prot · FV09126 · 1972-12-31 00:00:00 — Vibestämde oss därför för att föreslå, inte en beredning, utan en utredning medtre huvuduppgifter: för det första att aktualisera nya väsentliga forskningsuppgifter,för det andra att ge brottsförebyggande aspekter på skilda samhällsområden ochför det tredje att ge förslag tiU mera direkt brottsförebyggande åtgärder. Det nya, om man nu kan tala om något nytt över huvud tagetpå något område, i den här uppläggningen, skuUe vara att inte bara syssla medde människor som redan har befunnits brottsliga, utan på ett minst hkaenergiskt sätt och med kostnadsinsatser av väsentlig storleksordning få tUlstånd en rikt differentierad verksamhet för brottsprofylax. Vi måste söka meramålmedvetet än hindra rekryteringen av lagöverträdare, inte vänta tillsvi har brottslingen framför oss. Jag är för min del övertygad om att ävenganska stora kostnadsökningar på brottsprofylax skulle löna sig. Jag är gladöver att chef nyhgen i en konferens i tog uppsamma synpunkt som jag har gjort här i kammaren , nämligenatt man borde få ett samlat grepp om de ekonomiska förlusterna påbrottsUgheten. vi påfastare grund kunna föra även en ekonomisk debatt om kriminalpolitikensuppläggning. Kanske vi skall vända oss tiU finansministern i fortsättningen föratt vi äntligen skall få tiU stånd effektiva åtgärder mot en brottsutveckling,som, med vissa svårtolkade undantag för vissa brott, bara tenderar att öka.Justitieutskottets fotnot på s, 4 i betänkandet där det antyds att viss nedgångav brottsligheten 1969 i viss mån kan förklaras av ökad polisaktivitet avseendenarkotikabrottsligheten är kanske det viktigaste bidraget till belysning av vadsom är angeläget att satsa på för att bryta den uppåtgående brottskurvan. Ökad poUsverksamhet har självfallet en allmäntbrottsavhållande effekt. Det finns erfarenheter nog att peka på detta. Detinverkar alltså också på andra sorters brott än dem man är särskilt ute efter,i detta sammanhang narkotikabrottsligheten. Jag saknar för övrigt i utskottsbetänkandetdet senaste beskedet från arbetsgmppen för kriminalitetsprognoser inomjustitiedepartementet. Gruppen anser att ökningen av brottsbalksbrotten kommeratt inte bara fortsätta utan även att öka starkare, nämhgen för tiden 1972-1977med . Vi anför i vår motion gmppens tidigare besked om 3procents årlig ökning i genomsnitt , Det har, herr talman, spelat stor roll i debatten att 1968års brottmålsutredning uttalat att det nu krävs nya grepp och en delvis nysyn på samhällets kriminalpolitik för att hindra en fortsatt ogynnsamkriminalitetsutveckUng, Utredningen föreslog att ett centralt råd inrättasunder med företrädare för samhällets högsta beslutandepohtiska organ och centrala myndigheter, rättsväsendet, näringslivet,folkrörelserna och kriminalvetenskaplig forskning. Det föreslogs vidare atttill detta råd knyts ett , utredning och verkställande avbrottsförebyggande åtgärder. Verksamheten inom rådet borde, ansåg utredningen,särskilt inriktas på det kriminalpolitiska utveckhngsa rbetet. Förra årets motionsaktivitet för att viäntligen skulle få se en nedåtgående brottskurva slogs tillbaka med hänvisningtUl resultat av de överväganden inom av utredningensuppslag om inrättande av ett centralt organ för kriminalpolitiska frågor somkunde förväntas. intar utskottsmajoriteten samma ståndpunkt. Frågan omdetta organs inrättande har , enhgt betänkandet från brottmålsutredningen,aktualiserats inom regeringen. Det borde kanske ha stått att denna frågaaktualiserats men ännu ej lett tiU någon åtgärd, för det är ju faktisktpå det viset. Felet med majoritetens ståndpunkt är dels att man intesjälv tycks vUja ta en ståndpunkt till behovet av samlade störrekriminalprofylak-tiska grepp, dels att man Utar på att ett s. k. centralt organpå kriminalpolitikens område i en oviss framtid kan komma att tillsättas. VivUl att det nu skall tUlsättas en utredning med inriktning på att komma medkonkreta förslag tUl kriminalprofylaktiska åtgärder, både snabbverkande ochsådana som