prot · FV0998 · 1972-12-31 00:00:00 — Trots nominella löneökningar har för betydande grupper inkomstökningenefter skatt icke varit tillräcklig för att kompensera de stigande priserna. Industriproduktionen har legatpå oförändrad nivå. Detta har icke tidigare skett ,Även investeringsutvecklingen har i stort sett stannat upp. De investeringarsom skett har framför allt syftat till att åstadkomma rationaliseringar för attnedbringa lönekostnaderna. På lång sikt kapacitetshöjande offensiva insatser inya maskiner, anläggningar och ny produktion har nästan helt uteblivit, därföratt de intäkter dessa beräknas ge i allt högre grad inte svarar motkostnaderna. Antalet konkurser har markant ökat framför allt "idiotstopp" pä kreditmarknaden. Nyföretagandet har gått ner. Dessafakta ligger bakom det starkt sjunkande antalet industriarbeten och den högaarbetslösheten samt de välfärdsförluster för hela samhället som därmeduppkommit. Våra sysselsättnings- och balansproblem har icke sin grundi den internationella konjunkturutvecklingen. Det är den ekonomiska politik somregeringen bedrivit framför allt som orsakat den nära nogfullständiga stagnationen i ekonomin. Motbakgrunden av den här skisserade utvecklingen framstår riksda- gensbeslut att fördubbla löneskatten som utomordentligt betänkligt. Därmedutgör löneskatten en börda på näringslivet som storleksmässigt motsvarar heladess nettoresultat efter skatt. Det är ägnat att ytterligare begränsaföretagsamhetens redan förut dåliga balans mellan inkomster och utgifter ochtillgången på lönsamma investeringsobjekt. Ytterst drabbar skattehöjningen vårtlands möjligheter att sysselsätta människor. Den balansrubbning i den svenska samhällsekonomin som nukommit till uttryck torde i stor utsträckning bli bestående, även om enkonjunkturvändning självfallet måste få positiva konsekvenser. Om inga åtgärdervidtas består den höga kostnadsbelastningen på den svenska företagsamheten,liksom också den otillräckliga lönsamheten. Svårigheterna att genom expansivainvesteringar skapa produktionskapacitet och sysselsättningsmöjligheterkvarstår. Den i förhållande till omvärlden höga allmänna skattebelastningen äräven den ägnad att driva upp kostnadsläget och att begränsa tillflödet av denkvalificerade arbetskraft som trots den höga arbetslösheten inte stårtill förfogande inom många viktiga industrisektorer. Kostnaderna och skatternapåverkar vidare den för innovationerna nödvändiga forskningen. Följdriktigt harantalet forskningstimmar inom industrin väsentligennedgått. I denna situation är allt flera ekonomer överens om att enomläggning av den ekonomiska politiken är nödvändig för att vända den negativatrend utveckling som alla tecken nu pekar pä. Ju längre man dröjeratt angripa de kristendenser som börjat göra sig alltmer gällande, destosvårare blir det att med bevarad rörelsefrihet och bibehållet demokratisktmarknadssystem komma till rätta med dem. Det oerhörda slöseri med resurser som det innebär att ickeutnyttja ett lands fulla kapacitet, att ha en hög arbetslöshet och att inte isysselsättningsskapande syfte bygga ut de produktiva resurserna mäste bekämpas.Stagnationspolitiken måste ersättas av en positiv stimulans-ochtillväxtpolitik. Det måste bli fråga om åtgärder på både läng och kort sikt. Delångsiktiga måste bygga pä en i verklig mening aktiv näringspolitik och ettreformerat skattesystem, som utnyttjar alla de latenta förutsättningar för nyainitiativ och nya satsningar som finns inom svensk företagsamhet och somåterger alla de hundratusentals enheter som det här är fråga om - stora,medelstora och små företag - framtidstro och tillförsikt. På kort sikt måsteden nuvarande höga arbetslösheten angripas förutom med arbetsmarknadspolitiskamedel genom generellt verkande åtgärder ägnade att bringa ner näringslivetskostnadsbörda, öka lönsamheten och höja självfinansieringsgraden. Eftersom regeringen - och jag konstaterar dettapå höstriksdagens första dag trots alla varningar frän företagsamhet.Landsorganisationen, oppositionspartier