prot · FV09112 · 1972-12-31 00:00:00 — Det var kravet pä ändrade regler för bostadsbidrag ochenhethga daghemstaxor, så att marginaleffekterna inte skall bli outhärdliga förbarnfamiljer i vanhga inkomstlägen. Beträffande möjligheten att stimuleraindustrin ställer vi samma krav som tidigare, att investeringsavdragetinte bara skall gälla maskiner och utrustning utan ocksä byggnader. Ni röstadened det kravet och har först nu accepterat det. Det är väl enfrontförändring i verklighetssinnets intresse. TiU sist vill jag ställa en konkret fråga tillfinansministern. Statsministern åberopade uttalanden som hanhade gjort . ochskatteutskottet yttrade sig ocksä så, att om det visade sig nödvändigt skulleman minska verkningarna av den höjda arbetsgivaravgiften - för företag ochorganisationer. Vad tänker regeringen göra för de ideella organisationerna ochtrossamfunden för att ersätta dem för de miljoner som de skall punga ut med ifördubblad löneskatt fr. o. m. ? De kan ju inte höja prisernapå några varor. Om nu företagen får den här kompensationen, skall då inte ocksävi få någon ersättning, måste de fråga sig. Under detta anförande övertog fruandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandhngar. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle; Finansminister började med att tala omde undersökningar som gjordes och underlåter att redovisa konjunkturbedömningarsom sträcker sig över nägon . Det har redan kommenterat. I utgångsläget inför det budgetår som började iär sade vi att det inte var att rekommendera en större upplåning än den somregeringen föreslog. Beträffande konjunkturbedömningen påtalade vi det som hertHelén nu har åberopat, 1 samma reservation pä s. 29 sade vi ocksä att"mycket tyder därför på att ökningen i efterfrågan pä arbetskraft inteheller eller blirtillfredsställande". Det var denna vår bedömning som gjorde att vi ansågdet helt felaktigt att dä besluta om att införa den pålaga som löneskatteninnebär, att besluta om att den skulle träda i kraft mitt i denna vinter, somvi redan dä sade skulle komma att bh besvärande ur sysselsättningssynpunkt. säger finansminister : Tror oppositionenverkligen att löneskattens fördubbUng kommer att knäcka företagen? Fär jagställa en motfråga: Är det vad som skall ske innan finansministern mserolägenheten av att införa en fördubblad löneskatt? Statsministern sade ändåtämUgen öppet, att just därför att Ni införde löneskatten mäste företagenkompenseras med sådana här åtgärder . Äv det uttalandet har man rätt att draslutsatsen, att om den fördubblade löneskatten inte hade införts så hade mansparat mycket pengar, de pengar som behövs för att kompensera företagen. Finansministern säger att de små företagen har så fäanställda att den fördubblade löneskatten inte kan ha nägon större betydelseför dem. Får jag påminna om vad jag sade , att de små ochmedelstora företagen sysselsätter mer än hälften av de anställda inomindustrin. Andelen är dessutom ännu högre inom servicesektorerna. Finansministern börjar sedan att räkna och säger, attlöneskattehöjningen uppgår till för företaget i hans exempel menatt hälften härav går bort, eftersom löneskatten är avdragsgiU. Han kommer däfram till att effekten bhr futtiga per anställd. Men detintressanta, tycker jag, är att finansministern när han ser detta problem urföretagarens synpunkt håller fram nettot. Han räknar alltså med att företagenredovisar vinst och kan utnytfia löneskattehöjningen som ett avdrag, varför det bhr fråga om smä belopp. finansministernkommer hit och talar om bortfallet av statsinkomster tar finansministern ingenhänsyn tUl att löneskattehöjningen är avdragsgiU för företagen. Vi brukar följa den tumregeln att motsvarar 1miljard kronor för ett helt budgetår. skulle på ett helt budgetår ge2 mUjarder. Men därifrån skaU vi räkna bort de pengar som bara går runt,eftersom det i de 2 miljarderna hgger en löneskattehöjning för de statligtanställda. Därifrån skall vi för att få samma beräkningsgrund som den somfinansministern använde, när han försökte negligera problemet urföretagarnas synpunkt, räkna bort den kompensation som kommuner och landstingmäste ha och ytterligare det som finansministern inte får in i inkomstskatt.Får jag fråga: Varför använder inte