prot · FV0915 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhandlingamaleddes till en början av herr tredje vice talmannen. § 1 Allmänpolitisk debatt (forts.) Herr förste vice talmannen (): Denna debatt, såväl som andra större debatterhär i , kommer givetvis att förlöpa så, att oppositionen gör sig allmöda att förklara hur fel regeringen handlat och hur fel den planerat, medanregeringen som vanligt söker bevisa att den har haft rätt i nästan aUting. Menäven om man efter klassiskt mönster skuUe fråga vad som är sanning så finns detingen som kan svara direkt på detta eftersom politiska skeenden går ganskalångsamt. Det blir utvecklingen och i viss mån väljarna som ger svaret. AUtförmånga faktorer spelar in för att man skall kunna analysera ett händelseförlopp.I politiska sammanhang tar det också mnan resultatet av ett beslut kanklariäggas. lämnade in en motion ommUjöpoli-tiken. Den bekämpades intensivt av socialdemokratin och den avslogs,men , , är alla partier inklusive det socialdemokratiska enigaom mUjöpolitikens oerhörda betydelse. Inte minst det socialdemokratiskapartiets ledare, statsministern, har understrukit hur viktigt det är medmiljöpolitik. Det har varit på samma sätt, för att nämna ett annat exempel,inom lokahseringspolitiken: först motstånd från regeringspartiet och sedan ennågorlunda helhjärtad uppslutning kring centeridéerna på detta område. Jag skaUinte ta flera exempel på viktiga politiska frågor där utvecklingen klart visatvem som hade rätt. Det bör ges ett erkännande också åt socialdemokratin. Denhar ägnat om inte helhjärtat så dock avsevärt intresse åt fördelningspolitiken.När jag inte helt viU erkänna socialdemokraternas ansträngningar på dettaområde är det därför att man t. ex. i fråga om pensioner, arbetslöshetsförsäkringaro. d. inte strävat efter större jämlikhet. Vad vi framför allt saknat hos regeringspartiet ärkonstruktiva och produktionsfrämjande förslag för näringslivet. Det finnskanske, i synnerhet hos yngre socialdemokrater, en del reminiscenser från dengamla socialistiska tiden, vars väg i kantas av misslyckade företagsåsom , , verkstad, statens skogar m. m. Man trodde välatt det var kommunisterna, som ju är , som var ensamma omatt fortfarande tro på den mossiga socialismen, men det är förvånande att manfinner att en del yngre socialdemokrater och även statsministern tror på sådanating. När statsministern tar upp socialismen säger han att detär en väg tiU frihet och talar om en hel rad av humanitära åtgärder, som andrapartier delvistagit initiativ tiU eller som genomförts i enighet. Däremot talar han inte omdet signifikativa för socialismen, dvs. statsägandet, maktkoncentrationen ochde centrala besluten. Det var det som var den egentliga idén i socialismen ochinte de humanitära besluten, som statsministern tog upp . Jag skallemeUertid inte ta upp tiden med att tala om gamla förlegade ideologier somvärlden runt visat sin oduglighet. I bmkar man ibland se skyltar medtexten "Antikviteter, gamla och nya", och jag förmodar attkommunisterna kommer att fortsätta att damma av sina gamla argument ochpresentera både gamla och nya antikviteter i fråga om socialismen. En av desaker som debatterats och en av de mest oroande och näraliggandefaktorerna för att man skall kunna skapa ett produktions-kraftigt näringsliv ärgivetvis våra relationer tiU EEC-länderna. Med varje ny medlem i EEC sombefinner sig inom intressesfär blir det aUtmer betydelsefullt att vikan ha största möjliga handelsutbyte och vetenskapliga utbyte med EEC-länderna.Centern har aldrig förordat något medlemskap för vårt land i EEC. Vi villbevara neutraliteten, och vi anser inte den är förenlig med medlemskap, mendetta hindrar inte att vi måste sträva efter så nära och varaktigt samarbetemed EEC som möjligt. Om detta kan ske i form av ett frihandelsavtal, entullunion eller på annat sätt är inte det mest betydelsefulla, utan det ärinnehållet i ett sådant avtal. Vi vet ännu inte vad det kommer att bli, men attvi måste sträva efter