och en växande skara nationalekonomericke visat sig beredd att vidta de åtgärder som dagsläget och framtiden kräver,anhåller jag om kammarens tillstånd att till herr statsministern få riktaföljande frågor: Hur bedömer regeringen de långsiktigabalansrubbningarna i den svenska samhällsekonomin och vilka åtgärder avserregeringen att vidtaga för attkomma till rätta med dem? 2.Vilka skyndsamma åtgärder - förutom rent arbetsmarknadspoli- den tiska -avser regeringen att vidtaga för att vidga möjligheterna att ge j-y produktivoch meningsfylld sysselsättning åt det stora antalet arbetslösa?------ ---- Denna anhållan bordlades. § 11 Interpellation nr 139 om sysselsättningsfrämjandeåtgärder Ordet lämnades på begäran tiU HerrHERMANSSON (vpk), som yrtrade: 1 varje skede av den allt djuparearbetslöshetskrisen har talesmän för regeringen spritt Ulusionen att bättretider snart skulle stå för dörren. Men så har inte blivit fallet.Arbetslösheten har fortsatt att stiga. Regeringens analyser har varitbristfälliga. Den har inte kunnat se arbetslöshetens orsaker, och man harständigt felbedömt vilken fas av krisen man befunnit sig i. Än mindre har manförstått vilka åtgärder som skulle varit nödvändiga för att driva nedarbetslösheten och trygga rätten till arbete. Man kan peka på att industrin fått flera order och attinvesteringarna ökar. Men den höga arbetslösheten inte bara består utanförvärras. Arbetslöshetssiffrorna 1972 överstegmotsvarande siffror . Därefter tydde sifforna ett tag pä en svagminskning av de arbetslösa jämfört med föregående är. Men under de förstahöstmånaderna har arbetslöshetssiffrorna åter markant överskridit dem förmotsvarande månader 1971. För redovisades i statistiskacentralbyråns arbetskraftsundersökning 118 000 arbetslösa mot 107 000 i augustii fiol. Septembersiffrorna 1972 visar 121 000 arbetslösa, vilket är 8 000 flerän i fiol. Kvinnor, ungdom och äldre arbetare drabbas hårdast avarbetslöshe ten. Det stora antalet arbetslösa kvinnor har av regeringen använts för att skyla över arbetslöshetens omfattning på så sätt att man hävdat att allt fler kvinnor, som inte ingått i arbetskraften, stimulerats att söka arbete. Flera fakta tyder på att detta argument är falskt. För det första är inte arbetslösheten ett mindre problem därför att en stor del av de arbetslösa är kvinnor. Kvinnorna skall ha samma rätt till arbete som männen. För det andra har ökningen av antalet personer i arbetskraften - dvs. de som har eller söker arbete endast varit enligt en jämförelse mellan arbetskraftsundersökningarna för tiden januariaugusti 1971 och 1972. För det tredje visar en studie av arbetslöshetens sammansättning frän 1970 att av de arbetslösa inte tidigare haft arbete och att sökt arbete efter uppehåll. av de arbetslösa kvinnorna sökte arbete efter en tids uppehåll, men då hör till bilden att kvinnornas genomsnittliga arbetslös hetstid var avsevärt längre än för någon annan kategori och att detta framför allt gäller kvinnor som drabbats av personal- eller driftsinskränk ningar. Det föreligger inga skäl att tro att denna sammansättning av kvinnoarbetslösheten skulle ha förändrats. De år som gått har 17 2 iJrotokoU 1972. Nr 98 präglats av en sådan arbetsmarknadssituationatt mänga som skulle ha önskat ettarbete avstått från att söka enär det framstått som omöjligt att få något.. Ungdomen svarar också för en betydande del avarbetslösheten, även om arbetslöshetssiffrorna för ungdom minskat något desenaste månaderna. Den stora ungdomsarbetslösheten är inget tillfälligtproblem. Ändelen arbetslösa bland ungdom har under en rad är varit högre änbland andra åldersgrupper. Undersökningen om arbetslösheten 1970 visar att avungdomsarbetslösheten en mindre del är att hänföra till förstagängssö-kande äntill sådana som mist sina jobb. Åldersgrupperna svarar för en vikande del avarbetskraften. har ärligen mellan 10 000 och 20 000personer i dessa grupper stötts ut ur arbetskraften. med att arbetslösheten ärstörre än samma månad är antalet