prot · FV09132 · 1972-12-31 00:00:00 — utveckhngsverksamhetengenom direkt satsning ur en fond och genom att det blir skattelindring för densom använder pengarna för att forska. Vi vill peka på att mycket är på gång.Det är alltså inte bara utskottet som är enigt om detta, utan hela riksdagenoch även regeringen är överens om att vi behöver en hög teknisk utveckling. De olika motionerna har bitvis samma men i vissa styckenolika yrkanden, och jag skall säga några ord om varje motion. I motionen 1320 talas om att "vid utformningen avnäringspolitiken särskild uppmärksamhet måste ägnas frågan om att stimuleraforsknings-, utvecklings- och innovationsarbetet i syfte att med beaktande avsociala och miljömässiga synpunkter trygga en fortsatt industriellutveckling". Detta är helt riktigt; i det avseendet är motionenvälskriven, och jag har ingenting att invända mot det. Men motionärernafullföljer kanske inte i en del sina förslag. Vad som föreslås är framför alltatt vi skall öka kreditgivningen till forskningen. Man vill inrätta ettsärskilt institut, ägt av stat och banker, som skulle ha till särskild uppgiftatt låna ut pengar till forskningsuppdrag. Utskottet pekar pä att genom den ändring i fråga ombankinstitutens möjligheter att låna ut pengar just till forskningsinsatser (sombeslutats av ) finns här väldiga belopp att tillgå. Det finns enkapitalram 1972/73 på . Därav har utnyttjats 750 miljoner.STU lämnar också i vissa sammanhang ut pengar som villkorliga lån förforskningsinsatser. När det gäller att låna pengar föreligger alltså inga storasvårigheter. Personligen skulle jag vilja peka på en annan sak somkanske är väsentligare när det gäller forskningspengarna, och det är en bättresamordning, ett utnyttjande av dem på ett rationellt sätt. Jag tror att om vihar ett industriverk som kan svara för branschplanering och inriktning av våraindustriella ansträngningar, först då blir det möjligt att få den verkligasamordningen av forskningen och ett bättre utnyttjande av pengarna. Ett annat förslag som tas upp i detta sammanhang är attden offentliga upphandlingen skall användas för att stimuleraforskningsinsatser. Vi pekar på att upphandlingskommittén i sitt betänkandeförordar vissa ändringar i gällande bestämmelser. Detta betänkande är ute påremissbehandling, och under sådana förhållanden kan det väl knappast vararimligt att säga någonting speciellt på den punkten. Motionärerna vill också ha en särskild organisation förkontraktsforskning i anslutning till universitet och högskolor. Vi framhålleratt det sägs från STU att man tillsammans med universitetskanslersämbetethåller på med en översyn av just denna typ av forskning och avser att utreda depraktiska ekonomiska konsekvenserna och vad det kunde vara skäl att ändra på.Vi torde få ett förslag från Kungl. Under dessaförhållanden finner vi det ganska onödigt att nu skulle göra någotsärskilt uttalande i en fråga som vi ändå mycket snabbt kommer att få taställning till. I motionen 1316 talas det framför allt om behovet av att"bättre utnyttja kreativa personer som en påtagligproduktionsfaktor". Det framhålls att satsningen på forskningsuppdrag harkommit att i vissa Åtgärder för att främja industriellt utvecklingsarbete Åtgärder för att främja industriellt utvecklingsarbete sammanhanginnebära att uppfinnai-verksamheten har hamnat i strykklass. Detta kan vältill en del vara sant; utskottet vänder sig inte mot det utan säger tvärtom attdet nog är ett riktigt konstaterande. Men vi säger också att man här håller påatt finna nya vägar. STU är inne på försök att stärka justuppfinnarverksamheten. Vi har under uppbyggnad ett s. k. industrielltutvecklingscenter i . Det har sagts att detta skulle vara som enprototyp. Man får se hur det verkar, och man avser väl att gå vidare om detblir ett lyckat resultat i . Man diskuterar också planer på attinrätta en forskningsstation i med tonvikt lagd på arbete bland mindreföretagare med ren