prot · FV09112 · 1972-12-31 00:00:00 — Skall manha socialism i något län i värt land och inte i de andra länen? är det jubevars sä att socialdemokraterna inte alltför mycket har bundit sig vid sittprogram i det fallet, men skulle det genomföras fick vi en centrahstiskpolitik. tycker tydligen att socialdemokraternasideologi är mycket fast och bra. Men observera då hur socialiseringspunkten ipartiets program har förändrats! stod det direkt: "1 samhällets ägoöverföres", och så räknade man upp banker och en del andra saker. Numerastår det att "i aU den utsträckning som det är nödvändigt för att nä eneffektiv produktion" skall man överföra osv. Det är en väsentligförändring. Slutligen till vad i sade. Det ärbra märkligt att när man skall argumentera fär man gå 30, 40 kanske 50 årtillbaka i tiden för att fä något hugg på - och fär det inteändå. Lantarbetarna skulle vara de sista som organiserade sig. De fanns på destora jordbruken och tillhörde inte värt parti utan en helt annan grupp. Mennär lantarbetstidslagen skulle antas 1936 var det vårt parti som hjälpte tillatt få den igenom, för socialdemokraterna hade inte majoritet den gängen. Jag förstår att det är en stor besvikelse att så mänga avLandsorganisationens medlemmar är centerpartister och att det är sä mycket somsammanfaller i LO:s program och i , t. ex. i fråga om räntepolitik,sänkt pensionsålder, u-hjälp och en rad sådana frågor. Där hävdarLandsorganisationen och ungefär samma uppfattningar. Jag tycker att skulle tala tyst ommUjöpohtik. Hon som är känd för att hon som utskottets talesman bekämpade denmotion som 1962 var inledningen till hela miljöpolitiken. Hon har all anledningatt ångra vad hon sade vid det tillfället och skulle nog inte tala om det . I vadgäller miljön i övrigt sä var det som vi hade den första motionenfrån om vattenvården. Det gick trögt för den dåvarandesocialdemokratiska regeringen att tillsätta den begärdautredningen, och senare blev det centerpartisten i Spånstad somkom att tUlsätta den. Jag tycker att så pass framstående socialdemokrater skullekunna undvika att i sä svepande ordalag kritisera . SkaU vi fästa någonvikt vid det, får man allt konkretisera och bevisa det man säger. HerrWERNER i (m): Jag skall inte använda mig av iStockholm metod att angripa en ledamot som i denna sena timma, förklarligt nog,inte befinner sig i kammaren. har också gått, men jag tror att jaggenom riksdagstrycket, herr talman, å vägnar kan fåinvitera tiU den s. k. helafton som han har låtit annonsera, dähan skall ta upp familjepolitiken. Nog om det. Jag viU använda mina minuter tiU att rikta uppmärksamhetenpå ett par utveckhngsländer som i särskilt hög grad är föremål för debatt isamband med det svenska biståndet, och jag tänker dä på och . Biståndet till är tvivelsutan välmotiverat.Landet uppvisar just de kriterier som uppställt som villkor förbistånd. Trots de svära hdanden som landet genomgått naturkatastrofer och inbördeskrig kan det uppvisa politisk stabilitet,och man har ingen anledning att räkna med snara, nya inre omvälvningar, somvissa tidningar gjort gällande. Äran av detta måste tiU stor del tillskrivasregeringschefen schejk . Hans grundmurade ställning i hart näralla läger är uppenbar för envar som på ort och ställe tar del av läget. Denbottnar inte i att regeringschefen har nägon exceptionell konstitutionell maktställning,men väl däri att är en personlighet av ovanlig resning och kraft. Han ärdärtill en klart demokratiskt sinnad pohtisk ledare. Parlamentet har antagit en ny konstitution. Detkan kanske vara av intresse att veta att man vid utarbetandet av dennakonstitution tagit lärdom av vår svenska grundlagberedning. Detta omvittnadesmed skärpa vid samtal med utrikesministern i Dacca, Abdus . Återuppbyggnaden i