prot · FV09143 · 1972-12-31 00:00:00 — Det gällervisserligen ett ändamål, men denne person kan sedan expropriationen är gjordöverlåta den rill en annan person som raan kanske är mera tveksara om trots attdet finns vissa korrektiv för att inte använda marken för annat ändamål. Detkanske inte är avsikten här, men det kan vara en annan person eller ett annatföretag sora raan annars inte på samma sätt skulle ha kunnat ge tillstånd. Jag skulle vilja beröra några av de reservationer jagundertecknat. Jag börjar då med reservationen ora toraträtten. Med storförvåning konstaterar man att det fortfarande släpas efter med en regel sora ärhelt befängd. Den togs raed förra gången, och raan försökte då försvara den.Det enda raan nu gjort är att i forrauleringen byta ut ordet eljest mot annars.Regeln är eljest densamraa sora förut. Det finns knappast några inskränkningar i koraraunens rättatt expropriera raark. Varför skall raan då lura in kommunerna i attexpropriera för tomträtt? Anständigtvis måste en koraraun då upplåta raarkenraed tomträtt. Man kanske inte gör detta förrän om 10, 15, . Det är kanskehelt andra förhållanden sora råder, raen har man exproprierat för att upplåtaden med tomträtt, raåste raan göra det. Det kanske inte alls ligger i linjeraed den raarkpolitik man då har. Det är alldeles onödigt för kommunerna att hadenna rätt, och varför skall man envisas raed att ta upp den sora en särskildexpropriationsgrund. Den är alldeles onödig. Det finns inte någon som helstpartipolitisk mening i att Expropriationslag nu m. 12 protokoll 1972. Expropriationslag rru m. ha denheller, utan det är väl något slags prestigetänkande. Eftersom man en gångförsvarat saken går det inte att rubba på den, vilket jag tycker är beklagligt. Reservationen 7 rör ett förslag från vår sida attinskränka möjUgheten att expropriera fastigheter för egnahem. Vi har velatbegränsa möjligheten så att expropriation endast får ske när det framstår somoundgängligt från sarahällsbyggnadssynpunkt att använda marken. Vi har gjortdetta kanske delvis inspirerade av förra årets proposition, som när det gälldepresuraptionsregeln tog in en bestäraraelse ora att man vid beräkning aversättning beträffande egnahemsfastigheter skall se till att vederbörandekompenseras så att Uan kan skaffa sig en ny motsvarande bostad. Det blev ganskaraycket diskussion ora den saken då. Det visade sig också att efterdet att lagen trätt i kraft var det några kommuner som begärdeexpropriationstiUstånd för ganska stora områden med egnahemsbebyggelse. Det äralltså inte utan anledning som vi stryker under här att man skall varaförsiktig med sådan raark. Statsrådet har själv sagt att man bör undvika att tasådan mark i anspråk. Vi vill ytterUgare understryka det och föreslår att detskall komraa raed också i lagen. I partiraotion om expropriationslagen hade viäven tagit upp att bestämmelsen om återlösen av exproprierad fastighet bordefinnas kvar. Efter de diskussioner som förts i utskottet har vi inte fört sakenvidare i en reservation, sedan vi har studerat närmare hur det ligger rill. Detfinns en del korrektiv mot missbruk här. Det är väl i huvudsak när enskildexproprierar som det är viktigt. När en kommun vUl ha mark till tätbebyggelse,kan komraunen säga att raarken Ugger inom ett influensområde för oraedelbareller senare tätbebyggelse, ocU när staten gör det är det också ganska klart,men det finns alltså vissa risker beträffande expropriation för enskiltändaraål för näringsverksamhet. Någon av reraissmyndigheterna har också sagtatt när detta införs skulle det kanske vara bra att ha återlösningsmöjUghetenkvar. Det kunde väl också hända att i så fall frivilUga uppgörelser lättare nåsän . Vi har alltså avstått från att reservera oss raen villpåpeka att det inte är utan vidare raan tar bort en sådan regel. Även ora deninte används, har den kanske påverkat raöjligheten att återlösa sådan mark sominte kommer till användning för det ändaraål den är exproprierad för. Sedan koraraer