prot · FV09133 · 1972-12-31 00:00:00 — Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. Förhandlingarnaleddes tUl en början av herr tredje vice talmannen. § 1 Åtgärder för ökadbostadsförbättringsverksamhet m. m. (forts.) Fortsattes överläggningen angåendecivilutskottets betänkande nr 32. (vpk): De förslag har att taställning till löser på intet sätt bostadskonsumenternas problem. Det storaproblemet för de flesta människor är de höga boendekostnaderna - hurhyresstegringarna skall stoppas och hur hyrorna skall kunna pressas ned. För deflesta löntagare har de höga hyrorna blivit ett gissel och en plåga sominneburit aUt sämre levnadsbetingelser. Allt flera hyresbetalare i vårt land krävernu slut på hyreshöjningarna och ett hyresstopp. Orsaken till de rådande förhållandena är framför allt attfinna i en bostadspolitUc som inte tar tillräcklig hänsyn tillbostadskonsumenternas intressen utan mera till olika vinst- ochspekulationsintressen pä bostadsmarknaden. Detta har lett till dagenssituation, där hundratusentals människor saknar en egen bostad eller bor iundermåliga bostäder sora tiotusentals bra bostäder står outhyrda. Vi har saratidigt fått uppleva att olika förståsigpåarefunnit det opportunt att komma raed förslag om inskränkningar ibostadsbyggandet och nedskärning av bostadsprogrammen. Den omständigheten attdet på grund av våra nuvarande ränteavdragsregler blir billigare att skaffa etteget hem än att bo i hyreshus utnyttjas av banker och småhusproducenter tillatt försöka inbilla folk att det blir bUligare att bygga småhus än lägenheter iflerfamiljshus. Problemen med de höga hyrorna och de tomma lägenheternakan inte lösas genom olika delförslag av den typ som läggs fram avregeringen. Motsättningarna mellan en riktig bostadssocial målsättning ochprofitintressena när det gäller ett skäligt pris för bostaden kan inte lösasgenom olika subventioner och bidrag som finansieras genom skatteuttag. Det krävs andra, mera långtgående och genomgripandeåtgärder av de slag sora skisserades i arbetarrörelsens efterkrigsprogram och ide förslag kommunisterna ställt, bl, a, i , sedan många år tillbaka.Dessa förslag syftar som bekant till att göra slut på all spekulation ochenskilda vinstintressen då det gäller marken, byggnadsmaterialproduktionen,själva byggandet och det enskilda ägandet/förvaltandet av flerfamiljshus.Vidare må.ste allt bostadsbyggande och dess följdinvesteringar tillförsäkrasandra finansieringsvillkor - en totalfinansiering med låg och fast ränta genom Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. en statligsamhälls- och bostadsbyggnadsbank. Kommunisternas inställning och förslag i bostadsfrågangrundar sig på vad som borde vara självklart för alla som säger sig värna omden enskUda människans rättigheter, nämligen rätten till en god bostad som ensocial rättighet på samma sätt som rätten tUl utbildning och sjukvård. Vi kaninte acceptera att bostaden blir en handelsvara, där privatbanker ochstorbyggmästare spekulerar i och gör stora vinster på att människorna måste hanågonstans att bo. Jag har, herr talman, mycket kort och ofullständigt velatanföra detta som en allmän bakgrund till våra ställningstaganden tUl de förslagvi nu har att behandla. Vi får lu också anledning att återkomma tillbostads- och hyrespolitiken. Jag skaU fortsättningsvis uppehålla mig vid ihuvudsak två frågor: dels lånen avsedda att täcka förluster för tommalägenheter, dels förslaget om lån till AB Stadsfastigheter. Först emellertid ett par ord till motionsförslagen omhöjning av maximibeloppen för räntefria och stående förbättringslån. Här harbostadsstyrelsen ansett att nuvarande maximibelopp bör höjas med hänsyn till dekostnadsstegringar som skett och motionärerna har anslutit sig till detta.Möjligt är att en del av dem som söker och erhåller lån inte behöver utnyttjahela det möjliga lånebeloppet, men man bör därför inte riskera att människorsom behöver dessa förbättringslån inte kan genomföra nödvändiga förbättringar isin helhet på