finansministern samma sätt att räkna bådenär han betraktar frågan ur företagens synpunkt och när han betraktar den urstatsbudgetens synpunkt? Vidare återkommer finansministern tUl den tanken att manlånar till en skattesänkning. Hur pass öronmärkta pengar häUer sigfinansministern egentligen med? Jag säger ju att vi från början utgick från attvi inte vUle försvaga budgeten ytterligare. Vi ville inte vara med om att läggadenna börda på företagsamheten, eftersom vi insåg att det skulle fä följdverkningar.Vi biträdde inte detta förslag utan röstade emot det. Finansministern har varit tvungen att låna för att klarasysselsättningen. Finansministern har själv i sin proposition anmält att hanmåste låna mera än vad han i går begärde. Ja, herr finansminister, det är sammasak om regeringen lånar eller om oppositionen gör det. Om den ena parten lånartiU skattelättnad, måste rimligtvis samma resonemang också gäUa den andraparten. Hela denna diskussion är meningslös. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Får jag först komplimentera finansministernför den trevliga ton som finansministern har infört i debatten och det övertygandesätt på vUket finansministern som vanligt argumenterar i sådana här frågor. Jaghoppas att finansministern inte förlorar något anseende inom regeringskretsenför att jag berömmer honom just . Men finansministern argumenterar trots aUtfrån sina egna utgångspunkter, och det finns därför i aUra högsta gradanledning att fullfölja denna debatt - jag hoppas det blir i samma tonläge. När oppositionspartierna lade fram sinaexpansiva, generellt verkande förslag om en tillfäUig sänkning avmervärdeskatten och ett borttagande av arbetsgivaravgiften var syftet attåstadkomma en effektiv stimulanseffekt pä ekonomin för att påverkainvesteringarna, lönsamheten och konsumtionen. När finansministern mot dettaställer upp de mer eller mindre selektiva åtgärderna - de riktade ätgärderna-bortser finansministern frän att sädana åtgärder inte fär en generellstimulanseffekt. De kan påverka vissa företag företag som går med vinst,företag som är etablerade, företag som har det bra att göra vissa insatser.Det är klart att det ocksä kan åstadkommas sysselsättningseffekt medmUjöinvesteringar och när kommunerna investerar, men man får inte den snabbauppdragning av hela samhällsekonomin som man fär med generella åtgärder, ochdet trodde jag att finansminister i dag skulleha kunnat medge. Det har gjorts gällande att vi varit fruktansvärtinkonsekventa. Det talades om oppositionens stimulanspaket,som "föddes och dog ". Det var ju inte precis pådet sättet att det självdog , utan det slogs ihjäl avriksdagsmajoriteten -kommunisterna och socialdemokraterna . Nå, varför väckte dä inte oppositionspartierna ett nyttförslag av samma innebörd? Det är ju rätt tröstlöst att med en månads uppehållväcka precis samma förslag. Vi var dessutom klart medvetna om att skulle vi haväckt precis samma förslag , så skulle de förslagen inte habehandlats här i förrän nägon gång , då lägetkanske var betydhgt mera svåröverskådligt. Vi hade regeringens förslaggenomförda. Det var i det läget bättre att se hur utvecklingen förlöpte undervåren. Jag medger och det har ju också Thorbjöm gjort -att vi hade en något mera positiv konjunkturbedömning . Men viändrade inte vår grundsyn, att det gällde att på olika sätt angripaarbetslöshetens aUvarliga problem. Och det kom någonting tUl , somfinansministern glömde att tala om, när han drog paralleller, nämligen detförslag till löneskatt som vi på oppositionssidan gick bestämt emot. Detförändrade ju hela situationen. Dessutom vill jag påminna finansministern omvad vi krävde , vilket visar att vår konjunkturbedömning tydligenskilde sig bra mycket mera frän regeringens än vad finansministern gjordegällande. Vi krävde att regeringen skulle hälla en hög beredskap ochföreslå åtgärder ägnade att öka sysselsättningen. Vi begärde förslagfrån regeringens sida ägnade att öka företagens lönsamhet - det är samma saksom vi har krävt senare för att fä i gäng ökade investeringar. Vi begärdebesparingsutredning och stimulans av det personliga sparandet, och vi begärdepå det näringspolitiska planet åtgärder för att underlätta de enskildaföretagens verksamhet och planering. Allt