prot · FV09123 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi måste ha en annan tingensordning. Vi har med andra ord tröttnat. Jag föreställer mig inte att statsrådet på rak armskall kunna ge något annat svar än det som jag har fått. Men jag förväntarfaktiskt att vi skall få höra något från justitieminister , som jagegentligen hade tänkt att få diskutera med, om hur man skall kunna få normerskrivna som hjälper människorna. Det är så många unga inblandade. De som ärunder kan ju enligt svaret inte ta ansvaret. Kan vi hjälpa dem så att deinte gör sådana här saker? Det måste finnas någon vettig utväg. Hur skall viannars bära oss åt i längden? Jag tycker att det är fruktansvärt skrämmande.Jag skall gärna betala pengarna till, bara jag vet att de ansvarigaoch regeringen sätter i gång åtgärder som gör att de stackars människor somutför dessa vettlösa handlingar får bättre uppfattning, bättre förstånd ochnågot bättre att syssla med. Jag fick höra att man t. o. m. gäng på gängstjäl grammofoner från gymnastiksalen här i , trots att de ärfastskruvade. Skall man bara ropa på polis? Det kan man göra, men det gör intejag. Jag ropar efter någonting som ger de unga människorna livsinnehåll.Regeringen och inte minst justitieministern har ansvar för att de får det. Jag tackar än en gång för det här svaret, men det var intemycket nytt idet. i Agnas får ursäkta om det intevar mycket nytt i svaret, men har valt att ställa en fråga för attfå tillfälle att diskutera någonting helt annat. Han frågade om regeringen ärberedd att "skyndsamt vidta åtgärder i syfte att lägga kostnaderna förvandalismen i skolor, tunnelbanor och på offentliga platser på dem som utförförstörelsen". Då svarar jag att kostnaderna ligger redan på de människorna.En annan sak är att det ibland är litet svårt att få reda på vem som har ställttill med skador på offentlig egendom. Och det händer också att det är svårt attta ut pengarna när man fått tag på den som åstadkommit skadan. Det varemellertid inte den debatten i Agnas ville föra med mig och det var egentligen inte med mig han vUle debattera utan medjustitieministern. Han ville diskutera normer för ungdomen och de svartasidorna i vårt samhälle, hur uselt ställt det är med ungdomens moral ochhållning. Den debatten får väl i Agnas då föra med vidnågot annat tillfälle. Jag nöjer mig med att svara på den ställda frågan. i Agnas (m): Först kanske jag måste be att riksdagensstenografer skriver att mitt namn uttalas Angnäs - det är tydligen svårt. Mendet är en bisak. Jag frågade faktiskt var kostnaderna skaU ligga ipraktiken. Jag vet ungefär vad som står i lagen, men i praktiken är det inte desom vållar skadan som betalar, och det står också i svaret. Jag frågar alltsåefter åtgärder för att ändra på detta. Sedan kan man naturligtvis diskutera demoraliska aspekterna också - en del sådana kanske kom fram i vad jag sade. Isjälva verket gällde min fråga först och främst detta; Om det nu finns en lagsom säger att de som vållar skadan skall betala, hur skall vi då bära oss åtför att få dem att verkligen betala? Finns det inga möjligheter att göranågonting på den punkten? Om inte: är vi hjälplösa. En växande vandalism gerökade kostnader som vi fortsätter med att lägga på dem som inte åstadkommerskadorna. Jag efterlyser alltså ett lagförslag som innebär att de element somär skyldiga tUl förstörelsen också får betala. Om vi inte kan utkräva betalningav dessa måste vi se tUl att de inte heUer vandaliserar. Statsrådet och jag är säkerligen överens om detta,även om han kanske tycker att jag svartmålar för mycket. Jag är dock övertygadom att jag skildrar verkligheten. Ang. kostnaderna för vandalisering i skolor och påoffentliga platser Det är möjligt att vi i princip är överens.Att jag inte har lämnat ett utförligare svar på frågan om vi står hjälplösaberor närmast på att jag tvekar att tala så tUl den grad om banaliteler.Vägarna går naturligtvis över att bibringa människor en ökad respekt för andrasegendom och åstadkomma den övervakning man kan åstadkomma på de platser där enförstörelse hotar. Men ett så aUmänt svar kan väl inte föra iAgnas så mycket närmare målet. i Agnas (m): Det senaste inlägget var i alla fall tillsitt verkliga innehåll mer upplyftande. Även om det kallas banalitet är väl detavgörande här just det som framkommer i den senaste korta repliken frånstatsrådet . Överläggningen var härmed slutad. 