ett utvidgat samarbete på de ekonomiska och vetenskapligafälten torde vara helt klart. EEC i sin slutliga utformning kommer att bliföremål för av den svenska handeln, och det är självfallet att om viskall mötas av tuUmurar, restriktioner och över huvud taget obenägenhet attdriva handel och vetenskapligt utbyte med oss, så kommer det att resultera isänkt levnadsstandard i vårt land. EEC bhr nu det största handelsblocket ivärlden, representerande av världens export och import. USÄ:s andelav världshandeln är och . Inom EEC kommeratt finnas 260 miljoner invånare, medan det i finns 245 miljoneroch i 205 mUjoner. Värdet av alla varor och tjänster som produceras ochpresteras blir . Man må ha vUka sympatier och antipatiermot länder inom EEC-blocket som helst, men vi kommer inte ifrån att äri största behov av att föra en livlig handel och ett livligt vetenskapligtutbyte med dessa länder. Det betyder ingalunda att vårt land skall accepteravUka villkor som helst, men det är oerhört betydelsefullt att vi kan få ettnära och varaktigt samarbete med EEC-ländema. Förutsättningen det har jagsagt tidigare och understryker igen för varje form av EEC-samarbete är attvi kan föra en fast neutralitetspolitik. Det är givetvis också önskvärt att vikan behåUa vårt samarbete med och , sedan de blivit medlemmar avEEC. Det finns tre sektorer som kan tänkas som alternativ till EEC-handeln, mendet ger inga förhoppningar om ett större handelsutbyte. Med och harvi en handel som sammanlagt rör sig om av hela det svenskahandelsutbytet. Jag tror att denna handel kan öka, i synnerhet med , menden representerar dock en liten del jämfört med EEC-området. Den svenskahandeln med hela represen- terar intemer än , och eftersom flertalet av dessa länder har politiska system kommunistiska som inte kan hävda sig i varldskonkurrensen är det inte myckethopp om att få en större handel med dessa länder, även om vi önskar det. Dethar varit en ökning i handeln med , och det önskar vi på aUt sätt.Det är i varje fall inte min uppfattning att vi på något sätt skall hindra denhandeln. Tyvärr har den inte gjort några större framsteg. har den ökat från . Det är ju bra, men är enytterst liten del av den svenska handeln. Därför är det inte mycket tillalternativ. Vad slutligen gäller så är handeln med dessa 10procent, och det önskar vi på allt sätt öka. Tyvärr är det dock så, att handelnmed dessa blir något ensidig genom att dessa länder mest har att sälja råvaror,sydfrukter o. d., medan vi förser dem med i många fall högutveckladeindustriprodukter. Det är inte så lätt att utveckla den handeln heller. Jag skaU inte ytterligare beröra EEC-frågan nu dels därföratt förhandlingarna inte är slutförda, dels därför att vi får en handels- ochutrikespolitisk debatt , då vi kan debattera denna frågaytterligare. När det gäller att främja produktionen inom vårt eget landhar regeringen lyckats ganska dåligt. Hur skaU det bli möjligt att ge vårt folken högre levnadsstandard, när bmttonationalprodukten inte steg medmer än ungefär en halv procent? Jag är fullt medveten om attbruttonationalprodukten inte betyder allt det är så många andra faktorer somspelar in men eftersom regeringens politik inte lett till några störreframsteg på andra områden så är det allvarligt när bruttonationalproduktenpraktiskt taget ståi stilla. Det är självfallet att hela 1960-taletsfelplanerade politik får sina obehagliga konsekvenser för vårt folk. Ser maninte till att själva förutsättningen för vårt välstånd, dvs.produktionsresurserna, blir bättre så kan man heller inte hoppas mycket förframtiden. De svaga industriinvesteringarna vi harpåtalat det resulterar givetvis i sämre produktionsbetingelser.Nu har finansministern sökt förbättra situationen för sig själv genom att slåsamman och förklarar att ökade industriinvesteringarnamed . Det var då finansministern hoppades på en ökningunder ett enda år . Det är alltså inte något lysande resultat detheUer. Ätt man inte lyckades få högre ökning änsammanlagt talade finansministern