detta och jag har ändå baratagit några av förslagen - föreslogs i detta samma syfte, att öka intresset hosföretagen för att investera och att anställa folk. Finansministern bagatelliserar löneskatten och säger attden inte har trätt i kraft . Man får i alla faU inte bortse ifrån att i detpsykologiska khmat där vi befinner oss och när det gäller att dra i gång hjulenoch göra investeringar spelar det precis hka stor roll att få ett beslut i majom en löneskatt som att löneskatten redan har kommit i tillämpning.Företagen gör ju sina lönsamhetsbedömningar på lång sikt - det går inte attgenomföra en investering så fort - och då måste de ta hänsyn tiU de beslut somriksdagen har fattat. Det hoppas jag att finansministern är beredd att i varjefaU nu medge. Skall man citera "mera vetenskapligtupplagda höstrapport", tror jag finansministern sade, så kan man ju ta meddet avsnitt där det varnades just för löneskattens konsekvenser. hade en konferens för sedan, därföreträdare för ett stort antal företag berättade om sina bekymmer. Jag troratt finansministern kallade de förslag som föddes på den konferensen för barnslighetereller någonting sådant. Men det är rätt intressant att ta del av de brev somett stort antal företagare, vilka inte kunde komma på konferensen, hade skrivittUl . De breven finns nu tUlgängliga, de är utgivna avtrycket. Ett genomgående drag i alla dessa brev är den stora oron förlöneskattens konsekvenser. I flertalet av dem talas ocksä om att företagen pågrund av beslutet om löneskatten ser sig tvingade att inskränka arbetskraftensstorlek, att de inte kan nyanstäUa på det sätt som de skulle vilja göra och attde också måste dröja med sina investeringar. Ja, frutalman, är . HerrHERMANSSON (vpk) kort genmäle: För ett och ett halvt är sedan sade sigregeringen ha en hel arsenal av instrument för att klara sysselsättningen omdet behövs. kommer säkert ihåg uttalandet. säger han att allahar felbedömt konjunkturutvecklingen, och han hänvisar till debatten här den 30maj. Det är uteslutande för fullständighetens skull som jag nämner att jagockså då, liksom , hade en reahstisk syn och framhöll att regeringen liksomde borgerliga partierna underskattade den ekonomiska krisens aUvar och djupoch att vi måste räkna med en stigande arbetslöshet. Den nya propositionen om konjunkturstimulerande åtgärderinnebär tyvärr ingen mer realistisk analys av krisläget och arbetslösheten äntidigare. Finansministern väntar konjunkturförbättringen runthörnet, precis som han gjort . Arbetslösheten söker hanframställa huvudsakligen som en följd av det ökade utbudet av arbetskraft.Sysselsättningen har ökat, sägs det, men inte tillräckligt mycket för att gearbete åt alla de kvinnor, män och ungdomar som plötsligt sökt sig ut påarbetsmarknaden. Problemet framstäUs som om det bara handlade om attregeringens åtgärder inte räckt till, därför att särskUt de gifta kvinnorna nusöker sig jobb ute i förvärvslivet. Sanningen är ju en annan. Finansministern sade här att han gör alla reservationermot arbets-kraftsundersökrungarnas siffror, men det hade varit bra om han dähade gjort det också i propositionen, gentemot de siffror han där shter på. Detstämmer nämhgen inte att sysselsättningen ökat t. ex. vid en jämförelse mellantredje kvartalet 1970 och tredje kvartalet 1972. Det handlar väsentligen om enökning av deltidsarbetande, medan antalet heltidsarbetande minskat. Och deflesta som har deltidsarbete har det av arbetsmarknadspoUtiska skäl - därföratt det inte finns heltidsarbete att fä. Tar man dessutom hänsyn till dem somhar AMS-arbete blir siffrorna för den sysselsättning det privata näringslivetorkar med mycket nedslående. Det har som bekant skett en stark utslagning av äldre ochhandikappade ur det vanliga produktionslivet . Det har bildatsen arbetslöshetsarmé av kroniskt arbetslösa. Antalet sökande till arbetsvärdoch olika former av skyddad sysselsättning har starkt tUlväxt. De olikagrupperna av handikappade har en mycket svår situation, och vad som förnärvarande görs för dessa grupper är helt otillfredsställande. mteacceptera att stora grupper av människor, de av olika orsaker utslagna, föralltid ställs i en diskriminerad situation. Vi har ställt krav, och jagupprepar det här, pä en