lediga platser I 200 färre. Det ärframför allt verkstadsindustrin som svarar för denna nedgång. Disproportionenmellan arbetslösa och antalet lediga arbeten är starkast i landets sjunordligaste län. Där fanns enligt AMS 4 183 lediga arbeten, medanarbetslösheten enligt AMS var 22 529. Detta skulle betyda fem arbetslösa påvarje ledig plats, men det verkliga läget torde vara än värre. kommunisternas analys avarbetslöshetskrisen vilken vid ett flertal tillfällen också presenterats förriksdagen - bekräftas av utvecklingen. Partiet har visat att periodisktåterkommande arbetslöshetskriser och en långsiktig ökning av reservarmén avarbetslösa hör till det kapitalistiska systemet. Den nuvarande krisen ärsåledes inte bara en "konjunkturnedgång". Svårigheterna för ungdomenatt få arbete, utstöt-ningen av äldre arbetskraft, det växande antal som hänvisastill beredskapsarbeten och omskolning, tendensen mot allt längre arbetslöshetstid,det faktum att en viss ökad ekonomisk aktivitet i de kapitalistiska företageninte förmår minska arbetslösheten samt att den arbetslöshet som finns kvarunder konjunkturuppgångarna allt entydigare tenderar att öka visar att detunder den aktuella krisen ligger långsiktiga och djupgående förändringar ochkristendenser i det kapitalistiska systemet. Arbetare stöts ut ur produktionenutan att ett tillskott av nya arbetsplatser skapas. Kapitalismens utvecklingomöjliggör tryggad rätt till arbete. Kampen för rätten till arbete måste därför rikta sig motdet kapitalistiska systemet och dess anarkiska karaktär. De åtgärder som redannu kan vidtas mot arbetslösheten mäste läggas upp efter långsiktiga ochmedvetna riktlinjer. Den konjunkturpolitik med i första hand kortsiktigainsatser och direkt stöd till de kapitalistiska företagen som regeringenhittills bedrivit erbjuder ingen lösning. Den motverkar inte orsakerna tillarbetslösheten. Vissa delar av den underlättar tvärtom den kapitalkoncentrationoch snedlokalisering som ingår som orsaker till arbetslöshetens ökning. kommunisterna har tidigare påvisat vilka omedelbara åtgärder som måste vidtas för att nedbringa arbetslösheten. anläggande av statligt ägda basindustrier, finansierade med medel ur 18 AP-fonderna, statligt finansierade arbeten pä olika samhällsnyttiga områdensom miljövård, utbyggnad av daghem och annan service, insatser Nr 98 inom vårdsektorn osv. Dessa insatser måste sättas in efteren medveten t. , 3 tisdagen den planering. Målsättningen måste vara att göra slut pä arbetslösheten. ,,, nktnber 1972 Medhänvisning till det anförda anhåller jag om kammarens tillstånd ---------- att tillstatsministern fä ställa följande frågor: 1, Hur bedömerregeringen nu arbetslöshetssituationen, efter det den sagtsig ha "en hel arsenal av instrument för att klara sysselsättningen, omdet behövs"? 2, Har regeringenutarbetade planer för att förverkliga målsättningen arbete åt alla? 3, Vilka speciellaåtgärder ämnar regeringen vidta för att bekämpa den särskilt högaarbetslösheten bland kvinnor och ungdom? 4, Vad kommerregeringen att föreslå för att lösa den äldre arbetskraftens speciella problem? 5, Kommerregeringen att föreslå anläggande av statligt ägda basindustrier, finansierademed medel ur AP-fonderna, och med ett avgörande inflytande för de anställda? Denna anhållan bordlades, § 12 Interpellation nr 140 ang, utlokaliseringen avstatliga verk Ordet lämnades pä begäran till HerrJONASSON (c), som yttrade; uttalade är 1969 som en ambitionatt storstädernas tillväxttakt ur befolkningssynpunkt borde dämpas. Om dennamålsättning rådde allmän uppslutning från riksdagspartierna. harvissa åtgärder vidtagits för att dämpa tillväxten. Det mest genomgripandebeslutet har varit utlokaliseringen av statliga verk. 197 1 beslöt om en första utlokaliseringsetapp.Den omfattade sammanlagt ca 7 000 arbetsplatser. Därefter har inomfinansdepartementet förberetts en andra utlokaliseringsetapp. Enligt det nuföreliggande förslaget skall denna etapp omfatta ca 4 000 arbetsplatser. har befolkningstillväxten