3 protokoll 1972. Ang. behandlingen inom avskolöverstyrelsens betygsförslag behandlingen inom av skolöverstyrelsensbetygsförslag Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den16 november intagna fråga, nr 319, och anförde: har frågat mig på vUket sättjag avser ta upp betygsförslag till vidare behandling. Enligt min uppfattning är frågan om betygssystemetsutformning inte bara en rent teknisk fråga. Utformningen kan nämligen påverkaskolans inre arbete liksom den kan bli av betydelse för reglerna om urval tillfrivUlig utbUdning. Prövningen av förslaget blir därför en vUctig politiskfråga. Eftersom förslag ännu inte kommit in tillutbildningsdepartementet, är det för tidigt att uttala sig om hur den politiskabedömningen skaU gå till. EmeUertid kan redan nu sägas att kommer attfå tUIfälle att medverka. Jag ber att få tacka utbUdningsministern försvaret, men jag beklagar att SÖ-förslaget ännu inte har kommit in tilldepartementet. Det tar tydligen sin tid, men utbildningsministern torde ändåkänna tUl vad förslaget innehåller. Orsaken till min fråga var den, att utbildningsministernsedan SÖ framlagt sitt förslag tUl nytt betygssystem enligt tidningsuppgiftertalat om att låta göra en s. k. politisk värdering av betygssystemet innanbeslut fattas. Det här uttalandet i pressen bekräftas nu av svaret. Det skullealltså gälla att se hur betygsfrågan stämmer överens med den övriga delen avutbildningspolitiken. Jag förstår inte riktigt det här greppet om saken. Jagtrodde att även utbildningsministern hade klart för sig att vi inte kan undvarabetyg inom utbildningsväsendet och att det gäller att så fort som möjligt finnaett betygssystem som bättre än det nuvarande relativa fyller sina uppgifter.Det relativa betygssystemet har onekligen sin del i att skolans inre arbeteinte flyter så som det borde flyta. Det torde vara ganska odugligt när detgäller att få vettiga regler för urval tUl frivillig utbUdning. Allt talar, menar jag, utan att manbehöver fördröja med utläggningar om en omfattande politisk bedömning av dethela, för att SÖ-förslaget i stort sett innebär ett bättre system medkursrelatering som huvudprincip. Vad de som är berörda av betygsältningen - ochde är ju ganska många väntar är alltså att man, eventuellt efter en nödigsnabbremiss, får en proposition till om saken så fort som möjligt,helst faktiskt . Då må man ju i departementet kunna göra denpolitiska bedömningen och göra sin när den får saken på bordet. Jag har tidigare uppfattat , att han är väldigt angelägen om att frågor av den här karaktären inte skallavgöras på administrativ väg; utgångspunkten har då främst varit att skuUe fågöra en bedömning. Vad jag uttalat är att denna förändring av betygssystemet ärså pass omfattande att den inte kan bedömas som en rent teknisk fråga utan attvi bör avgöra frågan mot bakgrund av den allmänna målsättningen för skolan. Det är vad jag har sagt. Hur det sedan skall gå tUl harjag för dagen inte tagit ställning tUl, och det vore väl ganska orimligt attmeddela ett sådant ställningstagande innan vi ens har fått inskolöverstyrelsens förslag. Om bevarande av nedläggningsho tade skolor Får jag då säga tiU utbildningsministern attnär frågan om betygsättningen på allvar togs upp, så tUlhörde jag dem sompläderade för att man skulle tUlsätta en parlamentarisk utredning från början.Men då passade det alltså inte alls att göra det, utan uppgiften lades på enarbetsgrupp inom , som misslyckades, och har vi fåttSÖ-förslaget. Jag är fortfarande av den åsikten att en politiskbedömning är av nöden. kan jag vara efterklok, men det är också en form avklokhet. Hade