prot · FV0994 · 1972-12-31 00:00:00 — Delta måste sannolikt i sin tur leda till drastiskaåtgärder för att snabbt frysa ner likviditetsöverskottel och kyla nerkonjunkturen. På detta sätt har den konjunkturpolitik som regeringen nubedriver kommit in i något av en ond cirkel och blivit självgenererande, dvs.svängningarna i konjunkturcyklarna förstärks av de åtgärder som sätts in föratt styra konjunkturförloppet. Denna typ av konjunkturpolitik, som pendlar mellan hoppoch fruktan i avsaknad av tilltro tUl regeringens politik, har svåra verkningarpå skilda områden. För den enskilde medborgaren märks det i deninflationsutveckling som avspeglas i prisökningen på varor och tjänster och ien ökad oro på arbetsmarknaden, eftersom bristen på linjer och konsekvens i denekonomiska politiken inte främjar den planering från näringslivets sida somarbetskraften har rätt att kräva. Ur samhällets synpunkt leder detta klimat till sänktproduktivitet och en bristfällig anpassning av resurserna. Detta i sin tur ökaranspråken på arbetsmarknadspolitiken, som därmed tar en ständigt växande andelav resurserna i anspråk. En bieffekt av dåligt avpassad konjunkturpolitik ärdessutom att regionalpolitiken försvåras eller i sämsta fall direkt motverkas.Penningpolitikens ryckighet främjar nämligen investeringar med korta perspektiv,medan en mera långsiktig och planmässig investeringsverksamhet av företagen kanbedömas innehålla aUtför inånga osäkra moment i ett konjunkturförlopp somdetta. I stället för att t. ex. etablera filialföretag där det finnsarbetskraft bedöms det säkrare alt utnyttja samhällets beredvillighet attflytta arbetskraft, och man kan därför nöja sig med att bygga ut redanbefintliga enheter och där höja kapaciteten. Det är ur denna synpunkt beklagligt att regeringen nuenligt kompletteringspropositionen är på väg tillbaka till den passivitet inomregionalpolitUcen som präglade . På annat sätt kan man intetolka programförklaringen att arbetsmarknadspolitikens tyngdpunkt skaUförskjutas från sysselsättningsskapande åtgärder till åtgärder för att underlättaden geografiska röriigheten. Det är verkligen en kapitulation inför de kortaperspektiven och marknadskrafterna. Det är också anmärkningsvärt att man redani kompletteringspropositionen aviserar att de sysselsättningsskapandeåtgärderna skall koncentreras till ett begränsat antal orter i vårt land.Kommer alltså höstens proposition om regionalpolitiken att innebära att fråganom ortsklassificeringen löses genom att man från kartan sopar ut ytterligareett antal etableringsorter? Det åren berättigad fråga i detta sammanhang. Det är en fundamental brist i arbetsmarknadspolitikenskonstruktion att den alltjämt främst betraktas som ett konjunkturinstrument.Den debatt vi lyssnade på var ju en illustration till det påståendet. Mankommer naturiigtvis aldrig ifrån den uppgiften, men arbetsmarknadspolitikenslångsiktiga uppgift att vara ett regionalpolitiskt medel måste förslärkas. Detkan inte få fortsätta, vilket nu tydligen är regeringens avsikt, att man iarsenalen av vapen pendlar mellan beredskapsarbeten i lågkonjunkturer ochrörlighetsstimulerande åtgärder i högkonjunkturer. Det är klart att vi nusnabbt närmar oss den tidpunkt då en översyn av hela fältet förarbetsmarknadspolitiken måste ske. Det bör då med en långtgåendedecentralisering av arbetsmarknadsverkets funktioner och beslutanderätt ut tilllänsplanet finnas fömtsättningar att bättre än vad Den ekonomiska politiken, m. m. Nr 94 som är möjligt vid en starkcentral styrning, som vi nu har, anpassa Tisdagenden arbetsmarknadspolitiken till denregionalpolitiska målsättningen. 