grund av att lånesumman är för låg. Då det gäller outhyrda lägenheter så vet vi att huvudorsakentill den rådande situationen är att söka i att dessa bostäder är så dyra, attde människor som behöver en egen eller en bättre bostad inte har råd att hyraden. Detta förhållande kan inte avhjälpas med lån för att täcka hyresförlusterom man inte ser till att upplåta lägenheterna till dem som behöver enegen eller bättre bostad, men dä mot betydligt lägre och rimligare hyror. Amorteringstiden och räntorna på dessa lån måste utformasså, att inte de hyresbetalare som redan nu har stora svårigheter att klarahyran drabbas av ytterligare pålagor. kommunisterna har därförföreslagit att amorteringstiden blir och att lånen då det gäller deallmännyttiga bostadsföretagen blir ränte- och amorteringsfria under de femförsta åren. Vi räknar givetvis med att pågående bostadsutredningar hunnit presentera förslag och fatta beslut bl. a. om sådanafinansieringsvillkor att lånen kan avskrivas. Orsaken till att vi inte föreslår samma vUlkor förenskilda fastighetsägare sammanhänger med vår tidigare deklarerade uppfattningom enskilt ägande och förvaltande av flerfamiljshus. Hos de allmännyttigabostadsföretagen finns inget vinst- och spekulationsintresse,och hyrornafastställs enligt den s. k. självkostnadsprincipen. Denna princip medgeremellertid ingen fondering för extraordinära förluster. I en socialt inriktadbostadspolitik måste en naturlig beståndsdel vara att ge de kommunala ochallmännyttiga bostadsföretagen största möjliga stöd. De allmännyttiga bostadsföretagenhar ju i stor utsträckning tagit ansvaret för att klara koraraunernasbostadsförsörjning och därmed också komrait i kläm på ett helt annat sätt än deprivata bostadsföretagen. ägarna hargenerellt sett varit betydligt återhållsammare med att bygga i en situation därett motstånd gjort sig gällande beträffande de allt dyrare bostäderna. Vår inställning till förslaget om lån tUl ABStadsfastigheter är i princip densamma. Vi vill slå vakt om de kommunala ochallmännyttiga bostadsföretagens särställning i förhållande till de enskildabostadsföretag som drivs av privata vinstintressen. Sedan vårriksdagen avslagiten moderat motion i syfte att jämställa enskilda fastighetsägare/fastighetsförvaltaremed de allmännyttiga i fråga ora statliga bostadslån, har ingenting inträffatsom i och för sig kan motivera ett ändrat ställningstagande . 1 regeringens proposition föreslås att bostadslånen tUl ABStadsfastigheter skall höjas från av låneunderlaget och dens. k. lånegränsen höjas från . har i sitt betänkande menat att, med hänsyntUl att man utgår från att bostadsfinansieringsutredningen kommer att ta upp deolika byggnadsföretagens likviditetsfrågor och vidare till vad utskottetanförde vid vårriksdagen, förslaget i propositionen nu inte bör föranleda någrauttalanden från , och så långt är allt gott och väl. I nästa mening föreslår utskottet emellertid att riksdagenskall bevilja AB Stadsfastigheter ytterligare bostadslån raed högst 18 miljonerkronor, dvs. samma summa som utgör skillnaden mellan vad den hittillstillämpade och den i propositionen föreslagna lånegränsen skulle ge bolaget. Irealiteten innebär detta en tillämpning av andra lånebestämmelser än de nugällande utan att raan ändrar på lånekungörelserna. Det betyder att fältet i såfall nu blir fritt för framställningar från andra bostadsbolag, som kan åberopaUknande skäl sora AB Stadsfastigheter -företag och förvaltningar som med vissrätt kan anse att de skall ha samraa förmån. bör därför enligt vår mening inte biträdautskottets majoritet utan i stället ge sin anslutning till kravet i motionerna1838 och 1866 - dvs. avslag på förslaget på ytterligare lån till ABStadsfastigheter. Med hänvisning till vad jag nu anförbeträffande innehållet i vpk:s motion 1866 och beträffande innehållet ireservationerna 4, 7 och 9 b ber jag att få yrka bifall till följandereservationer vid civilutskottets betänkande nr 32: nr 4 vid punkten 5, nr 7vid punkten 9 och nr 9 b vid punkten 18. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. HerrBERGMAN (s): De ärade talesmännen för reservationerna har varit vänliganog att rätt utförligt redogöra för propositionens innehåll och därmed ocksåför underlaget till utskottsmajoritetens skrivning. Jag behöver därför inteuppehålla mig så mycket vid det. Jag vill bara säga följande. Vi har att behandla tre vitt skilda frågor inombostadssektorn, vilka normalf skulle ha kommit raen vUka regeringen bedömt vara angelägna att snabbt fäbehandlade och därför brutit ut och fört saraman i en proposition. Motionärernaoch de som står bakom reservationerna har tagit tillfället i akt attäven teckna Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. bakgrundertill de aktuella frågeställningarna och från dessa dragit ut långa trådar in pådet bostadspolitiska fältet, vilka i och för sig skulle kunna föranleda en rättlång debatt i bostadsfrågan. Men detta är kanske inte det lämpligastetillfället att föra en sådan lång debatt, eftersom vi inte har det samladeunderlaget för detta. Vi kommer under vårriksdagen att få ett sådant, och detblir då tillfälle för oss att närmare utveckla våra värderingar på detta område.Jag skall därför - kanske med något undantag - hålla mig rätt snävt till dekonkreta förslag som utskottet redovisar sitt ställningstagande till. Vad först beträffar förbättringslänen vill jag klart sägaifrån att vi är eniga om att gå med på vad sora föreslås i propositionen om attde allmännyttiga bostadsföretagen och kommuner som har bostadsfastigheterskall kunna få lån för förbättringar av hus, i fråga om vilka det finnskommunalt beslut på att de inte skall stå längre än 15 ä . Det är, somherr sade han har ju suttit med i saneringsutredningen -,ett av förslagen i det stora saneringsbetänkande som just nu är föremål förregeringens prövning. Det här har kommit fram parallellt med ett annat förslag,som inte har legat på bord därför att det har kunnat genomföras påadministrativ väg, nämligen att staten via AMS stimulerar upprustning ochombyggnad av bostadsfastigheter genom att bevilja 40 procents bidrag tillarbetskostnaderna, om arbetskraft används för sådana arbeten. Det ärett komplement för att snabbt få i gång ombyggnadsverksamhet som kompensationför det bortfall av arbetsuppgifter som förorsakas av minskadnybyggnadsverksamhet. Regeringen hade alltså att ta ställning till ett klartutformat förslag sora hade full täckning bakom sig. Mot det fanns enreservation, sora sade, men det anvisades inga metoder för attklara en fråga som kan vara kinkig i sammanhanget. När det blir aktuellt med t.ex. gatureglering, som det ofta är fråga om, kommer de här fastigheternaförmodligen att hamna i ägo. Dä är det risk för att kommunen en gångtill får betala vad det allmänna har satsat för att förbättra fastigheterna.Deras värde kommer ju att stiga. Den frågan ville regeringen fundera över och hitta enlösning på. Den är alltså inte slutberedd. Regeringen säger sig återkomma tillden frågan vid vårriksdagen, och utskottet har tyckt att det är skäligt attvänta till dess. Det har inte reservanterna velat göra, men de är själva rätt tveksammaom att kunna lösa problemet. De säger att det kan tänkas att man under tidenhittar på metoder för att eliminera den här effekten. Även reservanterna är alltså tveksamma, men de är intetveksamma om att vilja reservera sig för att de här lånemöjligheterna skall ståöppna även för enskilda fastighetsägare. Annars gäller skiljaktigheten bara oraman skall ta ställning till det här speciella avsnittet nu eller på vårkanten.Det rör sig, som jag sade, om fastigheter som man kan räkna raed skall komma attinköpas av kommunen, eftersom det skall föreligga beslut på att byggnadernaskall försvinna . Den andra biten i det här ärendet är den som innefattas ibegreppet tomma lägenheter. Där har naturligtvis fantasin svävat ut mer i dendiskussion som vi haft. , sin vana trogen, predikar sammaevangelium år och förklarar att bara marknadsekonomin får