inomStorstockholmsområdet stagnerat. Detta har uppfattats ohka från de politiskapartierna på det lokala planet. Man kan dock oavsett detta konstatera att dennautveckling är i överensstämmelse med beslut. Det finns därför enligtmin mening ingen anledning till oro inför befolkningsutvecklingen. Den stagnerade befolkningstillväxten torde i storutsträckning kunna sägas vara konjunkturellt betingad. Det är en temporärsituation som inte bör påverka de beslut som kan fattas för att hindra enfortsatt tillväxt av Storstockholnisregionen. De utlokaliserade verken kommer att ha stor betydelse förde regioner som står som mottagare. Inte minst ligger betydelsen däri att man kan nä en bättre balans på arbetsmarknaden i och med att de lokala arbetsmark naderna kompletteras med arbetstillfällen inom förvaltningssektorn. Inte minst för är detta av stor betydelse. Denna komplettering är i många fall en förutsättning för att man skall nå regional balans, 19 De propåer som hörs från tre av de storapartierna i om att den andra utlokaliseringsetappen skallstoppas synes stå i strid med uttalade ambition på regionalpolitikensområde. Med hänvisning till det anförda hemställer jag omkammarens tillstånd att till herr finansministern framställa följande fråga: Är finansministern beredd att fullfölja den andra etappenav utlokaliseringen av statliga verk? Denna anhållan bordlades. §13 Interpellation nr 141 ang. busstrafiken på sträckan Ordetlämnades pä begäran till HerrJONASSON (c), som yttrade; Trafikservicen på mellanKristinehamn och har undan för undan försämrats genom att tägturerdragits in. För några är sedan lades tågtrafiken ner helt mellan iVärmland och i . Mellan dessa orter sattes om än iotillfredsställande omfattning busstrafik in. Därmed blev en sträcka av fullständigtotrafikerad. Nedläggningen påverkar naturligtvis påtagligt situationenför människorna i de bygder som berörs. De kan inte längre lita till någonkollektiv linjetrafik. För dem som saknar bil måste situationen bli mycket sväroch mänga av dessa kan bli tvingade att flytta till orter, där de blir mindreberoende av kommunikationsförhållandena för att nå olika slag av service.Särskilt torde många äldre människor känna sig nödsakade att lämna sinanuvarande bostäder. Nedläggningen av busstrafiken på sträckan Moraökar svårigheterna för en bygd som redan har allvarliga problem att brottasmed. Goda kommunikationer är en förutsättning för att utvecklingen inte skallstanna. Det mäste finnas kollektiv trafik för att alla delar av landet skall fäen tillfredsställande trafikservice. På mänga häll föreligger redan allvarligabrister i detta avseende. En upprustning av den kollektiva trafiken ärnödvändig. Nedläggningar av järnvägar och busslinjer kan inte accepteras.Indragningen av här berörda trafik är en åtgärd som direkt strider mot deninriktning som mäste prägla en trafikpolitik som syftar till trafikförsörjningi hela landet. Landets länsstyrelser har regeringensuppdrag att företa en regional trafikplanering. Den skall vara slutförd hösten1974. Frän regeringens sida har slagits fast att nedläggning av järnvägar ochindragning av SJ:s busslinjer inte skall ske innan denna planering är slutförd.Nedläggningen av busstrafiken mellan och måste sålunda stridaäven mot myndigheternas trafikpolitiska intentioner. Att denna trafik inteutförts av SJ utan av - där staten innehar avaktiekapitalet - kan i praktiken inte ändra denna Det är helt otillfredsställande att trafiken lagts ner. Enligtmin mening måste trafiken på sträckan skyndsamt återupptas.Bygden behöver denna busslinje. Med hänvisning tiU det anförda anhåller jag om kammarensmedgivande att till herr kommunikationsministern få ställa följande frågor: Anser statsrådet att nedläggningen av busstrafiken påsträckan överensstämmer med myndigheternas trafikpolitiskaintentioner? Är statsrådet beredd medverka till att trafiken på dennasträcka skyndsamt återupptas? Denna anhållan bordlades. §14 Interpellation nr 142 ang. arbetsvårdspolitiken Ordetlämnades