inte om. När finansplanen talar om en annan viktig sida, nämligenkreditmarknaden och det upplåningsbehov som beräknas uppstå på 3,3 miljarder,säger man att ett större upplåningsbehov för /73 skulle ställastora krav på skärpning av kreditpolitiken och därmed skulle kunna leda tiUbetydande svårigheter för finansieringen av t. ex. exportindustrinsinvesteringar och bostadsbyggandet. Ja, det tycker jag är en klok tanke. Omstaten tar i anspråk en stor del av lånemarknaden blir det givetvis mindre övertill näringslivet. steg statsskulden från 21 mUjarder 772 miljonerden till 32 miljarder 943 mUjoner . Det ärsjälvfallet att detta stora ianspråktagande av kreditmarknaden från statenssida inkräktade mycket starkt pånäringslivets möjligheter att få krediter. Det är mycket betydelsefuUt att man skapar ett ekonomisktklimat som inger förtroende. Finns det hos näringslivet en ständig oro för vadsom kommer att hända, så hämmar detta investeringsbenägenheten. En delovederhäftiga attacker mot näringslivet borde bemötas mera bestämt frånregeringens sida. En ganska betungande uppgift, i synnerhet för de små ochmedelstora företagen, är den uppbördsuppgift som regeringen aUtmer ålägger dem.Jag har alltid ansett att arbetaren är sin lön värd och att arbetarna givetvistjänar in både ATP-avgifterna, löneskatten och sociala avgifter o. d. Teoretisktkan man ju säga att arbetsgivaren kan betala både skatten, hyran och en massaandra utgifter när man ändå vet att det i realiteten är arbetarens pengar hanbetalar med. Fördelningen här är fiktiv - det tas ju ändå ur produktionen. Jagundrar om ett sådant system är så tillfredsställande för arbetaren och förarbetsgivaren. I synnerhet de små företagen har mycket arbete och besvär medden uppbörd som de åläggs att utföra. Sedan har vi den envisa koncentrationen till vissatätorter som kan bli mycket oläglig för småindustrin. I mitt eget län finns detenligt uppgifter 400 tomma lägenheter i stad, medan man iexpanderande småindustribygder har väldiga svårigheter därför att man inte kanfå bostäder tUl de människor som man skuUe kunna sysselsätta inom sinaindustrier. Som ett sista avsnitt i mitt tal vUl jag säga några ord omen gren av vårt näringsliv som inte är så stor men som jag tycker börbeaktas. Det är det svenska jordbraket. Det är nu beslutetfattades om riktlinjerna för vårt jordbruk. Det väsentliga i detta beslut vargivetvis hur stor produktionsvolymen skulle vara. 1 det fallet dikterade socialdemokraternabeslutet, och jag är inte säker på att man då riktigt insåg vad konsekvensernaskuUe bli. I , som var det värst utsatta, skulle avbmkningsdelarna försvinna. Även i ett sådant jordbrukslän som bort. har antalet bmkningsenheter minskatmed mer än 50 000, och eiUigt lantbruksstyrelsens bedömningar kommer antaletunder det närmaste decenniet att minska med 8 00010 000 . Det är dennafortgående bortrationalisering som väcker farhågor hos många inte minst hosstädemas folk. Den totala mjölkproduktionen minskade t. ex. från 4,6 miljarderkg tUl 2,9 miljarder . Detta kan vara anledning att tänka på efterdebatten mellan och . Med en minskning med nästan nertUl hälften av mjölkmängden tror jag inte det är så klokt att behålla likamånga mejerier som . Men det framgick väl av debatten att mera kunskap i sitt lillfinger än har under sin nattmössa närdet gäller jordbruket. Därför var inte den debatten av så stort värde. Vi fickupplysningar som var tämligen dåligt bestyrkta från statsministerns sida. Inte minst oroas människorna för hur det svenskakulturiandskapet skall se ut när aUa dessa brukningsdelar försvunnit. Enarbetsgrupp inom har i sitt betänkande "Landskapsvård iodlingsbygder" klart dokumenterat det öppna jordbrukslandskapets betydelsesom närmiljö tUl tätorterna, och man har också konstaterat att jordbruksdrift är detbilligaste och effektivaste medlet att behålla landskapet öppet och attraktivt. Intresset för det svenska jordbmket har säkerligen starktsamband med frågan om den framtida miljöpolitiken som