ger effekt på . Jag anser dessutom att vi nu har nog medråd och organ av typen samarbetsorganet för åtgärder mot ungdomsbrottsligheteneller samarbetsorganet för bekämpande av narkotikamissbruket. Tillsättande av en utredning på kriminalpolitikens område m.m. Tillsättande av en utredning på kriminalpoUtikens områdem. Visst kan det, herr talman, vara bra med sådan organiseradkontakt mellan berörda ämbetsverk, men krävs en parlamentariskt välförankrad utredning med klart uppdrag att snabbt komma med praktiska förslagför kort- och långsiktig kriminalprofylax. Jag medger gäma att det är ettganska svårt men utomordentligt nödvändigt uppdrag. Brottskurvan måste kunnabrytas, det är säkert en allmän uppfattning. Låt oss nu satsa rejält påprofylaxen utan att därför försumma terapin på det kompUcerade område som rymsunder beteckningen kriminalpolitik. FrökenMATTSON (s): I likhet med fäste jag migspeciellt vid yttrande att hon som en av huvudinriktningarnaför den utredning, som reservationen tiU justitieutskottets betänkande nr 24föreslår, vUl sätta brottet i centrum och inte brottshngens situation. Jaghoppas i hkhet med att det var den knappt tUlmätta tiden somgjorde att yttrande föU så. Vi måste väl ändå göra klart föross att brottet i sig inte är något fuUständigt fristående. Ett brott begås avmänniskor mot människor, och brottslingens situation kommer verkhgen in som endel i den stora bUden. Det som jag tycker kan vara litet bekymmersamt i dendiskussion som vi har fört inte bara i denna kammare utan tidigare också itvåkammarriksdagen är att vi med exempel skildrar förhåUandena och därför oftaglömmer bort och kanske motverkar det som också måste tas under övervägande,nämligen hur våra vårdresurser inom kriminalvården kan bh bättre och hur man kanskekan liberaUsera på vissa områden. Även dessa ting utgör en mycket viktig del avdet stora problemkomplexet. Jag tror att den debatt som förs om brott ochbrottsstatistik i någon mån kan påverka och har påverkat opinionen så att justdenna del blir svårare att genomföra. I övrigt vill jag från utskottsmajoritetens sida framhållaatt den oro för UtveckUngen som här har tecknats delas av utskottet. Det är attobservera att utskottets och reservationens skrivning är ganska lika fram tiUbedömningen av tillvägagångssättet. Man kan väl också, som vi gör i utskottet, säga attregeringen och det socialdemokratiska partiet har sannerhgen icke visat bristpå respons. Just nu pågår del ett större och mer omfattande reformarbete ännågonsin tidigare. Vid sidan av kommittéväsendet pågår dessutom, inte minstinom rättsvårdsområdet, ett intensivt arbete för att genom rationahseringsåtgärderoch nya arbetsmetoder effektivisera verksamheten. Vi har alltså mer på gång nu än vi har haft tidigare. Ochnär vi i majoriteten säger att vi bedömer läget så, att här krävs ganska snabbaåtgärder, menar vi att vi tror icke, liksom inte heller eller åretdessförinnan, att en stor allmän parlamentarisk utredning är det riktiga sättetatt komma till rätta med problemen. Vi vet av erfarenhet att parlamentariskautredningar i regel tar mycket , och de här problemen spänner överpraktiskt taget hela samhäUet. Det spänner över mycket mer än vad vi brukarhänföra tiU kriminalvårdsområdet. Nya synpunkter kommer ständigt tUl. Jag villgentemot i påpekande här om vad trångboddhet och dåhgmiljö betyder bara framhållaatt vi just nu har fått en rapport. Unga lagöverträdare, årsklientelundersökning, som säger att trångboddhet, låg inkomst, förekomst avsocialhjälp och liknande yttre miljöfaktorer inte aUs har det starka sambandmed ungdomskriminaliteten som man förutsätter i den aUmänna debatten. Tanken påen hård miljöbundenhet bakom en debut i egendomsbrott får inte alls något stödi undersökningsresultaten. I stället pekar man på att skolan är en viktig käUatill information om en hotande UtveckUng mot kriminaUtet och asocialitet. Detfinns tecken som tyder på att utbUdningssamhället har ökat risken för krimineUutveckling hos ungdom som beteende- och