uppfinnarverksamhet. Vi tycker att allt detta tillsammans den verksamhet somär i gång och som är avsedd att utökas är så pass betydande att något särskiltuttalande inte behövs. Men låt mig säga att vi ser det så att anstalten iSkellefteå måste ge visst resultat innan man skall gå vidare och bygga flerasådana man vill se hur det verkar. Motionen 696 tar upp en alldeles speciell aspekt dentalar om att man behöver utforma ett särskilt program och anslå medel försärskilt uppdragsforskning vid den nya tekniska högskoleenheten i . Det äri och för sig helt riktigt att detta är av behovet, men mycket av tankarna imotionen återkommer i vad organisationskommittén säger och även i vadorganisationskommittén visar i sin uppbyggnad av denna tekniska högskola. Helaverksamheten är egentligen under utformning inom organisationskommittén, ochatt nu göra ett särskilt uttalande till Kungl. Maj:t om detta, som tas upp idet löpande arbetet vid organiserandet av tekniska högskolan, kan det intefinnas någon anledning till. Som framgår av remissyttrandena utreds fråganockså av STU och UKÄ, och man har sin observans på att denna högskola kanbehöva särskilda samhälleliga beställningar när forskningsstationen byggts ut;den metallurgiska forskningsstationen har ju verkat . I vad slutligen gäller motionen 1356 talas där om att manbör söka ge de mindre och medelstora företagen ökade möjligheter att utvidga detekniska högskolornas forsknings- och utvecklingsresultat. Det är väl också ettriktigt konstaterande att det inte är helt bra därvidlag, men vi vill frånutskottets sida peka på att STU, som har huvudansvaret för den härverksamheten, själv uppmärksammat problemet och är i gång med att finna vägaratt öka de ekonomiska resurserna just för detta ändamål. Utskottet säger:"Utskottet finner således att den av motionärerna aktualiserade frågan ärföremål för överväganden inom ansvarigt organ och förutsätter att detta ledertill positiva åtgärder ." Jag vill gärna mycketbestämt poängtera att vi verkligen förutsätter att de här åtgärderna kommertill stånd och att de kommer till stånd mycket snabbt. Mot denna bakgrund, herr talman, yrkar jag bifall tillutskottets förslag. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av i m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt voteringupplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställan i betänkandetnr 52 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röster nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: , Ja - 184 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Ändring av civil-och miUtärområ-desgränserna förGävleborgs län och län § 4 Ändring av civil- och militärområdesgränserna förGävleborgs län och län Föredrogs civilutskottets betänkande nr 31 i anledning avmotion om ändring av civil- och militärområdesgränserna för ochKalmar län. Jag har tillsammans med bl. a. om förslag till sådan ändring av civil- och militäromrädesgränsernaför och län att överensstämmelse nås med länsgränserna.När man fastställde principerna för totalförsvarets regionala ledning hade mansom utgångspunkt just att åstadkomma överensstämmelse mellan läns- ochförsvarsområdesindelningen. Man genomförde också indelningen enligt denprincipen, utom när det gäller och län, som är delade påtvå försvarsområden. Denna indelning är högst otillfredsställande, vilket ocksåverifieras av remissvaren. Många skrivelser har avlåtits för att få en merändamålsenlig indelning till stånd. Är 1967 skrev civilbefälhavaren i NedreNorrlands civilområde till Kungl. Maj:t, länstyrelsen i gjorde det 1969,och civilbefälhavareutredning skrev 1971, men kallsinnet har varitmycket stort mot alla dessa propåer. blir det dock ett fall framåt, ävenom de åtgärder som försvars- och civilutskotten föreslår inte är tillfredsställandeutan får ses som ett provisorium. Samtliga remissinstanser är eniga om den avcivilbefälhavareutred-ningen uttalade uppfattningen att samverkande