jag till reservationen 9, sora handlar omgiltigheten av expropriationstiUstånd. Där har faktiskt statsrådet ansträngt sig - eller detkanske gått utan ansträngning, vad vet jag - att skriva ganska raycket om attdet är olämpligt - jag ville hellre använda ordet otillständigt - med långaexpropriationstiUstånd. Här i och på en del andra ställen har man i någrafall gått . Man har aUtså fått en kort första frist , ochden har sedan utökats. Några tillstånd vi har fått reda på är förlängda till1979, och det är ju en . På denna punkt har utskottet skrivit "såsom utskottettolkat motionsyrkandet"; och utskottet har tolkat alldeles rätt att vimenar för expropriationstiUstånd och sedan tre årsförlängning. Detta har vi alltså föreslagit i vår reservation. Sådana härregler är inte vattentäta. Sora det står i propositionen kan raan, närtillståndet gått ut, söka på nytt. Då är det sagt att det skall vara särskildaskäl. Det hade kanske varit bättre om det hade stått synnerliga skäl, så fått en ännu hårdare prövning, men det torde i alla fall gå att få förnyatexpropriationstiUstånd, och därför har kanske sådana regler inte annat änuppfostrande verkan. De kan vara värdefulla i alla fall. Det är ju inte särskilt tillfredsställande att raan nuinte har stöd i lag för de förlängningar som man begär. VisserUgen strider deinte heller mot lag, eftersom orarådet är helt oreglerat, trots att det ärsynnerhgen viktigt och har uppraärksararaats raycket när raan diskuteratexpropriationsför-hållanden. Man har fäst sig vid den långa och besvärUgaprocessen, men också vid de långa expropriationstillstånden, där man intekomrait i gång raed det hela förrän . Det kan ju inte varariraUgt och har inte heller varit avsikten när lagen skrevs. Statsrådet har tagit upp en del frågor i anslutning tillremissuttalanden om att man skulle kunna tänka sig att en markägare kan väckatalan för att själv få frågan prövad inför dorastol.Statsrådet har i stället gått en administrativ väg, där tillståndsmyndighetenskall kunna raedge förlängning och även kunna minska tiden för förlängningen,om markägaren kan åberopa särskilda skäl för detta. I reservationen 11 har vi tagit upp presurationsregeln.Där har vi, som också anförde, berört bevisbördan. Vi har ansettatt detta är en besvärUg sak, och den diskuterades mycket ingående förra året.Vi var över huvud taget emot presumtionsregeln och ville att frågan skulleuppskjutas så att vi kunde få en diskussion på en gång. vi skall göra en värdering av en fastighet videxpropriation, skall vi gå . Men om 15 årmåste vi gå tio gånger så långt tillbaka i tiden, alltså efterpresumtionstidens utgång, och vi har så svårt att få reda på fastighetensrätta värde. Det är då viktigt att man gör parterna något så när jämbördiga.Det ligger raycket i tanken att den sora vill vidta en åtgärd måste bevisavarför han inte skall betala för det marknadsvärde sora är den egentUga regelnvid värdering av fastighet. Jag tror att detta egentligen inte skulle behöva betydasärskilt raycket. Koraraunema har ju inora fastighetskontoren rutin i fråga omde här sakerna. Har man exproprierat ett antal gånger har raan skaffat sig enapparat sora man lätt kan mobiUsera, under det att den enskilde raarkägaren iregel är utsatt för detta endast en gång i Uvet och har svårare att klara sig.Jag tror inte det skulle göra så stor skillnad i processkostnader osv., raen vitycker det är oriraligt att raarkägaren skall befinna sig i underläge. I vår motion föreslås en genialt enkel ändring. Vi sätterin ett ord och tar bort tre, och paragrafen är nästan oförändrad. Det kanskeberor på att paragrafen var så fint formulerad från början. Vi tycker att raanborde kunna göra denna lilla förändring, och jag hänvisar till motionensinnehåll. I saraband raed presurationsregeln har statsrådet skriviten del ora värdestegringen och talat en del ora redan tillåten markanvändning.1 det ärende som vi skall diskutera förekomraer ett uttryck sorakallas pågående markanvändning. Det är