landet har framskridit i rask takt.Broar och kommunikationsleder har i stor utsträckning reparerats. Humanitärabiståndsorgan i samverkan med regeringen håller som bäst på med attåteruppbygga de krigshärjade provinserna, främst genom s. k. Com-munityDevelopment, innefattande bostadsbyggande, vattenförsörjning ochjordbruksprojekt. Man har också ett program för skolning och hälsovård. Dettagäller de många bengaler som under .criget flydde ur landet tiU och somsedan har återvänt. Det var ju ungefär 10 miljoner som vandrade fram och tillbakaöver gränsen. Jag har särskilt tagit del av verksamheten vidRangpur-Dinajpur Rehabilitation Service, , som arbetar i de båda norraprovinserna och är ett biståndsorgan som helt finansieras av , vari den svenska ingår som stor bidragsgivare. RDRS harett hundratal avlönade infödda biståndsarbetare. utvaltfolk byggnadssnickare, jordbrukare och folk med viss ingenjörsutbildning.Den administrative chefen för arbetet, ingenjör , framhålleremellertid att dessa arbetare i brist pä medel bara kan utnyttjas till 45procent. Men man mäste ha dem aUa i tjänst för att kunna bygga upp denna del avinfrastrukturen som behövs i de krigshärjade provinserna. Det betyder att dennaorganisation skuhe kunna vidga sin verksamhet till det dubbla om man bara hademedel. Detta skulle kunna ske utan att man behövde utbygga administrationsapparaten. När vi nu anslagit höga belopp, 105 miljoner avstatsmedel, tiU bistånd i , borde det vara klok biståndspolitik atttransferera pengar tiU hjälporganisationer av det slag jag här har nämnt. Dethar man ju redan gjort. Under det gångna budgetåret har t. ex. Lutherhjälpenerhållit . Men det var just i det svåra katastrofläget underÖstpakistankrisen och när naturkatastroferna inträffade. har manfått en anhållan om , och det ärendet har bordlagts. är ett mera kontroversiellt mottagarland. Ettstort humanitärt bistånd är man beredd att ge tiU , medan manhittills överfört blygsamma belopp via Internationella röda korset till humanitärtarbete i Sydviétnam. Vi ger alltså redan bistånd till , men som sagtett rätt blygsamt sådant. Jag vill erinra om att det finns mängder avkrigsflyktingar och andra krigsoffer ocksä i . Jag har rest fränläger tiU läger; och de erbjuder den vanhga fruktansvärda anblicken av lidande hungriga, tysta människor, barn som inte leker, människor utan hopp, dettasom man möter i de flesta på det sättet krigsdrabbade länder. Dessa människor är naturligtvis inte hjälpta avatt man skäller pä och på trupperna i landet eller vädrar sina aggressionermot den krigströtta regimen i . Det är helt klart att ett fredsavtalmeUan de inblandade parterna mäste komma till stånd om den nya dagen skallrandas. Men redan nu finns det ju all anledning att göra en humanitär insatsbland alla de många tusen människorna i flyktinglägren. Det kan ett neutraltoch humanitärt land som värt göra med gott samvete. Regeringen i ger dehumanitära organisationerna full frihet att verka i de mänga flyktinglägren,och man gör själv också vad man kan. SärskUt har jag fått inblick i det arbetesom organisationen utför och som också den svenskaLutherhjälpen stöder. Det är ett intressant biståndsorgan som så till vidarepresenterar en ekumenik över religionsgränserna att i den organisationenarbetar kristna kyrkor och buddistiska organisationer sida vid sida. Denorganisatoriske chefen är romersk katohk och generalsekreteraren är buddist,och deras arbete stöds alltså av Lutherpengar. Det är ett ganska gott exempelpä fin ekumenik, och den kristna kyrkan har ju inte monopol pä ambitionerna atthjälpa socialt. Det måste vara en plikt att samverka med alla som villdra åt samma håll, och här gör man en väsentlig social insats för de mängaolyckliga människorna i . Fär jagsedan till