militäraoch civila chefer bör ha geografiskt överensstämmande ansvarsområden och attdessa bör Ändring av civil-och militärområdesgränserna förGävleborgs län och län bygga päden civUadministrativa indelningen. Överbefälhavaren är emellertid negativ till motionenssyften. Han hänvisar till operativa nackdelar och till den översyn avlänsindelningen som pågår i länsberedningen. Civilbefälhavaren i östra området skildrar vältaligt deproblem som uppstår vid delning av ett län på två civil- och militärområden.Men han är ändå inte beredd att ansluta sig till motionsyrkandena, bl. a. avoperativa skäl. Vidare anser han att det är fullständigt ogörligt att heltgardera sig för alla de problem som ett framtida krig skulle kunna skapa. I ettkrig måste man underkasta sig de förändringar i samhällslivet som måste vidtasi försvarssyfte. Hans argumentation är svårförståelig. Det är självklart att viinte kan gardera oss mot alla de problem som kan uppstå i en krigssituation.Men det är lika självklart att vi i fredstid måste inrikta oss på en så godplanläggning som möjligt och därigenom mildra de problem som kan uppstå. Jag kan inte bedöma de operativa nackdelar, som ÖB talarom, men civilbefälhavaren i Nedre civilområde såväl den nuvarandesom hans företrädare anser inte att militärt operativa skäl kan uppväga destora nackdelar som blir följden för den civila ledningen avtotalförsvarsverksamheten. Överstyrelsen för ekonomiskt försvar har sammauppfattning, liksom civilbefälhavaren i Södra civilområdet. Jag skall inte räkna upp alla de svårigheter som delningenav för med sig - de finns återgivna i remissvar.Jag skall bara citera en del av vad i anfört. säger; "Att------ bilda särskUda 'krigslän' är en ur totalförsvarets effektivitetssynpunktsynnerligen stor nackdel, som i vissa lägen kan allvarligt försvåra icke endastförsvarsmöjlighterna på den civila sidan utan kanske i samma utsträckning detmilitära handlandet." Jag finner det i högsta grad otillfredsställande - för attinte säga att det är bristande omsorg att som har skett utelämna en länsdel,nämligen och civilförsvarsområden. Maj:tfastställde civil- och militäromrädesgränsen i sade maningenting om hur lednings- och samordningsansvaret skulle ordnas för den norralänsdelen. Den har helt enkelt klippts av från länet i övrigt, och någotmottagande län har inte fastställts för den. Aktuella mottagande län kan varaJämtlands eller . Norra länsdelen hänger alltså helt iluften. förutsatte, som länstyrelsen iGävleborg framhåller, att fredsplanläggningen skulle ske i intim samverkan medmottagande län - det var ett villkor för att en delning skulle vara möjlig. Hurskall man kunna samverka när man inte vet vem man skall samverka med? Det ärhelt orimliga förhållanden. Och otrygga förhållanden, som går ut övermänniskorna i hela den norra delen av länet. I dagens läge har inte i länradiosamband med civilförsvarscheferna i och - skall manbygga ut det eller inte? Ingen av de aktuella länsstyrelserna i ,eller kan nå radiosamband medcivilförsvarscheferna i och . Det innebär att någon ledningav de civila totalförsvarsfunktionerna inom dessa civilförsvarsområden överhuvud taget intekan upprätthållas. Man är alltså totalt utlämnad i norra länsdelen i händelseav krigsfara. Jag är trots allt glad över att de båda utskott som harberett detta ärende har insett vilka orimliga förhållanden som råder när detgäller försvarsplanläggningen. Det har inte alla de militära remissinstansernainsett eller i varje fall uttalat sig om, vilket minst sagt är förvånande,eftersom man där borde kunna räkna med den största förståelsen. hemställer beträffandeförsvarsplanläggningen inom berörda län att som sin mening ger Kungl.Maj:t till känna vad utskottet anfört. Utskottet vill alltså att lämpligaåtgärder skall vidtagas beträffande försvarsplanläggningen i de områden som ikrig skall avskiljas från moderlänen. Detta innebär att utskottet tar hänsyntill människornas