prot · FV09106 · 1972-12-31 00:00:00 — Man pekar på den nordiskaläkemedelsnämnden, som rätt har börjat arbeta och framhåller, att man utgårfrån att denna nämnd kommer att uppmärksamma de olägenheter som har påtalats,bl. a. beträffande synonympreparaten, och nogsamt kommer att följautvecklingen. Jag noterar detta som positivt. Det återstår naturligtvis dä attse, om den nordiska läkemedelsnämnden kommer att beakta motionärernas ochutskottets synpunkter. I annat fall återstår det enligt vad jag kan förstå intenågot annat att göra än att återkomma med ett krav om förstatligande avläkemedelsindustrin för att pä den vägen åstadkomma en styrning av produktionenoch en begränsning av antalet läkemedel. Men, frutalman, jag har för dagen inte något yrkande. Hert KÄRLSSON i (s): Eftersom inte hade något yrkande,kan jag kanske inskränka mig tUl att göra några kommentarer med anledning avhennes inlägg. Hon har ju tillsammans med andra motionärer krävt att man skalländra registreringen av läkemedel, så att, som hon själv uttryckte det, detskall ha befunnits medicinskt berättigat, kan antas vara behövligt och innebäraen dokumenterad förbättring. låter ju detta krav mycketförnuftigt, och jag förstår att många kan tycka att detta vore en rationellordning. Men frågan är kanske litet mera komplicerad än sä. 1 varje faU framgårdet om man lyssnar på den sakkunskap som finns hos remissinstanserna, och detmåste man göra eftersom det här bl. a. krävs medicinsk expertis. Då tvingas manatt ta större hänsyn tiU dessa än man kanske tar till yttrandet från konsumentombudsmannen,som bara har att ägna sig åt distributionen. Det är ju inte bara en fråga omdistribution utan det gäller också tillverkning, och det är det som gör att deandra remissinstansernas inställning väger sä mycket tyngre. Jag skall inte gä in på vad synonymerna ochkombinationspreparaten innehåller. Jag vill bara notera att socialstyrelsensläkemedelsnämnd anser och det blir också en liten replik tiU att intemationellt sett har ett litet läkemedelssortiment och attSvenska läkaresällskapet hänvisar till att patienter reagerar ohka på olikamedel och att det därför är värdefullt att det finns fler närbesläktade medel.Vidare uttalar att ingen vare sig i värt land ellerutomlands har kommit på någon lösning av synonymproblemen. Jag tror uppriktigt sagt, fru talman, inte heller att ettförstatligande av läkemedelstillverkningen skulle vara det medel som skullelösa det problem som här finns. Men utskottet är naturligtvis positivt tiUsjälva tankegängen, ty det är alldeles uppenbart att fördelar kunde vinnas, omvi kunde bringa ned antalet läkemedel. Som läget är och med hänsyn tillutskottets skrivning tycker jag dock att det är motiverat att yrka bifall tillutskottets förslag. Överläggningenvar härmed slutad. § 21 Föredrogs socialutskottets betänkanden: Nr 106 Nr 31 i anledning av motion om tillhandahällandet avvissa läkemedel Onsdaeen den som betalas av staten ellerlandsting j Nr 32 i anledning av motioner om åtgärder mot läkemedelsmissbruk. m. m. Nr 33 ianledning av motioner om åtgärder mot thinnermissbruket ning for vissa Kammarenbiföll vad utskottet i dessa betänkanden hemställt. § 22Arbetstidsförkortning för vissa arbetstagargmpper Föredrogs socialutskottetsbetänkande nr 34 i anledning av motioner om arbetstidsförkortning för vissaarbetstagargrupper. I detta betänkande behandlades 1) motionen 1972:188 av m. fl. (vpk) varihemställts att hos Kungl. a) attarbetsmiljöutredningen gavs tilläggsdirektiv om att utarbeta och framläggaförslag om kortare arbetstid i skiftgäng, för skiftgående i storhelgsdrift 34timmar , för skiftgående med nattarbete samt förövriga skiftgående en kortare arbetstid än vad som gällde samt b) att förslag omförkortning av arbetstiden förarbete underjord i veckanutarbetades och framlades inför vårriksdagen 1973, 2) motionen 1972:189 av herrJonsson i m.fl. (s) vari hemställts att