prot · FV09129 · 1972-12-31 00:00:00 — Om anser att jordbruket är Ula behandlat utgårjag från att han tänker på de möjligheter som Hypoteksbanken har haft att säljaobligationer under detta år och föregående år liksom det , som drivs i hälftenbruk med staten, ettinstitut som förmedlar krediter i huvudsak tUl jordbrukarnas utbyggnad av sinaindustrier. Men det har faktiskt tillkommit ytterligareen finansieringskälla, som har destinerat krediter till jord-bmket och som isista hand har finansierats via AP-fonderna. Den finansieringskällan är denstatliga investeringsbanken med de insatser den har gjort för skogs- ochjordbrukarnas utbyggnad av skogsindustrierna det må nu gällacellulosafabriker, sågverk eller finpappersbruk. Dessa industrier hör ocksåhemma i jordbrukssektorn i södra och kan man inte dela uppjordbrukarna på dem som har skog och dem som har åker. Lägger jag alltså tilldetta har jordbrukssektorn tveklöst varit en klart progressiv sektor när detgäUer möjligheterna att finansiera sig även på denlånga marknaden. HerrÄSLING (c): Jag vUl nog ifrågasätta om man somfinansministern gör kan räkna med Investeringsbankens roll i sammanhanget. Jaghar närmast uppehåUit mig vid de enskUda lantbruksföretagarnasinvesteringsbehov. Jag vill gärna vitsorda att Investeringsbanken spelar enbetydelsefull roll när det gäller finansieringen bl. a. av vissalantbrukskooperativa företag, men min fråga gäUde närmast de enskildalantbruksföretagarnas möjlighet att finansiera sin verksamhet. Och där kvarstårfaktum att den sektorn har bUvit tUlgodosedd med av AP-fondernashittillsvarande placeringar. Ingenting av vad finansministern har sagt kanförta intrycket att den andelen är klart otillfredsställande om man ser tilllantbruksnäringens och primärföretagens inom lantbruksnäringen roll isamhället. Men jag tillåter mig att ta fasta på den positiva tonen ifinansministerns svar, där han sagt att den här fördelningen inte ärdefinitivt bestämd för aU framtid. Det kan alltså bli tillfälle att återkomma ifrågan. Tyvärr har vi i denna debatt inte närmare kommit in på dentanke som jag inledningsvis uppehöU mig vid - frågan om ett bättre samspelmellan AP-fonderna och bankinstituten. Den frågan är angelägen, och man fårhoppas att kreditmarknadsutredningen i sitt fortsatta arbete, även om dhektiveni det sammanhanget är klart begränsade, kan granska den frågan ochvidareutveckla tanken på att AP-fonderna maximalt bör utnyttja det bankväsendesom vi har här i landet. Där finns ett stort erfarenhetskapital att utnyttjavid distributionen av de kapitalresurser som skall ut till näringsliv, bostadsbyggandeetc. Ang. industriutvecklingen i norra Överiäggningen var härmed slutad. §6 Ang. industriutvecklingen i norra Herr industriministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 165, ochanförde; har frågat mig om jag är bereddatt vidta särskilda åtgärder för att motverka fortsatt industriell utarmning avnorra samt om jag vUl medverka till att andra industrier förläggs tiUdetta område i syfte att skapa ett mera differentierat och mindrekonjunkturkänsligt näringsliv. De frågor rörande den industriella utvecklingen i norra interpellanten tagit upp är aktueUa för flera regioner inom landet. En avföljderna av bl, a. den ökade intemationeUa handeln och den hårdnandekonkurrensen är ett växande behov av strukturförändringar inom olikaindustribranscher. Detta gäller exempelvis järn- och stålindustrin, olika delarav manufakturindustrin och vissa av skogs- och träindustrins branscher. Deregioner i vårt land vars näringsliv i betydande utsträckning är baserat pådessa industrigrenar kan då inte förbli opåverkade av sådana förändringar. Detta sägsinte för att förringa problemen i norra utan för att Ang. industriutvecklingen i norra gebakgrunden till de åtgärder regeringen vidtagit för att mer aUsidigt analyserafrågorna och den vägen söka mer långsiktiga lösningar på sådana industriellaproblem som bl. a. norra har. När det gäller stålindustrin, som är en avproblembranscherna i