prot · FV09123 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi hade hoppats att statsmakterna på aUt sätt skulleunderlätta utvecklingen. Det är beklagligt att nu nödgas konstatera att maninte vill ge denna hjälp, som dock är tiUstyrkt av dem som väl bör varasakkunniga på området. Slutligen: Varför har beskedet dröjt ända tiU nu? Dettaärende har legat i kanslihuset . är tydligen inte orienterad omvad som har skett i den egna bygden, för annars skuUe verkligen haanledning att finna många uttryck för att samhället och regeringen har intagiten mycket positiv hållning till utveckhngen i denna region. Det borde utgöraett bevis, , för att det inte finns några andra motivermgar än dejag här har anfört. Om kommer ner tillMalmö eller och konstaterar att man där har en arbetslöshet långtstörte än vanligt, menar då att vi skall säga att här kan varven,som har en stor rekrytering, automatiskt räkna med att staten går in medutbildningsstöd? HerrSCHÖTT (m): Jag är medveten om att statsmakterna har försökt hjälpatUl på olika sätt. Jag vet också hur det gick när man sysslade med OskarshamnsVarv i tidigare skede. Men när driftigt folk nu äntligen har lyckats få dettaföretag på fötter, så vore det väl angeläget att understödja det. Det ärbättre, tror jag, att man hjälper tUl och stöder de här företagen som kan fåhjulen att snurra. Därigenom kan man undvika att behöva göra andra, dyrareinsatser för sysselsättningen längre fram. Jag tror för övrigt att Varv betyder mer förOskarshamns stad och län än vad de nämnda företagen betyder på sitthåll. Jag har mycket svårt att förstå, med hänsyntill de investeringar som är gjorda och verksamhetens omfattning över huvudtaget, att denna fråga kan tillmätas någon nämnvärd betydelse för företagetsmöjligheter tUl utveckling och fortbestånd. Precis hka goda skäl kan, som sagts, åberopas av andravarv som befinner sig i expansion. Det är det som inte har velatinse. HertSCHÖTT (m): Eftersom statsrådet har en så klar uppfattning i den härfrågan så är det ännu mer förvånansvärt att svaret har dröjt ända till nu.Varvets ansökan har legat i kanslihuset februarimars. Överläggningen var härmed slutad. Ang. viUkoren för uppskov med kommu nsam manläggning § 7 Ang. villkoren för uppskov med kommunsammanläggning Herr civUministern erhöllordet för att besvara i Agnas (m) i kammarens protokoll för den10 november intagna fråga, nr 313, och anförde: i Agnas har frågat mig om jaganser att hänsyn bör tagas till de gmndläggande bestämmelserna vid kommunreformbeslutet,när en kommun begär uppskov med sammanläggning. beslut om åtgärder för kommunindelningsre-formensfullföljande innebar att reformen i huvudsak skall vara genomförd tiU den 1januari 1974. Enligt lagen (1969:156) med särskUda bestämmelser om ändring ikommunindelningen ankommer det på länsstyrelserna att upprätta förslag tUl de indelningsändringarsom behövs för att reformen skaU kuima genomföras tih nämnda tidpunkt. I lagen talas inte om uppskov med kommunsammanläggningen.Regeringen kan dock givetvis vid sin prövning av ett särskUt fall underlåta attförordna om indelningsändring /74. Det förutsattesemellertid i proposition 1969:103, som låg till grund för riksdagsbeslutet, attalldeles speciella omständigheter skulle föreligga för att underlåtaindelningsändring utan att indelningsplanen ändras. Regeringen kommer sålunda vid sinprövning av kommunsamman-läggningsärendena, med utgångspunkt i de grundläggandeprinciperna för kommunindelningsreformen, att ta ställning tUl frågan, omsammanläggning skall ske 1974 eller vid någon senare tidpunkt. HerrNILSSON i Agnas (m): Jag ber att få tacka för svaret. Jag tyckeratt det är bra och upplysande. Jag fick veta ungefär vad jag önskade få veta.Jag kanske ändå skall säga några ord om anledningen till min fråga. Som civUministern vet gnisslar det på en del håll trotsallt, även om de flesta kommuner fått sin sammanläggning ordnad. Vi hörde iförra veckan talas om en omröstning i . Anledningen till min fråga nu ären sammanslagning av ett