behov av trygghet i de aktuella områdena. Det är ett litetsteg på vägen. Det innebär emellertid - det vill jag understryka - ingenlösning på problemen, och jag finner det beklagligt att man inte kan medverkatill att undanröja själva grundproblemen. civilbefälhavareutredning hävdarjust att det är själva grundproblemet som bör undanröjas. Inom den utredningenhar man noga undersökt konsekvenserna av en länsdelning. Det ansesorealistiskt att överföra ett område från ett län till ett annat. Ett sådantförfarande medför allvarliga olägenheter för de civila delarna avtotalförsvaret. Det medför bristande handlingskraft och svaghet hos det civilaförsvaret just när krigsmakten allra mest behöver dess hjälp och stöd. Detanser också några av remissinstanserna. Civilbefälhavareni Nedre civilområde säger: "Fastmera har de gångna åren bekräftat de svårigheteroch omställningsproblem som en länsstyrelse ställs inför i händelse den i ettberedskaps- eller krigsläge skall överlåta ledningsansvaret av en länsdel tillnågon angränsande länsstyrelse. Vad som sålunda under den dåvaranderemissbehandlingen i viss mån intuitivt framfördes som kritik mot den numeragenomförda gränsdragningen kan nu erfarenhetsmässigt verifieras. Den ästundadeeffekten i handlingskraft hos det civila försvaret har inte uppnåtts. En i vissa stycken påtaglig tveksamhet och känsla av osäkerhet präglarplanläggningsarbetet i fråga om samordningen och ledningen avförsvarsverksamheten." Mot denna bakgrund vill jag beklaga att utskottet inte söktmedverka till att undanröja grundproblemen. Svårigheterna kommer att bestå, ochde negativa effekterna som påtalats kommer man inte ifrån. Men jag villunderstryka att utskottets ställningstagande fär en positiv effekt förmänniskorna i den norra delen av mitt län. Eftersom min motion har haft deneffekten avstår jag från ett speciellt yrkande. Ändring av civil-och militäromrädesgränserna förGävleborgs län och län HerrSVANSTRÖM (c); Jag kunde i stort sett instämma i alla desynpunkter som anfört med anledning av den för hennes och mitt längemensamma motionen. Jag vill emellertid för läns vidkommande tillägganågra synpunkter. i län anför i sitt remissvar tillcivilutskottet bl. a. följande: 2 protokoll 1972. Ändring av civil-och militärområdesgränserna förGävleborgs län och län "län är ett utpräglat inkvarteringslän somskaU ta emot ett stort antal utrymmande, bland annat från ochSkåne. Denna viktiga beredskapsuppgift torde i allra högsta grad komma attprägla kommunernas verksamhet under beredskap och krig och nödvändiggöra intimtsamarbete med , länsskolnämnden, m. fl. Länet har enriksviktig betydelse i försörjningshänseende och är mottagarlän för planlagdundanförsel av krigsviktiga förnödenheter från utsatta områden. Det är därförav största vikt att den civila verksamheten kan fortgå utan avbrott." Det är en synpunkt i i länremissyttrande som jag tycker väger mycket tungt, när självklarti enlighet med sin tidigare framställning till vederbörande militära myndighettillstyrker ett yrkande som motionen innehåller, nämligen en samordning avgränserna så att civilförsvarsområdet och det militära försvarsområdet kommeratt sammanfalla. Därigenom kan man undanröja de betydande svårigheter somcivilförsvaret har att fullfölja sin verksamhet i län under nuvarandeförhållanden. Liksom har jag emellertid funnit att den istort sett positiva skrivning utskottet gjort i denna fråga nu inte geranledning att vidhålla motionens yrkande; detta så mycket mer som vi averfarenhet vet att ett sådant förslag tyvärr skulle vara dömt att misslyckas.Dock förtjänar att framhållas, herr talman, att vi gärna vill se sädanatillämpningsföreskrifter som förbättrar de nuvarande förhållandena så långt detär möjligt. Vi har, vill jag påstå, inte givit upp tanken att så småningomkomma fram till förändringar av gränserna så att det missförhållande som nuonekligen råder kan undanröjas. Med dessa ord, herr talman, ber