prot · FV09136 · 1972-12-31 00:00:00 — Tecken till upptrappning har inte heller saknats under de ärsom gått, och jag har fuU förståelse för deras oro - inte minst när jag vet vadmånga av dem har fått gå igenom. Men oavsett om balterna stannat kvar i vårtland eller om de rest vidare, har de i ett faU en gemensam uppfattning,när det gäller . De betraktar fortfarande de baltiska staterna somderas hem och fosterland och anser att detta fosterland har tagits ifrån demmed våld. De kan inte finna sig i detta utan ställer rättmätiga krav på att medhjälp av alla andra, fredUgt inriktade stater kunna få tillbaka sitt fosterlandoch kunna återvända dit utan fruktan och utan risk att inte få leva som friamänniskor i ett fritt land. Det är kanske mot denna bakgrund som man skall se denskrivelse som Baltiska samarbetsutskottet i pubUcerat inför deneuropeiska säkerhetskonferensen i . Skrivelsen är daterad14.11.1972. I detta cirkulär påvisas .Sovjets målsättning i , vareftersamarbetsutskottet i tre punkter har samraanfattat sin uppfattning av hur fredoch frihet skall kunna uppnås: Principen om folkens självbestämmanderätt erkännes ochtillämpas även på de av under ockuperade områdena. Den europeiskasäkerhetskonferensen anser sig sakna befogenheter att erkänna den nuvarandegränsdragningen i Österuropa, som är en följd av miUtäraockupation av en del områden och länder. Som följd därav har den europeiskasäkerhetskonferensen ingen som helst rätt att godkänna exempelvis de baltiskastaternas införlivande i , vilket skedde i strid mot de baltiskafolkens vilja. Vi vill särskilt påminna om att , och Litauensgränser mot faststäUdes för aU framtid i fredsfördragen efterförsta världskriget. De isäkerhetskonferensen deltagande regeringarna bör uttala sin respekt förprincipen om Uka rätt till frihet och oberoende för såväl stora som små folk.Som följd härav bör , och på fredlig väg återupprättassom fria, oberoende, demokratiska stater. Därför bör säkerhetskonferensenkräva, att de sovjetiska trupperna omgående dras tillbaka från Balticum ochÖsteuropa. Detta är den senaste aktion som balternas organisation iSverige vidtagit. Men har man på många områden försökt att få tillstånd en bättre ordning och andra villkor för sina medlemmar. Redan på1940-talet blev många balter svenska medborgare, och i det sambandet uppkomfrågan om det dubbla medborgarskapet, som fått en extra aktualitet, sedanstatens invandrarverk tUlställt nyblivna svenska medborgare en skrivelsedaterad , där de upplyses om att de fortfarande ärsovjetiska medborgare och därför inte kan skyddas utanför . Jag tycktedå att det var naturUgt att genora att interpellera få reda på hur den svenskaregeringen såg på dessa frågor. I har frågan om balternas dubbla medborgarskapberörts, dels 1948 dä fick svar på en fråga av utrikesministerÖsten , dels i motioner åren 1959 och 1960. I dessa motioner krävdes attförutvarande medborgare i , och - om de ville -skullefå antecknas som statslösa i stället för som sovjetryska medborgare. Vidarekrävdes en utredning om möjligheterna för utländska medborgare i attunder vissa fömtsättningar befrias från sitt utländska medborgarskap. Bäggemotionerna avslogs av . 1966 togs frågan upp av ,som frågade om möjligheterna Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap tillunderhandlingar med sovjetryska ledare för att lösa frågan. Dåvarandeutrikesministern hänvisade till möjligheten att efter ansökantill Högsta presidium kunna befrias från sovjetiskt medborgarskap. EnUknande hänvisning fanns inom parentes sagt även i brevet från invandrarverket1972, som jag citerade. De människor, som berörs av dessa besked, anser att degoda råden är antingen cyniska eller också bygger på okänslighet för derassituation. Mycket få balter har därför utnyttjat möjligheten att befrias frånsitt sovjetiska medborgarskap genom ansökan till sovjetiska myndigheter. Inteheller är det reaUstiskt att räkna med att frågan skall kunna lösas genora attflera balter i fortsättningen kommer att begagna sig av denna möjUghet. Deviktigaste orsakerna tiU detta är; Balterna i uppfattar sig inte som sovjetiskamedborgare. Att då söka befrielse från ett medborgarskap, som man inte villkännas vid, vore att godkänna den ryska erövringen av det tidigare hemlandet åtminstone psykologiskt. Det formulär, som i samband med ansökan måste fyllas i,innehåller vidare ytterst närgångna frågor om den sökande själv och hanssläktingar. Många balter i landsflykten upplever dessa frågor som ett hot motsina släktingars säkerhet i det ockuperade hemlandet. Jag har här några exempelpå formulärets frågor: Vilket arbetehar ni nu och var är ni anställd, hur stor inkorast har ni (eller varav får nier utkomst)? Är ni straffadeller har ni varit föremål för förundersökning, när, var och varför? Har ni tjänstgjort i något lands armé eUer i någotkrigsförband, när och i vilka? Har ni vistatsi (eller ). Därest ja, var, när, under vilkaomständigheter och med vUka dokument lämnade ni landet? Er sista uppehållsort iSovjetunionen (eller i )? Äger nipersonUga eller har era närmaste anhöriga förmögenhetstillgångar -penningtUlgodohavanden eller i annan form - i eller i utlandet?Därest ja, vilka tillgångar och var (ange noggranna uppgifter)? Vilka av eraanhöriga är bosatta i (ange: släktskapsförhållande, familjenamn,förnamn, faderns namn, födelsedatum och -ort, medborgarskap, yrke, samt exaktadress)? VUka av eraanhöriga är bosatta utomlands (ange; släktskapsförhållande, familjenamn,faderns namn, födelsedatum och -ort, medborgarskap, yrke samt exakt adress)? Föratom det förnedrande i och för vissa personer farligai att lämna svar på dessa närgångna frågor tUlkoraraer, att ansökan ärförenad med vissa kostnader. Dels uttas en expeditionsavgift på ca ,dels måste ansökan lämnas in på ryska, och varje underskrift måste bevittnas avnotarius pubUcus, vilket även medför kostnader. 1968 behandlade första lagutskottet proposition ochmotioner beträffande medborgarskap. Bland annat föreslogs att 1963 årsEuropakonvention om begränsning av fall av flerfaldigt medborgarskap skulleantagas. dennakonvention uttalas, att flerfaldigt medborgarskap är en käUa tiU svårigheteroch att en gemensam strävan att så långt som möjligt begränsa antalet fall avflerfaldigt medborgarskap medlemsstaterna emellan sammanfaller medEuroparådets syfte. En av grundsatserna i konventionen är, att en person, somefter egen ansökan blir medborgare i en stat, skaU förlora sitt tidigaremedborgarskap. Med hänsyn tiU att ett medborgarskap medför inte bararättigheter utan också skyldigheter är det tydligt, att flerfaldigtmedborgarskap kan vålla den enskUde allvarliga olägenheter. Utskottet skriver: En ledande princip för vårmedborgarskapslagstiftning har därför sedan gammalt varit att i möjligaste månsöka förhindra uppkomsten av fall av dubbla eller flerfaldiga medborgarskap. Ilikhet med departementschefen anser utskottet att på ettverksamt sätt kan bidra till en begränsning av sådana faU och att det därförfrån svensk synpunkt är anledning att verka för att konventionen vinner såvidsträckt anslutning som möjligt. Ett av de mest betydelsefulla exemplen påolägenheter med dubbla eller flerfaldiga medborgarskap är att en person kan bUålagd mUitärtjänstgöring i mer än en stat. I konventionen finns särskUda reglerför att förhindra sådana konsekvenser av medborgarskapslagstiftningen något somsynes vara av stort värde. 1 hkhet med departementschefen anser utskottet attSverige bör biträda konventionen. Så harskett och har ratificerat överenskomraelsen. Det svar som fick från utrikesministern1966 föranledde den baltiska samarbetskommittén i att tillställastatsministern en skrivelse, vari förklarades att Baltiska samarbetsutskottet dvs. delegerade från Esternas representation i , Lettiska centralrådeti och i jämte 7 550 anslutna landsmän,som tillsammans med sina familjer representerar ett avsevärt större antalbalter i , avgivit följande av var och en egenhändigt undertecknaddeklaration. Att så var fallet intygades av pubUcus i . "Jag har aldrig varit och viU ej vara sovjetryskmedborgare. Jag vill icke att mina barn och barnbarn i flera led ifolkbokföringen skall erhålla dubbel medborgarskapsbeteckning svensk ochsovjetrysk medborgare såsom skett. Jag vill att frihetslandet på administrativ vägbefriar mig och mina efterkommande från varje forraeU samhörighet med . Jag vUl vara lojal medborgare i . Jag vUl icke bUbetraktad såsom lojalitetsskyldig mot det land och den regim som med våld ochförtryck förintade det fria , , ." Åberopande dessa uttalanden riktar till hans exceUens statsministern en vördsam vädjan attbeakta den speciella situation i vilken i varande balter befinner sigsamt överväga oUka möjligheter att tiUmötesgå de i deklarationen uttrycktaönskemålen. Som motivering för sin framställning villsamarbetsutskottet anföra följande: , och ockuperades avSovjetunionen soramaren 1940 efter den beryktade . Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Ang.rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap klarvåldshandling, och det sovjetryska medborgarskap som genom denna annektionpåtvingades invånarna i de baltiska staterna äger i och för sig ickefolkrättslig giltighet. Esterna, letterna och litauerna har själva aldrigbetraktat sig som sovjetryska medborgare eller ansökt om detta medborgarskap.Därför kan balterna i icke heller godta en sådan väg som anvisats avutrikesminister och som skulle innebära ett både formellt och faktiskterkännande av det sovjetiska medborgarskapet. intogs de baltiska länderna av tyskkrigsmakt, och denna ockupation varade . Inför hotet av en nysovjetisk ockupation flydde till ca 22 500 ester,7 000 estlandssvenskar, 4 000 letter och 500 Utauer. AUa dessa människor sökteasyl i , där de också blev humant och välvilligt mottagna. Deras statsrättsligaställning fram till var statslös, eller f. d. estniska,lettiska eller Utauiska medborgare. betraktades dessa människor avsvenska myndigheter såsom sovjetryska medborgare av estnisk, lettisk ellerlitauisk härkomst. Denna statusändring, sora närmare motiverades i en avjustitie- och företagen utredning, sades grunda sig på enukas utfärdad av Högsta . UtredningsresultatetframkaUade oro och förbittring hos balterna och föranledde ca 7 000 av dem attlämna med och som främsta resmål. De svenska myndigheternagav dock lugnande besked. Det sades, att anteckningar om sovjetrysktmedborgarskap endast tillkommit på formella grunder och att de skulle försvinnaur balternas handlingar sedan naturalisation ägt rum. I har vid olikatillfällen avgivits interpeUationer och motioner i denna fråga. Senast 1959ansåg dock första lagutskottet, som förberett frågans behandUng, att någonsärskild utredning icke var behövUg eftersom internationell hövlighet kräver,att vår medborgarskapsrätt tar hänsyn till främmande rätt. började balterna i uppmärksamma,att svenska myndigheter konsekvent gjorde anteckningar om det sovjetiska medborgarskapeti äktenskapsbetyg och andra handlingar, som utfärdades för balter. Dettavållade ny oro hos baltema och resulterade i en mängd förfrågningar hos olikamyndigheter, vUket även uppmärksam-raades av de politiska partiernamed resultatet, att ställde en enkel fråga till utrikesministerTorsten . har frågan rätt ingående behandlats i pressen. Det finns i internationell rätt intet som säger, att enstat i alla lägen skulle vara folkrättsligt förpliktad att respektera ett annatlands medborgarrättsliga lagstiftning och ännu raindre att påtvinga någon etttredje lands medborgarskap. Från denna utgångspunkt synes också hahandlat när det gäller de till flydda ca 7 000 estlandssvenskarna.Dessa hade sedan urminnes tider levt i och var vid den sovjetryskaannektionen aUa estniska medborgare. Såsom sådana borde de också fallaunder den beryktade "ukasen" men de har veterligen aldrig haft någotbesvär med sitt sovjetryska medborgarskap. Pä vUket sätt dessa våraödeskamrater kunnat undgå det oss andra påtvingade sovjetryska medborgarskapetär samarbetsutskottet icke bekant. Frågan har dock stor principiell betydelse. Skulle detförhålla sig så, att icke betraktarestlandssvenskarna såsom sovjetryska medborgare, kan detta, såvittSamarbetsutskottet kan förstå, endast förklaras med att en överenskommelse ägtrum mellan och , enligt vilken den personhga pUkten atthos myndigheter lämna särskild anhållan om att bli befriad fråndet sovjetiska medborgarskapet, fallit bort. Om detta antagande skulle varariktigt, visar det emellertid saratidigt att olika praxis tillämpas för olikakategorier av svenska medborgare härstammande från samma land. 1 kraft av sin övertygelse om allmänmänskliga rättigheteroch av personliga säkerhetsskäl anser sig balterna i icke kunna följautrikesministerns råd beträffande ifyllande av det särskilda formulär som finnsatt avhämta på i . Baltiska samarbetsutskottet vill slutligen som ytterligarestöd för sin hemställan hänvisa till en PM om dubbelt medborgarskap somprofessor efter en förfrågan från utskottet låtit upprätta.Professor utlåtande är bifogat till utskottets skrivelse. Med stödav det anförda hemstäUer Baltiska saraarbetsutskottet att åtgärder på administrativ väg vidtages innebärande atti den svenska folkbokföringen och i utfärdade intyg anteckning icke skall görasora sovjetiskt raedborgarskap för i bosatta personer - naturalise-radeeller icke av estnisk, lettisk eller litauisk härstaraning i annat fall än dåvederbörande särskilt heraställer därora, att regering och riksdag korrigerar medborgarskapslagenenligt principen, att ingen svensk medborgare må påföras dubbelt medborgarskaputan vederbörandes uttryckliga hemställan härom, att sovjetmyndigheterna på vanlig diplomatisk vägunderrättas om att i bosatta ester, letter och Utauer med svensktmedborgarskap, liksom deras efterkommande, av betraktassåsom enbart svenska medborgare med aUt det skydd och de rättigheter i övrigtsom raedborgarskapslagen tillerkänner sådana. har hemställan i den första attsatsen medfört attåtgärder i syfte att bifalla önskemålet vidtagits. Anteckning lär integöras om sovjetiskt medborgarskap i den svenska folkbokföringen. Däremot torde de bägge andra önskemålen kvarstå, utan attnågon åtgärd vidtagits från myndigheternas sida. Av statsrådets svar påinterpellationens första fråga får jag den uppfattningen, att ora en personraed såväl svenskt som sovjetiskt medborgarskap vistas i annat land än Sverigeeller så kan han få diplomatiskt skydd från - raen icke ora hanvistas i . Men, herr statsråd, om denna tolkning är riktig,förefaller det mig raycket egendomligt att invandrarverket skriver att"svenska myndigheter inte kan garantera rättsskydd utanför ".Man borde väl ha skrivit, att uteblivet rättsskydd avsåg vistelse iSovjetunionen. Jag hoppas att få ett förtydligande av statsrådet på denpunkten. Sedan bekräftar svaret den rådande oklarheten om vem somär att anse som sovjetisk medborgare. I svaret hänvisas tiU propositionen nr 18år 1968 och utrikesutskottets utlåtande nr 1968. Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap inskjuta,att den eljest så förträffliga upplysningstjänsten inte meddelat mig, att dennafråga varit föremål för någon behandUng i i detta sammanhang, men detförändrar i sak ingenting. Den i vanligaste tolkningen har varit attmedborgare i baltiska staterna, som fanns i de nämndaländerna, är sovjetiska medborgare. Övriga baltiska medborgare, som vid dennatidpunkt inte befann sig inom sovjetkontroUerade områden, blev inte sovjetiskamedborgare. I anses de sora statslösa, såvida de inte erhållit annatmedborgarskap. Och tyvärr tycks tillämpningen av dessa normer ha varit mycketoenhetlig. har personer bokförts som statslösa, i andra fall har debokförts som f. d. baltiska medborgare och detta har t. o. m. skett, när inteens den sovjetiska lagstiftningen ansett att så var fallet. framgår av svaret på interpellationen att den rättatolkningen skall vara att endast om föräldrarna tUl barnen begär det, så kanbarnen bU sovjetiska medborgare - sker icke en sådan begäran är barnen endastsvenska medborgare. Detta är klart och entydigt och säkerligen helt i Unjeraed vad balterna själva önskar för sina barn. Men jag måste få stäUa ytterligare en kompletterandefråga. Det står i svaret att barn tiU två svenska raedborgare, av vilka den enatillika är sovjetisk medborgare, icke automatiskt erhåller sovjetiskt medborgarskap.Men det finns också många personer av bägge könen med dubbelt medborgarskap.Vad händer, om sådana gifter sig med varandra och får barn? Gäller då sammaregler för dem, eller innebär reglerna att dylika äktenskap bör förhindras såatt problemet med de dubbla svensksovjetiska medborgarskapen koramer att så småningomförsvinna av sig självt, som det heter i interpellationssvaret? I sista stycket av svaret tillägger statsrådet att deförsök, som gjorts för att lösa problemet genom internationellaöverenskommelser, varit föga framgångsrika. Det ger anledning till attupprepa den fråga, som redaktör ställt i en understreekare iSvenska , varför som första nation efterNazi-Tyskland måste erkänna den ryska ockupationen av de baltiska staterna.Borde inte först från svenskt håll ha undersökts hur det skuUe bU med alla dem,som hade flytt och som befann sig i ? Om så hade skett före erkännandet,hade kanske inte det sista stycket i interpellationssvaret behövt finnas.SpecieUt med tanke på kända svårigheter att få till stånd specialavtal medSovjet, borde sådana överväganden ha gjorts. tycks regeringen trösta sig med att enligt den uppgiftsom UD erhållit från sovjetiska utrikesministeriet kommer problemet så småningomatt försvinna av sig självt! Det är tur för vårt lands alla innevånare attregeringen inte har den inställningen till alla andra problem som finns i vårtsamhälle. Det skulle väl i så fall innebära att om man bara sitter lugnt ochavvaktar så kommer lösningarna av sig själva. I den här frågan innebär svaret ibästa fall att många oförvitliga svenska medborgare måste finna sig i att framtill sin död leva i förvissningen att deras integritet är i fara och att deinte - trots sitt svenska medborgarskap jämstäUs med andra svenska medborgare.Detta anser jag ärstötande för ett rättssamhälle som i alla avseenden bemödar sig om att varamodernt och framsynt. Så kan jag knappast tolka svaret på min andra fråga påannat sätt än att regeringen icke har vidtagit några åtgärder för att befrianågon från sitt sovjetiska medborgarskap. Och det svaret är intetillfredsställande. Hur rimmar det raed de intemationeUa förphktelser vi åtagitoss? Vi har anslutit oss till FN:s allmänna förklaring om de mänskligarättigheterna, sora omfattar 30 artiklar. Artikel 2 lyder: "Ingen mågodtyckligt berövas sin nationalitet eller förmenas rätten att ändranarionaUtet." Artikel 3: "har rätten tUl liv, frihet ochpersonlig säkerhet." Artikel 15: "har rätt till ennationalitet." Till denna förklaring har även anslutit sig.Är det bara toraraa ord och en vacker fasad, bakora vilken man kan handla hurman viU? Detta måste väl även innebära en förpliktelse tiU efterlevnad. Och hurär det med Europakonvention, sora jag tidigare berört? Vi har därförbundit oss att försöka förhindra uppkomsten av faU av dubbla ellerflerfaldiga medborgarskap. Är det också bara tomma ord utan innebörd? Regeringen bedriver en mycket aktiv utrikespolitik påvissa oraråden och borde enhgt min uppfattning ha stora raöjligheter attaktivera sin verksamhet också vad det gäller dubbelt medborgarskap. Även omnärheten till en stor nation kanske kan anses besvärande, får detta intemedföra att gör avkaU på sina principer och på ingångna internationellaförpliktelser. Om så sker, då finns verkligen risken för att vårt anseendekommer att sjunka och vår trovärdighet kommer att rainska. Och vad är sedan aUtinternationeUt arbete värt? Har den lyssnat till vad den välkändeexperten i internationeU rätt, professor , föreslagit i fråga ombalternas dubbla raedborgarskap? Han anser att det är föga