norra , vUl jag erinra om att jag i september i årtillkallade särskilda sakkunniga för att utreda vissa frågor rörande dennaindustrigren. Utformningen av industripolitiken på stälområdet är enlångsiktig uppgift. För detta arbete utgör ett förbättrat informationsunderlagett första steg och en viktig grund. Avsikten är att förslag om inrättande avett industripolitiskt verk skall föreläggas i vår. Genom detta verkkan det nödvändiga utrednings- och prognosarbetet ges en fast organisatoriskram. I anslutning härtill kan också skapas lämpliga former för samråd medberörda intressenter. Uppgiften för de sakkunniga som jag nämnde är attförbereda industriverkets arbete genom att lägga fram förslag om hurfortlöpande information rörande bl. a. den förväntade investerings- ochsysselsättningsutvecklingen inom stålindustrin på lämpligaste sätt börutformas och inhämtas. Även frågan om vilka undersökningar som behövs rörandemöjligheterna till en utveckUng och effektivisering av den svenskastålindustrin skall övervägas. De sakkunniga skaU även behandla vissa frågor avindustripolitisk natur i direkt anslutning tUl själva frihandelsavtalet mellanSverige och länderna inom Kol- och stålgemenskapen. En annan bransch som berörs i interpellationen är järn-och metaUmanufakturindustrin. tillsatte regeringen en särskildoffentlig utredning, metallmanufakturutredningen, som har tiU uppgift attundersöka nuläge och utveckUngstendenser i den svenska järn- ochmetallmanufakturindustrin i vad avser den traditionella tillverkningen. Desakkunniga skall även redovisa vUka slag av åtgärder som utifrånsamhällsekonomisk synpunkt är bäst ägnade att lösa branschens problem.Resultatet av de sakkunnigas arbete beräknas föreligga . Jag vill i detta sammanhang även nämna att det sedan 1971finns en särskUd delegation med uppgift att samordna den på skilda håU bedrivnautredningsverksamheten rörande verkstadsindustrin. När det gäller norra är även skogs- ochträbearbetande industri av intresse. Jag vill i fråga om dessa branscher försterinra om att hade tUlfälle ta stäUning tiU vissa förslagrörande möbeUndustrin, snickeriindustrin, trähusindustrin och viss annan trämanufakturindustri.Enligt beslut genomförs nu ett program inriktat på att höjakunskapsnivån och främja exporten inom berörda branscher med viss prioriteringav möbelindustrin. Skogsindustrin är också föremål för särskilda bransch- ochstrukturstudier. Så har t, ex, statens och skogsnäringarnas samarbetsgruppnyligen avgett sin slutrapport. Gruppen konstaterar bl, a, att det för denövervägande delen av skogsbruket och skogsindustrin i inte finnsanledning till pessimism beträffande de naturhga konkurrensförutsätt-nmgarna.Gruppens rapport kommer att följas upp med ytterligare överväganden inomindustridepartementet, varvid bl, a, frågan om skogsindustrinsstrukturutveckhng och eventuella åtgärder för att påverka denna kommer attprövas. Det är för tidigt att nu bedöma vilka konkreta åtgärder denämnda utredningarna kan leda fram tiU genereUt sett eUer för norra , Enmedveten påverkan och förändring av näringslivets struktur är ett arbete pålång sikt. För mer akuta problem måste främst arbetsmarknadspolitiska insatserkomma i fråga. Jag tror emeUertid inte att det finns anledning att sepessimistiskt på utveckUngen inom norra , även om industrinsstrukturomvandling kommer att medföra neddragningar och omflyttningar på vissahåll. Rent aUmänt anser jag mig kunna konstatera att området sett som helhethar ett ganska aUsidigt näringsliv. Regionen ligger relativt nära storaindustrieUa och ekonomiska centra. Flera orter har en industrieU tradition ochmUjö som borde göra dem attraktiva som lokaliseringsorter. Detta bör rimUgen geutslag när den ekonomiska aktiviteten nu åter går upp i varv. Jag viU i sammanhanget också erinra om utbyggnaden avkärnkraftverket i Forsmark som utan tvivel kommer att verka stimulerande påstora delar av regionen. Den nuvarande arbetsstyrkan om 290 man kommer att ökatill ca 1 700 man , och utbyggnadsperioden