aUa talar så varmt förnu. God miljö är inte endast en fråga om friskt vatten, ren luft ochbullerfrihet, det är också en fråga om tillgång tiU natur som kan ge människanen eftersträvansvärd omgivning att vistas i. Vår strävan att få en högrelevnadsstandard det vUl jag sluta med, herr talman - i form av mera produkteroch kortare arbetstid bör gå paralleUt med arbetet för en god mUjö. 1 detfallet spelar det svenska jordbmket en mycket stor rolL HertNELANDER (fp): visades i enitaliensk film med titeln Närmastär den väl att betrakta som en nidbUd av vårt land och folk, även om åtskiUigti den kan sägas ha en reell bakgrund. 1 varje faU borde den ha gett varjesvensk tittare en aUvarlig tankeställare. har inte heller tidigare haft något vidare gottrenommé i utlandet i morahskt avseende. Och denna film var väl avsedd att geoss ytterligare en spark härvidlag. och hans fotograf for hemtiU och klippte ihop de svenska bilderna - mycket naket och åtskUlignyfascistisk propaganda. Tråkigt nog ser det ut som om genomsin presschefs rekommendationsbrev gett fritt fram för hela denna inspelning. "Vi blev lurade, fast vi får tåla kritiken", säger man från UD. Det skuUeonekligen vara av intresse att få höra utrikesminister kommentera ettsådant uttalande! Inköpschefen pä säger helt frankt: "Det är envidrig film." fick vi i aUa fall än en gång se, hur Sverigereklam iutlandet i sämsta faU kan se ut. Bortsett från filmen hur förljugen och vUseledande denän kan vara har dagens fått ytterligare belysning, inte minst överdet moraliska området. Och frågorna inställer sig: Vart bär det hän? Hur långtskaU lössläpptheten få gå? och från olika håU har vi i riksdagenunderstmkit det stora ansvar som massmedia enkannerligen radio och TV har idessa avseenden. Vad skall inträffa för att de ledande inom massmediaområdetskaU inse detta? Eller är man där helt immun mot protester och namnhstor? "Ställ in TV:n i garderoben!" När t. o. m. barnprogrammen vimlar av svordomar och fula ord, dåtycker många att det har gått för långt. vägrar kanalcheferna attsända t. ex. kristet betonade barnprogram, vUket begärts från många håll. Man kan nog säga att vi under det senaste decennietupplevt ett jordskred i fråga om vad som är lämpligt att framställas offentligti massmedia och på diverse showscener. Det är fritt fram för svordomar, sex ochvulgära inslag i vårt s. k. offentUga kulturliv. Och man undrar hur långtlössläpptheten skall gå. När skall den andliga miljön i värt offentliga liv sesöver och förbättras, så som så berättigat sker med miljön i naturenoch runt omkring oss? Våra makthavare härvid flera tillfällen efterungdomsdemonstrationer med ockupation av mer eller mindre offentliga byggnader,användande av våld etc. tagit emot representanter för demonstranterna och medpositivt intresse lyssnat till deras önskemål. Det kan säkert vararätt väg. Men borde man inte i jämlikhetens intresse också lyssna till de oftalångt flera och större fast mindre högljudda och mindre obstinata grupper somlåter sin mening komma till synes i berörda frågor? Jag kan som ett endaexempel nämna namninsamlingen tUl förmån för ökadkristendomsundervisning i skolan. Den samlade mer än två miljoner vuxnasvenskars namnunderskrifter. I dagens läge bekymrar oss alldeles särskiltungdomsbrottsligheten och alkohol- och narkotikamissbruket bland ungdom. I endoktorsavhandling vid redovisades att 96 procentav pojkarna i en årskurs 9 i hade begått lagbrott. Avhandlingenkonstaterar att de pojkar som haft svårast att bättra sig hade erfarenheterfrån hemmet och skolan som gjorde att de kände sig utstötta och främmande isamhället. I en veckotidning berättades , som bevis för attbrott bland ungdom i välfärdssamhällets bhr allt vanligare ochbrottslingarna allt yngre, att en nioårig flicka i ett ligistgäng i enStockholmsförort länge stulit sitt och gängets dagliga cigarrettpaket i ettvaruhus. Vid en undersökning som företogi en storstadsregion visade det sig att var tredje pojke och var fjärde flickai årskurs 9 