egendomligt att vi skall Expropriationslag nu m. behandlaen proposition där det talas om tillåten markanvändning och skallbehandla en tvångslagstiftning där det ingår ett annat uttryck, näraligenpågående raarkanvändning. Det visar sig att skillnaden inte är särskilt stor.Statsrådet säger att man skall ge en generös tolkning av begreppet pågåenderaarkanvändning. Då tycker jag att raan i enhetUghetens tecken borde kunna hasararaa regel. har väckt en motion ora att man skall jämföragivet byggnadslov med fastställd byggnadsplan och stadsplan. Det gäller jusärskilda regler för beräknande av presuration där. Den raotionen har väl bUvitgynnsarat behandlad, eftersora utskottet har sagt att utskottet finnermotionärens farhågor helt ogrundade. Jag har skrivit under detta. Jag tyckerdet var litet av en näsknäpp för att raan har raotionerat i onödan, raen det ärviktigt att vi får den här saken klargjord. Motionären är väl nöjd med att detvar riktigt tänkt men att det inte var klart utsagt i propositionen. Det hadenaturligtvis varit trevUgare om det av motionärerna aktualiserade fallet hadebehandlats i själva lagtexten. redovisas det inte i propositionen utan raanfår leta i utskottsbetänkandet för att få reda på att de anförda farhågorna varogrundade. Vi har i reservationen 12 framfört förslag ora enuppmjukning av reglerna för processledning. Dessa regler är mycket underUgtformulerade. Det finns, sora statsrådet säger, en regel i rättegångsbalken35:7, där det stadgas att man inte skall göra utredningar, utarbeta sakkunnigutlåtandenosv. Man kan alltså på det sättet begränsa processraa-terialet.Statsrådet säger att denna regel av dorastolarna har tillärapats mycketrestriktivt. Men då är det väl också skäl att ändra på denna regel, sä attdomstolarna kan tillämpa den och åstadkomraa en Ukartad behandUng vid alltprocessande av denna typ. Man anser dock att det inte är något att göra åt dettaförhållande och låter regeln stå kvar i . Det raissnöje sorastatsrådet uttalat mot att regeln använts restriktivt - jag utgår från att detär kritik han därvid framför mot dorastolarna - resulterar i stället i att raanskapar en särskild regel för expropriation, där raan går till den andraytterUgheten. Man skriver att domstolen skall fatta beslut om utredningen, omdetta ej är uppenbart obehövligt. Det är ju att gå tiU den rakt motsattaståndpunkten. Man får alltså knappast i något fall underlåta att fatta beslutora utredning. Vi har föreslagit att raan skall forraulera regeln så att utredningsbeslutskall fattas när så är behövligt. Det är raycket svårt att formulera ett utredningsbeslut avifrågavarande slag Jag har talat raed flera domare, och de säger att det måstevara oerhört svårt. Också statsrådets och lagrådets exemplifieringar visar attdet är svårt att göra forrauleringen positiv, så att den innebär att ett visstförfarande är tillåtet. Det är lättare att göra den negativ. Den föreslagnaskrivningen är emellertid inte negativ utan har den innebörden att visstutredningsarbete skall eller får genomföras. Jag föreställer raig att man komraer att få begränsa sigtill en procentberiikning av hur stor del av fastighetsvärdet som står på speloch det är en raycket svag grund. Detta koraraer troUgen att skapa raycketstora svårigheter alldeles i onödan. Man kan ha en fast processledning, därdorahavanden bestäraraer att vissa utredningar skall göras, raen en regel som sägeratt utredningsbeslut skall fattas, ora detta ej är uppenbart obehövligt, trorjag koramer att skapa svårigheter. Jag har medverkat som expropriationstekniker vid ettexpropriations-raål, där sökanden erbjöds och markägaren ville ha1,2 railjoner. Det är svårt att fastställa vad sora skaU utredas i sådana fall,där uppfattningarna går isär så radikalt. Man kan vidare ha skäl att göra en invändning, sora vi pågrund av brådska inte hunnit ta upp vare sig i raotion eller reservation.Statsrådet förutsätter i sina motiv att raan i stäraningsansökan och i förberedelsearbetetskall ta raed