miljömässigt sett har dåligaförutsättningar för skolarbetet. Man har alltså här fått ytterligare synpunkter på ettproblem som spänner över nästan aUt vad vi har inom samhället. Därför hävdar viinom utskottsmajoriteten att vi nu har en lösning inom Kungl. Jagbehöver inte här upprepa vad brottmålsutredningen föreslår för det centralarådet, eftersom i så ingående har redogjort för det,rnen jag tror det är ganska nödvändigt att peka på att detta förslag just harremissbehandlats. Förslaget om tillsättande av ett centralt råd har möttsmed mycket stort intresse av remissinstanserna, och det har tillstyrkts av deallra flesta, även om en del tycker att man borde göra vissa kompletterandeutredningar och se vUka direktiv som skaU uppställas. Vi menar att ett sådant råd, med förankring inom expertisoch inom forskning och med det parlamentariska inslag som är såoerhört angelägen om, skulle ha möjlighet att ta hand om arbetet rörande de härfrågorna ur de mera långsiktiga synpunkterna. måste självfaUet dekortfristiga och kortsiktiga insatserna fortsätta. Där tycker vi att t. ex.kriminalvårdsberedningens uppdrag visar hur man snabbt kan åstadkommakortsiktiga lösningar. Vi tror alltså att den rätta vägen är att övervägainrättande av ett centralt organ och att icke har anledning att nubesluta om en parlamentarisk utredning av det slag som har skisserats ireservationen. Med det anförda ber jag, herr talman, eftersom viåtskUliga år har diskuterat dessa frågor, i allra största korthet att få yrkabifall tUl justitieutskottets hemstäUan i dess betänkande nr 24. Tillsättande av en utredning på krim inalpolitiken sområde m. m. FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: Eftersom både i ochfröken uttryckte tveksamhet om vad jag avsåg med mitt tal om attbrottet skulle komma i centmm, är det möjligt att jag uttryckte mig någotoklart. Min mening var att säga att den debatt, som hittiUs har förts, ialltför stor utsträckning har inrUctat sig på brottslingen och hans situation.Man har glömt brottet och offret. Jag menar att vi måste få en balans i vårtsätt att se på dessa frågor, så att man mer än vad som skettdiskuterar själva brottet och samhäUets reaktioner mot det samt brottoffretssituation. TUl vUl jag kort säga ett par saker.Anledningen till att vi inte vUle ta in justitiedepartementels prognosgmppsförutsägelser om brottsutveckhngen var att det ju alltid är svårt att göraprognoser och att Tillsättande av en utredning på kriminalpoUtikens områdem. gruppentidliare har misslyckats ganska kapitalt i sin verksamhet. När den trodde attbrottsligheten skulle stiga steg den i själva verket med 15 procent.Det kan ibland kanske vara barmhärtigt att utelämna sådana uppgifter. Jag håUer med om att vi i och för sig har nogmed samarbetsorgan på detta område. Mot vad fröken sade vill jaggenmäla att jag inte tror på ett stadigvarande organ, där det sittertoppersoner med liten tid tUl förfogande för det praktiska arbetet. Jagåterkommer tUl vad jag sade i mitt första anförande, nämligen att jag nu självhar fått bevis på att det är möjligt att ge en parlamentarisk utredning sådanaresurser för sin verksamhet att den kan arbeta effektivt och snabbt. Jag mena;r fortfarande att vi, när vi fäster så stortavseende vid den internationella brottslighetens konsekvenser för vårt land attvi tillsätter en särskild våldskommission, också bör upplevabrottslighetsutvecklingen i aUmänhet i vårt land som så pass skrämmande att detkan vara motiverat att få en snabbt arbetande parlamentarisk kommitté med godaresurser att :göra ett effektivt jobb. Jag kan inte förstå vad som skulle läggahinder i vägen för detta. Fröken säger att så mycket är på gång och att mandärför bör avvakta de resultat som detta leder till. Det är ju den vanligaargumenteringen som vi så länge har fått höra. Men när man ser efter vad det ärsom är på gång finner man, att det egentligen inte är något som skulle kunnaåstadkomma den samlade bedömning som jag tror att vi alla är ense om ;nu måstekomma