lagstiftning som förhindrar utslagningen päarbetsmarknaden, dvs. ger alla anställda anställningsrätt och anställningstrygghet.Vidare måste rätten till arbete säkras för aUa, även för grupperna avhandikappade osv. Dessa grupper skall ha samma rättigheter som andra. Det finns också andra former av långsiktig kroniskarbetslöshet i samhället. De mänga gifta kvinnorna som vill komma ut iförvärvsarbete men inte lyckas med detta; de som bor i avfolknings- ochglesbygder, där sysselsättningstiUfällena tryter, osv. Även om det blir enuppgång i industrikonjunkturen nästa är löser denna inte pä långt närarbetslöshetsproblemet. Vi har svårigheterna med den kroniska arbetslösheten,som jag har berört. Vidare rationahserar företagen, driver upp hetsen ochminskar den arbetsstyrka de behöver. Ökad produktion betyder därför inte ökadsysselsättning. De skattesubventioner och de gåvor som regeringen nu viUge företagen betyder inte några garantier för ökad sysselsättning, men vi vetatt de är bidrag tUl ännu större klyftor när det gäller fördelningen avinkomster och förmögenheter. Staten tar ut skatter på löntagarnas mat och gerpengar till storbolagen. Staten tar av löntagarnas pengar, som skulle in iÄP-fonderna, och låter bolagen nyttja dem. Det kan inte vara en riktig politik. Vad kan man dä göra? Värt parti har pekat på tre konkretaåtgärder: räntesänkning, ökad satsning på aUmännyttiga arbeten, anläggning avstatsägda industrier med avgörande inflytande för löntagarna och finansierademed medel ur ÄP-fonderna. Nyanläggningar och investeringar är det dåligt medinom industrin. Sparandet finns tiU stor del i ÄP-fonderna. Mäste inte ocksäfinansministern erkänna, att dessa två ekonomiska fakta måste sättas ihop? Slutsatsen borde bara kunna bli den rekommendation som jaghar givit om nyanläggning av industrier med medel ur ÄP-fonderna för attlångsiktigt lösa de stora sysselsättningsproblem som finns i detta land. HerrDAHLÉN (fp) kort genmäle: Finansministern gjorde en mycket intressantdeklaration när han närmast skapade en doktrin av skillnaden mellan generellaoch selektiva åtgärder. Selektiva åtgärder kan man planera, sade underförstått att generella åtgärder kan man inte planera. Detta var verkligenintressant. Generella åtgärder är alltså felaktiga därför att intekan dirigera tillräckligt mycket i det sammanhanget. Men planering mäste jualltid innebära att man vidtar både generella och selektiva åtgärder; det ärendast i undantagssituationer som man inte behöver tillgripa båda slagen. Vidplanering skall man alltså väga ihop olika åtgärder. Det intressanta är nu att en hel del av kritiken mot värtförslag att inte höja löneskatten riktar in sig pä att det är en generellåtgärd. Men föreslär att ATP-avgiften inte skall höjas. Det är engenerell åtgärd. Det finns alltså inte någon sådan skillnad mellan våra förslagsom herr Sträng viUgöra gällande. Hela den debatt som Ni har fört om att det är fel att vidtagenerella åtgärder har lidit skeppsbrott. Från sida förordar vi verkligen en ekonomiskplanering. Om hert Sträng hade hört pä mitt anförande skulle hanha märkt att det var ett enda krav pä en bättre ekonomisk planering. Enregering måste t. ex. bekväma sig tiU att inför presenterafemärsplaner beträffande den ekonomiska framtidsutvecklingen. Men att planering måste innebära dirigering, och det är det galna i herrSträngs resonemang. Man planerar för ekonomins ramar för att undvikadetaljdirigering. Man planerar på lång sikt för att slippa att i aU hastimprovisera drastiska och onödigt härda åtgärder. Det är planeringens finess.Men här går alltså en verklig skiljelinje mellan socialism och denpolitik som företräder. Sedan har talat om finanspolitik. finanspolitik består i att skatten rör sig uppåt. Vi vill ha en som kanröra sig även nedåt. Det var därför vi föreslog att momsen skullesänkas. Sänkningen skulle gälla tills konjunkturen vände upp igen, och dåskulle momsen återgå till sin gamla nivå. Men vägrade, och harhan slagit huvudet i skattetaket. lånar 6 miljarder detta budgetår. Detinnefattar hans skattelättnad för industrin och också en del av den allmännaskattesänk-nmgen. Med terminologi skulle man nu kunna säga attherr Sträng viU betala skattesänkningen med straffskatt på arbete i