prot · FV0917 · 1972-12-31 00:00:00 — Detta beklagar jag, och jaghoppas att de till ett kommande år skall få sin chans att överleva. Hert (vpk); Jag tänker ägna mig ät arbetsplatsens problem. Det talasså mycket om att ungdomen inte vill ta arbete på verkstadsgolvet. Men jag villbara göra en reflexion: Varför är det så få här i kammaren som behandlararbetsplatsens problem? Gömmer sig kanske parlamentarikerna bakomutredningarna om arbetsmiljön och arbetslagstiftningen? Arbetsmarknaden präglas inte bara av arbetslöshet utan även av ökad press på dem som står kvar i arbetslivet. Ilågkonjunkturen har arbetsköparna försökt kompensera sig genom att ökautsvettningen av lönearbetarna. Ätt det kan få förekomma att arbetarna skall betalakapitalismens kriser har sina orsaker i rådande maktförhållanden i vårtsamhälle, där lagstiftningen på arbetsmarknaden gynnar arbetsköparen. föregående år tillsatte inrikesministernen utredning som skulle beröra dessa frågor. Den har fått namnetarbetsfredslagstift-ningssakkunniga. Direktiven till utredningen kan såvitt jagser det inte på något avgörande sätt medföra att de nuvarande maktförhållandenapå arbetsplatserna förändras. 1 direktiven talas om medbestämmanderätt på olikanivåer i företaget, om att förhandlingsrätten skall byggas ut så attarbetarparten skaU bli jämbördig med arbetsköparen och om att förhandlingarskall kunna inledas på olika beslutsnivåer i företaget. Vidare berörs frågan omatt arbetsledningsrätten skall regleras i avtal och utredningen skaU ävenutreda frågan om på vilka punkter arbetsköparens tolkningsföreträde kanavskaffas. Kritiken mot arbetsdomstolen skall utredas, och den bör enligtdirektiven anpassas till utvecklingen på arbetsmarknaden. 1 detta sammanhangsäger även direktiven att fredsplikten i kollektivavtalslagen inte bör rubbas. Man frågar sig varför direktiven talar om atttolkningsföreträdet skaU avskaffas bara i vissa frågor. Man frågar sig vadmedbestämmanderätt innebär för lönearbetarna. Medbestämmanderätt på vUkensvillkor? Förhandlingsrätt utan strejkrätt? Vad skaU lönearbetarna använda förkampvapen om inte strejken, när arbetsköparen ej vill tillgodose lönearbetarnasberättigade krav? Det var nog inte en tillfällighet att det just var underföregående år som LO:s ordförande lämnade in en motion tUl sombehandlade § 32 och klasslagstiftningen. Strejkerna och under år1970 betydde ett rnisslyckande för LO:s samarbetspolitik gentemotarbetsköparna. LO-ordförandens yttrande vid kammarens behandling av motionenUlustrerar motionens innehåll och syftemål: "Om vi söker se in i framtidenfinner vi snart att påfrestningarna på samarbetsorganen blir större------ 1970-taletblir det decennium då vi på samma sätt som undertiden omkring ställs inför uppgiften att förnya vårt systemför förhandlingar och samarbete mellan arbetsgivare och arbetstagare." Det är bara att konstatera att de nuvarandesamarbetsformerna inte håller. Därför försöker LO och regeringen att hitta nyasamarbetsformer. Mycket talar för att utredningen om arbetsfredslagstiftningenkommer att ligga som underlag tUl 1970-talets "".Arbetsköparna var vid tillkomst före dendrivande parten och samma förhåUande kan skönjas . presenteradeSvenska arbetsgivareföreningen sina målsättningar, när man gjorde utspelet om"samarbetet i framtidens företag". Principerna i detta utspel komsedan att ligga till gmnd för en överenskommelse om, som det heter,"främjandet av samarbetet mellan arbetsledning och arbetstagare".Detta avtal var en bUaga till överenskommelse om företagsnämnder. Detkan konstateras att fackföreningsrörelsen har blivit helt uppknuten till SAF:smålsättningar om, såsom det heter, ökad produktivitet, ökad lönsamhet och ökadarbetstillfredsställelse. Bara några reflexioner kring målsättningarna. Ökadproduktivitet är väl bara ett annat ord för ökad lönsamhet eller högsta möjligavinst. Hur skall en målsättning som innebär dels högsta möjliga vinst förägarna, dels ökad arbetstUlfredsställelse för arbetarna kunna hålla ihop?Kapitalägarens