utbUdningsministern följt den rekommendation som vi gav då, såhade vi nu varit klara med en politisk bedömning på utredningssidan. Nuåterstår alltså den bedömning som skall göras av departementet innanpropositionen framläggs och den politiska bedömning som givetvis skaUgöra via sitt utbUdningsutskott. Men vad jag här vUl understryka är att detta tal om denpolitiska bedömningen inte får försinka övergången till ett annat system än dethelt omöjliga relativa betygssystemet. Det är det som är avgörande för mig; detbrådskar faktiskt. Det nuvarande relativa betygssystemet har bara en uppgift ifortsättningen; att vara kvar som ett äreminne över utbildningspolitiker sominte riktigt visste vad de gjorde när de tog det. Överläggningenvar härmed slutad. § 16 Ombevarande av nedläggningshotade skolor Herr utbildningsministern ordet för att besvara i LirUcöping (vpk) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 322, och anförde: i har frågat mig, omregeringen är beredd medverka till att nedläggningshotade skolor bevaras genomkurser inom vuxenutbildning. Kurser inom vuxenutbUdning kan avse utbUdningenligt läroplanerna för högstadium och gymnasieskolan. Detankommer på skolstyrelsen att, med iakttagande av gällande bestämmelser omminimiantalet deltagare för inrättande av kurs m. m., fatta beslut omanordnande av kurs jämte förläggning av kurs. För vuxenutbUdningliksom för all annan skolverksamhet gäller givetvis ett krav på hushållning medde gemensamma ekonomiska resurserna. Denna aspekt måste vägas in avskolstyrelsen när den fattar beslut om förläggning av kurser inom vuxenutbildning. HerrBERNDTSON i (vpk): har här i kammaren diskuterats fråganom bevarande av glesbygdsskolorna mot bakgmnd av den aktuella situationen iMarkitta i . Min fråga om nedläggningshotade skolor kan bevaras genomkurser inom vuxenutbildning är av allmängiltig betydelse förglesbygderna, men den kan också ses mot bakgrunden av att ett betydande antalanmält sig i för vuxenutbUdning. Man skulle här kunna få tiU ståndnågot av en försöksverksamhet i fråga om att både bevara en glesbygdsskola ochbredda vuxenutbUdningen i glesbygden. Jag tackar utbildningsministern försvaret på min fråga, och jag vill anföra några synpunkter på det problem somligger tUl grund för frågan. I sitt svar på en enkel fråga framhöllutbUdningsministern att glesbygdsutredningens betänkande UtbUdning i glesbygdär föremål för studium. Jag vill erinra om att i detta betänkande hävdas attskolorna i glesbygderna bör bibehållas så långt möjligt och att man böreftersträva ett statsbidragssystem som inte motverkar ett upprätthållarde avmindre skolenheter. Detta är den ena sidan av saken. Den andra ärvuxenutbildningens problem. Vuxenutbildningen har inte nått dem som har störstabehovet av utbildning. Detta gäller i hög grad glesbygderna. I den nämndautredningen påpekas också att det är den kommunala vuxenutbUdningen ochstudieförbundens cirkelverksamhet som kan ha särskUda problem i glesbygderna. Borde man då inte utnytfia varje tillfälle att kopplasamman glesbygdsskolorna och vuxenutbUdningen? är därför omregeringen är beredd att rekommendera länsskolnämnderna att ta med denkommunala vuxenutbUdningen vid bedömningen av en nedläggnings-hotad skolasbibehållande. Bibehållandet av en skola i glesbygd har stor betydelse förbygdens fortsatta existens, och omvänt medför nedläggningen av skolan att bygdensavfolkning påskyndas. Jag finner att utbildningsministern glider undan frågan omvuxenut-bUdningens betydelse för att bevara en nedläggningshotad skola genomatt allmänt tala om bestämmelserna för inrättande av kurser. Kan det möjligenbero på att enligt uppgifter i massmedia skulle regeringen kommaatt fatta ett negativt beslut rörande skolan i och att detta tydligensker utan särskild prövning av vuxenutbildningens betydelse för att bevaraskolan? Detta är i så fall djupt beklagligt. Allt tal om att knyta sammanvuxenutbUdning och ungdomsskola måste i så fall verka tomt för de berördamänniskorna. Vi har högst