kommer sannolikt att sträckasig till senare delen av . Inte bara anläggningspersonal kommer attsysselsättas. börjar permanent driftpersonal att rekryteras. Mot denna bakgrund vill jag på interpeUantens direktafrågor svara att även om omedelbara industripolitiska insatser för norraUppland inte är aktueUa följer regeringen uppmärksamt utvecklingen inom områdetoch är beredd att positivt pröva de uppslag som pågående utredningar kan geeller som eljest kan aktualiseras. I den mån akuta sysselsättningssvårigheteruppkommer får dessa i så fall lösas främst genom olika arbetsmarknadspolitiskainsatser. Ang. industriutvecklingen i norra HerrHJORTH (s): Först, herr statsråd, ett hjärtligt tack fördet utföriiga svaret på min interpellation om sysselsättningen i norra ! Det hör ju mera till ovanligheten att någon av oss päUppsalabänken tar upp en lokalt betonad fråga här i . Det beror nuinte på att vi har det problemfritt, men våra bekymmer har ändå varit av mindreomfattning, jämfört med provinserna i norr, och eller andrautpräglade glesbygdsområden. Vår relativa närhet till och denexpansiva samt , som åtminstone befolkningsmässigt kraftigtökat, har också bidragit tUl den uppfattningen att utvecklingen i vårt länenbart varit positiv. är det ändå så att vi har haft sysselsättningsproblemav rätt stor omfattning , men det har inte utåt uppmärksammatsnämnvärt. Minskningen av antalet industrisysselsatta i själva haringett farhågor för framtiden. Det är dock framför allt industriutvecklingen -eller rättare sagt industriavvecklingen i norra och nordöstra som fördagen är mest oroande och som föranlett mina frågor tUl industriministern. I min interpellation har jag redovisat den negativautveckhngstrend som näringslivet genomgått med inskränkningar och nedläggningarav rätt Ang. industriutvecklingen i norra storomfattning i området. Det hela har skett successivt och på flera platser,varför det ej fått så stor publicitet. Sammanlagt rör det sig dock omhundratals anstäUda som fått sluta sina jobb, vilket gjort att vi fått enindustrieU utarmnmg. Planerade utvidgningar har ej kunnat förverkligas, ochutsikterna för framtiden förefaUer mörka. Norduppland har flera typiska brukssamhällen där denhuvudsakhga utkomstmöjligheten varit och är knuten till järnhanteringen. Denensidiga tunga industrin har inte erbjudit några valmöjligheter, och särskiltför kvinnor har det varit ont om arbetstillfällen. har visserligenkvinnor i större omfattning beretts arbete i de traditioneUt manUgt betonadejärnverken, men vid inskränkningar av driften har de först kommit i kläm. Till bUden hör att kommunerna satsat på den industri somfunnits och byggt ut en allsidig service med bostäder, skolor, affärscentra,barntillsyn och fritidsanordningar av ohka slag. De norduppländska bruksorternahar bevarat karaktären av pietetsfull kulturmiljö, men i hägnet av denna harväxt upp moderna bostadsområden och servicecentra. Denna förändring har varitmöjlig tack vare att det tidigare allenarädande bolaget sålt mark för allmännaändamål och t. o. m. men för sent för andra industriändamål. Förhållandetmellan bruket och kommunen är gott, men i ett avseende brister detfortfarande, och det är i fråga om information och samråd. Kommunerna planerarsina investeringar för den expansiva utveckling som förutsagts från företagenssida, men när det går åt andra hållet får ej kommunerna samma information. Detkan ju bero på att det är fråga om stora bolagskoncerner där högsta ledningennonchalerar förhållandena ute på de perifera enheterna. Vad som bekymrar oss mest i Norduppland är denaviserade produktawecklingen vid Specialstålverken i samt osäkerhetenför framtiden även vid Österbyverken i . Därtill kommer situationeni , som klassats som regionalt centrum men som ej utvecklats i den taktman räknat med och hoppats pä. För att börja med planerar attflytta bort den vinstgivande tillverkningen av rostfri plåt. Den delen avproduktionen skall överföras till en annan av företagets anläggningar, varvid150 man