sist ocksä, herr talman - för att hälla samvetelevande - erinra om löftet att uppnå det s. k. enprocentsmålet budgetåret1974/75. Vi minns nog med vilket patos vi en gång tog beslutet, ackompanjeratav högtidliga deklarationer att detta var ett uttryck för att vi vUle"visa solidaritet med svältande folk" - förvisso överord, men säsades det. vet vi att både finansministern, och några tiU hesiterarför det löftet. Och visst kan det fresta på att komma ut med dessa pengar, medtanke pä det kärva finansiella läge som vi försatt oss i. Men det vorebeklämmande om skulle behöva sänka den utlovade anslagsökningen tillnödhdande folk för att t. ex. få råd att höja anslaget till de pohtiskapartierna med 12,75 miljoner, varom det kom en proposition i går, för att nubara ta ett exempel på anslagsökningar som gäller oss själva och som knappastkan prioriteras framför hjälpen till nödlidande foUc. Det finns i vårt land bland kyrkornas folk en starkopinion för att inte skall svika sina löften och detta gällermänniskor av vilka många redan har underkastat sig en motsvarande frivilligbeskattning tiU förmån för . I slutet av förta månaden höll Lutherska världsförbundetssvenska sektion sitt med delegater som representerade samtUga stift,biskopsmötet och alla kyrkhga centrala organ. Där antog man en resolution medvädjan till riksdagsledamöterna att stä fast vid givna löften och att uppnåetappmålet av bruttonationalprodukten /75. En sådan bred kyrkligvädjan bör väl kunna ge t. o. m. en finansminister litet råg i ryggen. Idetta anförande instämde (). HertHANSSON i Skegrie (c): När debattens vågor gick som högstoch kritiken var som värst kring den väntade goda skörden kunde man nästan fåden uppfattningen att näst krig och pest och massarbetslöshet var en god skörddet värsta som kunde drabba värt land. har det meddelats att skördeninte blir så stor, och jag förmodar att det har väckt en viss glädje hossomliga, i varje fall i regeringskretsen. Speciellt vår jordbruksminister harju varit förtvivlad över den stora skörden och sagt att konsumenterna drabbasmycket hårt av de exportförluster som den för med sig. Det är riktigt att de förmalningsavgifter som kvarnarnabetalar slår igenom på det färdiga brödet. Men vi bör akta oss för attöverdriva den avgiftens betydelse för priset på bröd. När man från regeringshäUanger förmalningsavgiftens belastning som exportstöd och utgår frän ett pristill jordbrukarna på genomsnitthgt per kilo och ett exportpris på 20öre, och när man redan nu talar om en förlust på , sähandskas man synneriigen värdslöst med uppgifterna. torde icke ettenda kilo vete ha inköpts för kilot, och frågan är om det har såltsnågot för ett sä lågt pris som . I de delar av landet där man drabbats svårt av liggsäd -och det var i mycket stora områden har jordbrukarna fått avsevärt lägrepriser än vad man rört sig med pä regeringshäll. Man har inte ens nått upp tillde 12 protokoU 1972. Onsdagen den 8 nov.ember 1972 priser somskulle vara ingångspriser nu . Äv en undersökning om livsmedlens andel av våra utgifter,utförd av , framkom att priset pä ettlångfranska som väger då var 1:64. Därav utgjorde jordbrukarens andelför råvaran plus förmalningsavgiften endast , eller avkonsumentpriset. Sedan var av priset momsskatt och inte mindre än62,hänförde sig till förädling och distribution. Äv priset på ett wienerbröd gick till skatt ochendast tUl råvaran men tiU förädhng ochdistribution. Därför vore det rimligare att rikta uppmärksamheten motmomsbeskattningen och mellanledskostnaderna, som tillsammans tar 77,4 procentav långfranskans pris och av wienerbrödets, än att rikta kritikenmot råvaruandelen. Om man vidare utgår frän att vetet kommer attkosta per deciton i inlösningspris och förmalningsavgiften då liksomnu är 39:25, så