30 mai1972 ' föreliggande och här tidigarei dag i så hög grad debatterade ------------- ;----- förslagen om höjning av löneskatten respektive skatten på drivmedel har / e onom också vissa negativa effekter förden regionala utvecklingen som är värda politiken,rn. m. notera. Den höjda skatten pådrivmedel slår direkt och på människormed långa resavstånd till sina arbeten och den del av näringslivet som harlånga och tunga landsvägstransporter av råvaror och produkter. ex. torde drabbas speciellt av dessa ökade kostnader och kommer sannoliktockså till följd av sitt stora exportberoende atl drabbas särskilt hårt avlöneskattens höjning. Konjunkturnedgången har drabbat skogsbygderna, därskogsindustrins svårigheter slår igenom med fördröjd och fördjupad verkan. Även turistnäringen spelar en relativt sett större roll ide delar av vårt land där de regionala utvecklingsproblemen är störst.Turistnäringen är arbelskraftsintensiv, och med det följer alt lönesumman är enrelativt stor andel av produktionsvärdet. Branschen konkurrerar i stor utsträckningmed sällskapsresor till fjärran länder, som satsar på massturism i ett heltannat kostnadsläge än vårt. Det torde följaktligen vara svårt att kompenserakostnadsslegringen genom alt höja priserna, och man har inte samma möjlighetersom industrin till rationalisering, eftersom det är service man säljer. Sannoliktblir det nödvändigt att genom särskilda åtgärder stödja turistnäringen ochde.ss anställda, bl. a. av hänsyn till betalningsbalansen. Nettoutflödet avresevaluta blev för . Detta visar med all önskvärdtydlighet att det är angeläget även i omsorgen om valutabalansen attturistnäringens situta-tion nu blir föremål för ålgärder som kompenserareffekten av löneskattens höjning. Vad jag här påpekat kan tjäna som enillustration till att regeringens illa avvägda skattepaket får konsekvenser,som man bara till en del kan överblicka . Det får konsekvenser ocksåregionalpolitiskt, och det understryker i sin tur kravet på konsekvens ochplanniässighet i den ekonomiska politiken för atl därmed åstadkomma ett klimatsom främjar produktion och ekonomisk tillväxt. i (s): Dagens finans- och skalledebutl har tillväsentlig del behandlat sysselsättningsläget, arbetsmarknads- ochnäringspolitik, och det är ju naturligt. Det är naturligt därför alt trotsbetydande resultat av de sys.selsätlningsbefrämjande åtgärder som regeringenvidtagit är arbetslösheten fortfarande hög. Vidare har arbetslösheten förmänga varit rätt långvarig. Det är ett förhållande som vi tyvärr får anledningatt erinra om även i kommande debatter. Den mest orounde sektorn när del gäller sysselsättningenhittar man nu som tidigare inom byggnadsindustrin. Normala år brukar arbetslöshe ten inom byggnadsarbetarnas arbetslöshetskassa ligga på . var siffran , och innevarande är . Det är ändå högre än under elt normalår. 188 Lägel ser just nu något bättre utför den kommande vintern än det gjorde föregående år, detta närmast beroende på de Nr94 åtgärder regeringen beslöt om , och det är bara atl med Tisdaeen den tacksamhet understryka att åtgärder av det slaget vidtagits i så god tid. Trotsdetta finns det givetvis frågetecken - varför det är angelägel att------------- hållaen hög beredskap. Byggarbetslösheten är inte bara en fråga om ' ekonomiska Det handlar också om byggarbetarkårens storiek och politiken,m. m. sammansättning. Mittenpartierna påpekar i sin motion, för övrigt heltriktigt, att det rör sig om en strukturarbetslöshet i viss utsträckning.Däremot har mittenpartierna inte gjort något försök att klara ut orsakerna tilldetta. Vad det handlar om är helt enkelt att en grupp, nämligen betongarbetarnaoch då särskilt de som saknar yrkesutbildning, är för mänga. Del är någottillspetsat uttryckt omöjligt att bygga bort hela arbetslösheten, eftersom detinom en annan grupp, nämligen träarbelarna, kommer att föreliggaen bristsituation, detta sålunda innan den sista betongarbela-ren är i jobb. Detta förhållande är konsekvensen av i första hand enmångårig oansvarig rekrytering från arbetsgivarnas sida. Både från facklig sidaoch från arbetsmarknadsverket är man mycket angelägen om atl stoppa dennaonödiga påspädning av denna grupp inom byggnadsarbetarkåren. Det är enpåspädning som pågår . Byggarbetsgivarna har emellertid förklarat inte kan gä med på någon inskränkning av deras rätt att fritt anställa denarbetskraft som de anser