krav pä högre vinst måste väl i rimlighetens namn innebärasämre förhållanden för lönearbetaren i fråga om löner, arbetsmiljö osv. Den ideologi om samarbete mellan arbete och kapital somkommer fram i inrikesmmisterns direktiv är i själva verket grunden för Arbetsgivareföreningensförsvar för sina delägares privilegier. Det är en händelse som ser som en tankeatt inrikesministern har gett utredningen beteckningen "utredning angåendearbetsfredslagstiftningen". Arbetsfred och samarbete är arbetsköparnas ochborgarklassens slagord i vars namn de genomdrev kollektivavtalslagen och lagenom arbetsdomstol 1928 och i högerregeringens regi genomförde den s. k.arbetsfredskonferensen. Företagsdemokratihar blivit ett modeord. Det produceras en uppsjö medprogram för en "verkhg företagsdemokrati". Alla dessa program för s.k. verklig, fördjupad eller ökad företagsdemokrati håller sig inom ramen förnuvarande ägande- och rättsförhållanden. Samråd och representanter ibolagsstyrelsen är hörnstenarna i dessa program. Men är det inte hyckleri medordet demokrati, när en liten grupp kapitalägare äger produktionsmedlen och denstora massan lönearbetare bara skall få samråda? Det är sannerligen en godUlustration till borgerlig demokrati. Vi inom kommunisternahyser inte Ulusionen att man undernuvarande ägandeförhållanden kan få till stånd en företagsdemokrati. Den kanförst uppnäs under socialismen. Men vad arbetarna kämpar för inom ramen förkapitalismen är ökade rättigheter och ökade förutsättningar för att avskaffakapitalismen. Kampen mot § 32 och för lagstadgad strejkrätt är mycket viktigaled härvidlag. Vi anser att § 32 skall lagstiftas bort, strejkförbudet upphävasoch arbetsdomstolens domar på grundval av § 32 upphävas. Men det räcker inte bara med det. Lagstiftningen mästeutökas tiU att ge lönearbetarnas fackliga organisationer större rättigheter.Det gäller då främst de lokala fackföreningarna. De skall kunna förhindra avarbetsköparen planerade åtgärder genom att lägga in sitt veto. Detta vetoskall alltså vara en lagstadgad rättighet för lönearbetarna att säga nej tillåtgärder som arbetsköparen vUl genomföra i kraft av att han ägerproduktionsmedlen. Vi vill ha en utredning om en arbetslagstiftning med någotannat innehåll. Den mäste omfatta följande problemställningar: Man skall urkollektivavtalslagen av 1928 avlägsna 4 § om strejkförbudet och arbetsdomstolenskall i samband därmed bli föremål för översyn och revidering. Urstatstjänstemannalagen av 1965 skall man stryka 3 § statstjänste-mannalagensmotsvarighet till § 32. Man skall lagstifta bort § 32 i ,varigenom tillämpandet av de prejudicerande domarna i arbetsdomstolen grundadepå innehållet i § 32 upphävs. Arbetsköparnas ensidiga tolkningsföreträde i allafrågor upphävs. På grundval av att man ogiltigförklarar § 32 måste deanställda och deras fackliga organisationer tillförsäkras grundläggandedemokratiska rättigheter: Lagstadgad rätt till förhandlingar och till strejknär förhandlingar ej ger resultat, lagstadgad rätt att avbryta hälsofarligtarbete, att välja löneform samt säga nej till sådana produktions- ochtidmätningsmetoder, som används för att öka utsvettningen, lagstadgad rätttill möten och agitation på arbetsplatsen samt lagstadgad rätt att hindrauppsägningar och omplaceringar. kommunisterna är av den åsikten att lagarnai stället för att riktas mot lönearbetarna skall vara ett stöd för dessa motarbetsköparnas utpressning. Lagstadgad rätt att avbryta ett hälsofarligt arbeteär en grundläggande demokratisk rättighet. Som det nu är får ekonomiska villkorvara avgörande. Det sägs vara för dyrt att införa den ena eller andra åtgärden.Målsättningen i företaget är "ökad produktivitet" och "ökadlönsamhet". Manförstår med dessa målsättningar att de vanligaste orsakerna till långtidssjukskrivning ärjust sjukdomar som är betingade av en pressad arbetsmiljö, exempelvisryggbesvär, magsår och nervösa besvär, att mellan hälften och tre fjärdedelar av allaindustriarbetare är bullerskadade, att silikos