blir sistnämnda avgiftsbelastning på brödpriset avsevärt mindreän 15-procentiga momsskatten. Men om det har det inte sagts någonting. Därtiger man som muren. Det långfranska som väger och som kostade 1 ;64 är uppe i ett pris pä 2:01, dvs. ett brödpris på 5 kronorper kilo. Det är en prishöjning på per kilo. Under den tiden harinlösningspriset till jordbrukarna fallit med per kilo, och förmalningsavgiftenhar stigit med , dvs. rävarans pris i brödet har stigitmed netto . Men brödpriset steg med . Det hade varitlämpligt att nämna det också i samband med talet om konsumenternas belastning. I debatten om den goda skördens konsekvenser och framförallt då det har gällt att framhålla exportförlusten för överskottet tycks manhelt ha glömt bort att jordbrukaren betalar skatt tUl stat och kommun för detinkomsttillskott som skörden har gett, och det bör väl räknas in på plussidan;alldeles särskilt gäller detta för det skördetillskott som beror på gynnsammaväderleksbetingelser, där omkostnaderna för jordbrukaren har varit synnerligenobetydliga - ännu har inte finansministern tänkt ut nägon form av skatt påsolsken och regn. Men om man räknar in de skattebelopp som jag nämnde blir dens. k. belastningen på samhäUet avsevärt reducerad. DärtUl kommer att den del avinkomsttillskottet som en god skörd ger jordbrukarna till stor del omsätts iform av investeringar i maskiner, byggnader eller varor och på det sättet gersysselsättning för andra människor och avsättning av deras produkter, vilketväl bör noteras som ganska positivt . Det gamla talesättet att"om bonden har pengar har alla pengar" har nog inte helt mist sittinnehåll. Man måste naturligtvis skilja på överskott och överskott.Den del av överskottet som beror pä speciellt gynnsamma växtbetingelser är enren tUlgång för samhället, och den delen utgör det här året inte av överskottet. Den del däremot som beror på ökad areal kannaturligtvis bedömas på ett annat sätt, och där har kritikerna fränregeringspartiet litet fastare mark under föttema, dock ingalunda alldeleshållbart underlag. Den nya jordbrukspolitiken av kan nämhgeninte lämnas helt utanför vid den bedömningen. Genom en signalerad snävinställning till mjölkproduktionen och en därav föranledd prispolitiknedslaktades en mängd mjölkkobesättningar efter 1967, ochdärvid lösgjordes tidigare betesvallar, grönfoderarealer etc, vilka i ställetbesåddes med spannmål. Pä samma gång försvann de arealer på vilka man hadeodlat utsäde till dessa fodergrödor, och även de blev spannmålsarealer istället. Man påbjöd också en forcerad sammanläggning av mindre egendomar tillstörre, vilket har kommit att betyda minskad djurhåUning per arealenhet. De oerhört uppdrivna byggnadskostnaderna har medfört attnya stallar tiU den ökade arealen i allmänhet inte har kunnat byggas. I ställethar ytterligare areal lösgjorts för spannmålsodling pä de tUlköpta egendomarna.Enhgt beslut nedskärs ocksä sockerbetsodlingen med IO . Det betyder en motsvarande ökning av spannmålsarealen. Det fanns ju dä krafter inomregeringspartiet som ville nära nog slopa svensk sockerbetsodling, trots att vitorde ha rationellaste produktion på det området. Det är att hoppas attvi så snart det finns möjligheter härtUl avsevärt ökar denna odling. Men vidnedskärningen av odlingen 1967 nedlades vissa fabriker, och det blir kanskeproblem med förädlingen av en ökad odling. Det är i så fall följden av enkortsynt pohtik. På grand av bristande exportmöjligheter har odlingen avkonservärter minskat, och några tusenfal hektar har i stället blivitspannmålsodlingar. Fröodlingen har minskat pä grund av ogynnsamma ekonomiskabetingelser. Det är nu att hoppas att den tillsattajordbruksutredningen med förtur prövar möjligheterna till alternativa odlingaroch att förslaget