kommunblock i , nämligen . Tvåkommuner där gick samman , alltså 1971. Den tredje kommunen skallfölja efter . Det är ett mycket egendomligt förhållande. har denna senare kommun gått in med en ansökan omuppskov. I svaret här står det att om det finns alldeles speciellaomständigheter kan man tänka sig att underlåta indelningsändring eUer dröja medden. Häri det fall jag åsyftar föreUgger nog alldeles speciella omständigheter.Det Ang. rekommendation om samråd vid avgivande avremissyttrande förhållersiig nämligen så att den del av kommunen som skulle anslutas nästa gång har ettsådant läge, att kommunen själv anser att den borde höra till det inrestödområdet. Jag har talat tidigare med inrikesministern om saken - detta är juegentligen hans område. betänkande nr 1970 talar om skaU beakta det allmänna syftet att skapa en effektiv servicestruktur närdet gäller att dra gränserna för det inre stödområdet. Då bör man också i dethär fallet, anser kommunen, föra denna del tUl det inre stödområdet. Dettaverkar vara besvärligt, eftersom en kommun i princip skaU höra tiU sammastödområde. Det är därför tillfredsstäUande att höra från civilministern skall undersöka saken, och om det finns alldeles speciella omständigheterkan man tänka sig att kommunens ansökan om uppskov blir hörd. Jag är därförmycket tacksam för vad jag fått veta här . Överläggningen var härmed slutad. §8 Ang. irekommendation om sararåd vid avgivande av remissyttrande Statsrådet erhöll ordet för att besvara herrAnderssons i (s) i kammarens protokoU för intagnafråga, nr 320, och anförde: Herr har frågat mig om jag viU närmare precisera utbildningsdepartementetsrekommendation om samråd meUan kommun, församlingar och andrasamfunds församlingar vid avgivande av yttrande över betänkandet . Syftet med det omfattande remissförfarandet är bl. a. attnå en vid krets av berörda på lokalplanet. Som framgår av remisslistan harvarje domkapitel anmodats höra 1025 församlingar. På samma sätt har varjelänsstyrelse anmodats höra de borgerliga primärkommuner inom vilkas områdensådana församlingar är belägna. Vidare sägs i den tUl remisslistan fogadepromemorian att det synes vara lämpUgt att även andra trossamfund hör "sina"församlingar inom samma primärkommuner. Alla remissinstanser på det lokala planet förväntas alltsåanlägga synpunkter på hela frågan om trossamfundens ställning i samhället. Därutöver bör enligt promemorian samråd ske mellan dekommuner som fått betänkandet för yttrande och församlingarinom kommunen. Andra samfunds församlingar inom kommunen bör -likaledes enligtpromemorian - få tillfälle att deltaga i samrådet. Det synes mig i flertaletfall vara praktiskt att kommunen tar initiativ tUl sådant samråd. Detta samrådhar avsetts särskilt skola gälla den typ av konkreta, lokala frågor som berörsi promemorian, exempelvis investeringsplaner, frågor om sambmk av lokaler samtfrågor som rör förvaltningen av allmänna begravningsplatser. Samrådets omfattning och karaktär måste utformas underhänsynstagande tUl de lokala förhållandena. Några närmare preciseringar avgenereU natur kan därför inte gärna ges. Frågor kring samrådsförfarandet har,enliet vad jag erfarit, behandlats vid ett flertal regionala informa- tionskonferensertUl vilka inbjudit samtliga berörda kommuner. Avsikten är alltså att sedan det samråd skett, sompromemorian rekommenderar, såväl kommuner, församlingar somandra trossamfunds församlingar skall avge egna yttranden. i (s): Jag ber att få tacka för svaret. Anledningentill att jag ställt den här frågan är den osäkerhet som råder ute i kommunernabeträffande formerna för och syftet med det av utbildningsdepartementetrekommenderade samrådet. Jag är tacksam för de förtydliganden som statsrådetgett i sitt svar. Det pågår ett omfattande remissförfarande i kommuner ochförsamlingar runt om i landet, och jag vUl gärna betona värdet av att detmycket viktiga betänkande som beredningen om stat och kyrka avgett blir föremålför en allsidig belysning på det sättet. Statsrådet finner det praktiskt