prot · FV09140 · 1972-12-31 00:00:00 — Det finns enligt vår bedömning anledning tro att uppgången denallra närraaste fraratiden bUr svagare än vad finansministern tycks förmoda.Mycket tyder på att en ganska klar och relativt snabb uppgång kan förväntas iUSA och en långsam uppgång i . Detta kan få återverkningar i form av goda utsikter för vår exportindustri, som härigenomkan bU av stor betydelse för den komraande utvecklingen. Den privata konsumtionen kommer av allt att döma att för1972 öka raindre än vad finansrainistern räknat med. Mycket tyder på attökningen bUr raindre än . Sparbenägenheten fortsätter av allt att döraaatt vara hög. Detta tyder på att många känner osäkerhet . Oronför en omfattande friställning bland tjänstemän kan vara en av orsakerna. Det bör finnas goda utryramen för expansion påinvesteringssidan, särskilt för sådana investeringar sora bygger utnäringslivets kapacitet. Det behövs också om sysselsättningen skall öka. Vår bedömning är alltså att man kan hysa farhågor för attuppgången i konjunkturerna nu blir svagare och komraer senare än vadfinansministern tycks tro. Härav följer att det finns utrymme för en fortsattexpansion genom bl. a. sådana stimulansåtgärder som föreslås i våra motioneroch reservationer. Riskerna för överhettningstendenser förefaller också dennagång vara raindre, då bostadsbyggandet och den offentliga sektorn i övrigt nuinte är expansiva. Industriinvesteringarna bör därför kunna få utvecklas meralugnt . Bland de åtgärder vi föreslagit är upphävande av beslutetom höjning av arbetsgivaravgiften av central betydelse. Det måste enligt vårmening vara direkt felaktigt att i nu rådande läge genomföra den beslutadehöjningen. Vi har i våra reservationer fäst så stor vikt vid ett upphävande avfördubblingen av löneskatten att vi förordat ett mindre långtgåendeinvesteringsavdrag för maskiner och inventarier än vad regeringen föreslår, omen fördubbUng av löneskatten kan bortfalla. Skulle vårt förslag beträffandelöneskatten inte bifallas, är vi beredda att ansluta oss till regeringensförslag om förlängt och förhöjt investeringsavdrag. Hur oriraligt det raåste te sig att nu stå fast vid dettidigare fattade beslutet ora fördubbUng av löneskatten framgår väl raed alltydlighet ora man bedömer vissa yttranden som fälldes från socialdemokratiskthåll då beslutet kom till. Det bör vara tillräckUgt att påminna om i debatten . Tillåt mig att anföra följande citat;"Vi skulle aldrig ha föreslagit en ökning av arbetsgivaravgiften utan deprognoser ora en förbättrad konjunktur som vi nu har fått." Och vidare: "Menjag säger att höjningen av arbetsgivaravgiften träder i kraft när konjunkturenblivit raera norraal." Jag raåste väl tyda detta så, att i varje fall herrBrandt koraraer att rösta med oss för att upphäva beslutet om höjningen,eftersora konjunkturläget sannerligen inte nu är mera normalt än . Bland de folkpartiförslag som återfinns i vårareservationer vill jag också nämna stabiliseringskonferenser, särskildaåtgärder mot ungdomsarbetslösheten, investeringsavdrag vidfastighetsreparationer, anslag för drift av vägar av olika slag och inventeringav projekt för omedelbar igångsättning. Allt detta har vi redovisat både imotioner och i reservationen. Jag har i det föregående berört frågan oravad som kan rymmas inom begreppet "företagsklimat" och dess betydelsei nu rådande läge. Tillåt mig att använda en bild genom att citera en kändsångtext; "Vem kan segla förutan vind, vem kan ro utan åror?" "Vinden" är det allmänna företagsklimatet. Detär inte bra just . Men har jag fel då jag tror att det finns tecken soratyder på att en vilja att förbättra det kan skönjas? När finansrainisternsenast talade ora den nödvändiga ekonoraiska tillväxten, så verkade det nästansora om han läste innantUl i nya program; kapitlet Socialliberalramhushållning. F"olkpartiet har här ett dubbelt grepp: att föra entillväxtbefräm-jande ekonomisk politik och ställa krav på företagenför en miljö med inflytande och krav på att