till stånd. , som skall pröva hur man med andra medelän lagföring skall beivra lagöverträdelser, är väl egentli:gen inte vad visyftar till med en sådan bedömning. När det vidare gäller den kriminologiska forskningen harman i vårt land över huvud taget inte haft någon forskning i de centralafrågorna om aUmänprevention och individualprevention, utan den forskning sombedrivits har inriktat sig på behandlingsverksamheten. När det slutligen gäller kriminalvårdsberedningen saknarman verkUgen en diskussion om kriminalpolitikens målsättning, som jag tycker ären central fråga. HerrWIKLUND i (fp) kort genmäle: Som framhöll kan även enparlamentarisk kommitté arbeta snabbt. Man kan dessutom göra utbrytningar urutredningsuppdraget. Allt fler kommittéer börjar nu förfara på detta sätt,eftersom de funnit att det skulle dröja aUtför länge om man skulle vänta tUlshela utredningsuppdraget föreligger färdigt i ett enda betänkande. I StäUetdelas uppdraget upp i olika bitar. Det är uppenbarligen möjligt att göra detäven på det här området. Men, fröken , om vi inte fåren parlamentariskkommitté, när får vi det ce:ntrala rådet? Remissbehandlingen är ju inteavslutad alldeles . Den är avslutad för bra länge sedan. Det talades omredan förra året att man kunde tänka sig att rådet kom att inrättas i enlighetmed brottmålsutredningens förslag. Såvitt jag vet har ännu inga förberedelsergjorts eUer ännu mindre något råd tillsatts. Jag passar också på att yrka bifall tiUreservationen. Jag förbisåg det i mitt första inlägg. i (c) kort genmäle; Det är kanske förmätet att ha en annanuppfattning än den utredning hade som fröken åsyftade och som sade atttrångboddhet och höghusbebyggelse inte har den negativa inverkan på ungdomensbeteende som man kanske i förstone hade trott. AUt är relativt naturligtvis inte hgger hela skulden till brottsligheten där men jag har i aUa faUuppfattningen att barn och ungdomar från trångbodda famUjer och som bor ihöghus inte har samma möjligheter som de som bor i markbebyggelse att varahemomkring, på sin tomt osv. De tvingas att söka kamrater som kanvara bra men som också kan ha en negativ inverkan. Att tvingas att ständigtvara ute därför att man inte trivs hemma tror jag är en negativ faktor. Sedan håUer jag med utredningen helt och håUet, när denpåstår att de aUtför stora skolorna, mastodontskolorna, som finns på sinahåll, inte är bra. Den saken är jag helt överens med utredningen om. Regeringenhar väl fått upp ögonen för detta. UtbUdningsministern har jutUlsatt en utredning som syftar till att man på skolans område skaU ha mera attsäga tiU om på det lokala planet. Skolorna skall inte dirigeras så mycket fråncentralt håll som . Slutligen vill jag också säga till fröken attalltför många utredningar inte är bra, men den utredning reservanterna föreslårkan . När det brinner i knutarna har man i regel bråttom. Nubrinner det verkligen, och därför tror jag att utredningen skall kunna arbetasnabbt. Tillsättande av en utredning på kriminalpolitikens områdem. FrökenMATTSON (s) kort genmäle: Jag slog upp protokollet från den debatt somvi hade om det här förslaget . Jag vet inte om , som dåvar huvudtalare för kravet på en utredning, var representativ, men han sade ialla fall att det är ett oerhört svårt arbete att göra den här utredningen. Detkrävs mycken tid för att tränga in i olika delar av detta stora fält, ansåghan. Jag vill instämma med och uttrycka förhoppningen attrUcsdagen inte tror att en sådan utredning som föresläs kan arbeta snabbt.Tror man det, kommer man nämligen definitivt att misslyckas, eftersom det är såenormt stora och viktiga områden som berörs. För det första hoppas jag att utredningen icke kommer tillstånd - jag tror inte att den behövs och för det andra anser jag att dendefinitivt icke skuUe kunna arbeta snabbt. Sedan vill jag gentemot i , i någonmån gentemot i , säga att det kan väl vara ganska bra attvi har dessa samrådsgrapper. Jag har citerat vad som kommit ut av enkUentelundersökning. Det är möjligt att