att kommunerna i fråga tarinitiativ till samråd med församlingarna. Jag delar den uppfattningen. Det ärviktigt att kommunerna därvid verkligen ger alla församlingar, såväl som andra trossamfunds församlingar, tiUfälle att delta iöverläggningarna. Jag förstår att det är svårt att ge rekommendationer avgenerell natur beträffande formerna för detta samråd, eftersom de lokalaförhållandena varierar mycket starkt. Med hänsyn tUl frågans art och omfattningförefaUer det mig nödvändigt att överläggningarna blir ingående. Tyvärr lär endel länsstyrelser ha gett för frågans behandhng i kommunerna. Det framgår av statsrådets svar att samrådet har avsettsgälla särskilt den typ av konkreta, lokala frågor som berörs i promemorian frånutbUdningsdepartementet. Jag tror att det är betydelsefullt att församlingarna- inte minst de fria samfundens och invandrarkyrkomas församhngar fårtillfälle att redovisa lokala arbetsförhållanden på det sätt som beredningensförslag kommer att erbjuda. Man har på en del håll frågat sig om rekommendationen omsamråd syftar tUl någon form av samskrivning av yttrandena från lokalplanet. kommuner har ansett sig böra begränsa sina yttranden tiU enbart vissatekniska frågor. Statsrådet säger i sitt svar att avsikten är att sedan samrådskett såväl kommuner, församlingar som andra trossamfundsförsamlingar skall avge egna yttranden. Det förväntas vidare enligt statsrådetssvar att remissinstanserna skall anlägga synpunkter på hela frågan omtrossamfundens ställning i samhället. Jag tolkar detta så att även kommunerna isina remissvar bör ta ställning i principfrågan om relationerna mellan samhälleoch trossamfund och att deras yttranden utformas helt självständigt. Samrådetskall alltså inte syfta tUl att försöka finna något av en minsta gemensammanämnare. Jag vore tacksam om statsrådet ville kommentera och bekräftariktigheten av denna tolkning. Ang. rekommendation om samråd vid avgivande avremissyttrande Jag hoppas att i Örträskhksom andra som kan ha varit bekymrade nu har blivit lugnade, när vi harförklarat 2 protokoll 1972. Om förläggning av högre teknisk utbildning tillSkellefteå hur dettaremissförfarande är tänkt. Jag tycker att funnit ettutomordentligt uttryck för denna vår avsikt när han sagt att ett samrådnaturligtvis är av nöden men att det inte kan vara fråga om någon samskrivningav yttrandena. Jag vUl också begagna det här tUlfället till att liksomherr understryka kommunernas stora roll i de stäUningstaganden som viförväntar att få i remissvaren. De reformer som behandlas i det betänkande somär ute på remiss föreslås genomföras om ett tiotal år, och deras fullaförverkhgande måste beräknas ligga än längre . För att remissvarenskaU återspegla en så realistisk framtidsbedömning som möjligt hardepartementet räknat med att kommunema, som ju i sin planering måste göra vissabedömningar av utvecklingen avsevärd tid framåt, har särskUda förutsättningaratt överblicka sådana frågor som t. ex. det s,3mfällda behovet avsamlingslokaler för olika ändamål, inklusive möjligheten att infoga nybyggen istadsplaneringen. Även när det gäller de s. k. invandrarkyrkomas framtidmenar vi att kommunerna har särskUda möjligheter att i samband med översiktenav specieUt tätortsproblemen göra bedömningar av den lokala befolkningenstrohga sammansättning inom överskådlig tid med sådana inslag av ohka etniskagrupper som kan vara av betydelse för deras anslutning till trossamfund. Överhuvud taget har kommunerna naturligtvis möjlighet att ge relevanta svar påmånga av de olika avsnitt som berör den religiösa verksamhetens allmänna roU isamhället och dess anknytning till olika aUmänt medborgerliga intressen. Jag viU också gäma att man i detta sammanhang kommer ihågatt medan de kyrkliga församlingarnas representativa organ, som är anmodadeatt ge underremisser tiU domkapitlen, på grund av det svaga valdeltagandet iaUmänhet bara vilar på ett väljarunderlag av av deröstberättigade, så representerar kommunerna som länsstyrelserna anmodas höra igenomsnitt ett