hos Kungl. Maj:t begärde förslag om en successiv förkortning av arbetstiden för dem som var sysselsatta med treskiftsarbete utan söndagsuppehåll (kontinueriig drift). A. beträffande arbetstiden för skiftarbetare attriksdagen skulle avslå motionen 1972:188 i motsvarande del samt motionen 1972:189, B. beträffande arbetstiden för arbetare underjord attriksdagen skulle avslä motionen 1972:188 i motsvarande del. Reservation hade avgivits av fruMarklund (vpk), som ansett att utskottet bort hemställa, A. beträffande arbetstiden för skiftarbetare att riksdagenmed bifall till motionen 1972:188 i motsvarande del och i anledning av motionen 1972:189 hos Kungl. Maj:t skulle anhålla att arbetsmiljöutredningen gavs tilläggsdirektiv om att utarbeta och framlägga förslag om kortare arbetstid i skiftgäng, för skiftgående i storhelgsdrift , för skiftgäende med nattarbete samt för övriga skiftgående en kortare arbetstid än vad som gällde, B. beträffande arbetstiden för arbetare under jord attriksdagen med bifall till motionen 1972:188 i motsvarande del hos Kungl. Maj:t skulle anhålla att förslag om förkortning av arbetstiden för arbete underjord utarbetades och framlades inför vårriksdagen 1973. A rbetstidsförkort-ning för vissa arbetstagargmpper HertHAGBERG (vpk): Utvecklingen pä den svenska arbetsmarknadengår mot en aUtmer ökad arbetstakt. Effektiviseringen går också snabbt framåt.Det innebär att kraven skärps pä den enskUde arbetaren. Vi har under en följdav år kunnat erfara hur aUt fler arbetare inte orkat med i den utvecklingen.Det har under senare tiden också som svampar ur jorden växt upp skyddadeverkstäder, vilket är ett exempel pä att arbetstakten blivit sädan att ettstort antal arbetare direkt slagits ut ur produktionen. Även den totalaarbetsmiljön har försämrats i och med att arbetarna tvingas utföra störreprestationer i en miljö som redan tidigare varit klart undermålig. Det finns i det här landet arbetsplatser som är särskUthårt utsatta, nämligen de som är belägna under jord och de industrier därproduktionen bedrivs i skiftgäng. De arbetare som tvingas arbeta i skift, somhar en dålig arbetsmiljö och dessutom utför prestationer som är utstuderadegenom noggranna tidmätningssystem förslits mycket hårdare än andra arbetare. Dearbetare som tvingas arbeta pä ett för människan helt onaturligt sätt, pänätter och när andra är lediga, fär också problem med sin fritid. Vi vet attsömnrubbningar är mycket vanliga bland skiftarbetare. Magbesvär är en annanmycket vanhg åkomma inom dessa grupper. Dessutom vet vi att en skiftarbetaresfritid blir rabbad genom att umgänge med andra människor, som inte går skift,är i det närmaste omöjligt. Den höga arbetstakten på våra arbetsplatser i förening medskiftarbete gör att arbetarna inte kan utnyttja sin fritid. Det står heltklart. De blir också utslitna . Därför mäste arbetstiden i skiftgängförkortas, och detta måste förenas med ett krav på att arbetsintensiteten intefår öka. Värt parti har i riksdagsmotioner föreslagit att arbetarnaskall ha bestämmanderätten över produktionsuppläggningen. Detta mäste förenasmed en arbetstidsförkortning. En sädan mäste till för arbetare i tunga ochhälsofarliga arbeten för att förhindra en utslitning av arbetarna. Det ärtydligt att den tidigare instäUningen, att en arbetstidsförkortning inte skuUeinnebära någon produktivitetsminskning, har drivit allt fler arbetare från arbetsplatserna.Kampen mot ökad arbetsintensitet måste vara ett mycket viktigt element vidgenomförandet av ytterligare arbetstidsförkortning. 