fortfarande har stor utbredning trots att detgår att förebygga sjukdomen, att man inom byggnadsindustrin stött pä den livshotandesjukdomen asbestos, att fleragruvarbetare avhdit i cancer, betingad av radongas. att nästanhälften av alla skogsarbetare drabbas av vibrationsskador, att av LO:s medlemmar enligt en undersökninganser sig utsatta för hälsorisker. Det saknas från regeringen och fackföreningsrörelsensledning en målmedveten strategi för att lösa dessa problem. Det saknas enstrategi som vUl ge lönearbetarna grundläggande demokratiska maktbefogenheterså att de kan vägra finna sig i nuvarande utveckling och arbetsmiljö. Arbetsmiljön får inte vara en samarbetsfråga, hänvisadtill samråd, kompromissande o. d. Nej, arbetsmiljön är i högsta grad enmaktfråga. Skyddsombudens befogenheter är en central fråga. Attavbryta ett hälsofarligt arbete är ett självförsvar mot den rovdrift påmänniskors hälsa som bolagsherrarnas produkrions- och teknikutnyttjandeinnebär. Men skyddsombuden mäste ha stöd i lagstiftningen. Det är framför alltpå två huvudområden som det är särskUt brådskande med en kraftfulllagstiftning, nämligen frågan om lägsta tolerabla hygieniska gränsvärden samtpauser och hastighet vid löpande band och kontinuerliga arbetsprocesser. Vad lönearbetarna kräver är en effektiv lagstiftning, inteen lagstiftning som är en kompromiss mellan arbetsmarknadens parter, som detså oroväckande har skymtat fram i arbetet inom arbetsmiljöutredningen. En lagstadgad rättighet som vi inom vpk anser attlönearbetarna skall ha är rätt att välja löneform samt säga nej till sådanaproduktions- och tidmätningsmetoder som används för att öka utsvettningen.Dessa förhåUanden påverkar arbetsmUjön i högsta grad. Ackordstressen är avondo. Produktionsuppläggningar görs i syfte att effektiviseraproduktionen så mycket som möjligt. Människans förhållande i dessauppläggningar är underordnat. Ett nytt tekniskt gissel har blivit datatekniken. Denanvänds av arbetsköparen för att öka lönsamheten och göra produktionen äneffektivare. Människan blir i databehandlingen bara en produktionsfaktor blandalla andra. Människan blir jämställd med maskinen. Det är därför särskiltviktigt att datateknikens utnyttjande ställs under lönearbetarnas kontroll.Tidmätningsmetoder bidrar till att öka utsvettningen. Där räknas ut hur mycketfolk som kan rationaliseras bort. Man gör upp planer på hur mycket man kanminska personalstyrkan men öka produktionen. Hur viktigt det är för lönearbetarna att säga nej till deav arbetsköparna planerade produktionsuppläggningarna och tidmätningarna harvisat sig vid en tung industri som jag känner väl till. Där stramade man ihöstas åt personalpolitiken och lade upp planer för en minskning av personalstyrkansamtidigt som man räknade med att öka produktionen. Genast sedan det nyasystemet hade införts ökade olycksfallen. En genomgång av en månads olycksfallvisade att de orsakades av stressituationer. Det förekom t. ex. halkningarinomhus i 13 fall, stukningar och vrickningar i 5 fall, klämskador i 5 fall ochtappade föremål i 3 fall. Dessutom förekom enstaka olycksfall av andra orsaker.Man kan på goda grunder påstå att stressen varit en starkt bidragande orsak tUljust dessa olycksfall. Effektiviseringen på våra arbetsplatser gör att mångaåtgärder måste vidtas om inte arbetarna helt skall slitas ut. speciellttunga och hälsofarliga yrken. Vi anser att det verkligen är attkrafttag tas för att förbättra deras situation. Skiftarbetare måste fåveckoarbetstiden minskad tUl , framför allt de som arbetar undernätter. De som arbetar både nätter och storhelger borde fä ännu kortarearbetstid. Även underjordsarbetarna är med tanke på sin speciella arbetsmUjöberättigade att få kortare arbetstid, . kansnabbt utreda dessa frågor. Det andra stora kravet är att pensionsåldern sänksför arbetare i speciellt tungt och hälsofarligt arbete. Detta bör snabbtutredas. För underjordsarbetarna bör dock dessa krav kunnatillgodoses. Att värna om lönearbetarnas hälsa är en maktfråga; det ären