berörs. Lika många fick sluta , dåhårdmetalltillverk-ningen såldes tUl . Metalls avdelning har föreslagitatt annan manufakturering med det nya snabbstålet som bas startas, men det harfrån företagets sida bedömts som mindre gynnsamt. Till detta kommer fortgåenderationaliseringar och specialiseringar, vilket gör att den nuvarandearbetsstyrkan på omkring 1 000 man avsevärt kommer att minska . Det är också svårt att få annan sysselsättning inom denblivande storkommunen. Centralorten kan inte heller erbjuda några arbetstillfällen,då näringsutvecklingen inte skett i den takt man räknat med. Glädjen över detvå nyetableringar som ägt rum har dämpats av att andra företag slagit igen.Sedan interpellationen väcktes har ytterligare ett mindre företag i lagts ned. EnUgt planerade rationaliseringar vid Skutskärsverken iÄlvkarleby kommun skulle paradoxalt nog 200 man bortrationaliseras. kommun vidÄlvkarleö bmk står två verkstadslokaler tomma sedan fjädertillverkningen lagtsner. I min interpeUation omnämner jag också de företagsnedläggelser som undersenare år drabbat och i kommun. I bedriver bruks AB kvalitetsståltillverkningvid Österbyverken, som jämte gruvor är kommuns huvudsakligasysselsättningsmöjligheter. Man kan gott säga att kommunen och tätortenÖsterbybruk står och faller med bruket. drabbade visserligen inte nu med mer än ett25-tal fristäUningar, men till detta kommer att arbetsstyrkan under senare årsuccessivt har minskat med 150 personer och att minskningen troligtvisfortsätter. Österbyverken har genom produktutbyte förlorat vissa tillverkningaroch ej erhållit något annat i stället. Planerade investeringar har uteblivit,och verkstadslokalerna är gamla och omoderna även om stora investeringar imaskiner har gjorts. Hur bUr roll bland de utvecklade ocheffektiviserade ståUndustrier som kommer, frågar sig oroligt arbetare,tjänstemän och kommunala förtroendemän. och är tvä moderna, boendevänligasamhällen med omkring 3 000 invånare vartdera. Stålhanteringen är den endainkomstkällan, och på den beror helt utvecklingen. Oavsett om det, som viinnerligt hoppas, går att rädda företaget över den krissituation som det råkatin i, behövs andra sysselsättningsgrenar som ett komplement och ett stöd föratt göra företagen mindre konjunkturkänsliga. Orter med ensidig tungstålindustri bör få en mera differentierad verksamhet. Det skulle betyda mycketför hela den norra länsdelen i . Efter denna sammanfattande översikt över det aktuellaläget i norra vill jag gärna uttala min glädje över industriministernspositivt hållna interpellationssvar. Även om jag inte helt kan dela statsrådetsoptimism beträffande utvecklingen är jag naturligtvis tacksam för attregeringen uppmärksamt följer frågan och är beredd att medverka till en lösningav de ohka problemen. Som det framhållits i svaret är utformningen avindustripolitiken på stålområdet samt inom järn- och metallmanufakturindustrinen långsiktig uppgift. Man får avvakta och se vad utredningarna på områdetkommer fram till. En av orsakerna till det uppkomna läget både för Söderforsoch är den produktbegränsning som skett och som gör företagen såsårbara. En riktigare utveckling är enligt min mening en vidareförädling ochmanufakturering. Det har visat sig att i lågkonjunktur hjälper det inte attvara stortUlverkare av en speciell produkt. Med glädje hälsar jag tUlkomsten avett industripolitiskt verk, och man får verkligen hoppas att det skall blimöjligt att genom detta och andra aktuella åtgärder få fram former för samrådmed berörda parter. Det är i hög grad ett samhällsekonomiskt intresse hurindustrin kan utvecklas, och även de industriella företagen måste ha ett ansvarför samhället. Helt naturligt har inte statsrådet kunnat ange några omedelbarakonkreta åtgärder, men de anställda och kommunerna kan inte vara helt tillfreds med detta. För är det akuta problemet den eventuella överflyttningen av tillverkningen av den rostfria plåten. Ang. industriutvecklingen i norra Ang. industriutvecklingen i norra Österbybruksframtid är