hade använt narkotika. av pojkarna i samma årskursuppgav att de fortfarande använde narkotika. För flickorna var siffran 7procent. Av 7 000 tUlfrågade elever i årskurserna 69 över helalandet säger i SÖ:s undersökning att de använder narkotika.Naturligtvis måste dessa liksom andra siffror tolkas försiktigt. Menbrottstendensen och bmket av droger och alkohol i en stor del av ungdomslägrenkan tyvärr inte bortförklaras. Lärare och skolmyndigheter, inte bara i storstäderna utanockså i mindre och medelstora städer och kommuner, beklagar sig över skolleda,skolk, småsnatterier och aggressivitet bland eleverna. Men hemmen då? Ja, imånga fall står föräldrarna maktlösa och ber skolan om hjälp. Hemmens minskadeauktoritet har givetvis haft stora verkningar. Är skolan på väg att mista sinauktoritet, då står också mycket stora värden på spel. Än en gång måste härstrykas under massmedias stora ansvar. Producenter och programledare måstebesinna den påverkan som går direkt in i hemmen. Det duger inte att bara talaom avstängningsknappen, vars konstmktion så få tycks förstå sig på. Även om ungdomars ökade missbruk av alkohol i flesta faUmellanöl - och knark inte ensamt kan ges skulden till skolskolk ochkriminalitet, så har det säkert en stor del av skulden. Det ligger mycket av sanning i den ledare i Dagens Nyheterom ungdomarna och drogerna som slog fast följande: "Den egentligamoraliska frågan är om och i så fall vilka inskränkningar i sin egenalkoholfrihet---- som de vuxna vill acceptera--- ." vuxnasexempel och föredöme betyder säkerligen mycket för de unga. I ett föredrag om"Skola och folkrörelser i samverkan" som skolöverstyrelsensgeneraldirektör höll sade han bl. "Vårt förhållande till alkohol och narkotika är ocksåen fråga om den livsstil som växer fram i hem och folkrörelser. Vi måste lita till folkrörelsernas opinionsbUdande förmåga ." Så långt Orring. I åtskUliga motioner tUl årets riksdag såvälpartimotioner som enskUda har understrukits inte minst de ideeUa och kristnafolkröreL sernas omfattande verksamhet just bland ungdom. Dessa behöver ökaderesurser för sin verksamhet, vUket också starkt framhållits i åtskilliga avmotionerna. Jag hoppas att utskottsbehandlingen skaU bejaka dessa äskanden. Ätt dessa tankar, som här klätts i ord, bor hos storagrupper av vårt folk inte minst bland "gräsrötterna" iorganisationer och församlingar, kyrkliga och icke kyrkliga, har jag fåttbevis för i de många brev som nått mig, särskUt . Deansvarskännande i vårt land är verkligen oroade. Det gäUer för oss i riksdagenatt inte allenast lyssna till rörelsen, utan också att lyssna riU det enklafolkets röst. Det är en uppfordran till oss att göra allt vad i vår förmågastår för att söka plocka bort stenarna från de ungas väg och genom vårthandlande, vårt exempel och våra beslut söka förbereda en ljusare framtid förvårt land och vårt folk. Idetta anförande instämde i (fp). HertWENNERFORS (m): "Hyran i fara för tusentals barnfamiljer" är enav de stora rubrikerna på Dagens Nyheters första sida . Vad skall vi göraom inte bostadstillägget kommer tUl februarihyran, undrar de berördabarnfamiljerna oroligt. Detta kan bl. a. ses som ett uttryck för hur snävamarginalerna är för barnfamiljerna, hur beroende man är av hundralapparna ochhur tung hyreskostnaden är i familjebudgeten. Den bostadspolitiska debatten har inte varit särskiltlivlig . Kanske beror det på att det är svårt för deinblandade att debattera, eftersom näringen är så utpräglat"statsgaranterad". Min kollega riksdagsledamoten ibland beteckningen "statsgaranterad näring", och det medaU rätt. Emellertid är det att bostadspolitiken blirföremål för en skärpt granskning och en livligare debatt, och ett av problemenär bostadskostnaderna. I en tidskriftsartikel påpekar sekreterare , och han säger bl. "Bostadskostnaderna har i stort ökatmed och den kostnaden gäller nyproducerade hus av jämförbar storlekoch standard. Hyreskostnadsläget mellan de nyproducerade husen och i det gamlalägenhetsbeståndet är en käUa