avsiktligt lämnat stora ochgenerösa möjligheter för de lokala skolstyrelserna att anordna vuxenutbildning.Vi har den uppfattningen - och i har varit med om attskapa sådana regler att de kommunala skolstyrelserna skall ha beslutanderätteni frågor av delta slag. Den aktuella skolstyrelsen, som nu förin i bUden, har representanter för hans parti kommunisterna -och för mitt parti, och jag har den uppfattningen att man skall hysa stortförtroende för den lokala skolstyrelsennär det gäller att bedöma förhållandena på platsen, eftersom skolstyrelsensledamöter bor där och känner förhåUandena i detalj. Det finns möjligheter att överklaga sådana beslut - vilketförekommer mycket sällan och där kan regeringen komma in i bUden. Mensjälvfallet är det för mig, herr talman, helt omöjligt att diskutera vad herrBerndtson nu gick in pä, dvs. konseljbeslut som kan vara aktuella. Det har vialdrig gjort förut, och det kan jag inte göra heUer. i (vpk): Men när lokala skolmyndigheter skall taställning till frågan om vuxenutbildning - det må vara i eller pånågon annan ort i våra glesbygder - skulle det naturligtvis vara värdefullt medett positivt besked frän regeringen hur man ser på den allmänna fråga som jaghar stäUt om vuxenutbUdningens betydelse för att bevara olika skolenheter. Och när det gäller det som utbildningsministern i sittsvar betecknar som "hushållning med de gemensamma ekonomiskaresurserna" kan man naturligtvis inte bara enkelt räkna fram hur mångakronor man sparar genom att dra in den ena eller andra skolan. Man måste välockså ta med i beräkningen på respektive plus- och minuskonton om bygden kanleva vidare eller om den avfolkas. Och jag vill för min del tUlmätavuxenutbildningen en ganska stor betydelse för att behålla skolan och därmedockså motverka avfolkningen. Det är ett mycket märkligt inlägg som herrBerndtson i gör. tycks utgå från att kommunerna i dagicke har möjligheter att anordna vuxenutbildning. Men vi har jufastställt reglerna för detta, och dessa regler gäller självfallet också förGällivare kommun. får vända sig tUl sin partivän i skolstyrelseni och där framföra sina önskemål, därför att möjligheterna attanordna denna kommunala vuxenutbildning finns. Däremot kan vi inte i olikaavseenden tvinga vederbörande när det gäller vilka detaljerade beslut de skallfatta, och det tror jag inte heller är ute efter. Jag för har förtroende för att kommunalmännen skall kunna fatta beslut av den härkaraktären ute i kommunerna och tillämpa de regler som finns uppställda, ochjag har inte förstått det så att vill ändra på dessa regler. Detfinns ju i så fall möjligheter att nu precisera detta. HerrBERNDTSON i (vpk): Utbildningsministern är väl ändå inteomedveten om att man från glesbygdskommuner har gjort eller kommer att göraframställningar med innebörden att länsskolnämnderna vid bedömningen, huruvidaen skola skall bibehållas eller nedläggas, får ta hänsyn till denvuxenutbildning som bedrivs eller som avses bedrivas vid skolan. Vad jag harefterlyst är regeringens syn på om man skall tillmäta vuxenutbildningen någonbetydelse vid bedömningen av skolorna. Ang. exporten av arsenik Jag vUl också påpeka när det gäller vuxenutbUdningen i glesbygder bör försöka ordna denna så nära hemmen som möjligt. Det ärinte problemfritt för t. ex. mödrar med barn att åka till en helt annan ort föratt delta i kurser. Överläggningen var härmed slutad. § 17 Ang. exporten av arsenik Herr handelsministern erhöUordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den 25oktober intagna fråga, nr 274, och anförde: har frågat om jag är bereddatt medverka till att den svenska exporten av arsenUc avsedd att bl. a.användas för s kemiska krigföring i stoppas. Frågan innehåUer ett påstående,nämligen att det från exporteras arsenik som är avsedd att användas förUSA:s krigföring i . Vi har inte belägg för att det påståendet ärriktigt. Det är klarlagt att har använtväxtbekämpningsmedel i , och den har fördömt ochfördömer den formen av krigföring. Men det är inte möjligt