tillväxten skall vara socialtstyrd. Den socialUberala vinden är god förlig vind. Äror behöver man ta till när det råder stiltje. Det är degenerella stiraulansåtgärderna i förening raed kurskorrigerande årtag. Enpaddel är en ensidig drivkraft. Med en sådan kan det gå snett. Låt oss räkna med en god vind i seglen för våra företag.Och om det blir stiltje, så låt oss använda åror: det är generella ochselektiva åtgärder i lämplig samverkan. Jag ger regeringen det erkännandet att de samladeförslagen i propositionen innebär Uögst betydande satsningar, sora vi i alltväsentligt ansluter oss till. Men vi anser att våra förslag behövs dessutora,även om vi iakttagit en viss begränsning och framför allt begär ett upphävandeav den beslutade fördubblingen av löneskatten. Jag vill i övrigt hänvisa tiU vad vi anfört i vårareservationer och yrkar bifall till alla de reservationer där raitt naraningår. I utskottsbetänkandet redovisas även några särskildayttranden, och jag hänvisar tiU dera. Tillåt mig att säga ett par ordbeträffande det särskilda yttrandet nr 3 vid punkten 15 sora avserbyggnadsarbeten vid universiteten m. ra. Det gäller nybyggnad av lokaler förlärarhögskolan i . Jag vill uttala den förhoppningen att de övervägandensom skall göras inom utbildningsdeparteraentet beträffande dimensioneringen avlärarutbildningen kommer att företas så snabbt att en redovisning kan lämnastidigt . behov av nya lokaler är klartdokumenterat, och sysselsättningsläget i inger allvarligabetänkligheter, varför en snabb igångsättning av byggnationen är betydelsefuU,ora övervägandena undanröjer de betänkligheter sora nu synes vara enda hindret. Det har funnits en viss regelbundenhet i den beklagligaförvirring som har komrait att prägla sysselsättningspolitiken under de senasteåren. Från början till slut har det varit skevheter i konjunkturprognoserna,det har varit senfärdiga förslag från regeringssidan ora vad man skulle göra de har varit så senfärdiga att det varit väldigt svårt att pressa inbehandhngen av regeringens förslag i riksdagsarbetet och dessutom har detvarit ett envetet fasthållande vid åtgärder som under den här starkakonjunkturnedgången inte har visat sig speciellt verkningsfulla. I ett litet land sora är vi ju raycket beroende avomvärlden och vad som händer raed ekonomierna där. Ofta kan vi förklarasysselsättningssvängningarna i vårt land med utgångspunkt i vad som har häntraed den intemationeUa ekonomiska utvecklingen. Men det mest anmärknings- värda medde senaste årens konjunkturrörelse är att nedgången i har varit"made in ". Och det bUr ju i detta fall ett dåligt betyg åttillverkaren, dvs. åt regeringen som har haft ansvaret. Om nedgången i andra länder hade varit lika kraftig som iSverige, så hade det inte gått att sälja pä långa vägar så mycket tillomvärlden som vi nu faktiskt har gjort. Och när man vet hur betydelsefullexporten är för sysselsättningen i vårt land kan ju var och en sätta sig in ivad det hade inneburit i förlust av arbetstillfällen i landet. Om man tänkersig att andra länder hade haft en lika svag utveckling som vi här i , dåhade det inneburit att exporten nu hade varit lägre än denfaktiskt blivit. Och översätter man det i antalet arbetstillfällen koraraerraan ungefär frara till att det betyder 50 000 arbetstiUfällen. Om alltså andraländer hade skött sin ekonomiska politik på sarama svaga sätt som vi har gjorthär i , så hade vår export varit betydligt lägre än den har blivit, ochdet hade som sagt betytt ett bortfall av sysselsättningstiU-fällen på ungefär50 000. Det anmärkningsvärda är att regeringen försöker skyllaifrån sig. Nå, det kanske inte är så anmärkningsvärt; det ligger väl i denmänskUga naturen att göra så . Regeringen har t. ex. sagt attsvårigheterna här i landet beror på att omvärlden inte har haft någon riktigfart på konjunkturutvecklingen. Men som jag sagt har förhåUandet i ställetvarit det omvända. Regeringen har också försökt göra gällande att företagenpå ett brutalt sätt har stött ut