fråga om vUka resurser man vUl satsa. För att förebygga, undersöka ochåtgärda arbetsmUjön mäste man ha hjälp av företagshälsovården. Av de anställdakan åtnjuta företagshälsovård. De omkring 200 industriläkaresom finns har inte genomgått någon systematisk utbildning för sitt arbete. Deär i regel anställda av företagen och står i beroendeställning tillföretagsledningen. De har behandlat hörselskador och silikosfaUmen har inte drivit fram effektiva damm- och buUerförebyggande åtgärder. spelar här stor roll de nämnda åtgärderna kan kosta pengar.Det är därför det är så viktigt att läkarna inom företagshälsovården harlandstinget som huvudman. Hert (s): När i inledde debattenom arbetsmarknads- och regionpolitiken uttryckte han en viss besvikelse överatt sä få ledamöter var närvarande i kammaren. Mot den bakgrunden är detanmärkningsvärt att han själv så tidigt under debatten lämnade kammaren och pädet sättet undvek att rephkera de inlägg som har gjorts. Av lättförklarliga skäl har det under dessa tvådebattdagar talats mycket om den stora arbetslösheten. Det djupa lågtryck somhar präglat vinterns konjunkturbild har skapat stora samhäUsproblem ochpersonliga tragedier. De förebyggande insatser som samhället har gjort för attbekämpa arbetslösheten har emellertid haft en god effekt. Påtagligast är väldet i de delar av landet som brottas med en mer eller mindre permanentlågkonjunktur. De omfattande beredskapsarbeten som satts in där har gettsysselsättning pä hemorten åt många som under en högkonjunktur skulle havärvats till företag i regioner med ett mera expansivt näringsliv. När vi kunde avläsa en gynnsammare befolkningsstatistik i Nortlandslänen änvad vi varit vana vid under de , tror jag därför attlågkonjunkturen är en väsentlig orsak härtill. Självfallet har den nyalokahseringspolitiken också betytt en del. Det är omvittnat av många företagareatt bl. a. fraktstödet och sysselsättningsstödet varit av stor betydelse förutvecklingen av deras verksamhet. väntar vi alla med stora förhoppningar på enkonjunktursvängning. Vi vet emellertid av erfarenhet att en konjunkturuppgånghar svårt att hinna ut tUl alla delar av landet innan nästa konjunktursvacka ärpå väg. Vittnesbördet om en annalkande högkonjunktur kommer vanhgtvis tiU skogslänengenom storstadsregionernas värvare av arbetskraft. Högkonjunkturen kan därförmedföra en ny utflyttningsvåg i skogslänen. Somliga menar att vi kan åstadkomma en balans mellan utbudoch efterfrågan på arbetskraft i ohka regioner sedan ytterligare åtskUligatiotusental arbetare flyttat från norr tUl söder, från inland till kust. Jaghar svårt att förstå den uppfattningen och det av två skäl. För det första: När vi avläser befolkningssiffror bör viha klart för oss att det inte i främsta rummet är totalsiffrorna som äravgörande. Betydligt intressantare är befolkningens sammansättning.Utflyttningen drabbar i första hand de produktiva åldrarna. Det rycker undanförutsättningarna för en utveckhng av näringslivet i sådana regioner. För det andra; Utflyttningen försvagar underlaget förservicen på de berörda orterna, och det leder till ytterhgare utflyttning. Påså sätt drar det ena med sig det andra. Den här utvecklingen, som skapar stororo och pessimism i stora delar av värt land, kan inte få fortsätta. Jag utgårifrån att det råder enighet om att vi behöver en bättre regional balans, ochdet är ju därför som vi skaU utarbeta ett regionalt program. De åtgärder som satts in i syfte att skapa ensådan balans har varit betydande, det vUl jag understryka. Men de har intevarit tUlräckliga. I den framtida regionpohtiken tror jag att samhället måstearbeta efter två huvudprinciper. För det första måste vi skapa jämlika viUkorför näringsUvet i skUda delar av landet. För det andra måste samhället skaffasig verknmgsfulla styrinstrument för näringslivets lokalisering ochinriktning. talar också centerpartister om behovet avstyrinstrument. Det har framgått även i den här debatten. Om menarallvar med det resonemanget, är det för mig