tUl irritation och en av dessa orimligakonsekvenser av regeringens bostadspolitik som måste påtalas ochkriti-seras." Artikelförfattaren har så rätt. Hyresregleringen hållertillbaka hyreskostnaderna för de gamla lägenheterna i de stora kommunernascentrala ochattraktiva delar, under det att bristen på konkurrens i byggledet pressarkostnaderna i höjden för de nyproducerade. Genom den hårda styrningen av bostadspolitiken har vi fåttett invecklat system av öppna och dolda subventioner som gör det ytterst svårtatt klara ut hur mycket av den faktiska kostnaden som hyresgästen betalar. Jagupprepar vad jag framhöU i förra årets bostadsdebatt i kammaren: I denkonsumentpolitiska debatten krävs varudeklarationer. Det görs noggranna ochingående prisundersökningar. Varför görs inte det inom bostadssektorn? Subventioneringen är verkligen omfattande. Vet folk om attstat och kommun direktsubventionerar hyrorna med på ettår? Pensionärernas bostadsbidrag kostar ochbetalas helt av kommunerna. Jag kanske bör säga att jag självfallet inget haremot att man stöder pensionärerna på detta sätt -det är inte den sidan av sakenjag vUl peka på. Nej, det är bostadskostnadsproblematiken jag vUl belysa.Vidare har vi direktsubventioneringen av bostadstilläggen tUl barnfamiljerna.Denna subventionering uppgår tUl nära , varav staten stårför . Hela summan blir således drygt 2 miljarderkronor . Kostnaderna i nyproduktionen fortsätter att öka. Vi vetatt allt fler människor måste söka kompletterande socialhjälp för att klarabostadskostnaderna. Det är nästan så att man ställer frågan; Är detavsiktligt? sade ; "För oss är socialismen enfrihetsrörelse." Tror att alla de människor som måste lita tUlbidrag eUer traska i väg tUl sociala byrån för att få hjälp tUl de högrehyrorna upplever detta som delaktighet i en frihetsrörelse? Jag är övertygad omatt de flesta människor upplever stor tUlfredsstäUelse när arbetsinkomsteneUer arbetsinkomsterna i familjen räcker tUl så att de själva klarar hyran. Men, herr talman, mitt inlägg i den här remissdebatten harjag gjort för att peka på de oroande kostnadsstegringarna i nyproduktionen avbostäder. i , vars angrepp pä moderatasamhngspartiet redan har fått ett svar genom hen Krönmark, kan kanske belysaockså den här sidan av bostadspolitiken och tala om hur han ser påkostnadsutvecklingen. EUer måhända bostadsministern är beredd att säga något omde åtgärder som förbereds eller ge ett motiv till att inget görs. Om nu herrstatsrådet skulle kommentera det här, vore jag tacksam om han inte enbart kommed uppgiften om det stora antal lägenheter som har byggts under de senasteåren. Jag vUl bara påminna om att folk också måste ha råd att bo i dem. HertGUSTAFSSON i (c): När man kommer in i debatten vid ett tUlfäUe,som kunde betecknas som en dyning efter partiledarnas omgång, är detsjälvfallet svårt att påräkna uppmärksamhet från så många andra än herrtalmannen och stenograferna. Men det kan inte hjälpas. Politik skuUe ju helst vara en målmedveten strävan att åtde enskilda människoma ge bästa tänkbara möjligheter i ett samhäUe som ständigtundergår förändringar. Käbblet meUan de ohka partierna ger väl inte alltid ettintryck av att dessa är besjälade av en sådan önskan. Låt mig därför säga attjag ser det som en högst allvarlig nödvändighet att vi inför dagens pohtiskaproblem mer understryker önskvärdheten av att samsas om tagen. Sä långt frånvarandra står inte partierna på den progressiva sidan att detta bara skullebehöva vara en önskedröm. Teaterkostymerna ideologiskarekvisitalager lyser i ögonen men är för övrigt föga anpassbara till dagensrealiteter. Regioners och bygders i detta land möjligheter tiUfortsatt liv är en fråga som har vida större räckvidd än man velatvidkännas. Det är ett problem med koncentrationspolitiken. Vi ser i dagverkningarna och räkningen när det gäller våra storstadsregioner. Vi ser ochupplever också de problem som vissa regioner, framför allt i , brottasmed. Sysselsättningskrisen ger här ytterligare svårigheter.