urvalet är för begränsat, men nyasynpunkter har i alla faU kommit tUl som bryter mot vad man har sagt.I av fallen när det gäller ungdomsbrottslighet ochförstagångsförbrytelser vidtog barnavårdsnämnden inga andra åtgär- 5 protokoU 1972. Tillsättande av en utredning på kriminalpolitikens områdem. der änutredning i anslutning till debutbrottet. Då är det väl angeläget att i rådkunna diskutera förebyggande åtgärder. Jag ber än en gång att få yrka bifall tilljustitieutskottets hemställan i betänkandet nr 24. () kort genmäle: När jag hörde fröken gjorde jag enreflexion för mig själv. Jag vet inte hur det är möjligt att man kan yrkaavslag på förslaget om en kriminalpohtisk kommitté med motiveringen att detskulle ta innan en sådan gav resultat och att man kan ha hållit påatt ge samma motivering i inte mindre än . När man år avvisarett sådant förslag upplever man inte själv att frågan är särskilt brådskande.Ett sådant handlande ger ingen riktig tilltro tUl att regeringspartietsföreträdare verkligen menar att ärendet är brådskande. i (fp) kort genmäle: Också jag skulle vilja säga till frökenMattson att även en parlamentarisk utredning kan arbeta snabbt. Jag sade i minförra replik att den kan arbeta snabbt om den på ett lämpligt sätt delar uppsina arbetsuppgifter, och det finns alla möjligheter att göra det. Man kanalltså först ta de åtgärder som påkallar uppmärksamhet tillgenomförande eller i varje fall förslagsställande och därefter genomförande och sedan kan man ta de mer långsiktiga åtgärderna för sig. Om man delararbetsuppgiften bör det gå att nå snabba resultat också med en parlamentariskutredning. Vidare har jag inte vänt mig motsamarbetsorganen som finns på det här området samrådsgrupper som frökenMattson sade. Jag har inte vänt mig mot dem; jag tror att det kan ha sitt värdeatt det finns kontakter också i den formen mellan olika berörda ämbetsverk ochverkschefer, men det är nu nödvändigt att få fram förslag till åtgärder som ärparlamentariskt förankrade redan från begynnelsen. Det är därför jag ställermig bakom reservationen. FrökenMATTSON (s) kort genmäle: Jag tror bara att har alltförstark tilltro till just en parlamentarisk utredning, och jag vill erinra om attäven vi parlamentariker är ganska arbetstyngda. Det som skiljer utskottsmajoriteten och minoriteten detvill jag betona - är egentligen inte åsikten om angelägenheten av de häråtgärderna, utan det är vår uppfattning om hur man bäst skall ta itu med de härfrågorna. Vi anser att den som läser betänkandet verkligen får belägg för detpåstående vi har gjort, nämligen att det på det här området pågår mer reformerän det gjort tidigare. Vi bedömer det förslag som skisseras avb/ottmålsutredningen som det bästa. Jag yrkaråterigen bifall till utskottets hemställan. En av samhällets viktigaste uppgifter måste vara attgarantera de enskilda medborgarna elt rimligt skydd till person och egendom.Med den omfattning som brottsligheten i vårt land har tagit under det senasteårtiondet kan man inte säga att samhället fyller den uppgiften på ettgodtagbart sätt. Det är inte bara det ökade antalet brott som är oroväckande.Än värre är utvecklingen mot ökad användning av våld och ökad brutalitet ivåldsbrotten ofta en rent meningslös brutalitet mot offren. Det borde vara en angelägen uppgift för regeringen attföreslå effektiva åtgärder för att minska brottsligheten. Jag skall gärna medgeatt en del har gjorts. Polisen har fått ökade resurser både i fråga om antalpolismän och i fråga om teknisk utrustning. Men tyvärr har ökningen avresurserna gått långsammare än ökningen av brottsligheten trots att man frånoppositionshåll år har betonat vikten av att polisen får de resursersom den måste ha om den skall kunna fullgöra de uppgifter som samhället harlagt på den. Det är också riktigt att kriminalvården i frihet har byggts ut,men tyvärr har också denna utbyggnad skett alltför långsamt i förhållande tillbehovet, och det avsedda resultatet har därför inte kunnat uppnås. Om vi är överens om att det är