alla uppgifter sora kan bilda underlag för ett utredningsbeslut.Men det står mycket Utet i den paragraf det gäller, 5 kap. 5 §. Beträffande enviss del vill jag ifrågasätta det lämpliga i vad statsrådet uttalat i dettasararaanhang, nämligen att avsikten är att regeringen skall utfärdabestämraelser för hur dorahavanden skall förbereda utredningsbeslut. Det gällervisserUgen den tekniske ledaraoten av domstolen, men han är dock ledamot avdomstolen. Maj;t utfärda bestäramelser ora hur en dorastol skallgöra när det gäller att skaffa fram och disponera sitt material? Däremot finns det i lagen en direkt bestäraraelse ora attKonungen kan delegera rätten att ge tillstånd, och beträffande detta raåste detnaturUgtvis utfärdas bestämmelser. Men även i frågan om hur processen skallledas har alltså statsrådet uttalat att han tänker låta Konungen utfärdabestäraraelser. Jag vill ifrågasätta lämpligheten härav och även huruvida detförkoraraer i något annat sararaanhang. Jag kan naturUgtvis inte de här sakernahelt och hållet, men principiellt tycker jag att det inte kan vara riktigt attgöra så. Reservationen 14 gäller övergångsbestämraelserna. Därtycker vi att de nya bestämmelserna som statsrådet har infört att man skallvara restriktiv beträffande förlängning av expropriationstiUstånd och att raanskall kunna avbryta dem om det är av särskild vikt för markägaren - bör gällaäven äldre expropriationer, alltså t. ex. de som är förlängda till 1979. Jagvet inte hur man kunnat göra en så lång förlängning. Min förhoppning är att den här lagen , när den blivitfullbordad, skall användas så Utet som möjUgt men verka genom sin existens. Jagkan bara från egen erfarenhet säga att det går med gott handlag. När kommunerinte klarar sin raarkpolitik utan expropriation, beror det på både okunnighetoch dåligt handlag raed de här frågorna. Det finns koramuner - jag kännernärmast till min hemkoraraun men jag känner till också sorahar klarat sin markberedskap i stort sett utan expropriation, I harexpropriation skett en gång , när den senaste stora lagändringen ägderura, 1 har man tydUgen skaffat sig för mycket mark. Där har raan svårtatt klara sitt stora raarkinnehav, som i huvudsak anskaffats utanexpropriation. Kommunerna skall ha god markberedskap, men att tro att de måsteha den här lagstiftningen för att kunna klara den är att tillmäta denna lag enför stor vikt. Erfarenheten visar att det kan gå ändå. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 3, 4, 7, 9 a. Il a, 12 a och 14 a. Expropriationslag nu m. HerrWENNERFORS (m): Vi står nu inför några ganska historiska dygn.Jag tänker inte närraast på det stora antalet talare i slutskedet av . Jag tänker inte på det ovanliga att även lördagen raåste tas i anspråkför det alltmer ökande riksdagsarbetet, och jag tänker inte heller på attriksdagen skall ta ställning till en s, k, riksplan, någotsora i och för sig är historiskt. Nej, fm talman, under de här dygnen skall några av desista grundstenarna i det sociaUstiska byggnadsverket på markpoUtikens områdeläggas. Vi börjar med ändringarna i expropriationslagstiftningen, vifortsätter och med andra ändringar på lagstiftningensoraråde och även i synsätt och principer som har urgammal hävd bred ochdjup förankring i folkraedvetandet. De verkligt genuina socialisterna i landetkan känna sig belåtna. För dem står skördetiden för dörren. Marksocialiseringenbörjar närma sig sin fullbordan, och den sora har läst betänkandet"Konkurrens i bostadsbyggandet" och anat vad sora sker i en del andrautredningar kan här notera att socialisterna håller på att nå sitt raål på ivarje fall ett oraråde. Allt dei: här sker sannerhgen inte raed trumpetstötar,demonstrationståg, raöten och buller och bång. Ånej, det vågar raan inte. Stegför steg har den marksocialistiska utvecklingen i tysthet närmat sig målet. OmsociaUsering skaU vi inte tala för högt på gator och torg, undervisade GunnarSträng i den socialdemokratiska . Lagstiftningsarbetet på det markpoUtiska orarådet haralltså raedfört betydande inskräkningar i den enskildesrätt att förfoga över och äga fast egendora. Systeraatiskt har äganderättenurholkats. Flera av förändringarna har närraast haft adrainistrativ karaktär.De har syftat till att anpassa byggnadsplanering och raarkanvändning dllsamhällsbyggandets krav men ökar riskerna för godtycke och minskadrättssäkerhet och inte minst, som jag ridigare nämnde, urholkatäganderättsbegreppet. Jag skall be att få redovisa en liten katalog på vad somUar skett under de gångna decennierna. 