väljarunderlag av av de röstberättigade. Ett motivbakom det i det här fallet särskUt intensiva remissförfarandet har varit att fåen så bred folkmajoritet som möjligt representerad i remissvaren. Överläggningen var härmed slutad. § 9 Om förläggning av högre teknisk utbildning tillSkellefteå Herr statsrådet erhöll ordetför att besvara i (c) i kammarens protokoU för den 17oktober intagna fråga, nr 244, till herr utbildningsministern, och anförde: iByske har frågat chefen för om han är beredd medverkatUl att organisationskommittén för högre teknisk utbUdning och forskning i Norrlandskyndsamt ges sådana direktiv, att den kan föreslå den forskningskapacitet somär en fömtsättning för att högre teknisk utbUdning skaU kunna förläggas tillSkellefteå fr. o. m. . Enligt fastställd ärendefördelning ankommer detpå mig att besvara frågan. för högre teknisk utbUdning ochforskning i övre har i skrivelse tUl universitetskanslersämbetetanmält att kommittén inte anser sig kunna inom ramen för sina nuvarandedirektiv fullgöra sitt uppdrag i vad avser högre teknisk UtbUdning iSkellefteå. har i skrivelse den 6 november1972 instämt i organisationskommitténs bedömning och överlämnat ärendet tiUKungl. Maj:t för den åtgärd som Kungl. Maj:t finner lämplig. Inledningsvis vUl jag framhåUa att de studerandes intresseför högre teknisk utbildning är avsevärt mindre än för några få år sedan.År 1969 sökte ca 4 600 studerande i första hand till ca 2 600 nybörjarplatservid högre teknisk utbUdning. Sedan har ansökningarna tUl denna UtbUdningminskat som utbUdningskapaciteten ökat. Innevarande höstsökte således blott ca 3 500 studerande till de 3 330 nybörjarplatserna. Pågrund av att intresset för de olika utbildningslinjerna varierar har ett inteobetydhgt antal vakanser uppstått vid denna UtbUdning . Vid en högskolastår ca 200 nybörjarplatser tomma. Högre teknisk utbUdning fordrar kvahficerade personellaoch materieUa resurser inom olika tekniska ämnesområden. Dessa resurser är vidde befintliga tekniska högskolorna knutna tUl de enskilda läroanstalterna endast i mindre utsträckning nyttjas resurser vid externaforskningsinstitutioner m. m. i civUingenjörsutbUdningen. I proposition 1970 föreslogs att en utredning skulleverkställas i syfte att den senare delen av en civUingenjörsutbUdning skuUekunna anordnas i SkeUefteå. Därvid avsågs en lösning som innebar att denforskningsbetonade delen av utbUdningen och handledningen av eleverna i de tvåsista årskurserna skulle tUl övervägande delen handhas av personer verksammautanför högskoleorganisationen, varvid förutsattes att planeringen avhögskoleutbildningen skuUe kunna samordnas med planeringen av andra resurserför teknisk utveckling och forskning på orten. Därmed åsyftades att chefen förindustridepartementet föranstaltat om utredningar rörande dels enkvalitetskontrollstation under statens provningsanstalt, dels ett industrielltutveckhngscentrum. Sistnämnda utvecklingscentmm byggs upp iSkeUefteå. Behovet av kvahtetskontroll avses bh tUlgodosett inom ramen fördetta utvecklingscentmm genom en avdelning för mätning, provning och kontroU.Den sålunda beslutade forsknings- och utveckhngsverksamheten har emellertid inte den omfattning eUer kvalitativa nivå som skulle erfordras för att enhögre teknisk utbildning skuUe kunna starta med bistånd av denna verksamhet. Att i dagens situation ytterhgare förstärka kapacitetenför den högre tekniska utbUdningen finner jag, mot bakgrund av vad jaginledningsvis anfört, inte försvarligt. Emellertid kan detta förhåUande inteutgöra tUlräckliga skäl för att nu avföra de långsiktiga frågorna omförläggning av ytterligare högre teknisk utbildning tiU från arbetsprogrammet.Det finns därför anledning att ytterligare överväga frågan om högre tekniskutbUdning i , Med utgångspunkt i vad som anförts i proposition 88 år1970 och i direktiven tiU organisationskommittén i denna fråga bör kommitténfortsätta sitt arbete. Om förläggning av högre teknisk utbildning tillSkellefteå Om förläggning av högre teknisk utbildning