sig behöva. Det är för övrigt en lösning som i nulägetskulle vara nödvändig. Det är emellertid angeläget att man får någon form avobligatorisk arbetsförmedling på delta område. Arbetsgivarnas nej till enöverenskommelse i den riktningen betyder att det nu blir nödvändigt att gåfram med krav på lagstiftning. Jag hyser naturligtvis föga hopp om att få medmoderaterna på ett sådant förslag. Men jag förutsätter att mittenpartierna tarkonsekvenserna av sitt fullt riktiga påpekande i sin motion omstrukturproblemen i den här branschen och av atl de så klart och tydligt harunderstrukit kraven på åtgärder för atl komma till rätta med dessa problem ochsålunda biträder yrkandet om en lagstiftning. Rent allmänt talar de senaste årens erfarenheter för enbredare genomgång av hela arbetsmarknadspolitikens medel. Den bör göras inleminst för all möjliggöra ett tidigare ingripande inför konjunktursvängningarna.Men del här löser naturligtvis inle hela problemet - ytterligare åtgärder måstetill för all öka sysselsällningen. har i silt betänkande nr 25 understrukitbehovet av en hög arbetsmarknadspolitisk beredskap även framöver. I delavsniltet har utskottet erinrat om det angelägna i alt det inle uppstår nägonförsening i förhållande till planerna när det gäller bostadsbyggande ochkommunal investeringsverksamhet. Mitlenparliernahar i sin motion nr 1700 bl. a. anfört: "All modern konjunkturpolitik måste bygga på allstatsmakterna har god handlingsberedskap. Utmärkande för den svenskaregeringens konjunkturpolitik har varit all de insatla ålgärderna varil försvaga och för senl insatla." Slalsmakterna har alltså enligt molionärerna ansvaret för sysselsätl- 189 Nr 94 ningen, och man hade väntat attmotionärerna i konsekvens med den Tisdaeenden uppfattningen skulle föreslå enförstärkning av vad som ligger närmast 30 mai1972 *'"' nämligen den offentligasektorn. Det har de emellertid inte gjort. -------------------- I dagens ekonomisk-politiskadebatt förekommer från liberalt och Denekonomiska konservativt håll inlägg som i praktiken liknar en agitationmot den politiken, m. m. offenfliga sektorn. De inläggen har bara i mindre utsträckning tagit siguttryck i krav på mer drastiska nedskärningar av samhällets insatser. Men jagär rädd för att om inte den här agitationen bemöts kommer den snart nog attresultera i mer konkreta krav på en nedrustning. Del är därför angeläget att slå fast att i ett moderntsamhälle behövs en slor och väl utbyggd offentlig sektor, en fungerande allmänservice och stora insatser med jämlikhetsfrämjande inriktning. Låt mig ianslutning till delta erinra om att även i sansade induslrikrelsar är man hellÖverens om etl sådant synsätt. Man ser det som nödvändigt och riktigt att vårli övrigt utvecklade land har en betydande offentlig sektor, och man förespråkaringalunda någon nedrustning av den, även om man anser del behövligt attdiskutera ökningstakten. Jag tror att det också är angeläget att betona denoffentliga sektorns värde för sysselsättningen. De arbetslöshetsproblem somfinns får inte undanskymma att vi i vårt land har en högre sysselsättningän någonsin, och en högre sysselsättning än i något jämförbart land. En störreandel av den vuxna befolkningen har möjlighet till förvärvsarbete än någonsintidigare. Det är självfallet till mycket stor del en frukt av ansträngningarnavia den offentliga sektorn. När man från moderat håll påstår att friheten för denenskilde inte ökas utan tvärtom minskas genom den offentliga sektornsutbyggnad, så begriper jag inte vad det är man talar om. Minskar friheten förden som slås ul av industrin, om han kan fä ny sysselsättning genom detoffentligas försorg? Innebär det en minskning av friheten för exempelvisbyggnadsarbetarna, om de får jobb tack vare offentliga insatser i stället föratt gå arbetslösa? Ingen har något alt vinna på alt den typ av agitation kanfortsätta som gör gällande atl det går att spara miljardbelopp i den offentligasektorn utan att det egentligen skulle drabba någon. De borgerliga