1945 tillkom jordförvärvslagen och 1947lagen om statens förköpsrätt. 1947 ändrades också expropriationslagen, och enny expropriationsgrund infördes som innebar rätt för det allmänna att inlösaannan jord- och skogsbruksfasrighet för att stärka ofullständigt jordbruk. 1947fick vi också den nya byggnadslagen, som gav koraraunen det s. k.planmonopolet. 1949 ändrades på nytt expropriationslagen, vilket bl. a. innebarförsämrade värderingsregler för markägaren. 1950 kom den nya strandlagen. a. begreppet zonexpropria-tion och tomtexpropriation,jordförvärvslagen förlängdes, och tiUkora en lag om rätt till sand-,grus- och stentäkt inom allmänt vattenområde. 1955 blev det en nyjordförvärvslag. Sedan är det intressant att händedet inte så mycket på det här området. Ja, den minnesgode minns attdet var en motgångens tid för sociaUsterna och det socialderaokratiska partiet.OväsentUgt i det här sararaanhanget är inte heller att då var detstörsta oppositionspartiet, med andra ord något av en garanti motmarksociaUsering. Men kom marksocialiseringen i gång igen, och1964 infördes naturvårdslagen, som i ersättningsavseende missgynnade markägaren.1966 ändrades expropriationslagen så att den enskilde markägarens raöjUghetatt föra talan i högre instans försärarades. infördes förköpsrätt förkoraraunema vid försäljning av raark, reaUsationsvinstbe-skattningen ändradesoch en statUg lånefond för koraraunala raarkförvärv inrättades. 1971 idecember - ändrades expropriationslagen på nytt liksombyggnadslagen och naturvårdslagen, vilket tillsamraans utgjorde enuppseendeväckande utraaning genteraot den enskilde. Moderata saralingspartiet och tidigare harkonsekvent försvarat den enskilda äganderätten. Konsekvent har vi raotsatt ossinskränkningarna. När vi nu står inför de första momenten i ett slutskede avden raarksociaUstiska utvecklingen raåste jag dess värre beklaga att det rejälastödet från och har uteblivit. Jag vill inte direktpåstå att de Uär båda partierna har fraralagt förslag för att sociaUsera raarkeller för att flytta frara positionerna när det gäller raarksociaUsering. Menjag raåste fråga: Var står de här båda partierna? Jag tycker att den frågan ärangelägen , när vi står inför de här viktiga besluten och ett fullföljandeav vad vi inledde , nämUgen 1971. Vi upplever inte en klar och entydig markpoUtik. Varföragerar dessa partier så passivt i de här frågorna? Kanske är det fel att slåihop de båda partierna. I vissa fall skiljer sig fråncenterpartiet. Men det är som sagt svårt att klara ut, och jag tycker det vorebra, ora vi fick besked på den här punkten. Ätt landets renläriga sociaUster är belåtna förstår jag.Hur folk i allraänhet, som ännu inte har bhvit inforraerade tillräckligt oravad som sker, kommer att reagera får framtiden utvisa. Att folk i allmänhet haren annan uppfattning om äganderättsfrågorna än vad flertalet riksdagsledamötertycks tro, är jag ganska övertygad om. För en sådan uppfattning får man stöd avbl. a. den SIFO-undersökning sora gjordes angående svenska folketsinställning till markägande, tomträtt, boende m. ra. Av de tillfrågade att äga den mark på vilken villan eller radhuset står. o. m. att orakring ansåg att flerfamiljshuset skulle stå påenskilt ägd raark. Kom sedan och säg, som statsrådet gjorde under förraårets behandhng, att det nuraera är otidsenUgt att äga! I stora stycken är det nu fråga om en repetition av vad vigjorde i deceraber 1971. De stora nyheterna i expropriationslagstiftningen