia liggerlångt framme i fråga om informations- och nyhetsutbud. sagt varjemedborgare har möjlighet att ta del av dessa utbud via press, radio och TV.Enligt min mening är det därför nödvändigt att så långt som möjligt verka fören centraliserad informationsspridning och åsiktsspridning, vUken bör stå frifrån kommersiella intressen och starka gmppers ensidiga inflytande.Folkrörelserna har såväl nu som före etermedias genombrott stor betydelse förinformations- och kunskapsförmedling. Efter den s. k. kanalklyvningen hartyvärr de fria organisationerna - folkrörelserna -alltmer ställts åt sidan ifråga om direkt inflytande och medverkan i etermedia. Nyhets- och annanprogramkonkurrens har kommit att dominera TV på bekostnad av folkrörelsernasinflytande. Våra fria organisationer har ett rikt och brett register i sittarbete för att främja bUdningen och informationen bland medborgarna. Den övervägande delen av svenska folket är i en ellerannan form engagerad i organisatoriskt arbete. Många av våra ideella, religiösaoch idrottsligt verksamma organisationer samt bildningsförbunden kan redovisahöga medlemssiffror. Folkrörelserna knöts tidigt till ochinnehar av aktierna. Detta inflytande återspeglas tyvärr intei ansvaret för programutbudet och programutformningen i TV. somsvenska kyrkan, frikyrkosamfunden, ideella organisationer, idrotts- Nr 131rörelsen och studieförbunden bör därför beredas ett mera rättvist den inflytande i programverksamheten. Att vi hartvå kanaler får inte c Hgcember 1972 innebäraatt man konkurrerar om TV-publiken. Det blir i så fall om en ;-------- del av TV-publiken som man konkurrerar; den andra delen blir Rundradiofragor bortglömd. Två kanaler måste innebära att man ger en så godservice som möjligt åt licensbetalarna, att man tillgodoser smak ochintresseinriktning både när det gäUer majoritets- och minoritetsgrupper. En av orsakerna tUl det missnöje som mer och mer görsig gäUande är att många känner sig missgynnade. Detta gäller särskilt deunderhållande och kulturella inslagen. Där upplever många att de har mycketlitet att hämta. De som bär ansvaret för programverksamheten måste visa störrehänsyn än . När jag har föreslagit att folkrörelserna skaU få vara medmera att utforma programverksamheten, så är det ett mycket berättigat krav. Detskulle innebära att flera kände sig hemma med programmen. För hem och familjskulle det bli en positiv tillgång, inte som ofta nu ett irritationsmoment. Låt mig sedan också säga något om de religiösa programmeni TV. Därmed har jag inte glömt andra organisationer, t. ex. bildningsförbunden.VUka möjligheter är inte här outnyttjade! Kyrkan och frikyrkorna representerarmajoriteten av svenska folket. Det är därför ett berättigat krav att de får sindel av programutbudet. När det gäller dessa program kan antingengöra egna program eUer välja ur den rika flora som finns i den kyrkligaoch frikyrkliga verksamheten. Jag tänker också på gudstjänster i olikastilarter. Det är viktigt att vi även i TV-rutan får del av dessa. Men det ärockså viktigt att inte glömma bort de gudstjänster som samlar den storapubliken. En gudstjänst är ett rimligt krav, inte minst med tankepå gamla, sjuka och handikappade, som inte kan besöka gudstjänstlokaler. Härkan man också nämna alla dem som vUl vara anonyma och som av olika skäl intebesöker gudstjänstlokaler men som med tacksamhet skulle hälsa en TV-kyrka isina hem. Sängprogrammen är också mycket uppskattade, och det finnsmänga sång- och musikkrafter att använda sig av. Men vad vi intensivt väntar påär kristna barn- och ungdomsprogram. Det är här som det stora missnöjet finns.Varför sänder inte TV fler kristna barn- och ungdomsprogram? Vill man inteeller-vägar man inte? Kyrka och frikyrka bedriver en mycket omfattande ochuppskattad barn- och ungdomsverksamhet. Hur stor del av barn och ungdomsom deltar i sådan verksamhet känner jag inte exakt till, men det är en storprocent. Jag skulle vilja vädja till att tUlmötesgå detta starkaönskemål och sända positiva barn- och ungdomsprogram. Ja, jag vill påstå att omSveriges Radio följer avtalet kan man inte underlåta att tillmötesgå en såallmänt utbredd önskan bland föräldrarna i vårt land. Och så enmotion som gäller de döva. motionerade jag tillsammans med någraandra ledamöter om att de döva och hörselskadade skulle slippa betala TV-licenser. Det utskott som behandlade motionen biträdde den, men har ingenting hänt på det området. Man kan ju fråga inte minst 9 UtbUdningsministern- även om han inte finns här i kammaren just nu kanske vad jag nu säger kommertill hans kännedom - hur länge dessa döva och hörselskadade skall behöva väntapå att det beslut som fattades i skall verkstäUas.Jag har inga yrkanden när det gäller motionen. Idetta anförande instämde i (c). HerrWIKSTRÖM (fp); är i blåsväder. Men är detinte längre bara själva monopolsystemet som ifrågasätts. hardiskussionen i själva verket mera kommit att gälla sakligheten ochopartiskheten i nyhets- och debattprogrammen och själva kvaliteten iprogramsättningen i dess helhet. Radiochefen konstaterar själv i Radiosårsberättelse, att programutbudet inte är tillräckligt varierat. Ingen tordebestrida detta. Den artificiella konkurrens som byggt upp inomdet egna företaget kan inte motsvara ens elementära anspråk på variation. Konkurrensenmellan kanalerna tycks mera gälla de breda och glättadeunderhållningsprogrammen än de seriösa och kvahtativt medvetna inslagen.Utrymmet för udda röster och avvikande uppfattningar är inte aUtför stort. Dettycks mig som om alltför ofta blivit exempel på det som någonsagt om : "Här ryms bara en opinion i taget." Vissa länder ärsärskilt i ropet, och då rinner producenterna i en aldrig sinande ström i vägåt just det håUet för att skapa program. Ett visst samhällsfenomen uppmärksammas,och genast skall det debatteras i varje Kvällsöppet-program. Vid det här lagettycks enighet råda om att monopolsystemet i sig inte garanterar kvalitet eUervariation. Det krävs mycket målmedvetna insatser från styrelseoch dess ledning för att dessa grundläggande målsättningar skall kunna uppnås. I går hade vi tillfälle att i en längreinterpellationsdebatt diskutera radionämndens ställning.