tiU ingåendeinventera personella och materieUa resurser i regionen som kan bidra tilluppbyggnad av en civUingenjörsutbUdning med sin senare del förlagd tihSkellefteå. a. på gmndval därav bör kommittén söka bedöma utveckUngsmöjligheternaför den statliga och privata verksamheten i regionen och vilka insatser ihögre teknisk utbildning som en sådan utveckhng kan tänkas möjliggöra.Kommittén bör i detta sammanhang även pröva möjligheterna att för såväl privatsom statlig verksamhet i området få fram en ny typ av befattningar medordinarie arbetsuppgifter såväl inom industriellt forsknings- ochutvecklingsarbete som inom högre teknisk utbUdning. Några tUläggsdirektiv tiU organisationskommittén finnerjag inte vara påkallade. HerrGUSTAFSSON i (c): Jag framför ett tack till statsrådet svaret på min fråga. Bakgmnden till denna var det förhållandet attorganisationskommittén ansåg sig ha alltför snäva direktiv för förslag rörandeforskningsdelen i den tänkta högre utbUdningen i . Man gjorde därförsomherr statsrådet har påpekat en hemställan tiU universitetskanslersämbetetangående vidgade direktiv. Det är självkart att pressuppgifterna om detta skapatbetydande oro hos såväl företag som enskUda i , som är i höggrad industriellt betonad. Det svar som statsrådet nu gett tolkar jag positivt,och det bör ge underlag för kommittén att snabbt återuppta sitt arbete. Jag tolkarstatsrådets svar så att organisationskommittén enligt Kungl. Maj.ts mening hardirektiv som fuUt ut tUlåter initiativ angående de frågor man tidigare hystetveksamhet om. Jag hoppas att formuleringen i svaret om l.ångsiktighet inteskall tolkas så att aUtför mycket vatten hinner rinna under broarna innan någoti det här avseendet händer i . Jag vill gäma påminna om vad föredragande statsrådetMoberg sade i propositionen 88, som utgjorde underlag för principbeslutet iärendet; "För förläggning av högre teknisk utbildning tUl SkeUefteå talarsamma aUmänna skäl som jag tidigare redovisat beträffande . I fråga ommotiven och fömtsättningarna för att förlägga högre teknisk utbUdning tUlSkellefteå bör, såsom både norrlandsberedningen och remissinstansernaframhållit, beaktas den livskraftiga och differentierade industri som finns iregionen. Industripolitiska skäl talar sålunda starkt för att högre tekniskutbildning förläggs till . Utbildningen bör få en sådan inriktningatt den bidrar till den industriella utvecklingen i regionen. Planeringen förutbildningen bör liksom i samordnas med planeringen av andra resurser förteknisk utveckling och forskning." Mot bakgmnd av dessa intentioner, som också underströks iriksdagens uttalande, har det varit och är något otillfredsställande att detför SkeUefteås del ännu inte hänt något konkret i den här frågan. Näringslivetoch de kommunala myndigheterna i väntar att statsmakterna gör sinplikt, den att stå vid de ord som jag citerade ur statsrådsanförandet. Jag tackar ånyo för svaret och påminner om att konkreta åtgärder för att förverkliga de gjorda utfästelsernabrådskar. Överläggningen var härmed slutad. § 10 Ang, möjligheterna för jordbrukare och mindreskogsägare att göra kompletteringsköp av skogsmark Herr jordbruksministern ordet för att besvara i Heden (c) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 316, och anförde: i Heden har frågat om jag anseratt bolagens, domänverkets och andra kapitalstarka köpares förvärv avskogsfastigheter, efter jordförvärvslagens upphävande, har försvårat möjligheternaför jordbrukare och mindre skogsägare att göra kompletteringsköp av skogsmark. Som svar på fråga får jag erinra om att dennuvarande jordförvärvslagen antogs . Lagen ersatte 1955 årsjordförvärvslag och 1925 årss. I samband med tillkomsten av den nuvarandejordförvärvslagen fick lantbruksstyrelsen i uppdrag att följa verkningarna avlagen och tiU Kungl. Maj.t inge förslag tUl ändringar. Styrelsen har hittUlsinte funnit anledning att komma in med några ändringsförslag. För egen delfinner jag inte att jordbmkarnas möjligheter tiU kompletteringsköp av