motionerna i anslutning tillkompletteringspropositio nen innehåller en hel del beklaganden å näringslivets vägnar av det förskräckliga med en höjd arbetsgivaravgift. Det talas i dem om regeringens "instabila politik" och "bristandeansvarsmedvetande". Men man blir ändå lilel fundersam. Går man tillbaka i protokollen från tidigare ekonomiska debatter, finner man all den faktor som de borgerliga framhållit som svårast för förelagen har varil just marginal skatterna. De har sagt atl marginalskatterna har verkat uppdrivande på kostnadsnivån, de har framställt marginalskatterna som pådrivande pä inflationen och som en faktor som försämrat landels konkurrensläge. Men all döma av dagens debatt var del här tydligen inte så allvarligt menat. Hur skall man annars tolka del nuvarande agerandet? Och hur skall man kunna förnuftigt förklara de borgerligas handlingssätt i denna 190 skattefråga, om inle med att heladen tidigare, mångåriga agitationen i skattefråganvar - ord utan mening, paroller utan seriös underbyggnad? Den "instabilapolitiken" och det "bristande ansvarsmedvetandet" förefaller attligga hos oppositionen. Om man från arbetsmarknadssynpunkt skall värdera deaktuella skattefrågorna, tror jag att man får dela upp dem i två områden - delseffekterna på lönebildningen, dels effekterna på sysselsättningen. När detgäller lönebildningen kan man konstatera att oavsett hur en skatteomläggningfinansieras, så finns den direkta skattesänkningen som en posUiv effekt förlöntagarna. När det gäller kommande lokala och centrala förhandlingar är detväl så att en höjd arbetsgivaravgift kanske i någon mån försvårarförhandlingarna genom att arbetsgivarna anser att löneutrymmet har krympt. Menå andra sidan innebär en höjd mervärdeskatt kanhända olika kompensationsbehov,vilket också i och för sig komplicerar de kommande förhandlingarna. Jag skullenärmast vilja uttrycka det så att det ena är ungefär likvärdigt med det andra. När det gäller sysselsättningen framöver är skattefråganen liten del. Den stora frågan är konjunkturutvecklingen i omvärlden. Skulle enordentlig uppgång dröja, så är det naturiigt att kompenserande åtgärder måstevidtas. Jag ser det därför som angeläget att vi under de närmastemånaderna får ett utvidgat utbyte av informationer mellan industrin ochregeringen - just för att noga kunna avgöra var i konjunkturförioppet som vibefinner oss . Det får då bli underlag för beslut omeventuella åtgärder. Jag har mycket ingående och med stort intresse tagit deiav det tal som ordförande, direktör , harhållit vid sill förbunds årsmöte, där han bl. a. förordat just etl sådantvidgat utbyte. Del är i och för sig naturligt att del råder delade meningar omnäringspolitiken i dess helhet mellan industrins företrädare och regeringen.Men jag har ändå tolkat direktör tal så att underlag finns för ettsamarbete mellan industrin och statsmakterna. Det är en uppfattning som heltdelas på fackligt håll, och jag tror att del är den vägen man skall gå och inteden som har förordats här i den senaste parliledardebatlen, nämligen att mansnabbt skulle kunna tillsätta en parlamentarisk utredning för att syssla meddessa frågor. Del är min förhoppning all den samarbetsvilja som klarl harkommit till uttryck från industrins sida blir föremål för förutsättningslösaöveriäggningar direkt mellan regering och industriledare för atl utröna varomsamförstånd råder. Jag skulle, herr talman, tro atl om detta ger resultat såfinns goda förulsätlningar för en realistisk och praktisk näringspolitik. Den ekonomiska politiken, m. m. i Arrie (c); Med hänsyn (ill den långa debatt som vi harhaft om den ekonomiska politiken och om skallefrägorna skall jag härendast ge några korta kommentarer till vissa reservationer, som avgivils avcenterns och representanter i skadeutskoltel och som fogats tilldetta utskottsbetänkande nr 32. Vid en översyn av det nuvarande skallesyslemet borde delvara angeläget atl försöka ta bor! de direkta orättvisor och orimligheter som Nr 94 finns. 