att säga om arsenUcsom exporterats från har ingått i de växtbekämpningsmedel som haranvänts i . Och enligt uppgifter som den amerikanska regeringen lämnattill kongressen har slutat att använda växtbekämpningsmedel i kriget. Underdessa förhållanden anser jag inte att det finns skäl att skapa hinder förexport av arsenik från . (vpk): Jag tackar statsrådet för svaret på frågan. Enligt uppgifti en socialdemokratisk tidning. Arbetet, har 181 arbetare vidHiab-Foco i i ett uttalande vänt sig till statsministern. De kräveratt exporten av arsenUc från till stoppas. Isitt uttalande säger arbetarna bl. a.: "Vi finner det förnedrande attsvenska arbetare för att tjäna sitt levebröd tvingas delta i framställning ochleverans av medel (arsenik) för att beröva och andra folk i Indokinaderas föda, att bringa dem död och förintelse." Handelsministern säger att det ärklarlagt att export av arsenik har förekommit, men han ifrågasätter omarseniken använts på det sätt som dessa arbetare antagit. Jag är emellertid avden meningen att även om arsenik inte Just nu används i , skulle detvara av värde att veta om regeringen därest det kan vara troligt att arsenikanvänds på det sätt som här befaras - kan eller vill vidtaga några åtgärderemot en sådan export. Det väsentliga är vad som ter sig troligt , och ter det sig troligt att några växtbekämpningsmedel av den härtypen inte används av i . Det betyder att den svenska exporten av arseniktill inte längre har, om den ens någonsin har haft, någon betydelse förkrigföringen i , Det är det som den har anledning attta stäUning till och som jag tagit ställning till med anledning av den frågasom ställt. (vpk): Jag vUl fylla på min fråga till handelsministern, förVietnamkriget är dock inte slut - bombningarna har t. o. m. ökat; Om sådana härmedel ändå skulle komma tiU användning i , vore det då möjligt atttillämpa samma bestämmelser som man gör för krigsmateriel och som t. ex.Västtyskland gör för export av krigsmateriel, så att sådant som över huvudtaget kan användas i krigföringen stoppas? Ang. importen av chilensk koppar Jag vUl upplysa om attarsenik är en basråvara som används i de mest skiftande former i industri och ijordbruk, i och i en rad andra länder i världen. Det är nära på heltomöjligt att härleda vart enskilda partier tar vägen, när det är fråga om enexport på många tusentals ton. Jag tror inte det är praktiskt möjligt attangripa frågan på det sätt som vill. (vpk): Att det är fråga om en sådan vara känner jag väl till,eftersom jag arbetar inom kemisk industri, och jag förstår också svårigheterna.Men problemställningen finns där i alla fall. Överläggningenvar härmed slutad. importen av chilensk koppar Herr handelsministern erhöllordet för att besvara i (c) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 284, och anförde: i har frågatvilka åtgärder jag är beredd att vidta för att skapa förutsättningarför en störningsfri import av chilensk koppar till . Jag vill först framhålla att import av koppar inte ärunderkastad någon form av reglering. Så förhåller det sig ju också med nästanalla andra varor. Någon importreglering är inte heller aktuell. Importen kanalltså väntas ske lika störningsfritt som hittUls. har emellertid med sin fråga måhända avsettproblem av annan natur än reglering av importen. Dessa problem skulle då varade som sammanhänger med beslutet i om nationalisering av koppargruvornaoch som är av övervägande juridisk natur. I denna del vill jag här endastframhålla att regeringen ej kan ingripa i prövningen av mål vid domstolar ellerexekutiva myndigheter. Problemen kommer i övrigt att diskuteras närmare vidbesvarandet av en interpeUation i ämnet denna dag. Ang. importen av chilensk koppar Hert OLOFJOHANSSON i (c); Jag tackar handelsministern för svaret på minfråga. Det har för övrigt till sitt huvudinnehåll redan givits i form avregeringens svar tUl president med anledning av dennesframställning. Det är uppenbart att vi har olika uppfattningar om vad somkan anses vara störningsfri