arbetskraft och visat likgiltighet försärskilt äldre och yngre på arbetsmarknaden. Men då glöraraer man och det fårman inte göra att inget företag som inte lever på subventioner, alltså påskattebetalarnas pengar, kan klara situationen om driften går raed förlust. Somvi vet gäller detta både statliga och privata företag. I sina ansträngningar att skylla ifrån sig har regeringenockså gjort gällande att det är övermäktiga strukturkrafter som skapatsvårigheter, detta trots att fråga är ora den mångomtalade strukturomvandlingenverkligen går snabbare nu än den gjort tidigare, i något annat avseende än attden ekonomiska politiken har komrait många företag och branscher att svikta ochdärigenom åstadkommit försvagning i sysselsättningen. Regeringen har också gjort gällande att antaletsysselsatta aldrig förr har varit så högt som det är . Det harfrån olika häll påpekats att detta är en synnerligen tvivelaktig sanning, menäven ora det skulle förhålla sig på det sättet är det ändå en svag ursäkt,eftersom man är skyldig att försöka driva den ekonomiska politiken så att manskapar arbetstillfällen för alla som vill ha arbete. Och, herr talman, en sådanpoUtik hade varit raöjlig att föra. Vi vet ju att det kan vara svårt att klaraalla svängningar i sysselsättningen. Det kan vi se av erfarenheterna i andraländer. Men det anmärkningsvärda är just att utvecklingen i har komraitatt bli särare än i andra länder sora är jämförbara i det avseendet. Och därförär den kritik som riktas från oppositionssidan inte orättvis. Inte heller är den kritiken efterklok, herr finansministeroch , ty såväl från pohtiskt som frän fackligt och för den delenockså från nationalekonomiskt håll har man fört fram synpunkter påhur en aktiv ekonomisk poUtik borde ha varit utformad, och om vi hade Ko njun ktur stim u-lerande åtgirder fört denpolitiken är det inget tvivel ora att sysselsättningsutvecklingen hade varitgynnsammare. Sådana synpunkter framfördes i de reservationer som vi vidmotsvarande tidpunkt avgav till det betänkande som då diskuterades,och det finns sådana reservationer också i det utskottsbetänkande som vi nubehandlar. Det är min uppfattning att en viktig anledning till attdet har blivit så stora svårigheter med den ekonomiska poUtiken är att man harsatsat aUdeles för mycket på punktinsatser, dvs. närmast på selektiva åtgärder,i StäUet för att satsa på generella åtgärder. Det intressanta är att regeringeningalunda tvekar att använda generella åtgärder när det gäller att försvaganäringslivet, t. ex. genom att öka skattesatserna eller att lägga pålöneskatter eller annat sådant. Då är det ingen hejd på önskan att användagenerella medel. När det sedan gäller att reparera skadorna tar man i ställettill punktinsatser. Det har inom regeringen uppstått en övertro påmöjligheterna att t. ex. genora AMS och dess punktinsatser koraraa till rättamed dessa skador. Arbetsmarknadspolitik i olika former fyller en viktiguppgift, men det är fel att tro att AMS-åtgärder kan bU ett framgångsriktraedel raot en allmän konjunkturnedgång. För denna rain uppfattning kan jagsöka stöd hos självaste , åtrainstone hos sora hantyckte och tänkte , då han bidrog med en intressantuppsats i en bok sora kom ut i . 1 den uttryckte han sig på följande sätt,om jag får göra min egen, sora jag tror rättvisande översättning frånengelskan: "En politik som ger full sysselsättning är nödvändigom störningar för arbetskraften till följd av den tekniska omvandlingen skallkunna undvikas. Därutöver fordras emellertid en socialt orienterad arbetsmarknadspolitikför att arbetstagare skall kunna anpassa sig." I detta uttalande kan jag instämma till . Vadsom har inträffat är att man har glömt bort att det är"därutöver" som det fordras en socialt inriktadarbetsmarknadspolitik. Man tänker sig i stället att arbetsmarknadsstyrelsenskaU svara för den fulla sysselsättningens politik. Det är, som säger i detta uttalande, icke en framkomlig väg. Man har tilldelat AMS enför stor roll, man har gjort AMS