1 reservationen 12 avcenlern och berörs frågan om Tisdaeenden beskattningen av folkpensionärernasextrainkomster. 30 mai1972 skedde genom skattebeslutet ,varigenom vissa mindre biinkomster -------------------- blevbefriade från beskattning genom ett för folkpensionärerna särskilt Denekonomiska utformat extra avdrag. Delta utgör högst förensamstående P /ce , . . Qj för makar.Folkpensionär som vid sidan om folkpensio- nen har eninkomst som inle överstiger för ensamstående och förmakar är därmed befriad frän direkt skatt. Vid högre sidoinkomster än de härnämnda reduceras detta extra avdrag med en tredjedel av överskjutande belopp. Jag vill gärna ha sagt detta, därför att saken ofta i denpolitiska debatten framställs som om alla folkpensionärer får betalainkomstskatt på sin pension. Det är fel - det framgår av vad jag sagt. Därtillskall läggas att bostadstilläggen numera är skattefria. Det extra avdraget är värdefullt, och det var ett riktigtbeslut att införa det, men det är otillräckligt. Genom den bristandesamordningen mellan beskattningssystem och de avlrappningsregler som gäller förvissa bidrag och förmåner kan del uppstå situationer då en folkpensionärdrabbas av en marginalskatt pä upp emot av en rätt litenextrainkomst utöver den här gränsen, som så att säga är fri. Detta är orimligt, och det är absolut nödvändigt att dennu tillsatta skatteutredningen verkligen bereds möjlighet att ta upp dennafråga. Vi har därför i reseivationen 12 yrkat på atl skatleutredningen genomtilläggsdirektiv bereds möjlighet att se över bestämmelserna beträffandebeskattningen av folkpensionärernas extrainkomster. Reservationen 14 berör frågan om faktisk sambeskattning. 1skattebeslutet var en av de slora frågorna införande av obligatorisksärbeskattning vid inkomstbeskattningen för alla inkomster utanför vad sombetecknas som inkomst av kapital. Men det fanns ett undantag. Inkomst för makarsom båda arbetar i ett eget företag skall fortfarande vara föremål försambeskattning. Detla är ett helt orimligt förhållande. 1 åretsutskottsbetänkande finns inle ett enda ord i sak som försvarar det nuvarandesystemet, och har inget annat argument framförts än svårigheten altbedöma den arbetsinsats som ulförts av respektive makar. Problemet med bedömningen av arbetsinsatsen kan inte varatillnär melsevis sä stort som den orimliga orättvisan är för de makar som båda gör en slor arbetsinsats i sill förelag men inle får utnyttja de fördelar som särbeskattningen innebär. Ett typiskt exempel är ju, som jag har nämnt tidigare här i , konsumföreståndaren som övertar butiken. Både han och hans maka har själva varit anställda på heltid i företagel. Även i fortsättningen jobbar båda på i rörelsen, men genom det ändrade ägarförhållandet upphör plötsligt särbeskattningen och vederbörande kommer att sambeskatlas. Är inkomsten för vardera och blir inkomsten densamma i det egna företaget medför skatleskillnaden alt skatten uppgår till ca mer - alltså en skallehöjning på enbart på grund av ändrat ägarförhållande. har skatleutredningen visserligen fält i uppdrag atl se över dessa 192 problem, men som det har sagtshär - och vi har haft samma uppfattningtidigare - kommer utredningen troligen att ta på sig innan denblir färdig med sitt arbete, och då har vi ansett att utredningen bör ta uppdenna fråga med förtur. Olika förslag på hur frågan bör lösas har framlagts,och det bör därför vara möjligt för utredningen att ganska snabbt framläggaförslag härom. och representanter har också ireservationen 14 yrkat att utredningen får i uppdrag att behandla denna frågamed förtur. 