fungera såkommer allting att bli bra. Då kommer människorna att få det bättre, hyrornakommer att sjunka osv. är ju rätt underbar, för han talar omhur bra vi har det . Det är skönt att höra detta av - fråndet hållet brukar det annars låta tvärtom. får vi veta att allt fler bor braoch att det har gjorts goda insatser av byggfolket, dock icke av dem som harvisat någon politisk aktivitet i kombination med verksamhet inombyggnadssektorn; de är naturligtvis aUtid litet tvivelaktiga. försöker förklara att orsakentill att lägenheter står tomma ligger däri att hyrorna är för höga, men släpperman bara loss marknadskrafterna så kommer hyrorna att sjunka! Emellertid ärmoderaterna alldeles ensamma - i det här huset i varje fall om sin tro attjust på den här biten skulle marknadskrafterna få den effekten. De skulle ju fåmotsatt effekt; sämre bostadsstandard och högre priser. Det är den effekt mankan räkna med, och är som sagt ensamma om att förfäkta tron på detmotsatta. - Den hyresnivå vi har är nämligen beroende på atf samhälletlägger sig i prisbUdningen på bostadsmarknaden genom lånesystem; tidigareskedde det genom generella subventioner och tillämpas ett specieUtlånesystem, som väl har vissa svagheter men som ändå har den effekten att detsänker hyran på exempelvis en trerumslägenhet med . Jagvill bara ha det sagt, men dessa frågor bör vi kanske rimligtvis ta upp där vibrukar ta upp dem då vi förkunnar vår tro på olika slags ekonomiska systemoch deras förträfflighet. Jag vill gärna i detta sammanhang bemöta , somi sin inledning berörde det som går under begreppet höga hyror. Alla talar omatt hyrorna är höga, och människor uppfattar otvivelaktigt hyrorna som höga.Ingen förnekar att de är höga, och dä blir det lätt så att alla som i olikaorgan förmedlar information också får den uppfattningen. Men om vi tittar påsiffermaterial som finns tillgängligt - det finns många olika slags serier somman kan använda - hittar vi inte någon redovisning som ger belägg föruppfattningen att hyrorna är höga. En sak kan nämligen inte vara hög i sigsjälv, den är alltid hög i relation till någonting annat -så fungerar ju detordet. Vill man se efter om hyreskostnaden har stigit i relationtill historisk tid kan man titta i det sora kommer att vara underlag förstatsverkspropositionen - dvs. framställning förnästföljande budgetår, som redan finns tillgänglig för läsning. I den finns enredovisning över de hyror som sätts i nybyggnadsverksamheten, och det är oftastden man riktar in sig på. Ser vi på den period som man utgått från i motionersom behandlats i andra sammanhang under höstriksdagen visar det sig atttotalhyran har stigit , men att lönerna harstigit raycket raer raed för gifta män och med 180 procentförgifta par. Det gäller sammanräknad nettoinkomst och det är fråga ommediainkomster. Det här är givetvis en statistisk redovisning. Men den bild manfär ger inte alls täckning för påståendet att hyrorna blivit höga i relationtUl inkomstutvecklingen. Vi kan också använda de siffror som avser hyrans andel avlönen, och får då precis samma effekt. Det visar sig att hyran för entrerumslägenhet Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. 8 protokoll 1972. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. för ettgift par var - och den var 1970 nere i avinkomsten. I det är inte inräknat några bidrag, utan man har räknat med denfaktiska nybyggnadshyran och den faktiska sammanräknade nettoinkomsten - detgäller medianinkomst - för gifta par. Det är att märka att de lägenheter somavses - enligt de uppgifter som jag stöder mig på - är större1970 än 1955. De använda talen borde således vara reducerade med denprocentuella del som utgör av lägenhetshyran; jag vill baranotera att det förhåller sig på det här sättet. Det finns raycket mer material som kan ge belägg för denhär utveckhngen. Ätt jag har anfört detta innebär inte att jag tycker att dehyresnivåer vi har är bra, godtagbara och socialt riktiga. Jag vUl klartsäga ifrån att jag inte tycker