jag att i övrigt fåinstämma i de synpunkter framfört. HerrGREBÄCK (c): Motionärerna förlitar sig tydligen inte päöverbefälhavarens omdöme i detta fall. Man får väl förutsätta attöverbefälhavaren har överblick över den totala försvarsplanläggningen och atthans syn på denna sak måste tillmätas mycket stort bevisvärde. Överbefälhavarenhksom civilbefälhavaren i östra civilförsvarsomrädet finner det olämpligt attnu ändra gränsdragningen. Överbefälhavaren anser dessutom att länsberedningensarbete bör avvaktas. Även försvarsutskott, som behandlat dennafråga, instämmer med överbefälhavaren men anser dessutom att det erfordrassärskilda föreskrifter beträffande försvarsplanläggningen inom de länsdelar somi krig skall skiljas från moderlänet. I dessa synpunkter instämmercivilutskottet. Det är väl inte alldeles riktigt som säger attcivilutskottet skyggar för själva grundproblemet och vägrar intressera sig fördet. Vi menar liksorn överbefälhavaren och försvarsutskott att man idessa fall skall avvakta länsberedningens arbete. Därefter blir det bättremöjligheter att ta ställning till dessa frågor. Jag noterar med tillfredsställelse att motionärerna varbelåtna med civilutskottets behandling, när utskottet framhåller: "Också enligt civilutskottets mening bör lämpligaåtgärder vidtas beträffande försvarsplanläggningen i de områden som i krigskall avskiljas från moderlänen. Detta torde vara nödvändigt inte minst medtanke på att eventuella indelningsändringar till följd av länsberedningensarbete förmodligen inte kommer att tas upp till slutligt avgörande av statsmakternainom . Vad utskottet anfört om försvarsplanläggningen bör gesKungl. Maj:t till känna." Jag yrkar bifall till civilutskottetshemställan i dess betänkande nr 3 1. Tjänstebenämningarna inom den inre riksdagsförvaltningen Vad beträffar överbefälhavarens omdöme villjag bara säga att andra remissinstanser har intygat de negativa effekter somblir följden av att man delar ett län. Från flera remisshåll har det sagts anser att de militärt operativa skälen inte kan uppväga de stora nackdelarsom blir följden för den civila ledningen av totalförsvarsverksamheten. Jag kan inte heller ansluta mig till överbefälhavarensåsikt att man bör vänta på en ny länsindelning. Civilbefälhavaren i NedreNorrlands civilområde erinrar också om att frågan om ändrad länsindelning förnärvarande har ställts . Jag vidhåller den uppfattningen att grundproblemen intehar undanröjts, men jag är, som jag har uttryckt, tacksam för attfrågan har fallit framåt och att civilutskottet har tagit hänsyn tillmänniskornas behov av och trygghet i de aktuella länsdelarna. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Tjänstebenämningarna inom den inreriksdagsförvaltningen Föredrogs betänkande nr 51 medanledning av framställningen 1972:19 från förvaltningsstyrelseangående tjänstebenämningarna inom den inre riksdagsförvaltningen jämte motion. HerrLIDGARD (m): De flesta av oss tycker väl att titlar ochtjänstebenämningar egentligen är rätt likgiltiga ting, som man kan försummaoch som man inte bör spilla alltför mycken tid och för många ord på. Men tjänstebenämningar är ändå nödvändiga inom denoffentliga förvaltningen, liksom i den privata sektorn, för att man något litetskall kunna beskriva människors arbetsområden, deras arbetsuppgifter och,kanske inte minst, deras ansvarsområden, och vi måste därför syssla med dem. Enbra tjänstebenämning skall dessutom kunna användas som tilltalsord. Vi har juden seden här i vårt land att använda titlar som tilltalsord, så vi måste tänkaockså på den saken, även om många av oss kanske skulle föredra en enklare utformningav tilltalsorden. Tjänstebenämningarna inom den inre riksdagsförvaltningen Att rätt klassificera en tjänst är inte alldeles lätt.Konstitutionsutskottets betänkande nr 51 visar hur svårt det har varit när detgäller . Jag känner till alla turer som har förekommit och alladiskussioner som har förevarit, och