1 reservationen 17 berörs frågan om förvärvsavdragen,främst då förvärvsavdragens utformning för jordbrukare. De avdragen utgör 25procent av nettoinkomsten, dock högst . Vid inkomst av jordbruk äravdraget . Avdraget skall utnyttjas av den make som har den lägstainkomsten. Genom reglernas utformning är det helt slumpartat vilket avdrag somkan erhållas. En jordbrukare vars maka arbetar utanför det egna företaget får,därest hennes inkomst är lägst, i avdrag. Om mannens inkomstdäremot, som i detta fall utgör inkomst av jordbruk, är lägst blir avdraget . Bortovaron från hemmet är sannolikt längst i sistnämnda fallet ochde utgifter sannolikt störst som förvärvsavdraget avser att utgöra kompensationför. Utskottsmajoriteten har inte i sitt betänkande anfört några sakargumentsom kan ligga till grund för ett avslag av vår motion 826. Vi har vid såväl 1970 som riksdag krävt enändring av dessa slumpartade bestämmelser, dock utan att vinna förståelse frånsocialdemokraternas sida. när skatteutredningen tillsatts har vi också ireservationen 17 begärt att även denna fråga om förvärvsavdragets utformningskall behandlas av utredningen. Vi har tidigare här lyssnat på statsministernsmyckna tal om socialdemokraternas intresse för att uppnå samförståndslösningar,men socialdemokraternas ställningstaganden i de båda frågor jag senast härberört vittnar sannerligen inte om någon vilja att åstadkomma ensamförståndslösning. Trots att vi har aktualiserat dessa frågor sedan1970, och trots att vi endast har begärt elt borttagande av uppenbaraorättvisor, har man ändå inte velat tillmötesgå våra krav. Om man frånsocialdemokratisk sida menade allvar med sitt tal om sam förståndslösningar, såhar man ju haft möjligheter att visa detla genom att tillmötesgå våra krav, somväl ingen kan påslå är orimliga. Jag tror atl man även på den sidan måsteerkänna att detta är orimligheter som kom med skattebeslut och somhar fått vara kvar . har frågan om differentiering avmervärdeskatten alltmer diskuterats. I ett par centermotioner, väckta underallmänna motionstiden, har vi tagit upp den frågan. Den höjning som skedde den1 och än mer den höjning av momsen som har diskuteratsger underlag för en debatt om en differentierad moms. Man kan ju fråga om detverkligen kan vara rimligt och riktigt att ta ut i skatt på vanligaenkla livsmedel. Ett helt borttagande av momsen skulle innebära- ettinkomstbortfall för staten på över 4 miljarder, och det går självfallet inteatt förverkliga. Men att utreda frågan är enligt vår uppfattning nödvändig, ochen framkomlig väg är kanske att på några av de mest betydelsefulla livsmedlenta bort momsens 7 protokoll 1972. Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m.m. Jag är medveten om de svårigheter en differentierad mervärdeskatt kanmedföra i handeln vid redovisning och kontroll, men jag anser att detblir alltmer orimligt att ha en så hög beskattning av hela livsmedelssektorn. finns det ju olika sätt att differentiera momsen pålivsmedel. Man kan helt enkelt slopa momsen på vissa livsmedel. Det är kanskedet ur redovisningssynpunkt enklaste sättet. Ett annat sätt är att ta en lägreprocentsats för vissa livsmedel - det är det man i vanliga fall menar med endifferentiering. Man kan vidare restituera hela eller en del av momsen. Dettakan ske antingen i slutledet eller genom att man tar ut momsen som tidigare menanvänder ett belopp motsvarande momsen på vissa livsmedel till ettkonsumtionsstöd och lägger in detta som en prissänkan-de faktor på ett tidigarestadium i produktens vandring från producent till konsument. I debatten har det sagts att denna fråga är enjordbruksfråga. Det är ett felaktigt påstående. Ingen kan väl påstå att fråganom den indirekta beskattningen diskuterats som en delfrågavid en jordbruksuppgörelse. Vad det här gäller är att finna något sätt att tabort momsens fördyrande inverkan på viktiga livsmedel. Det är angeläget attdenna fråga förutsättningslöst utreds. Principiellt sett är det stötande attbeskatta nödvändiga, enkla livsmedel med . Det borde varamöjligt att finna ett system som eliminerar momsens fördyrande inverkan på deviktigare livsmedlen. Det är för att finna en lösning på denna fråga som vifrån och i reservationen 18 begär att skatteutredningenskall erhålla tiUäggsdirektiv, där utredningen får i uppdrag attförutsättningslöst utreda frågan om åtgärder för att eliminera mervärdeskattensfördyrande inverkan på viktiga livsmedel.