beroende av den närmaste utvecklingen vid företaget som skall sesmot bakgrunden av moderföretagets prekära ekonomiska läge samt den nyaorganisationen inom koncernen. Men båda samhällena har problem på . Då jag vet att det finns ett starkt intresse av att fådiskutera dessa frågor med industridepartementet, vUl jag fråga om statsrådetviU medverka till att överläggningar mellan regeringen, bolagen, kommunerna ochde anställdas organisationer kommer stånd. Arbetsmarknadspolitiska insatser kan vid behov komma ifråga, säger också statsrådet. Jag är tacksam för det uttalandet. Jag tolkarsvaret så att även kapitaltillskott kan tänkas som stöd om ekonomiska problemskulle föranleda detta. Det finns, vilket jag också tidigare framhålht, ettstarkt behov av en differentiering av den ensidigt tunga stålindustrin på dessaorter. sägs i förslaget till regionalpolitiskthandlingsprogram att frågan om lokaliseringsstöd till regioner med ensidigtnäringsUv bör prövas, och här nämns särskUt bl, a, norra , För att fådenna komplettering av industrin är det önskvärt att vid behov kunna få stödför nyetablering, även om ingen katastrofsituation är för handen. Redan börjarde nyanstäUda vid kärnkraftverket i Forsmark fråga efter sysselsättning lämpUgför kvinnor. Detta understryker ytterligare behovet av arbetsmöjligheter förolika grupper. Jag håller med statsrådet om att flera orter i norra haren industriell tradition och miljö som bör göra dem attraktiva somlokaliseringsorter. När jag nu tackar för svaret hoppas jag attdet genom samverkan mellan samhälle, företag och anställda skaU kunna varamöjligt att bibehålla och vidareutveckla den nuvarande industrin och genomlokalisering av annan sysselsättning i norra kunna skapa ett meradifferentierat och mindre konjunkturkänsligt näringsliv. Jag erkänner villigt att de bruksorter somherr här nämnt har sina speciella svårigheter. Att det måste vara engemensam strävan att åstadkomma ett mer differentierat näringsliv, inte minst idessa kommuner, därom är vi helt överens. Jag tycker ändå att man har rätt attbedöma möjligheterna för norra med en viss optimism. Jag har redovisatskälen därtill, och dessa har heUer inte bestritts av . Jag tror också skall fästa avseende vid lokaliseringen av kärnkraftverket iForsmark. På något sätt tror jag att denna kommer att verka som något av enmagnet, dvs. den kommer att till områden i närheten av kärnkraftverket dratill sig företag. stäUde en fråga, som egentligen berörspörsmålet om förmodade nedläggningar eller begränsningar i verksamheten inomvissa företag. Härvidlag hoppas vi få tillfälle att diskutera med företag,arbetsmarknadsmyndigheter, länsförvaltningar, kommunala representanter ochföreträdare för de anställda. Vi vill samtala om läget för dagen och om hur detser ut i ett framtidsperspektiv. Om en rekonstruktion av företagen inte ter sigmöjlig är det angeläget att undersöka om förutsättningar finns att få fram ersättningsindustrier som kan ge sysselsättning.Jag tror trots allt att vi har en tidsmarginal som ger oss utrymme att fä tillstånd en sådan diskussion, och vi är i industri- och inrikesdepartementenberedda att i samråd söka arrangera sådana överläggningar . Jag ber att ytterligare få tacka för depositiva upplysningar som statsrådet nu har lämnat. Det är klart att även jaghoppas kunna bh Utet mera optimistisk, men enbart små förändringar i dessaindustriföretag kan få negativa följder för det hela. Det behövs inte så stornedgång för att det skall få återverkningar på de olika samhäUeliga insatserna.Detta kan gäUa kommuner som gjort stora insatser för att ge service tiUindustrier och anställda med tanke på den fortsatta utvecklingen. Om sedandenna utveckling uteblir och en befolkningsmmskning uppstår blir följden tommalägenheter och tomma platser i skolorna på gymnasiet i finns etträtt stort antal lediga platser. Detta leder tUl minskat undertag för butiker,kommunikationer och annan serviceverksamhet. Det är helt naturligt att jag med glädje ser fram emotkärnkraftverket