obegripligt att man valt attytterligare förstärka samarbetet med de hberala. Regional balans kan vi, enligtmin mening, inte uppnå med ökad hberalism. Vi behöver i stäUet minskainflytandet från liberahsmen. TUl förutsättningarna för jämlikhet mellan olika regionerhör kanske i första hand kommunikationsfrågorna. Det fraktstöd vi har är avstort värde. Det bör emeUertid, så snart tillräckliga erfarenheter vunnits,justeras så att dess brister kan avhjälpas. Den pågående utredningen om ettpersontransportstöd bör leda till konkreta insatser på det området. Vimåste på det långa avstånden, till framför allt övre , ytterligareförkorta restiderna. Här tror jag att jetflyg till kanbetyda en del. Vidare bör staten gå in med ett stöd till utbyggnad avflygkommunikationerna till vissa strategiska orter i inlandet. För att taexempel från mitt eget län vUl jag i det sammanhanget nämna ochVUhelmina. De trafUcpohtiska kartläggningar som länsstyrelserna skallgöra kommer att ge oss ett bättre underlag att bedömabehovet av kommunUcationer. dessa utredningar pågår skallförsUctighet iakttagas med jämvägsnedläggelser. Som exempel på järnvägslinjersom således har fått vissa garantier kan nämnas . Det är emellertidviktigt att man utredningarna pågår vidtar alla möjliga åtgärderför att stärka trafikunderlaget på den järnvägslinjen. Jag tror exempelvis attSJ borde aktivera sig när det gäller virkestransporter och därmedskapa ett förstärkt underlag för . Det kan också medföra förbättradlönsamhet för skogsbruket i området. När det gäller arbetsmarknaden iNorrlandslänen spelar alltjämt råvarutillgångarna en väsentlig roll. De gersysselsättning och de tillför landet stora värden. Men om vi skall kunna tatill vara dessa värden mäste vi ha kvar livskraftiga orter i inland. En intensifierad malmprospektering är erforderlig. I detsammanhanget vill jag uttala den förhoppningen att utredningen beträffandeStekkenjokkmalmen skaU ge ett positivt resultat. Vidare är detangeläget att förädhng av skogsråvaran kan ske också i inlandet. Storaskogstillgångar som på grund av fraktkostnader saknar värde skulle då kunnakomma tUl nytta och ge sysselsättning. Som ett lokalt exempel vill jag nämnaplanerna på en fiberplattefabrik i som om möjligt bör förverkligas. En tredje stor naturtUlgång i Nortland är vattenkraften.Resterande utbyggnadsarbeten i redan utbyggda älvar bör sä snart som möjligtverkställas. finns flera orörda älvar. Talet om som densista orörda älven har därför aldrig varit sant. Dessutom flyter redanVindelälvens vatten genom landets näst största kraftverk. Det finns en opinionsom anser att vatten i vidgad utsträckning bör utnyttjas förelkraftsproduktion. Den opinionen är stark bland den befolkning som närmastberörs. Det finns nya idéer om hur man med mindre ingrepp på ett ekonomisktlönsamt sätt skulle kunna utnyttja vatten för kraftproduktion. När vi under det här året skall ta ställning till enfysisk riksplan menar jag att det är motiverat att förutsättningslöst prövaockså sådana synpunkter och ställa dem i relation tUl den miljöförstörelse somoljekraftverk och kärnkraftverk åstadkommer. Argumentationen för utbyggnad fårnaturligtvis inte minska kraften i våra strävanden till andrasysselsättningsskapande åtgärder. Industricentra och annan industrielletablering måste genom samhällets medverkan förverkUgas i denna region.Turismen framställs ofta som en alternativ lösning på sysselsättningsproblemeni de här områdena och i samband med diskussionen om vattenkraftsutbyggnaden.Den föreställningen är enligt min mening oriktig av framför allt två skäl. För det första visar erfarenheten att turister trivsväldigt bra i områden där det finns utbyggda älvar. Kraftverksbyggnadernaavskräcker inte, snarare tvärtom. Turismen är därför inte ett alternativ utanett komplement. För det andra har turistnäringen i Nortland enöverkapacitet i fråga om anläggningar. Vi behöver inte i första hand fleranläggningar utan fler turister för att de anläggningar som redan finns skallfå ett ekonomiskt