på begäran till HerrWIKLUND i (fp), som yttrade; Vid den omfattande friställning avarbetskraft, som utmärker den aktuella utvecklingen på arbetsmarknaden, drabbasförst äldre och handikappade arbetstagare. Sådan arbetskrafts äterplacering iarbetslivet är en uppgift för arbetsvärden, vars expeditioner därför sedanlänge utsatts för ett växande tryck av arbetssökande. uppgick dessatill 31 359, tiU 86 184 och till 100 089. Den viktigasteförklaringen till ökningen av antalet arbetsvärdssökande är uppenbarligenföretagsnedläggelser och driftsrationaliseringar. Man bör nog dock också somorsak tUl ökningen av det registrerade antalet arbetsvårdssökande peka på denväxande ambitionen hos olika samhällsorgan, som får med arbetshandikappade attgöra, att anlita arbetsvärden för att därigenom få till stånd en arbetsprövningoch en social rehabilitering avseende personer, som kanske länge tillhört demsom brukar betecknas som "utslagna". I utredningen rörande den skyddade sysselsättningen,vilken utredning avgivit betänkandet "Skyddat arbete" (SOU1972:54), angives som utredningens grundsyn på arbetsvärden, "att man påolika sätt måste öka samhällets och företagens ansträngningar för att delsförebygga uppkomsten av arbetsvårdsbehov och dels stödja de svårsysselsattas inlemmandei det reguljära arbetslivet. En uppdelning av arbetsmarknaden måste undvikas ien för den friska välutbildade och i allmänhet unga arbetskraften och en förden ur företagsekonomisk synpunkt mindre konkurrenskraftiga. Man kan hellerinte bortse frän att en skyddad sysselsättningssektor kan komma att minskasåväl privata, kooperativa som offentliga företags intresse att i sin ordinarieverksamhet bereda arbete ät personer med nedsatt arbetsförmåga." Tendensen att arbetsmarknaden genom de arbetsvårdspolitiskaåtgärderna uppdelas i vad man kallat ett "Ä-lag" och ett"B-lag" måste målmedvetet motverkas. Förutsättningarna härför är docki dagens arbetsmarknadsläge just inte ljusa. Nr 98 Snara och kraftfulla åtgärder ärdärför påkallade. Trots en relativt stor Tisdaeenden ökning av arbetsvårdspersonalen islutet pä visar köbildningen 17 oktober1972 '' arbetsvårdsexpeditionerna intetecken att minska. -------------------- väntetiden för arbetsvårdssökande var över 6 månader iStockholms län (i ; i ),, och , föratt nämna några exempel. Dessa väntetider är oförändrade eller t. o. m. längrejämfört med läget . Arbetsvärden har tillförtsendast ett tiotal nya tjänster (ett krav från folkpartihåll 1970 på väsentligtstörre personalökning avvisades). Inrikesminister fann i ettinterpellationssvar till mig de långa väntetidernaotillfredsställande och uttalade att man hade uppmärksamheten riktad påförhållandena. Någon speciell motåtgärd har såvitt kan bedömas dock intevidtagits. Väntetiderna synes kunna delvis förklaras av attpersonalökningen hos arbetsvärden sålunda inte hållit jämna steg med ökningenav antalet arbetsvårdssökande. I tidigare åberopade betänkande "Skyddatarbete", där vissa förslag framlägges rörande åtgärder för att ökamöjligheterna tUl arbetsvårdssökandes sysselsättning, påpekas pä flera ställenvikten av en ökning av personalen vid arbetsvårdsexpeditionerna. Väntetidernaborde rimligen också kunna minska i samma män som placeringsmöjligheterna ökar.Dessa har sedan är 1960 sä till vida väsentligt ökat som antalet av AMSgodkända platser vid verkstäder för skyddat arbete nämnda år uppgick till nära1600 mot 12 450 i slutet av är 1971. Likväl har väntetiderna förarbetsvårdssökande till synes inte minskat. Placering såvitt möjligt på den reguljära arbetsmarknadenav även personer med begränsad arbetsförmåga är, som utredningen rörande denskyddade sysselsättningen betonat, i hög grad önskvärd. Utredningen föreslärvissa åtgärder för att främja en utveckling i sådan rikting. För att dessaskall kunna genomföras är dock en viktig förutsättning attarbetsvårdspersonalen förstärkes. Denna personals otillräcklighet anses som enviktig orsak till att redan nu i bidragshänseende möjliga