1970 antogs den arbetstidslag som vi nu har. Denutformades som en normlag, där den ordinarie veckoarbetstiden skuUe vara högst40 timmar. Det är inte skyddsaspekter som i främsta rammet präglar denna lag.Kortare arbetstid för grupper med tunga och hälsofarliga arbeten är något somlämnats tiU arbetsmarknadens parter. Denna instäUning har ocksåsocialutskottets majoritet, trots att man har sett utvecklingen päarbetsmarknaden med en ständigt ökad press på arbetarna. Man bör också ha iminnet att arbetarna vid kontinuerligt skiftarbete pä bara harfått tvä timmars förkortning medan andra fatt åtta, alltså från 48 till 40timmar. Frågan om arbetstiden för skiftgående är ju speciellt viktig för dekontinuerligt skiftgäende, och om skaU lämna den frågan tillarbetsmarknadens parter för en kompromiss är det fara värt att deskiftarbetandes intressen inte kommer att tillgodoses för vad ären förhandling om inte en kompromiss! Vill man hjälpa arbetarna mäste riksdagendärför fatta beslut om en arbetstidsförkortning. Man mäste även notera att flera motioner i den här frågantiU föregående år krävde lagstiftning och inte förhandhngar. Vadman riskerar genom förhandlingar är t. ex. att de som arbetar i kontinuerligskiftgång, men inte arbetar storhelger, efter en förhandlingsomgång kanske kantvingas arbeta storhelger. Det är sannerligen ingen tilltalande utveckling. Denhär faran är också uppenbar. Redan nu vill arbetsköparna att arbetarna skaUarbeta under storhelger. Arbete under storhelger måste, som jag ser det,begränsas i så stor utsträckning som möjligt. I dagens tidning kan man läsa attarbetarna i ett av största pappersbruk, nämligen Kvarnsvedenspappersbmk, har sagt nej tiU storhelgsdrift. Men att nu göra somsocialutskottet gör, att bara överlämna frågan till arbetsmarknadens parter,innebär risk för att denna, som Kvarnsvedsarbetarna i går sade nej till i enomröstning, kan komma att tas med i ett stort kompromisspaket vid nästaavtalsrörelse och att det dä går igenom att de fär jobba så. Kohandel kan härske ovanför arbetarnas huvuden. Motionen 188 till årets riksdag föreslär attarbetsmiljöutredningen skall få tiUäggsdirektiv för att se över den här frågan.Motionen ställer som förslag 34 timmars veckoarbetstid i skiftgäng medstorhelgsdrift, för skiftgående som arbetar och ävenkortare tid för övriga skiftgäende. Motionen föreslår vidare att nästa årsriksdag skall kunna fatta beslut om att en arbetstidsförkortning sedan skallträda i kraft . Motionen behandlar även en annan grupp av arbetare, som pägrund av sina särskUt härda arbetsvillkor måste tillerkännas en kortarearbetstid, nämligen arbetare underjord. Framför aUt i gruvorna är miljön mycketpåfrestande. Arbetet utförs där utan sol och dagsljus. Arbetarna tvingas genomkraftiga rationaliseringar i mänga fall arbeta ensamma utan kontakt med övrigaarbetskamrater. Jäktet i gruvorna är påtagligt, och vidare har det på senaretid upptäckts att arbetarna i gruvor riskerar cancer därför att radongasförekommer i stora mängder. Den tekniska utvecklingen har gjort att de förutanvända miljövänliga elloken nu praktiskt taget har försvunnit ur gruvorna ochersatts av diesellok. Det har medfört att dieselgasen nu har blivit ett gisselför gruvarbetarna. Det är utan tvekan så att gravarbetarnas miljö är både tungoch hälsofarlig. En arbetstidsförkortning skulle för dem vara en del av denödvändiga åtgärderna för att förbättra gruvarbetarnas förhållanden. När man talar om underjordsarbetarna får man inte glömmade arbetare som finns i tunnelbyggen och andra Uknande underjordsbyggen och somhar problem hkartade dem som finns inom gruvindustrin -det är bara det att i deflesta fall är deras miljö ännu sämre på grund av att deras arbeten är avtUlfällig art. Gruvarbetarna har krävt att underjordsarbetarna skall fä enförkortning av arbetstiden . Detta krav bör riksdagenrimligtvis ta allvarligt pä och inte springa frän sitt ansvar. Men detfinns även andra grupper i vårt samhälle som arbetar pä tider A rbetstidsförkort-ningför vissa arbetstagargmpper A rbetstidsförkort-ning för vissa arbetstagargmpper som ärhelt otillfredsställande, framför allt inom servicenäringarna, där det är sväraproblem. De som arbetar inom den del som sköter allmänna kommunikationer har pågrund av sina arbetstider mycket