till en ersättning för en pådrivande ekonomiskpolitik i stället för ett komplement. AMS synes för regeringen ha blivit någontingav ett självändamål; ju större AMS har blivit, desto bättre och desto meraenergisk har regeringen kunnat annonsera sig vara. Allt fler av AMS-arbetena har AMS också korainit attbedriva i egen regi. På det sättet tvingar AMS i högre grad de anställda attförst bli arbetslösa och sedan söka sig över till de beredskapsarbeten somerbjuds av olika offentliga inrättningar i stället för att i störreutsträckning bedriva beredskapsarbeten på entreprenad, så att de anställda inteblir tvungna att kasta sig ur olika enskilda företag, som konjunkturnedgångendrabbat hårt. Denna utforraning av poUtiken har trasat sönder mera än som hadevarit nödvändigt. När AIVIS håller på att bli vår största arbetsgivare är viinne på fel väg. När AMS på olika sätt konkurrerar ut andra ora arbetskraften,får vi en ganska slumpmässig inriktning av den ekonomiska verksamheten. har bliviten modern, gigantisk arvtant, som komrauner, företag, stiftelser, institutioneroch enskUda flörtar raed. Bristen på utvärdering av verkningar av hur dennaarvtant spritt sina håvor måste vara ett tecken på att regeringen ser ettsjälvändamål i en orafattande sådan verksamhet. Jag upprepar attarbetsmarknadspolitiken är betydelsefull men att den nu har givits en felaktigroU, och man kan som sagt söka stöd för den uppfattningen i vad för . Selektiv politik punktinsatser, för att tala klarspråk -behövs till en del, men i den utsträckning som den nu drivs här i kommit att leda till avsevärda nackdelar. Ätt göra punktinsatser bliradministrativt dyrt, och det bhr lätt orättvist, genom att man sprider favörerojämnt. Det snedvrider konkurrensvillkoren; när den ena får bidrag och inte denandra är det många som blir rädda för att nyetablera sig - raan vet inte vilkendag raan går på purapen på grund av att konkurrenten får raycket bättrearbetsvillkor. Det är verkligen allvarligt, herr finansrainister och herrEkströra, att småföretagen koraraer i kläm på grund av den här politiken. Närraan håller på och lappar raed selektiv politik har raan inte tidatt ta kontakt med de mängder av småföretag som finns, som sysselsätter såoerhört många människor i vårt land och som är så betydelsefulla för att viverkUgen skall kunna bygga upp ett näringsUv för framtiden. När vi nu står inför en orafattande regionalpolitiskdebatt skulle jag också vilja fästa uppraärksaraheten på att den selekrivapolitiken raed punktinsatser har bidragit till att det frarapressats krav på enlångtgående rangordning av olika orter. En rangordning behövs när det gälleroffentliga satsningar för att bygga universitet, sjukhus, skolor osv., raen ensådan rangordning blir raycket riskabel när också den selektiva ekonomiskapoUtiken skall inriktas efter denna. Jag är övertygad ora att koraraunalmän,näringslivsrepresentanter och anställda på de s. k. glörada orterna i dennarangordning får mycket svårare arbetsvillkor än om man förde en raer'allraänekonoraisk politik. Det sägs nu från regeringshåll att vi behöver riktadeåtgärder därför att stödet då kan sättas in där det verkligen behövs. Men dennatanke, herr finansrainister och , är inte lika självklart riktigsora det först kan tyckas. För att kunna rikta de selektiva åtgärderna raot deområden där de verkligen behövs fordras synnerligen omfattande kunskaper, merorafattande än jag tror att alla de tjänstemän som sysslar med dessa tingverkligen har. När man styr pä mängder av olika ställen finns det också en riskför att de olika besluten liksom upphäver varandra. Jag tror att man här harfått en överstyrning; man har så raånga spakar att dra i att man inte riktigtvet vad som händer när man drar i dem. Det finns studier som visar att detblivit resultatet på en hel del av de områden där den selektiva politikenfrämst har iscensatts, t. ex. bostadssidan. Det skulle alltså vara bättre med generella åtgärder.Dessa skulle t. ex. innebära att vi finge lägre