nödvändigt att förstärkabåde polisens och frivårdens resurser, tror jag att vi också kan vara överensom att man inte löser problemet med brottsligheten enbart genom sådanaåtgärder. Man har mer och mer kommit till insikt om att man också, och kanskerent av främst, måste satsa på förebyggande åtgärder mot uppkomsten avkriminalitet. Det är för sent att försöka förändra en persons beteende förstnär han har nått den ålder då han är mogen för polis, åklagare och domstol. Dåbhr ofta den enda utvägen att i samhällsskyddets intresse döma honom filllångvarigt frihetsstraff. Det är flera fördelar med förebyggande åtgärder, främst dåinom barna- och ungdomsvården. En tidigt insatt lämplig åtgärd ger i regelbättre resultat än om man väntar tills den unge har fastnat i asociaUtet ochkriminalitet. Dessutom kan tidigare insatta åtgärder göras mjukare och humanareoch innehålla mer av inlärning än av tvång. Det är därför som det är så viktigtatt ett bättre samarbete kommer tUl stånd mellan hem, skola och samhälletsbarna- och ungdomsvård. Detta samarbete bör också omfatta polisen, som redangör en - tyvärr dock alltför begränsad - insats i fråga om rättsundervisning iskolorna. Men man måste också försöka få med de ideella organisationerna i dettaarbete, om resultatet skall bli gott. I skolan möter den unge det samhäUe somhan som vuxen skall verka i, och det är där som han måste lära sig degrundläggande reglerna för sammanlevnaden. Kan inte skolan eUer barnavårdengöra detta, ja då behövs det mycket hårdare åtgärder för att senare tvingahonom att följa reglerna. Skulle det visa sig att man med dessa mjukare metoder inlärning och sådant - inte uppnår det avsedda resultatet är det bättre att påett tidigt stadium t. ex. placera den unge i ett enskilt fosterhem än att låtahonom fortsätta i kriminalitet tills han är mogen för ungdomsfängelse. Attvänta är inte humant men det är tyvärr aUtför vanligt. Det är ofta man idomstolarna får se fall, där man säger sig att denna ungdom kanske skulle haräddats genom en tidigare insatt åtgärd, men finns det ingen annan utväg änungdomsfängelse. Just när det gäller de förebyggande åtgärderna Tillsättande av en utredning på kriminalpolitikens områdem. Svensk straffrätts tillämpning på utomlands begångnabrott, m. m. ärskrämmande Utet gjort från samhäUets sida. Den utredning om åtgärder för att förebygga och bekämpabrottsUgheten som reservanterna begär kan enligt min mening i viss månjämföras med kriminalvårdsberedningen. Den var ju en utredning som samlade uppvad tidigare kommittéer av olika slag hade sysslat med och föreslagit och sompå grundval därav lade fram förslag till konkreta åtgärder inom kriminalvärden.Den utredning som reservanterna i utskottet föreslår bör kompletterakriminalvårdsberedningen genom att komma med förslag tiU åtgärder utanför detegentliga kriminalvårdsområdet, främst då förebyggande åtgärder. En sådanutredning bör på grundval av det material som finns i andra utredningar kunnaföreslå åtgärder som snabbt kan genomföras. Visserligen är det riktigt och sant som fröken harsagt, att det också är fråga om långsiktiga åtgärder av allmän social natur,som man kanske inte så snabbt kan arbeta igenom, men det är bättre att man nusamlar ihop de förslag som går att genomföra utan dröjsmål än att man väntarmed detta därför att det finns andra åtgärder som tar tid att överväga och utreda. Kanske skulle vi med en sådan här utredning kunna få ettsamlat program för de förebyggande åtgärder mot brottslighet som i dagens lägeär möjliga att genomföra och kunde vi det, då skulle mycket vara vunnet. Jagyrkar därför, herr talman, bifall tUl den vid utskottets betänkande fogadereservationen. Med detta anförande, i vilket herrWestberg i (fp) instämde, var överläggningen slutad. Propositioner gavs på bifaU tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av ni. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanfru begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller justitieutskottets hemställan i