härom framläggs utan att resultatet av utredningsarbetet iövrigt avvaktas. Jag nödgas tyvärr vända mig mot vår äradejordbruksminister, trots att han inte är närvarande i kammaren - men han har jumöjligheter att läsa protokoUet. Jag förvånade mig väldigt över ett uttalandesom han enligt ett tidningsreferat skulle ha gjort . Hanskulle ha gjort en jämförelse mellan jordbmkets överskottsproduktion och eneventuell överproduktion av cyklar. Han hade tydligen ansett att detta varjämförbart. Staten hjälper ju inte tUl att avsätta ett överskott av cyklar,skuhe jordbruksministern ha sagt. Jag hade faktiskt svårt att hälla mig för skratt när jagläste detta. Om nu jordbruksministern verkligen har uttalat sig sä, mäste detvara ett utslag av hans högt uppskattade skämtlynne. Men, för all del, så längthar han naturligtvis rätt att det inte finns något världsmarknadspris päcyklar, lika lite som på skrivmaskiner, rakapparater etc. Vi har ocksä denmycket väsentliga skiUnaden att överblivna partier av cyklar, maskiner etc.utan svårighet kan lagras och säljas när efterfrågan uppstår året därpå ellersenare. Men den möjligheten finns inte när det gäller överskott avjordbruksprodukter. Inom jordbruket kan man inte pä förhand bestämma storlekenav sm produktion, något som man kan göra när det gäller cyklar. Jordbrukarenbereder sin jord så gott han kan, ger den växtnäringsämnen i den omfattning sombehövs för en riktig utveckling av växterna. Men sedan är det andra krafter sombestämmer vad resultatet skall bli. Endast då det gäUer animaheproduktion kanjordbru- karennågot bättre styra produktionen. Men här har också statsmakterna en betydandeskuld till att överskott uppstår genom att man uppmuntrar massproduktion i desä kallade djurfabrikerna. Detta betyder bl. a., att de ordinarie jordbrukarnafår erlägga höga slaktdjursavgifter för att hjälpa ut överskottsproduktionenfrån t. ex. svinfabrikerna. Nägon kritUc mot denna överproduktion bör mandärför inte komma med från regeringshäU eller frän regeringspartiet. Men dethar egendomligt nog förekommit i alla faU. Jordbruksministerns rekommendation motöverskottsproduktionen har varit att vi bör ytterligare forcera nedläggningenav . Dock skulle detta inte drabba jordbruk, hette det iRöbäcksdalen . Detta var givetvis ett trösterikt budskap för Norrlandsjordbrukarna,men det var tyvärr föga realistiskt. Det är nog ofrånkomligt att en forceradnedläggning av nu odlad kommer att hårt drabba och inteminst det sydsvenska höglandets jordbruk. Men kanske kritiken mot överskottetinnerst inne syftar till att skaffa argument för en sänkning avförsörjningsgraden. Ja, därom kan man tro vad man vill. TUl sist en sak tUl. En bidragande orsak tiU den godaskörd som vi har fått är den utomordentliga yrkesskicklighet som präglar detsvenska jordbrukets utövare. Vid de resor som jordbruksutskottet har företagitunder senare år i öst, i väst och i de flesta europeiska länder har vi intenågonstans funnit att denna yrkesduglighet överträffats. Jag tror ingen somvarit med på dessa resor vägar motsäga mig. Med endast av de yrkesverksamma i värtland producerar det svenska jordbruket vårt behov av såväl brödsäd som annanspannmål och dessutom ett överskott. Det finns länder där av deyrkesverksamma arbetar i jordbruket, men där resultatet är ett katastrofaltunderskott. Kammaren beslöt uppskjuta den fortsatta överläggningensamt behandlingen av på föredragningslistan upptagna ärenden till morgondagenssammanträde. § 2 Herr talmannen meddelade att pä föredragningslistanför morgondagens sammanträde skuUe Kungl. Maj:ts proposition nr 125 uppförasnärmast före tvä gånger bordlagda ärenden samt socialförsäkringsutskottetsbetänkande nr 35 sättas närmast före betänkande nr 34. § 3 Kammaren åtskildes kl. 0.12.