import - men det är en liten fråga; den behöver viinte diskutera. Jag avsåg de störningar som förekommer medanledning av det multinationella företaget agerande när det gällerden chilenska kopparn. Statsrådet säger att det här, som saken för närvarandeligger tiU, är en fråga av övervägande juridisk natur. Jag noterar detta. Detär klart att man skall följa de lagar som finns och att det krävs tid förjuridiska procedurer osv. är ju inte politik bara juridUc eller logik, utanpolitik är en fråga om att vilja, förverkliga sina värderingar och dessutom enfråga om förtroende. Jag noterar alltså att statsrådet bara behandlat den enaaspekten av frågeställningen och överlämnat den politiska bedömningen åtutrikesministern i hans interpellationssvar. Jag tycker det är viktigt att vidiskuterar denna fråga från både den juridiska och den politiskautgångspunkten. Det är ett svenskt intresse att vi har en störningsfriimport av koppar det är det ena. Sannolikt går det att ordna ganska enkelt;vi kan Importera frän annat håll, om importen från hindras. Detviktigaste problemet är att förhindra att lider skada på grund avobstruktion från tidigare innehavare av koppartillgångarna. Där liggertyngdpunkten i det politiska problemet. av ChUes exportinkomsterkommer just från kopparexporten - då förstår aUa att detta är en utomordenthgtallvarlig fråga för den chilenska staten. Det sades i pressmeddelandet med anledning av svaret tillpresident att regeringen överväger olUca åtgärder för att på annat sättstödja i landets besvärliga ekonomiska läge. Jag vill fråga handelsministern:Hur långt har de övervägandena kommit? Jag såg i utrikesministerns svar tillherr att exportkreditgarantier övervägs. Man kan naturligtvis ocksåtänka sig ökade biståndsinsatser av annan natur, helt och hållet frikoppladefrån kopparimporten. Jag delar i bedömning attdetta också är en politisk fråga. Den politiska bedömningen har regeringengjort i den kommuniké, som sändes ut för någon vecka sedan och i vilken vi sadeatt vi enligt gammal svensk politik erkänner varje stats rätt att suveräntförfoga över sina naturtillgångar och även nationalisera dem. Det är denpolitiska sidan av saken. Den juridiska sidan är kamp för att få detta beslutinternationellt erkänt. Vi har prövat huruvida vissa åtgärder som denchilenska regeringen tagit upp med oss skulle kunna leda till ettinternationellt erkännande av nationaliseringen, och vi har funnit att dettainte vore den riktiga vägen. Jag menar då de speciella åtgärder i samband medförsäljning och inköp som den chilenska regeringen föreslog. I och meddetta tror jag att jag klargjort sambandet mellan juridiken och denpolitiska praktiken i denna fråga. När det gäller de avslutande frågorna villjag hänvisa tUl det svar som utrikesministern kommer att lämna när det gällerstödåtgärder i övrigt för position i det besvärliga ekonomiska lägelandet befinner sig. i (c): Jag vill bara helt kort understryka vikten avatt vi tar mycket aUvarligt på den politiska delen av denna fråga. Det spelarinte så stor roll, om vi står här och spekulerar om vilka syften som hggerbakom olika bolags agerande gentemot den chilenska staten. Vi kan barakonstatera att den chilenska statens ekonomiska situation är sådan att varjeobstruktion liknande denna är en utomordentlig belastning för landet. Mot denna bakgrund finns det anledning att t. ex.understryka det som sagts av den - bl. a. iförra årets statsverksproposition - om att vi vUl stödja i derasarbete för social frigörelse internt och politiskt oberoende baserat påekonomisk självständighet. Jag tror för min del att agerande på detinternationella planet visavi u-Iänderna skulle allvarligt skadas, om vi intehär lägger kraft i orden på den politiska sidan. Det är viktigt hur Sverigeuppträder i det konkreta fallet och att det finns samstämmighet med de allmännadeklarationerna. I har vi understrukit hur vUctigtdet är att vi står fast vid de principer som formulerades redan i propositionen1962:100 angående u-landspolitiken.