underlag. För att öka förutsättningarna för turism är detnödvändigt att bygga upp snabba och bUliga kommunikationer. En metod som bordeprövas är charterflyg till några av våra bäst utvecklade turistorter. I denregion som jag representerar finns förutsättningar för en sådanförsöksverksamhet pä i närheten av . Vi harberört den frågan i en motion tiU årets riksdag. En sådan åtgärd skullemöjliggöra snabba kommunUcationer tUl många fjällturistanläggningar som nubrottas med stora ekonomiska svårigheter. Jaghar här försökt peka på några konkreta åtgärder som skuUe kunna bidra tiU enökad sysselsättning i en del av inland. Jag är medveten om att deutgör bara en pusselbit bland de många åtgärder som behövs för att skapa enbättre regional balans. Liknande åtgärder behöver vidtas i många andra områden- det har ju den här debatten vältaligt vittnat om. Det är också detta som göruppgiften så svår. JagviU, herr talman, avslutningsvis säga att när vi talar om den regionalabalansen läggs ofta hela ansvaret på samhället. Men med den sorts ekonomi somvi har i vårt land bör det vara rimligt att kräva ett stort mått av ansvar fördessa frågor också av näringslivet. Hert (): Vi skall nustarta under en ny mbrik pä föredragningslistan, nämligen JordbrukspoUtik ochmUjöfrågor m. m. - ett område som några talare har tjuvstartat litet på ochberört redan under gårdagen. Närprisstoppet släppte blev det betydande höjningar påolika varor. Den kritik mot prisstoppet som vi bl. a. från moderatasamhngspartiet framfört visade sig vara rUctig. Dels har det för vissa varorinte i praktiken gått att förhindra prishöjningar trots prisstoppet, dels måste- som vi också framhöll - effekten för andra varor bli stora höjningar närstoppet släpper, vUket ju också skedde. FramföraUt har höjnmgama på livsmedelspriserna debatterats livligt -höjnmgar som bl.a. berott pä att jordbmket fick den avtalsbundna justeringen iefterhand till följd av den kraftiga inflationen, prisstoppet tiU trots, vUkeni sin tur i hög grad är en följd av regeringens ekonomiska poUtik. En sådan härjustering skaU ju ske halvårsvis i efterskott. Detblev i massmedia, framför allt i TV, en mycket osaklig debatt omlivsmedelspriserna och främst om lantbrukamas roll i sammanhanget. Den fråganberördes i går mycket ingående av hert i Skegrie, De som ondgör sigöver att jordbruket på det här sättet tillförs en självklar kompensation bordetänka på att beloppet - det gällde 290 miljoner -ändå är ganska htet ijämförelse med löntagarnas samlade inkomstökningar , som enligtnationalbudgeten uppskattas tUl ca 10 000 mUjoner kronor. 1den allmänna debatten har också jordbruksministern tUlfrågats i TV, och jag viUgärna ge jordbruksministern som tyvärr inte är här i kväU en eloge för hanssätt att besvara de ställda frågorna. Jordbruksministern påpekade bl. a, attlivsmedlen ändå numera är relativt sett billigare än förr, om man ser tiU hurmycket man får för en timförtjänst. Vidare påpekade jordbruksministern att viav beredskapsskäl under alla förhållanden mäste ha en rimlig inhemskproduktion av livsmedel. Är kanske hans positiva uttalanden tecken pä ettnytänkande inom socialdemokratin i jordbmkspohtiken? Det vore glädjande om såskulle vara fallet. Närdet gäUer hvsmedelspriserna kan det vara anledning påpeka att livsmedlens andelav den enskildes konsumtion har minskat , 1950 utgjorde den 27procent, 1970 av konsumtionen och det trots att kvaliteten harblivit avsevärt högre och konsumtionen har styrts över mot allt dyrarelivsmedel. 6 protokoU 1972. I denna debatt finns det också anledning peka påytterligare åtminstone två faktorer, för det första situationen påvärldsmarknaden och för det andra jordbrukets lönsamhet. Jag börjar med den första. Den oerhörda befolkningsökningen och det intensivautnyttjandet av ohka naturtesurser kan leda in mänskligheten i enkatastrofsituation. Många vetenskapsmän förutspår brist på olika naturresurseroch ännu mer besvärande hvsmedelsbrist i världen än , inte bara som iu-länderna utan totalt sett.