skogsmarkförsämrats i och med den nuvarande jordförvärvslagens tillkomst. Ang. möjlighetema för jordbmkare och mindre skogsägare attgöra kompletteringsköp av skogsmark HerrPERSSON i Heden (c): Låt mig tacka jordbmksministern för svaret påmin fråga. Jag kan ändå inte underlåta att säga att jag är förvånad överatt den utveckling som äger rum har undgått lantbruksstyrelsen och därmedockså jordbruksministern. Visserligen fanns vissa tendenser /67 efterdet jordförvärvslagen upphävts, men i all synnerhet harmarkpriset beträffande skogsgårdar stigit i accelererat tempo. Det finnsexempel på att priserna gått upp med 50, 60 och ända iförhållande till det pris som respektive fastighet värderats tiU av sakkunnigaoch av lantbruksnämnderna. Jag vet lantbruksnämnder som är förtvivlade över denutveckling som pågår, därför att den omöjliggör vad man avsäg med 1967 årsjordbrukspolitiska beslut, nämhgen att åstadkomma en sund och riktigrationalisering av det svenska jordbmket. En lantbrukare kan inte vid kompletteringsköp betalavilket pris som helst. Det ar inte företagsekonomiskt försvarbart. Det finnskapitalstarka köpare som inte behöver räkna på det förräntningsvärde som enjordbrukare måste ta hänsyn till utan kan närmast sikta på den evigapenningvärdeförsämring som pågår och på det sättet spekulera. Men det är välingen sund jordbrukspolitisk utveckling i detta land. Det går inte attåstadkomma en riktig rationalisering av det svenska jordbruket om Ang. möjligheterna för jordbmkare och mindre skogsägareatt göra kompletteringsköp av skogsmark Jag hade hoppats att jordbruksministern skulle ha givitett sådant medgivande att det funnits möjligheter för lantbruksnämnderna att inågon mån hjälpa jordbmkare att förvärva tillskottsjord. I många fall under desenaste två åren har de fastigheter som varit till salu gått jordbrukarnaförbi. Jag blev förvånad över det inlägg herrPersson i Heden gjorde. AUtsedan jordförvärvslagen trädde i kraft har vinämligen i statsverkspropositionen anmält läget på detta område till riksdagen.Med siffror har vi visat hur många förvärv som har gjorts, och vår statistiklöper ända fram tiU 1972. I den senaste statsverkspropositionen säger jag atterfarenheterna av den hittUlsvarande tUlämpningen av lagen inte har föranlettlantbmksstyrelsen att avge förslag till ändring av denna. Jordbruksutskottetoch hade inga invändningar, och det kunde man inte rimUgtvis ha medhänsyn tiU den statistik som föreligger. och fram tiU våra dagar har inte alls denutveckling ägt rum som motståndarna till lagändringen tecknade tvärtom. Inteens den procentueUa försäljning tUl storbolag och domänverket som man räknademed har förekommit. Får jag erinra om att fysiska personers förvärv uppgår tiU23 781 , och domänverket har faktiskt minskat sin skogsarealunder . Vår statistik löper aUtså fram tiU . Vi får väl se om det har hänt någonting efter den 1 julisom föranleder lantbruksstyrelsen att föreslå lagändring, men som det ser ut skulle det förvåna mig mycket om den gjorde det. HerrPERSSON i Heden (c): Jag ifrågasätter inte de statistiska siffrorsom jordbruksministern omnämner. Han säger att det är fysiska personer som harköpt så här mycket och att domänverket inte har köpt mest. Jag har inte allsbeskyUt domänverket för det, men jag talade om kapitalstarka köpare. Detbegreppet kan visserUgen innefatta jord- och skogsägare, men i aUmänhet är detenskilda andra kapitalstarka köpare - fysiska personer som har gjort dessauppköp. Jag skulle kunna räkna upp exempel på detta. Jag ifråg;asätter sålunda inte statistikens riktighet, mendet är fråga om vUka fysiska personer det är som har gjort köpen. Huvudpartenär i varje fall inte jordbrukare och skogsägare. Jag vågar bestämt påstå att av de 23 781personer som har köpt åkerareal och skogsareal är den alldeles överväldigande delen jordbmkare. Det råder intet som helst tvivel påden punkten. HerrPERSSON i Heden (c): Jag har omnämnt att jag har ett flertalexempel bara från den del av landet som jag personligen närmast känner tiU.