jag kan förstå om de ansvariga till slut itrötthetens tecken har stannat inför vissa tjänstebenämningar som man kan kännaen viss fundersamhet inför. Jag har ett förflutet i det här ärendet - jag motioneradei samband med den föregående organisationsutredningen om en översyn av tjänstebenämningarnaför riksdagsutskottens sekreterare och biträdande sekreterare. I den motionensade jag att jag inte tyckte att det var alldeles adekvata benämningar på högtkvalificerade tjänstemän, som man förutsatte skulle tjänstgöra i ännuunder en längre följd av år. Jag nämnde några tjänstebenämningar i kanslihuset,vilka jag tyckte gav en viss vägledning för hur man skulle kunna finna enbättre utformad titel. Jag kommer att uppehålla mig enbart vid utskottenssekreterare och biträdande sekreterare och skall inte beröra de andra titlarnai förslaget. Även om man kanske kan tycka att det där finns vissainkonsekvenser, är dessa dock inte så betydande. Jag tycker inte att man lyckats så bra i klassificeringenav utskottssekreterarna i det förslag som förehgger. Man har valt att kalladen nuvarande huvudsekreteraren för kanslichef, och man föreslår att denbiträdande sekreteraren skall kallas föredragande. Om jag först tar densistnämnda titeln, kan man ju säga att det är en riktig beskrivning avtjänstens innehåll. Den har emellertid den nackdelen att den inte talar om vararbetsområdet finns. Det är som tjänstebenämning en föredragande rakt ut iluften. Det skulle kanske inte ha skadat om man försökt använda något prefix avtypen riksdag, utskott eller någonting som placerat vederbörande på rätt ställe. När det gäller kanslichef som tjänstebenämning tycker jagatt det finns rätt starka invändningar att göra. Det är klart att utskotten harsina små kanslier, men situationen blir rätt löjlig när man ibland upptäckeratt två utskott förenar sig om ett kansli, som alltså kommer att ha tvåkanslichefer. Där finns en hjälp för skrivarbetet och det finns en föredragandeoch en vaktmästare. Detta är alltsammans. Dessutom lider den föreslagna tjänstebenämningen av detfelet att den inte särskilt bra anger vad vederbörande sysslar med. Avbeskrivningen av kansliet förstår vi alla att det inte kan vara någonhuvuduppgift; det är knappast ens någon mera betydande deluppgift utan det ären mycket hten uppgift för utskottets sekreterare att fungera som kanslichef.Titeln ger med andra ord en dålig beskrivning på vad han sysslar med. Sedan kan man kanske säga att titeln inte riktigt angerbefattningshavarens ansvarsnivå för det han egentligen sysslar med. Låt migerinra om att vi här i - om förslaget bifalles kommer att ha tvåtyper av kanslichefer, dels den befattningshavare som svarar för administrationenpå kammarkansliet i lönegrad B 6, dels sekreterarna i utskotten som ärkanslichefer i lönegrad C 3, alltså väsentligt högre. Vi som arbetarmed detta klarar naturligtvis upp det hela, men det skapar nog en vissförvirring utanför detta hus. Därtill kommer att vi faktiskthar en tredje grupp av kanslichefer här i . Något eller några avpartikanslierna använder sig av tjänstebenämningen kanslichefer på debefattningshavare som leder gruppkanslierna. Jag tycker inte att det kan vara tillfredsställande inom i stort sett samma förvaltningsbyggnad använder samma tjänstebenämningoch därmed avser tre olika kategorier av arbetstagare, låt vara att man om denene kanske kan säga att han är privatanställd. Jag kan förstå hur man kommit fram till tjänstebenämningenkanslichef. Man kan ha gjort jämförelser med motsvarande benämningar hos JO,och kanske också hos riksdagsrevisorerna - högt kvahficeradebefattningshavare, av vilka åtminstone somliga är placerade någon lönegradhögre. Men man drar inte jämförelsen fullt ut, därför att det står iutskottsbetänkandet att dessa ändringar i tjänstebenämningen inte bör föranledanågra löneförändringar. Det tycker inte jag heller, och därför skall jag intevidare uppehålla mig vid den saken.