skattesatser i . Jagtror, herr finansrainister, att vi inte nog kan varna för riskerna med deoerhört höga skattesatser som vi har. är i färd med attbedriva ett mycket farligt expriment raed sina högt uppdrivna skattesatser, som redanvisat sig ge lägre skatteinkomster för de gemensamraa offentliga ändaraål därvi behöver omfattande resurser för att verkligen kunna vidta de åtgärder somkrävs i en modern tid. Självfallet kommer konjunkturen förr eller senare attsvänga uppåt. Men vi haft dålig sysselsättning och dåligakonjunkturer har stora mänskliga påfrestningar uppstått. Det koraraer vi inteifrån, även om regeringen så småningora kan glädja sig åt att sysselsättningenkoramer att stiga. Det har varit svåra påfrestningarpå raänniskorna, t. ex. på arbetslösa akademiker som haft stora studieskulderoch som över huvud taget inte vetat hur de skulle klara sig. Under dessa år harvi dessutom förlorat en hel del inkomster för folkhushållet. Även en mycketförsiktig beräkning av hur mycket pengar vi totalt förlorat på den politik somförts visar att det är fråga ora mer än tio miljarderkronor. Vi skall visserligen inte bara tala om pengar, men vi är ändå medvetnaom att detta belopp hade kunnat användas för raånga betydelsefulla ändamål: föratt lindra och förbättra och för att ge en bättre utgångspunkt för en fortsattstark ekonomisk utveckling i vårt land. Jag tror också att vi raåste fästa uppmärksamheten på attnedgången i sysselsättningen för del icke bara beror på nedgången ikonjunkturen, utan orsakerna ligger djupare än så. Politiken har fört oss in ien period av stagnation och långsiktig ekonomisk svaghet. Det tar sig uttryckpå olika sätt, till exerapel i en lägre tillväxttakt i våra samlade resurser. Det finns även andra intressanta tecken på långsiktigasvagheter. Som visas i kapitalraarknadsutredningens framlagda förslag,sora framför allt gäller frågan om att AP-fonderna skaU köpa aktier, har detskett en avsevärd minskning av näringslivets lönsamhet. En del enstaka företaggår förvisso bra och skapar rubriker omkring sig i pressen, men det allvarligaär ju hur genomsnittet har förändrats och påverkat sysselsättningen i landet.Detta genomsnitt har sänkts till en sådan nivå att det är ont om projekt somdet lönar sig att låna pengar rill och satsa på. Även om man på vissa håll försöker få ordet lönsamhet attbeteckna något skamligt, är det en enkel sanning, som jag vet attfinansministern är starkt medveten om, att det, om vi inte skall ha företag somlever på skattebetalarnas pengar i den ena eller andra formen, fordras attföretagen får inkomster och utgifter att gå ihop över . Därförär detta fenomen allvarligt. Någonting som tål noga att tänka på är att de låt varasparsamma uppgifter som finns ora vUka satsningar som vi i förnärvarande gör på forskning och utveckhng visar att det förvånansvärt nog harskett en nedgång . Uppgifter finns ännu intetillgängliga, men tecken i skyn tyder på att någon uppgång inte skett ens underde senare åren. Detta är då mätt i antal timmar satsade på forsknings- ochutveckUngsarbete i företag och i den akademiska världen. Detta är någonting somman noga bör fundera på. Man kan läsa de mycket kloka synpunkter som komraer fram iLandsorganisationens brev till finansministern i saraband raed att LO frarafördedet, som jag tycker, inte speciellt kloka förslaget att AP-fonderna skulle köpaaktier. säger där; "Produkter på toppen av tekniskutveckUng kan säljas med framgång, raen sackar man efter i denna utvecklingblir produktema snart osäljbara, även om produktionskostnaderna är låga. "Jag är beredd att helt skriva under detta. Därför bör man noga observera denförsämring som har skett när det gäller utrymmet för att satsa på forskning ochutveckUng i vårt land. Det är mot denna bakgrund vi raoderater under en följd avår framfört förslag om hur man skulle kunna förbättra pä detta område och förden delen också förbättra vårt utbildningsväsende, så att det gav bättrekunskaper åt alla som deltar i