tillkomför ; kommunerna fick då praktiskt taget oinskränkt rätt atttvångsköpa byggnadsmark raed hänvisning till den framtida utveckUngen.Tvångsrätten skulle också gälla inom bebyggda områden, och värderingen skulleutgå från fastighetsvärden. Detta yrkade vi i raoderatasaralingspartiet självfallet avslag på. och uttaladesig för de allraänna syftena men begärde uppskov. skaU den s. k. lagreformenfullföljas, och utöver upprepningarna finns det en del nyheter. I reservationen 2 behandlas huvudregeln, nämligen att koraraun får Expropriationslag m. m. Expropriationslag nu m. expropriarionsbefogenhetbeträffande raark som med hänsyn till den fraratida utvecklingen krävs förtätbebyggelse eller därmed saraman-hängande anordning. Vi yrkar avslag påhuvudregeln, och vi är ensamma om det. Här går tydUgen en klar skiljeUnjemellan majoriteten socialderaokrater, komraunister, centerpartister ochfolkpartister å ena sidan och moderater å andra sidan. och instämmer således iutskottets uttalande, att det infe nu finns anledning att orapröva beslutetfrån deceraber 1971 om den viktiga och grundläggande s. k. huvudregeln. Dåbegärde ju och uppskov, raen nu har man tydUgenaccepterat den regeln. Här får man således ett första svar på frågan om dessapartiers markpoUtik. Eller har jag möjUgen fel? 1 så fall finns det ännuraöjlighet att rätta till det felet - eller det eventuella olycksfallet iarbetet. Reservationen 3 beUandlar en detalj, nämligentoraträttsexpropria-tionen. Låt raig här få säga att utskottet har arbetatunder raycket stark tidspress. 1 hög grad har det berott på att regeringen koramed tre stora och omfattande höstärenden som vårt utskott skulle behandla detvar frågan om de toraraa lägenheterna, ändringarna i expropriationslagen ochden fysiska riksplanen. Allt detta kom . Ätt vi ocksåraåste arbeta på detta otillfredsställande sätt i slutet på höstriksdagen ochkanske t. o. ra. fortsätta i julveckan anser jag faktiskt vara regeringens fel. I den här brådskan har tyvärr en raening i reservationen 3inte observerats av oss från moderata samUngspartiet. Jag skall be att fåcitera den: "Mot bakgrund av att huvudregeln ora expropriation förtätbebyg-gelseändamäl ger raöjlighet att förvärva erforderUg mark ärden särskilda regeln om tomträttsexpropriation enligt utskottets meningobehövlig." Detta stäramer inte överens med vad vi säger i reservationen2. Egentligen skulle jag kanske inte ha yrkat bifall till reservationen 3 trotsatt vi står med på den, men jag gör det ändå. Vi måste emellertid då undantadenna raening, vilket jag alltså anraäler för kammaren på detta sätt. 1 reservationen 5 anför fröken och herrAdolfsson att en rätt till expropriation av vanvårdad egendom kan införas, om"fastighetsägaren klart visar brist pä intresse eller förmåga att hällafastigheten i skick". Här går majoriteten längre, och det är därför vifrån vårt parti har reserverat oss. Reservationen 6 utgör en repetition och gällervärdestegringsexpropriation. Vi anser att grunderna är alldeles för oklara.Den som utsätts för tvångsåtgärder riskerar att bli sämre behandlad än andramedborgare, sora fritt får sälja sin fastighet tUl aktuella priser. Här är viockså ensamma. Även här står och markpolitiskt påsararaa grund sora socialdemokrater och komraunister. MarkpoUtiskt intressant är också reservationen 7, isynnerhet i vad beträffar . Jag hoppas att jag får ett klargörandeav hur ser på just den här delen av raarkpolitiken. Jag kanskeskall nämna att på den här punkten koraraer senare att särskiltbehandla frågan ora villaägarna, raen jag vill ändå uppehålla raig ett ÖgonbUckvid dera. Vi i raoderata samlingspartiet vill återigen garantera villaägarnasrätt, och här gör vi det tillsamraans med . Expropriation får enligtvår och mening ske "endast när detta framstår som oundgängUgtfrån samhällsbyggnadssynpunkter". Här hänvisar majoriteten och det koraraer raan väl attgöra i den fraratida debatten - till 2 kap. 12 § i lagförslaget. Jag ber att fåcitera: