prot · FV0962 · 1972-12-31 00:00:00 — Detta var man alltså då överens om. Frän Jägareförbundetssida är man alltfort intresserad av ett samarbete. Det har hållits flera sammanträdensedan dess det senaste var och det kommer att skeockså i fortsättningen. Men jag tror inte att samarbetet befrämjas av enpolemik mellan organisationerna; man har ju också sagt att det inte skallförekomma någon sådan. Jag hoppas därför att vi i den fortsatta debatten också den som sker här i kammaren - inte skall ägna oss åt polemik motvarandra. Jag ber, fru talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan. A nslag ur jaktvårdsfonden till Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare () kort genmäle: Jag tänkte inte gå upp mer i den här debatten,men jag måsle faktiskt bemöta några saker. säger att vårt förbund är så litet och attSvenska jägareförbundet har så och så många medlemmar. Det har ingenting medanslaget att göra, som jag ser det, utan vi kan lika gärna få detta anslag fastvi är ett litet förbund. Det är också fel när man säger att vi kan utnyttjajaktvårdskonsulenterna. Jag har bevis på att sä icke är fallet. De ägnarstörsta delen av sina tjänster åt . Jag har poängteratatt vi aldrig får ett öre ur jaktvårdsfonden, medan Svenska jägareförbundeterhöll 1970-1971 över 6 mUjoner kronor ur jaktvårdsfonden ochälgskadereg-leringsfonden. i återkommer lillmeningsskiljaktigheterna. Jag har talat om detta tidigare och behöver inteupprepa det. Men även då det gäller stadgar m. ni. har vi olika uppfattningar.Sedan säger han, som jag uppfattat det, att han av en person har hört starkaanmärkningar mot . Jag kan ju inte stå till svars om detär någon från Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare som gjort sådana uttalanden.Vi har fått starka anmärkningar från Svenska jägareförbundets medlemmar, mendet kan jag inte åberopa som något som har med anslaget att göra. Det ärovidkommande saker som ni drar upp här liksom förra gängen. Ni för en väldigtdålig debatt. Tag och för debatten om anslaget, del tycker jag är riktigt! Det anmärktes också på skrivningenatt vi tvingas att erlägga de här jaktvårdsavgifterna. Det var kanske inte såväl formulerat jag har inte formulerat detta. Det kunde kanske i stället hastått att man ålägges. Jag kan inte heller stå till svars för detta. Menskrivelsen tycker jag i övrigt är riktig, och det vill jag understryka. () kort genmäle: Skälet till att fårdessa medel, , av jaktvårdsfonden är helt enkelt alt Anslag ur jaktvårdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare förbundethar fått statsmakternas uppdrag att sköta viltvärdsarbetet här i landet. Deltauppdrag har förbundet fått såväl 1938 som senare, 1951. Bakom detta liggernaturligtvis att omfattar huvuddelen av jägarna i vårtland. Medlemmarna i utgör av dem som harlöst jaktkort. Det är helt möjligt för vilken jägare som helst, vare sig han ärmedlem i eller i någon annan organisation, att vändasig lill våra konsulenter i och få den hjälp han önskar. i () kort genmäle: Jag vill säga till att del måstekännas ytterligt skönt att kunna ställa sig upp i debatten och ha så högatankar om sitt eget sätt att uttrycka sig att man oförblommerat kan påstå attandra för en låg och dålig debatt. beskyllde oss sedan för att inte föra debattenom själva anslaget. Men då vi säger att den propaganda som bedrivs ute ibygderna från ert jägarförbund är sådan att vi inte tycker atl den är värd stödav allmänna medel, så måtte det väl ändå vara ett inlägg i debatten om huruvidani skall ha pengar eller inte. HerrDOCKERED(c): Det är rätt underligt att en så liten frågakan förorsaka en så stor debatt. Men just de här problemen berör ju vissamedborgare på ett särskilt sätt, eftersom de kanske tycker att utan möjligheteratt jaga och ströva omkring i skogen, leva friluftsliv osv. vore inte livetvärt alt leva. Därför, fru lalman, kan jag förstå att man känner sig haanledning att uppträda i dessa sammanhang. Jag har deltagit i jaktdebatten tidigare och talat om attde här medlen, som säger att vi får ur jaktvårdsfonden, får vi inteför den egna verksamheten, utan den verksamheten får vi sköta med våra egnamedlemsavgifter. Det är för den verksamhet som har ålagt oss altsköta som vi får betalt ur jaktvårdsfonden. Detta är bakgrunden till attSvenska jägareförbundet får anslag ur jaktvårdsfonden. Det är ungefär på sammasätt det har jag sagt tidigare - som när hushållningssällskapen på sin tidhade undervisningsskyldigheten för jordbruket. Jag vill inte gå in i någon polemik, men sadelitet insinuant att det är lätt att räkna ut vilka som fåll jaga, omSvenska jägareförbundet ensamt fått råda. Vi har ju enligt västerländsk rättansett att jakträtten tillhör markägaren, och tUl den ändan har vi i vårlagstiftning utgått från att det är markägaren som skall ha en viss rätt här.Den återfinnes jaktlag, som gäller än . i säger atl han är ingen jägare utanhan är viltvårdare och naturintresserad. Ja, är han det måste han väl ocksåtänka på hur har lyckats med all sköta det uppdrag somJägareförbundet fått i det allmännas intresse och vad vi kan redovisa förresultat. Är 1920 fälldes 2 000 älgar i vårt land, och 1930 räknademan med att hela stammen i var 30 000 älgar. var beskattningen,av de stora hjortdjuren, alltså älgarna, nära 40 000, om vi räknar med även de trafikdödadedjuren och ändock ökar älgstammen. Trots ett nedbrytande miljöinflytande som påverkar föriiållandenahar vi sålunda genom systematiska viltvårdsåtgärder lyckats få en biotop som ärsådan atl vi kan hysa den starka stammen av vårt stora hjortdjur vilken är unikför . Jag tycker att detta bevisar att om vi skulle se till de marklösaoch låta rätten till jakt bli en allemansrätt, så skulle vi med beklagandekonstatera att den lyckliga situation som vårt land har genom den storaälgtillgången skulle försvinna. Det kan inte vara i någons intresse, särskiltinte för den som är viltvårdare och inte bara jägare. Nej, fru talman, den härrika faunan är en stor tillgång inle bara för jägarna, som det har sagts fråndenna talarstol, utan för alla naturintresserade och för hela vårt folk. Jagsäger della därför atl det i denna debatt finns anledning atl understryka hurSvenska jägareförbundet har förvallal sitt uppdrag och vilket resullat vi harkommit till. Jag skall inte beröra förslaget om den reglerade älgjakten det kommer förmodligen på bord. Det är ju varken vi i eller "riksjägare" som beslutar omjakten, utan den som beslutar om jakten är ju riksdag. Det är här iriksdagen vi kommer att lagstifta om problemen. Därför menar jagatt det är väldigt olyckligt om vi försöker misstänkliggöra varandra för dåriskerar vi ytterst att skada de intressen som vi borde vara eniga om attvårda. I dagens utskottsbetänkande hänvisas till den utredningsom snarl är färdig att lägga fram sitt förslag. Och där säger man, som manbrukar göra, att när nu denna fråga är föremål för utredning bör det inle görasnågra ingrepp som ändrar på förhållandena. Därför, fru talman, vill jag yrka bifall till utskottetshemställan i jordbruksutskottets betänkande nr 11. den 20 aprU 1972 Anslag ur jaktvärdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare Idelta anförande instämde (). HerrTAKMAN (vpk): Jag är reservant tillsammans med till att jag anslutit mig till reservationen är bl. a. att vi ju hartvå jägarförbund, och det förefaller inte inom överskådlig tid finnas vare sigmöjligheter eller anledning för dem att gå samman. Men självfallet kan detsamarbete som här efterlysts inte främjas av att det ena förbundet ärdiskriminerat i förhållande till det andra genom att det ena förbundet får bådaförbundens avgifter och det andra förbundets medlemmar får betala avgifter utanatt deras organisation får något tillbaka. Jag skall här bara beröra ett argument, som jag ocksåhörde i förra årets debatt och som väl kommer tillbaka i ytterligare hundra årom vi inte gör någonting ål denna sak. Det argumentet är att tvåkammarriksdagentidigare har beslutat - det var närmare bestämt 1938 och 1951; alltså förganska länge sedan om ledningen av jaktvårdsarbetet i landet. Det argumentetär inte särskilt slagkraftigt. Jag tycker inte atl vi behöver - som herrMossberger och tycks göra - stå fastlåsta i evighet i vördnad införgamla riksdagsbeslut. Det har fattats många beslut i , som sedan harkorrigerats. Vi är ju här för att fatta nya 2 protokoll 1972. Anslag ur jaktvärdsfonden till Jägarnas beslut, omde gamla visar sig dåliga. Del fattades också många beslut av adel,präster, borgare och bönder. De har väl i stort sett upphävts vid det härlaget. Och jag anser att vi nu bör söka få denna debattfråga ur världen genomatt fatta ett riktigt beslut och tillmötesgå de små anspråk som Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare har. Att förbundet har begärt ett anslagsom är lägre än tidigare skall ju inte användas som argument motförbundet, . Anspråkslöshet förtjänar väl beröm, eller hur? Detär för övrigt inte statsmakternas eller Svenska jägareförbundets pengar, utanmedlen tas ur jaktvårdsfonden. Fru talman!Jag yrkar bifall till reservationen. HerrRlNGABY(m): Jag är ledamot av jaktmarksutredningen och vill här baragöra några korta kommentarer med anledning av denna debatt, som återkommervarje år. Till dessa debatter kommer det alltid in några papper frånde båda jägarförbunden, där de likt fastän för kammarensledamöter - spikar upp sina teser. Vi vet att man i Svenska jägareförbundetinte bara sysslar med jakt utan också med viltvård. Efter vad jag förståttsysslar man också med viltvård inom Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare.Och viltvården kommer att bli alltmer dominerande och kanske detallra viktigaste. Det är faktiskt av oskattbart värde för oss att få leva i ettland där vi i naturen kan möta vilda djur. Utan en riklig förekomst av vildadjur och fåglar skulle faktiskt tillvaron bli oändligt mycket fattigare föralla människor. Men för att fä en riktigt balanserad fauna , nården naturliga utslagningsprocessen är salt ur spel, måste vi ha en kombinationav jakt och viltvård, och jakten måste bedrivas efter vissa regler, herrWikner. Enklast går det att få till stånd ordnade jaklförhållanden och riktigaviltvärdsåtgärder i s. k. jaktvårdsområden. Som ett led i en strävan attåstadkomma en riktig och human jakt har ordnat enförsöksverksamhet med reglerad älgjakt i flera län i landet. Den syftar tillatt öka och förbättra älgstammen i vårt land. Man har också lyckats med det,. Man har fått en kraftigare, mera produktionskraftig älgstam ochman har, där man haft reglerad älgjakt, fått en större älgstam, till glädjeinte minst för jägarna. Jag skulle gärna vilja fråga varför Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare är motståndare just till reglerad älgjakt. Jagbarett exempel på en lantbrukare med som sköt 20 älgar. Det kan absolut inte vara rimligt, är alltså inte bara en fråga om en rätt till jakt utan också en fråga omjakt på rätt sätt. Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare, som , vill inte ha några restriktioner när del gäller jakten. Man hyllarden totala friheten för markägaren att skjuta så mycket viltsom det går att skjuta. vill genom frivilligasammanslutningar i jaktvårdsområden få till stånd en riktig jakt och en riktigviltvård - del är det som är skillnaden mellan dessa båda förbund. Och det är faktiskt en avsevärd skillnad. sammanslagningav de två förbunden gär inle att genomföra utan att Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare ändrar sin inställning, att markägaren harobegränsad rätt att döda vilda djur - det är nämligen den tes de hyllar. Jag villyrka bifall till utskottets hemställan. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av herrar och , ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifallerjordbmksutskottets hemställan i betänkandetnr 11 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av herrar och Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: § 13 Föredrogs jordbruksutskottels betänkanden: Nr 12 i anledning av motion angående de s. k.suveränitetsholmarna i älv Nr 13 i anledning av motion om inrättande avfiskerikonsulenttjänster för havsfisket Nr 15 i anledning av motion om statsbidrag tillavloppsanläggningar i Vindelådalen, m. m. Kammaren biföll vad utskottet i dessa betänkandenhemställt. Statligt stöd till hembygdsföreningar förmiljövårds-insatser § 14 Statligt stöd till hembygdsföreningar förmiljövårdsinsatser Föredrogs jordbruksutskottels belänkandenr 17 i anledning av motion om statligt stöd till hembygdsföreningar förmiljövårdsinsatser. I detta betänkande behandlades motionen 1972:1295 av herrSvanström m. fl. (c, fp, m) vari hemställts att hos Kungl. Maj:tbegärde att frågan om statligt stöd till hembygdsföreningar för aktivamiljövårdsinsatser blev föremål för utredning och förslag. Utskottet hemställde att lämnade motionen1972:1295 utan åtgärd. Statligt stöd till h embygdsfören ingår för miljövårdsinsatser Reservation hade avgivits av herrar i Skegrie (c)och (), (), i (c), i (c) samt herrar Äberg (fp) och Leuchovius (m), som ansett att utskottet borthemställa, att med bifall till motionen 1972:1295 hosKungl. Maj:t skulle anhålla att frågan om statligt stöd tUl hembygdsföreningarför aktiva miljövårdsinsatser blev föremål för utredning och förslag. i (c): I detta betänkande behandlas motionen I 295,som siktar till att hembygdsföreningarna i landet borde bli föremål förstatligt stöd i sitt aktiva miljövårdsarbete. majoritet haravvisat framställningen. I reservation har emellertid framhållits det riktiga iatt hembygdsföreningarna inlemmades i etl organisatoriskt sammanhang, där mankunde kanalisera deras ambition och kunnande i dessa frågor. Hembygdsföreningarnahar sysslat med aktiv vård av kulturlandskapet långt innan begreppet miljövårdvar uppfunnet och långt innan vi hade kommit in i ett så aktivt arbete i dessasammanhang som vi nu har. Deras arbete bedrivs i princip helt på basis avideellt intresse, personligt engagemang och personligt ansvar. Det kan i vissa fall vara .svårt att splittra det statligastödet till miljövårdsarbetet på alltför många håll och alltför många olikaföreningar. Men jag måste i likhet med reservanterna säga att just hembygdsföreningarnasförhållande till miljövårdsarbetet är av så speciell karaktär att det voremotiverat att tillvarata detta mycket stora kunnande och mycket stora intresse.De har bevisat att de med en mycket pietetsfull känsla harkunnat ta itu med dessa uppgifter. I motionen vill man ha utredning och förslag till hurdessa föreningar skulle kunna inlemmas i miljövårdsarbetet, och reservanternahar instämt i denna framställning. Jag ber,herr talman, att med detta få yrka bifall till reservationen. Under detta anförande övertog herrförste vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. HerrSVANSTRÖM (c): Frågan om statligt stöd tillhembygdsföreningar för miljövårdsinsatser behandlas för tredje gången avriksdagen. Därför är del naturligt att varken motionen, utskottets betänkandeeller debatten rymmer något av nyhetens behag. Jag beklagar fortfarande att detinte har varit möjligt att åstadkomma en bred samling omkring dessa enligtmotionärernas mening viktiga strävanden att stödja miljövårdsaktivitet bedrivenav hembygdsrörelsen. Hembygdsvårdarna känner djup oro inför hotet mot vårlivsmiljö och vill gärna på grundval av medlemmarnas frivilliga arbetsinsats deltai olika former av räddningsaktioner för bevarande av såväl kulturmiljöer ochboendemiljöer som kultur- och odlingslandskapets skönhet, allt till nytta ochglädje både för den närboende och för turister och fritidsmänniskor. Vi ärberedda att kämpa och att fortsätta att kämpa på egen hand men skullesjälvfallet vara mycket betjänta av stöd och uppmuntran genom någon form avhandledning från sakkunnigt håll samt naturligtvis genom ekonomiskt stöd. Hur dessating skulle anordnas borde en liten utredning kunna undersöka. Från förhembygdsvård är vi beredda att efter samråd med landsantikvarierna svara förfördelningen av bidragen ut till hembygdsföreningarna. Därigenom borde deadministrativa besvärligheter som utskottet hyser oro för kunna bortfalla. Utskottet anför vidare att det bör beaktas att 1965 årsmusei- och utställningssakkunniga prövade frågan om kulturminnesvårdenscentrala och lokala organisation m. m. Även om allmänheten ibland ställer sigfrågande inför den vildvuxna flora av olika föreningar och aktivitetsgruppersom förekommer på miljövårdsområdet, så vill jag nog framhålla att dennarikhaltiga och mängfasetterade bild av miljövårdssträvanden i olika formersnarare är ett uttryck för ett allmänt känt behov av att verkligen göra någotpositivt. Vi vill gärna från den fria hembygdsrörelsens sida bidramed vår syn på hur kulturminnes- och mUjövårdssträvandena skall samordnas, ochvi har därför i samarbete med utformat den skiss som jagnu visar på TV-skärmen, Av denna framgår att vi eftersträvar ett samarbetemellan den statligt stödda organisationen och den frivilligt arbetanderörelsen. Vi tror att det är synnerligen angeläget att på detta område sökaalla former för samverkan och samförstånd som över huvud taget kan finnas, ochvi får kanske även här i diskutera den frågan. Då jag starkt misstänker att måhända några av kammarensledamöter i sin strävsamma gärning ej medhunnit att ordentligt genomläsa vårmotion, dristar jag mig att ur den anföra följande: "Landsantikvarierna------ börsjälvklart kunna ge direktiv för aktiva mUjövårdsinsatsersåsom buskröjning och slätter omkring fornminnen, vård av blomster- ochlövängar, anläggande av stigar i strövområden, uppsättande avorienteringsskyltar och sakkunnigt angivande av dala. De lokalahembygdsföreningarna har säkert vissa mojligheter att få frivillig hjälp, mensjälvfallet medför ändå verksamheten kostnader för hembygdsföreningarna. Omsärskilt statsbidrag på ett eller annat sätt kunde tillföras föreningar, som t.ex. vore villiga att genom avtal förbinda sig att svara för vård ochunderhåll av kulturmiljöer i samråd med länels landsantikvarie, så skulle dettamed betydande säkerhet öka intresset för här ifrågavarandemiljövårdsinsatser." Utan att ytterligare uppta kammarens tid medupprepningar av fömt i olika sammanhang och vid olika tillfällen framfördaargument ber jag som motionär att få instämma i yrkandet om bifall till den vidjordbruksutskottets betänkande nr 17 fogade reservationen. Statligt stöd till hembygdsföreningar JÖr miljövårdsinsatser HerrMOSSBERGER (s): Motioner av samma innebörd avlämnades ju senast ocksä vidfiolårets rik.sdag, och jag kan väl säga, som också självanförde, att något nytt i denna fråga väl egentligen inte har framkommit. den 20 apvil 1972 Statligt stöd till hembygdsföreningar för miljövårdsinsatser Riksdagenuttalade ju att ett sådant stöd till hembygdsföreningarna som avses imotionen skulle i huvudsak anses vara en uppgifl. Utskottets majoritethar väl också ansett att det ligger mycket i det. Utskottet framhållervidare att motionärernas syfte borde tillgodoses inom ramen för de medel somställs till förfogande för riksorganisationerna. För innevarande budgetär harju Samfundet för hembygdsvård fått anslag på i runt tal . Med detanförda yrkar jag bifall till utskottets förslag. Jag försäkrar ochkanini;irens ledamöter att vi är mycket tacksamma för det statliga stöd som vihar till vår centrala verksamhet i Samfundet för hembygdsvård. Utan detta kundevi inte bedriva vår verks;imhet. De medlen räcker emellertid avgjort icke tillför att befrämja miljövård i den omfattning och med den inriktning som föreslåsi motionen. Hänvisningen ifiån utskollets talesman tilljordbruksutskottets tidigare uttalande, att det huvudsakligast bör vara enkommunal uppgift att befrämja de här ifrågavarande åtgärderna, kan äga sinriktighet. Men med tanke på det samarbete med landsantikvarieorganisationen,som vi har skiss;it i motionen, borde direkt statsstöd kunna utgå, detta såmycket hellre som vi tänker oss ell avtalsföriiållande med en årlig ochåterkommande vakthållning från miljövårdssynpunkt omkring de kulturmiljöer somdet här i första hand är fråga om. Jag anser därför, herr talman, alt även om vi gärna sökeroch även i många fall erhåller kommunalt bidrag tUl denna verksamhet, skulledet icke förty ge en betydande stadga åt den tänkta verksamheten, om vidärutöver kunde få direkl statsbidrag till verksamheten i fråga. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av i Skegrie m.fl., och förklarades den förra proposilionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifallerjordbruksutskottets hemställan i betänkandetnr 17 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av i Skegrie m. fi. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparal. Denna omröstning gavföljande resultat: § 15Föredrogs jordbruksutskottets belänkande nr 18 i anledning av motion om svensktmedlemskap i (lUCN). Utskottets hemställan bifölls. Avskaffande av filmcensuren för vuxna, m. m. § 16 Avskaffande av filmcensuren för vuxna, m, m. Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 18 i anledning av motion om avskaffande av filmcensuren för vuxnaoch införande av en fUmansvarighetslag. 1 delta betänkande behandladesmotionen 1972:803 av m.fl. (fp) vari hemställts atl hosKungl. Maj:t begärde att förslag framlades om avskaffande av filmcensuren förvuxna och införande av en filmansvarighetslag i överensstämmelse med filmcensur-utredningensbetänkande. Utskottet hemställde att motionen1972:803 inte föranledde någon åtgärd. Reservation hade avgivils av herrAhlmark (fp), vilken ansett att utskottet bort hemställa, att med bifall tillmotionen 1972:803 hos Kungl. Maj:t begärde att förslag lades fram omavskaffande av filmcensuren förvuxna enligt de grundläggande principerna ifilmcensurutredningens betänkande. HerrAHLMARK (fp): Den här frågan handlar inte alls om filmcensur för barn.Att den skall behållas är vi troligen alla överens om. Den handlar inle heller,i och för sig, om synen pä det s. k. underhällningsväldet på bio, alltsåvåldsscener i ofta spekulativt syfte. Att den typen av filmer bör motarbetas,kan vi nog också vara eniga om. Diskussionen handlar inte heller enbart om detkonstnärliga värdet av sådant som klippts bort ur filmer eller om filmer somtotalförbjudits. Jag är övertygad om all myckel skräp och många räheter harfallit för saxen i Biografbyråns visningsrum. Frågan om förhandscensur för film för vuxna människorgäller främst något annat. Vi har avvisat censur på alla andra områden förnyhetsförmedling och opinionsbildning. Finns skäl att behålla den för filmersom visas i biografer? 1 har man steg för steg upphävt förhandsgranskningför produkter inom alla andra konstområden. Vi har ingen bokcensur, ingentidningscensur, ingen censur för teater, ingen censur för radio och TV, ingencensur för målningar, fotografier eller utställningar. Bör vi då behålla encensur för film, avsedd att visas för vuxna? De frågorna kan man självfallet besvara på olika sätt. Jaghar full respekt för den äriiga övertygelsen och det goda syftet hos mänga avdem Avskaffande av filmcensuren för vuxna, in. som sägeratt biograffilm är mer suggestiv än andra konstformer och därför bör lyda underandra regler. Inom t, ex, alla politiska partier finns det många som resonerarpå det sättet. Själv svarar jag annorlunda. Jag tror inte att det finnstillräckligt starka skäl för att motivera en fortsatt filmcensur för vuxna. Ochjag menar att del är de som förordar censur som har bevisbördan.