utbildningen. Regeringen har sagt att den såsmåningora skall lägga fram förslag i denna riktning. Det är någonting jaggärna vill välkomna. i frarahöll att nyetableringeni draraatiskt har rainskat. Vi uppträder i den ekonoraiska poUtiken ochden ekonomiska debatten i sora ora vi hade ett våldsarat överskott påföretagare och företagande och som om företagarna var några figurer som kunde skälla ut, eftersom det fanns så många av dem. Man behövde deraegentligen inte. 1 verkligheten är det på oravänt sätt. Här har det av ohkaanledningar blivit ett underskott på företagande som tar sig uttryck vilketstudier från och visar - i enkraftig nedgång av antalet nyetablerade företag. När det gäller det näringspoUtiska kUmatet i landet villjag fästa uppraärksaraheten på att offentlig statistik visar att de direktainvesteringarna i utlandet har ökat starkt, under det att utländska direktainvesteringar i har minskat . Detta leder till attdet är ett gap på . Mer ellerraindre betydelsefullt är detta, men det visar ändå att det näringspolitiskaklimatet försämrats så här i landet, att vi måste fundera på det underskott påföretagande som på grund av den ekonomiska politiken har uppstått. Sådana tecken måste man bli varse för att kunna gepolitiken en annan utformning. Det är inte bara fråga om en konjunkturnedgång,utan det är tyvärr en långsiktig försvagning. Det är mot den bakgrunden som vii våra reservationer nu föreslagit framför allt att löneskatten inte skallfördubblas. Vi har pekat på att raan måste skapa förutsättningar för enpenningpolitik och ett ränteläge som tillåter investeringar även i enuppgångsfas. Vi tycker att sådana åtgärder är bättre än att raed AMS iefterhand försöka dölja de misslyckanden som har inträffat. En sådan poUtik är överlägsen regeringens alternativ atttrassla med investeringsavdrag. Sådana avdrag, , kan ju inteföretag som ligger nära gränsen för att knaka ihop använda. Ni talar om denselektiva politikens välsignelser och om att man skaU rikta stödet till deoraråden där det bäst behövs. Jag är övertygad ora att mycket stor andel av deinvesteringar sora skall göras frara och som får 30procents avdrag ändå skulle ha gjorts. Jag undrar om ni menar att när man pådet viset slänger ut raånga hundra raiUoner, är det ett exerapel på att raanriktar stödet dit där det bäst behövs. Jag tycker i stället att det är ett utmärkt exempel på attden selektiva poUtiken mycket väl kan riktas åt ett håll där den inte allsbehövs. Däremot skulle det vara alldeles utmärkt att med raera allinänpolitiskaåtgärder, såsom att inte öka löneskatten, rikta in stödet där det verkligenbehövs, nämligen mot den långa rad av företag som står och vacklar. Vi läser jui pressen hur antalet konkurser kommer att bU högre än det var underföregående år, som ändå var ett rekordår. Det inger mig en aning, att ökningenav löneskatten måste innebära synnerligen stora risker. Sådana investeringsbidrag eller avdrag innebär att manförbilligar kapitalet, och löneskatten innebär att man fördyrar arbetet. Manförändrar därigenom de relativa priserna på ett olyckligt sätt. Det kan intevara befrärajande för sysselsättningsläget i landet att göra på det viset,raen, sora har sagts tidigare från denna talarstol, ora förkastarvårt förslag om att upphäva beslutet om fördubbling av löneskatten, anser viatt investeringsavdragen är bättre än ingenting, varför vi i det läget kommeratt rösta för dem. Inom moderata samUngspartiet har vi också denuppfattningen att läget är så allvarligt att man härutöverskulle behöva ge ekonorain en ytterligare skjuts genora att sänka AP-uttagetmed tre kvarts procent utöver den kvartsprocent sora regeringen har föreslagitatt den skaU sänkas raed. Vi har den uppfattningen att det sker ett överuttagav AP-avgifter, sora inte behövs för att trygga försäkringarna. Det är bättreatt låta de pengarna användas till investeringar i företagen än att ta in demtill AP-fonden och sedan försöka låna ut dem på olika sätt eller t. ex. användadem till aktieköp.