svåra förhållanden att utstå. Ta t. ex.arbetare inom SL med tidigare morgnar, sena kvällar och nätter. De mäste förövrigt vara helskärpta hela sin arbetstid. För dessa grupper mästearbetstidsförkortningen vara av synnerligen stor vikt. När vi inom arbetslivethar sä olikartade förhållanden måste det vara en solidarisk handling att gemänniskor i tunga och hälsofarliga arbeten bättre förhållanden: en arbetstaktsom inte är för hög, lägre pensionsålder, längre semester och kortarearbetstid. skrev i sitt yttrande om längresemester följande: "Frågan om en ytterligare förlängning av denlagstadgade semestern är liksom då det gäller en fortsatt förkortning avarbetstiden - inte i första hand att se som en arbetarskyddsfräga utan främsten fråga om samhällsekonomisk prioritering." Med den skrivningen kan jag inte förstå annat än attmänniskor i tungt och hälsofarligt arbete inte värderas högt i annat fallhade väl socialutskottet uttalat sig mera positivt om förslaget beträffande enarbetstidsförkortning. har tydligen tagit mer hänsyn tiUarbetsköparnas klagan än till de berättigade krav som ställs av arbetarna itunga och hälsofarliga arbeten, skiftarbetare och underjordsarbetare. Det visar också vilka som odelat står på arbetarnas sida ikampen för bättre förhållanden. kommunisterna anser att förbättringenav dessa gruppers förhåUanden, t. ex. kortare arbetstid i skiftgång och 35timmars arbetsvecka för underjordsarbetare, har högsta prioritet. Jag yrkar bifaU tiU reservationen av . HerrNORDBERG (s): Utskottet har avstyrkt de motioner som nubehandlas och i vilka krävs kortare arbetstid för underjordsarbetare och för degrupper som arbetar i skift. Utskottets avstyrkande av motionerna beror inte päatt det skulle saknas motiv för att ge dessa grupper kortare arbetstid. sida är vi klart medvetna om att dessa grupper hksom andra grupper iarbetshvet arbetar under delvis pressade och svåra förhållanden och iarbetsmiljöer som icke alltid är vad de borde vara. Ärbetsmiljöutredningenarbetar intensivt med dessa frågor och kommer den att lägga framkonkreta förslag, bl. a. i fråga om skyddsombudens ställning påarbetsplatserna. Frågan om den arbetstidsförkortning som motionerna behandlaranser utskottet emellertid i första hand bör behandlas av arbetsmarknadensparter. Man bör alltså försöka träffa en avtalsöverenskommelse i den frågan.När vi säger "i första hand" innebär det att i andra hand kommerlagstiftningsåtgärder in. har dels pä kongressen 1971, dels iuttalanden frän representanter i LO:s ledning uttalat att arbetstidsfrågan förunderjordsarbetare och för dem som går i kontinuerligt skiftarbete skall bliföremål för centrala förhandlingar med . Vibedömer det inte, vilket gör, som någon risk för dessagrupper att överlämna denna fråga till för handläggning. Jag vill personligen avge den deklarationen, att om maninte skulle vinna gehör för kravet om arbetstidsförkortning för de grupper somarbetar under jord och de som arbetar i kontinuerligt skiftarbete, återstår liksom fallet har varit i en hel del andra frågor möjligheten att LOaktualiserar en lagstiftning i frågan. Det får alltså bli en fråga förbehandling av när fackföreningsrörelsen anser att det är uteslutetatt klara saken förhandlingsvägen. Vi har emellertid all anledning att förmodaatt man skall kunna klara ut de här frågorna vid de stundande förhandlingarnamellan LO och SAF. Med anledning av detta ber jag, fru talman, att fä yrkabifall till utskottets hemställan. A rbetstidsförkort-ningför vissa arbetstagargmpper HertHAGBERG (vpk): har avstyrkt vår motion,vilket är mycket beklagligt just för dem som står i skiftarbete och arbetarunderjord. I vad gäller arbetstidsförkortning och förhandlingar finnsdet redan erfarenheter frän arbetsplatserna av att en förhandling är att ge ochta. Kommer man att fä igenom alla delkrav i samband medarbetstidsförkort-lungen vid en förhandling? Det tvivlar de på som står ute