arbetsvårdsåtgärdermed syfte att Öka arbetshandikappades utsikter till placering inom den vanligaarbetsmarknaden använts i synnerligen begränsad omfattning. En av de åtgärder, som borde kunna medverka tiU ökademöjligheter att sysselsätta arbetshandikappade pä den reguljära arbetsmarknaden,är verksamhet med s. k. anpassningslag. Verksamheten har ergonomisk ochbioteknologisk inriktning. Rörande bedriven försöksverksamhet av dettaslag anför nämnda utredning bl. a. följande: "Målsättningen för försöksverksamheten med anpassningslaghar angetts vara; att inom ramen för företagens verksamhet kunna bedriva en aktivitet som syftar till att med hjälp av företagets egna och arbetsför medlingens personalresurser och med anlitande av de arbetsmarknadspo litiska medel som kan komma i fråga kunna anpassa arbetsuppgifterna till befintlig och nyanställd arbetskrafts förutsättningar. Ett mål anges också vara att genom förebyggande åtgärder i form av utbildning och olika 22 arbetsvårdande åtgärder kunna ge den berörda arbetstagaren fortsatt Pä det lokala planet har ett samarbete ienlighet med de Nr 98 intentioner som redovisats i arbetsmarknadsstyrelsensanvisningar varit etablerat i . har, dock attsamarbetet i regel inte skett i lika reglerade former, sådan verksamhet funnitsäven pä andra håll. Eftersom verksamheten i nått en vissomfattning synes det lämpligt att i korthet lämna en redogörelse föranpassningslagens arbete med utgångspunkt från organisationen i detta län, I ett antal företag som visat intresse och som bedömtslämpliga för en försöksverksamhet har bildats en permanent arbetsgrupp -anpassningslag. Laget har tre ledamöter som utses av respektive företaget,fackföreningen och arbetsförmedlingen. Företaget kan från fall till fall låtasig representeras av olika personalmän eller arbetsledare. De inom företagetfungerande fackföreningarna sätter in den person som representerar det aktuellafacket, och arbetsförmedlingen kan välja bland sina specialister den mestlämpliga. 1 sitt förberedande arbete kan anpassningslaget adjungera sakkunnigasåsom företagsläkare, ergonomisk expertis, drifttekniker m. fl. åtagit sig att medverka i ettanpassningslag har det aktuella företaget förbundit sig att icke avskeda någonanställd förrän anpassningslaget avgivit yttrande i ärendet och dessförinnanhaft skälig tid att utreda tänkbara lösningar pä sysselsättningsfrågan inomföretagets ram. Sysselsättningsalternativ diskuteras med den arbetstagaresom riskerar att förlora sin anställning, varvid den anställdes egna önskemålprövas noga. Därefter tar laget del av företagets och arbetsledningenssynpunkter och förslag liksom fackföreningens kunskaper om företaget och deaktuella arbetsförhållandena. Arbetsförmedlingens representant bidrar givetvismed information om de arbetsmarknadspolitiska åtgärder som kan vidtas. Medutgångspunkt frän det material som insamlats lämnar laget förslag tillåtgärder." Anpassningsverksamhet i bedrivs vidsex företag och i vid tre företag (med en väntad vidgning inomkort till 13 företag). Enligt vad utredningen meddelar utarbetar AMS förnärvarande riktlinjer för anpassningsgruppernas verksamhet, varvid anpassningsåtgärdernasammankopplas med tillämpningen av de lagar om förbättrat anställningsskydd ochåtgärder för att främja äldre arbetstagares sysselsättning på den öppnaarbetsmarknaden, vilka trädde i kraft den (s. k. äldrelagarna). Som utredningen päpekar och som redan här refereratskräver anpassningslagidéns vidgade tillämpning utökade personalresurser hos de lokalaAMS-organen. Utredningen har dock inte framlagt några förslag på denna punkt. Med hänvisning till vad här anförts får jag anhålla omkammarens tillstånd att till herr statsrådet och chefen förinrikesdepartementet få ställa följande frågor: Kommerregeringen att lägga betänkandet "Skyddat arbete" (SOU 1972:54) tillgrund för förslag till nästa års riksdag om vidgade åtgärder ägnade att främjaarbetshandikappades sysselsättning? När väntas dearbetsmarknadsstyrelsens anvisningar om de s. k.