i Forsmark, och vi får hoppas att detta kommer att fåföljdverkningar. I sammanhanget har det sagts att förläggningen avkärnkraftverket till Forsmark skulle kunna medföra följdindustrier och geupphov till annan sysselsättning där. Vad man då i första hand tänker på ärpetrokemiska industrier. Jag skuUe vilja fråga statsrådet om han tror attutvecklingen kan gå i en sådan riktning. Kan en sådan bli aktuell innankärnkraftverket är fullt utbyggt? Jag är glad över att industriministern är viUig ordnaöverläggningar meUan intresserade och berörda parter för att resonera omaktuella problem och framtiden. Jag tror att det vore värdefullt man bordealltid vid förändringar inom företagen i lugn och ro kunna diskuteraverkningarna av det hela. Detta gäller företrädare för samhället, kommunen,, industridepartementet, de anställdas organisationer och givetvisäven företagen själva. Men det bör ske i så god tid att olika lösnmgar kanövervägas. Man måste väga de investeringar som gjorts av samhället mot deföretagsekonomiska. Här måste man väga in möjligheterna till annansysselsättning inom området, lokalisering av nya företag, osv. Naturligtvismåste samhället och de anstäUda ges ökad insyn och medinflytande, och detta ärvi nu på god väg att förverkliga. Ang. industriutvecklingen i norra Jag har htet svårt att svara på den direktafrågan om den petrokemiska industrin. Jag tror att känner till attvi bUdat ett petrokemiskt utvecklingsbolag med staten, kooperationen och denprivata industrin som intressenter. Vi får naturligtvis avvakta det arbete somdär nu pågår. De förhandlingar som vi hoppas få till stånd medSovjetunionen om en evcntueU naturgasimport till kan få tiU resultatatt vi får en ledning över och . Den bör ju landa på östsidanav vårt land. Men det är klart att detta kan komma att skapa ett Ang. stenhämtning ur havet utanför den skånska underlagför en petrokemisk industriell utveckling, som vi tror kommer att medföraframtida industrier och därmed sysselsättningstillfällen. Det är emellertid förtidigt att ge något klart besked om detta. Överläggningen var härmed slutad. § 7 utanför den skånskavästkusten Herr industrimmistern erhöU ordet för attbesvara i (c) framställda mterpellation,nr 179, tiU herr jordbruksministern, och anförde: Fm i har, med hänvisningtill ett faU av stentäkt från havsbotten utanför kusten norr om ,ställt följande tre frågor tUl chefen för : Är statsrådetberedd medverka till att kommuner och ortsbefolkning som berörs avstenhämtning ur havet ges tUlfälle att yttra sig innan tillstånd lämnas? att geologisk, biologisk och annan berörd expertis bör göraundersökningar av konsekvenser av stenhämtning ur havet? Vill statsrådetmedverka tiU att tillståndet att hämta sten ur havet utanför kusten Höganäs-Helsingborgindrages så att ännu större skadeverkningar undvikes? Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande.Jag vill inledningsvis nämna att jag anser mig förhindrad att diskutera detaktuella fallet med hänsyn till 90 § regeringsformen. På den första frågan, om kommuners och ortsbefolkningsmöjlighet att yttra sig innan täkttillstånd ges, vUl jag svara att jag anseratt de berörda naturiigtvis bör ha tillfälle att yttra sig innan tillståndmeddelas. Sådana tUlfällen har de också. , som meddelartillstånd enligt lagen om kontinentalsoekeln till sand-, grus- och stentäkt påkontinentalsockeln, remitterar bl. a. inkomna täktansökningar till berördamyndigheter, vilka i sin tur kan höra andra i saken i den mån det bedöms erforderligt.Även ett utkast till tillståndsavtal mellan staten och sökanden remitteras påsamma sätt. 1 detta anges bl. a. vilken tid och i vUken omfattning sand, gruseller sten får tas som de föreskrifter meddelas, som behövs för attandra intressen - t. ex. fisket -i skälig utsträckning skall tillgodoses.Normalt krävs vid sådan verksamhet, som det här gäller, också tillstånd enligtvattenlagen av vattendomstol. Domstolen utfärdar kungörelse om ansökan ochlåter införa den i en eller flera lokala tidningar.