viddet här jobbet. Det kan endera bli sämre med pengar i lönekuvertet eller ocksåkompromissar man om andra saker semesterförhållanden kan t. ex. bli inbakade.I kollektivavtal kan det alltså komma att ingå villkor som inte är bra för deskiftgäende. Vi vet att arbetsköparna med sina önskemål om en effektiviseringkommer att ställa hårda krav just på de här grupperna och inte självmant kommeratt ge något extra åt dem. Därför tycker jag att det är skyldighetatt lagstifta om bästa möjliga villkor just för de gmpper som får utstå alltdet här. Dessutom ligger det litet av förhalningstaktik iutskottets resonemang. Om vi inte lyckas i förhandlingar, säger man, då skaU vita upp saken i . Om vi nu hade beslutat enligt vår motion ochregeringen hade lagt fram en proposition tiU , då kunde vi ha genomförtarbetstidsförkortningen . Men vad händer nu? Jo, nu skall manförhandla ända till 1974 och sedan ta upp frågan. Man kommer alltså att förhaladen här frågan eller också att få en sämre uppgörelse. Huvudprincipen när vi antog den nu gällandearbetstidslagen var ju att vi skulle försöka få en enhetlig lagstiftning påarbetstidsområdet för alla grupper i samhället. Avvikelser bör dä i första handfastställas via förhandhngar mellan parterna. Men, som jag sade förut, lyckasman inte med det, är jag inte främmande för att frågan måste lösaslagstiftningsvägen på ett eller annat sätt. Menom skulle besluta om en arbetstidsförkortning för de här grupperna,återstår ju - det utgår jag ifrån att är överens med mig om attse till att de fär ekonomisk kompensation för den kortare arbetstiden.Förhandlingen om det mäste ju under alla förhållanden föras Arbetstidsförkortning för vissa arbetstagargmpper mellan arbetsmarknadens parter. Jag tycker det är rimligt att de förhandhngarnaförs vid ett och samma tUlfälle. Hert (vpk): Enhetligheten i den här normlagstiftningentycker tydligen socialutskottets majoritet skaU vara att de som har tunga ochhälsofarliga jobb skall fä stryk i stället för att man skall hjälpa dem. Detmåste ju vara meningen då man säger att man skall ha en enhetlig normlag, därman utelämnar dem. Vitsen, som jag ser det, i resonemang är juatt man skall förhandla och där ge och ta i stället för att lagstifta om demänskhga förhållanden som man inte kan fä kompromissa om; vi vet ju attarbetsköparna stäUer stora krav på sådana punkter i förhandlingarna. Därför viUarbetarna att en majoritet i skall besluta så att vi slipperkompromissa med arbetsköparna i de här frågorna. Det är ju det som är vitsenmed att använda vägen via . HertNORDBERG (s): När man skall förbättra villkoren för dem somstår i tunga och härda jobb vilket icke enbart gäller de grupper av arbetaresom vi nu diskuterar så är insatser pä det allmänna arbetsmiljöomrädet kanskedet allra viktigaste att fä till stånd. Men eftersom vi har en utredning pågång om arbetsmiljöfrågorna förslag är att vänta i de sammanhangen och eftersom arbetstidsfrägan vidare kommer att aktualiserasförhandlingsvägen, sä tycker jag att även borde vara nöjd med denplanering av åtgärder som föreligger på detta område. Jag tycker att det är ettallvarligt påstående från vpk;s sida när man vill göra gällande attLandsorganisationen inte är mogen att klara den här arbetsuppgiften. Vi är vanavid att fackföreningsrörelsen själv aktualiserar krav om lagstiftning, men detbrukar ske sedan det visat sig att förhandlingsvägen icke är framkomlig. (vpk): Dä har nu garanterat att LO intekommer att kompromissa för skiftarbetarna det mäste ju vara innebörden avhans senaste rephk. Hert (); Det finns inga möjligheter att lämna garantieri en fråga där man skall förhandla. Men vad jag sade var attLandsorganisationen nu kommer att aktualisera den här frågan förhandlingsvägen.Jag har sagt tidigare att misslyckas man med detta, så har man självfalletmöjligheten att använda lagstiftningsförfarandet. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i Nr 106 betänkandetnr 34 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; § 23 Föredrogs kulturutskottets betänkande nr 19 i anledning av motioner om väderleksrapporteringen i radio ochtelevision. Utskottets hemställan bifölls. Föredrogs kulturutskottetsbetänkande nr 20 i anledning av motion angående . I detta betänkande behandladesmotionen 1972:1038 av m. fl. (s) vari föreslagits att riksdagenhos Kungl. Maj:t hemställde om en utredning med uppgift att undersöka vilkaåtgärder som behövde vidtagas för att sätta den tredje våningen pä slotti ett värdigt skick samt att även beakta frågan om att återföra en del av dengamla splittrade inredningen, som målningar, möbler och konstföremål. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1972:1038. Hert (): 1 mitten väckte jag och någramedmotionärer frågan om att sätta i ett värdigtskick och därvid aUdeles särskilt beakta möjligheterna att återföra något avden gamla splittrade inredningen, som mobUier, målningar och konstföremål.Tyvärr följde båda kamrar utskottsmajoritetens förslag och avslogvår motion. Men med tanke på att nu har ett aktivt verksamtkulturutskott hade vi i är räknat med en mera positiv instäUning till vårtförslag - vi har nämligen i vår motion upprepat förslaget om utredning för attom möjligt sätta en viss del av i stånd. Som framgår av utskottetsbetänkande har detta dock inte bhvit fallet. Utskottet menar att man intekan biträda motionärernas förslag, ty då skulle Uknande önskemål kunnaframställas rörande andra byggnadsminnen. Fär jag dä fråga utskottetsföreträdare från vUka andra kungliga slott man kan 6 protokoU 1972. föra framliknande önskemål. Det skulle vara intressant att fä höra det. I vart fall kandet inte vara fråga om så många, om ens något. berövades praktiskttaget samtliga lösa inventarier och inte obetydliga delar av den fastainredningen. Vissa inventarier som återfunnits har dock återbördats tillslottet. tror jag att man måste räkna med att det av epoken De la Gardiepräglade bör kunna nyinredas med mobUier, som inte urspmng-Ugen harhört samman med byggnaden. Det tror jag skulle kunna vara möjligt. Och undertiden kan man göra insatser för att om möjligt återställa tidigare föremål somhar funnits på . Det skulle då främst gäUa tredje våning.Den är den utan jämförelse mest intressanta väningen i . I den liggerockså det förnämligaste festrummet, Riddarsalen eller Kungssalen. Liksom har vi i årets motion hänvisat tiU de påKarlbergs slott förvarade bataljmålningarna, vilka har tillhört Läcköslott. bortfördes pä föranstaltande av alla bataljmålningaroch generalporträtt, vUka sä småningom hamnade pä Arsenalen i greve i , varifrån de är 1793 överlämnades till Krigsakademien päKarlberg. Till att börja med blev tavlorna där förbisedda och vanvårdade, menunder 1800-talets senare hälft omhändertogs de och konserverades samt uppsattesi paradrummen, där de naturligtvis blev en förnämlig prydnad. Men det är ettganska litet antal människor som har förmånen att få se dessa målningar.På däremot skulle de kunna ses av tiotusentals slottsbesökare varjeår. I samband med remissbehandlingen av motionerna i mitten på1960-talet förklarade bl. a. följande: "Bataljmålningarnaintar en bestämd och i princip oumbärlig plats i den arkitektoniska ochinnehållsliga konceptionen av den s. k. Riddarsalen pä . Om detskulle visa sig möjligt att dit återföra målningarna med garantier för derasgoda fortbestånd därstädes, måste detta sålunda hälsas med störstatillfredsställelse." I sitt betänkande över motionen har även kulturutskottetansett att miljön på skulle bli mer levande för flertalet av demsom besöker , om man i någon utsträckning kunde förse den tredjeväningen med lösa inventarier, helst sädana som en gång har hört hemma på Läckömen annars med andra autentiska föremål från stormaktstiden. Utskottet haremellertid som sagt ändå inte velat vara med om att skapa en sädan miljö.