tillfredsställandeatt ett mycket stort antal svenska medborgare också har medborgarskap iSovjetunionen. Man borde därför på vanhg diplomatisk väg söka uppnå enöverenskommelse med enligt vilken personer som har medborgarskapsamtidigt i och genom en anmälan t. ex. tilljustitiedepartementet i kan förklara sig vilja vara att betraktasom medborgare i endast ett av dessa länder. Något slags utväxling avinformation mellan ministerierna bleve behövlig. Motiveringen för ett sådantömsesidigt arrangemang är väl närmast att det ligger i båda ländernas intresseatt klara upp en administrativt otillfredsställande situation. Jag kan helt instämma med professor förslag Därmedskulle inte blott barnen till balterna kunna befrias från vad de nu anser varaen diskriminering utan även deras föräldrar. skulle vi kunna tvättabort en fläck på vårt rättssamhälle en fläck sora jag tycker är både stor ochsvart. Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. ställde en kompletterandefråga till mig och jag skall svara på den. Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Ang. rättsskyddet för svenskar med dubbelt medborgarskap Enligt det uttalande som vi har fått från sovjetiskt hållskulle innebörden av sovjetisk medborgarskapslagstiftning på den här punktenvara att om den ena föräldern är sovjetisk medborgare och den andra svenskmedborgare och de bägge bor i , så blir deras barn enbart svenskamedborgare, såvida de inte begär registrering i . Eraellertid ärdet inte alldeles säkert vad det uttalandet innebär i den situation som herrSöderström tar upp, nämligen att föräldrarna har dubbelt raedborgarskap svenskt och sovjetiskt. Då är det raöjligt att barnen enligt sovjetisklagstiftning autoraatiskt betraktas sora sovjetiska raedborgare, även ora helafarailjen alltså bor i . Sedan skall jag inte i övrigt kommentera så mycket vadherr Söderströra sade, men jag vill påpeka att han tar i litet hårt när hansäger att om vi hade samma inställning till andra problem, att de med tidenlöser sig själva vartefter folk dör undan, skulle mycket vara ganska tokigt.Men är inte obekant med det faktiska läget. Det finns vissagränser för makt och inflytande på den internationella scenen, och närman kan iakttaga att dessa frågor inte går att lösa därför att Sovjetunioneninte i relation tiU något icke-kommunistiskt land har velat lösa de dubblamedborgarskapsproblemen bilateralt finns inte något skäl för oss att begäraupptagande av sådana förhandlingar. Om det fanns utsikter även om de vore små att nå något som helst resultat skulle vi också överväga att ta uppförhandlingar. Får jag vädja tiU statsrådet om att få ettfullständigt klargörande av vad som händer när både mannen och hustrun hardubbelt medborgarskap. Jag tror att det är en synnerligen vital fråga, i varjefall för dem den berör. Som det nu är råder tydligen oklarhet på den härpunkten, och jag tycker att det verkligen vore skönt om man kunde fåfullständig klarhet - helst en sådan klarhet som innebär att, oavsett om enaparten eller båda parter innehar dubbelt medborgarskap, barnen bör kunna bhbefriade från det. Sedan talar statsrådet om vilkasvårigheter som finns. Så snart vi kommer in på internationella frågor bhr detgivetvis svårigheter. Men för att lösa internationella svårigheter har viåtagit oss internationella förpliktelser. Vi har, som jag nämnde tidigare,exempelvis godkänt om de mänskUga rättigheterna. Men jag frågadeockså: Är det bara tomma ord? Om vi skriver under denna stadga och säger att viär beredda att följa den stadgan, och om skriver under den och sägeratt raan är beredd att följa den, skall man då inte kunna enas? Skall i det härfallet kunna säga att man blankt struntar i stadgan och barafinna sig i detta? Jag kan inte anse att det är tillfredsställande. När det gäller begäran attvi skall försöka få ett förtydligande av uttalandet om sovjetisk medborgarskapslagstiftningkan jag bara kort svara att vi skall undersöka saken och på diplomatisk vägförsöka utverka ett förtydligande.