det. Men när man talar om att något är högt voredet klokt att också tala om vad man anser att det är högt i relation till - ochnågot sådant får vi inte uppleva. Jag tror att det vore bra om debattentUlfördes litet annat material än bara det påståendet att hyrorna är höga. Det finns ett annat sådant där påstående som ocksåfigurerar mycket och har gjort det år . är den somkanske ivrigast har pläderat för detta påstående; det har en benägenhet att fåeffekter i , vilket kanske har sitt behag. Jag skall inte föra inkommunalpolitik, som gjorde. Jag har hävdat att det är kommunernasom skall bestämma vilka hus som skall byggas; det är inte somcentralt skall dirigera kommunernas tillämpning av den bostadspolitik somriksdagen ger förutsättningar för. Kommunerna skall bestämma om det skall varasmåhus, radhus, höghus, iåghus, om det skall vara markbostäder eUer vad det skallvara. Det skall vara planering i botten, och den kommunala viljanskall komma till uttryck. Man kan ha vUken åsikt man vill om vad som sker iStockholms stad, men det förhållandet att finns i ärinte något skäl för oss att lägga oss i det. Man talar om vems skulden är för att det byggs för mångahöga hus och för fä låga hus. är lycklig över att t. o. m. inrikesministernhar börjat tala om markbostäder. Jag skall bara dra några siffror - jag förståratt ni tycker det är dumt, raen det tycker inte jag. Jag hörde siffrorna nämnasför inte så länge sedan av generaldirektör, och jag stödermig alltså på hans uppgifter. Är 1961 var av flerfamiljshusen högsttvåvåningshus. Vid den senaste redovisningen var avflerfamiljshusen högst tvåvåningshus. har det alltsåskett en klar orasvängning från byggande av flervåningshus till tvåvåningshus,sora är en ovanlig typ av flerfamiljshus. Och ändå håller man pä och predikarora att det är de höga husen som är orsak till allt ont i världen - och sånämner gärna asfalten också, för det ger ju ett svart ochbedrövligt intryck. De speciellt höga husen, de som har mer än nio våningar,visar samma UtveckUng. Är 1961 var de av husproduktionen, 1971 . Det haralltså byggts färre höga hus och fler låga hus. alldelesklar, och ändå förkunnar man år med allt högre röst att vi är inne ien tokig utveckUng. Jag tycker att utvecklingen är rätt hygglig. Det finns naturligtvis många förklaringar till de toraraalägenheterna. Den här företeelsen finns ju i ett begränsat antal kommuner, därden aUtså är ett problem, och den finns inom alla företagstyper. Men vi skallinte blunda för att vi - det finns siffror sombevisar det har haft ett kolossalt tillflöde av nya lägenheter en myckethög produktionsnivå alltså. På många områden börjar marknaden bU mättad medgoda bostäder. med det stora tillflödet av nya lägenheter harvi fåft en konjunktursvacka och en förändring av befolkningssammansättningen.Alla känner ju till siffrorna för invandrarna. De har legat på omkring plus 50000 tidigare för att gå ned till ett par tusen, då oftast barn ochäldre som kom hit för att förena sig med invandrare som redan fanns här, och iår visa minskning. Storsfadsexpansionen har upphört. Den stad som jag självär mantalsskriven i och vistas i ibland - tyvärr alltför sällan är nu utsattför en befolkningsminskning. Något sådant har inte förekommit tidigare, i varjefall inte så långt tillbaka som jag kan minnas och det är åtskilliga år. Förstunder senare år har man kunnat notera svaga minskningar, och kan visikta en minskning på 8 000-10 000 invånare. Och likadant är det för andratätorter. Det är en företeelse som inte har varit förutsedd - i varje fall intemed så snabb effekt. Och den har drabbat orter där vi aUa varit överens om,, att försöka få till stånd en så stor bostadsproduktion sommöjligt därför att där rådde stor bostadsbrist. Plötsligt, när man var i gångmed att göra kraftiga insatser, vände utvecklingen och då uppstod sådana här situationer. Det finns många andra skäl till att dessa problem haruppstått, och jag har bara velat nämna de här. Vi är alla överens om frånsettmoderaterna - att detta är av övergående natur. Det primära ansvaret förproblemets lösning ligger hos kommunerna och de företag sora har att bygga.Även om staten också tar initiativ för att lösa en del problem ligger ansvaretpå lokal nivå, och det är där man skall bestämma vad som skall göras iframtiden. Vi - med undantag av är också överens om attfinansieringen bör genom lån och , fast i lindrig form,alltså belasta kommande hyressättning. Vi kan ha delade meningar om hur denbelastningen skall utfalla - det gäller både omfattningen och takten men iprincip är vi överens om att lånet är den rätta formen, och alla hyser vi välförhoppningar om att hela frågan skall kunna lösas . Det här är ett besvärligt ärende. Fyra talare har varituppe och berört tre olika punkter, och skall man försöka behandla allt dettablir sammanhanget kanske litet trasigt. Jag skall ändå till slut säga några ordom AB Stadsfastigheter. På den punkten förelåg det två motioner, en av herrOskar och en av m. fl., och dessutom propositionen. Detfanns delade meningar i utskottet ora den här frågan, raen jag vill sägaalldeles klart att jag ställer mig helt bakom den kompromiss somutskottsförslaget innebär. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. Jag har ingen invändning mot den sakliga beskrivning avsituationen som finns i den reservation har utformat. Den är heltkorrekt, såvitt jag kan se, och den kan då logiskt leda till vissa slutsatser.Men en kompromiss är inte logisk, den är någonting annat, och jag tyckte attdet var värdefullt - det var fler än jag som tyckte det - att vi kunde komma överens. AB Stadsfastigheter aren egendomlig företeelse påbostadsmarknaden. Det är ju ett privatägt företag som vill kalla sigallmännyttigt - utan att ha några egenskaper i sig som stämmer med ettallmännyttigt bostadsföretags. Eftersom paritetslånen har en sådan effekt påenskilda företag att de raåste göra samma kapitalinsats som staten efter nybyggnadsverksamheten och det kan vara påfrestande förenskUda företag liksom det är för bostadsrättshavare och egnahemsägare - komdet här företaget genom sin konstruktion in i besvärligheter. Det var alltsåparitetslåneteknikens karaktär som skapade situationen, och eftersombostadsfinansieringskommittén har att överse paritetslånen kunde vi enas om attden här frågan borde lösas i kommittén och inte genom att man lyfte upplånegränserna; det finns kanske andra lösningar på problemet rent praktiskt. Vienades alltså i en förväntan att kommittén kunde ta upp de här frågorna, ochkompromissen fick så den form sora här är redovisad. Företagets akuta problemblir på det sättet avhjälpt, och inom rimlig tid kan man vänta förslag somkanske kan eliminera en del av de besvärligheter som är en följd avparitetslånets nuvarande konstruktion. Det kan finnas mer att säga oni det här - motionärer ochreservanter och talare inleder en ju i frestelser att ge sig in på det vidafältet men jag tror, herr talman, att det sagda kan vara nog. Jag ber alltsåatt få yrka bifall tUl utskottets hemställan. HerrWENNERFORS (m) kort genmäle; Jag skall naturligtvis inte vända mig mot attherr berättar för kammaren att jag predikar samma gång eftergång; jag är bara tacksam för att det meddelas. Jag skall heller inte motsägaandra vackra ord som jag får höra. Däremot måste jag vända mig mot herrBergmans referat av vad jag sade. påstod att jag skulle ha sagt att orsakentill att det har blivit så många lägenheter skulle vara att hyrorna var höga.Det har jag inte sagt, . Vad jag har sagt är att en av deviktigaste orsakerna är att man inte tagit hänsyn till konsumenternas behov ochönskemål. Man har alltså inte byggt de bostäder som människorna vill ha. Jagber att få påminna om den SIFO-undersökning som presenterades och somberättade att av de tillfrågade viUe bo i markbostad. Detintressanta för socialdemokraterna både i och utanför är att 82procent av de tillfrågade med socialdemokratisk preferens också ville bo ismåhus eller, som det numera benämns, markbostad.