dåman bör skapa nya jobb. Man kan alltså med terminologi säga atthan finansierar en del av sin skattesänkning med arbetslöshet. Det är herrSträngs doktrin. HerrANTONSSON (c) kort genmäle: Det var ju en mycket gemytlig och ganskadämpad finansminister som agerade här , och personligen är jag glad överdetta jag skall inte göra någonting för att höja debattemperaturen. Jag ärglad över det därför att jag kan försäkra finansministern att mänga inom mittparti och mänga inom socialdemokratin inte riktigt har känt igen hert Sträng isommar, när tydligen har haft som något slags specialuppdrag attattackera . Jag tror inte heller att har känt sigsärskilt väl hemma i den rollen. Därför är vi nu glada att kunna känna igen vårgemytlige finansminister. Jag vill på de här korta minuterna ändå ta upp någraproblem som jag tycker är allvarliga och som jag gärna vill hörafinansministerns synpunkter på. Tvivelsutan har vi en stagnation i vår ekonomi som i sintur har lett till en stagnation i värt reformarbete både pä det statliga och pädet kommunala planet. Det är mycket bekymmersamt, vilket inte minst vikommunal- och landstingspolitiker får känna av. Men dessutom, , harvi det som jag tycker är en unik situation: vi har en högarbetslöshet och en kraftig prisstegring. Jag skuhe gäma vilja att litet av orsakssammanhanget; jag skall lyssna. Sedan frågar : "Kommer den fördubbladearbetsgivaravgiften att knäcka företagen?" har varit inne pådetta. möjligtatt den inte knäcker företagen. Man går tUl gränsen av vad man tål i någrafall, och jag tror att några kommer att knäckas. Men det allvarliga, hertfinansminister, är ju att de investeringar man nu gör inom företagsamhetensåvitt jag kan bedöma är vad jag vill kalla överlevandeinvesteringar för attfriställa arbetskraft genom rationalisering. Det är inte investeringar somskapar nya jobb, men det är ju sådana vi behöver i det här läget. Dessutom drabbardenna löneskatt eUer vad man vill kalla den just de arbetskraftsintensivaföretagen och de mindre och medelstora, som dock svarar för ungefär 50 procentav sysselsättningen här i landet. På tal om att låna skulle jag vilja säga att enligt min uppfattningär det bättre att underbalansera budgeten, är det bättre att låna för att få igäng den ekonomiska aktiviteten än att ha både de mänskliga tragedier och destora kostnader som det innebär att ha människor gående arbetslösa. Och vi vetatt vi får det även denna vinter. HenBURENSTAM () kort genmäle: Också jag kände mig intresserad av herrSträngs fråga om vi verkligen trodde här i kammaren att den ökade löneskattenskulle knäcka företag. Mitt svar är ungefär detsamma som det jag hörde herrÄntonsson komma med, nämligen att den sannolikt kommer att knäcka en delföretag. Tror verkligen inte själv att det finns företag som kommeratt knaka ihop pä grund av denna ökade belastning? Dessutom kommer den här löneskatten att knäcka en delföretagsplaner på att nyanställa. Den verkan har säkert redan gjort siggällande, och det är nog en anledning tiU att sysselsättningsutvecklingen harvarit ogynnsammare än man skulle ha velat hoppas. har nog också svaret pä frågan, att det är endel företag som skulle komma att knäckas av de här metoderna, och det är välmotivet till att han har en lista på ohka bidrag som skall betalas till företagför att de skall hålla näsan över vattnet. Jag undrar om det verkligen kan varaen bra politik. Det är litet som det har blivit för de enskilda människoma, denyfattiga som det talas om, som trots att de betalar väldigt höga skatter ickekan klara sin personliga ekonomi. Det går naturligtvis att med höga skatterknäcka folk och företag, och jag undrar om inte socialdemokratisk politik underde senare åren tyvärr har haft en del sådana verkningar. Höjningen av löneskatten är också intressant när detgäller regionalpolitiken. Jag tror faktiskt, , att det vore enutmärkt åtgärd att slopa löneskatten helt och hållet som ett generellt medelför att ge uppmuntran till sysselsättning i de stödområden där man har bekymmerjust med sysselsättningen. Dä säger : "Det här vore ju en generellåtgärd. Det kan jag inte vara med om. Den är inte planmässig." Men är detverkligen riktigt att de selektiva åtgärderna är så planmässiga? Jag tror attom man gör mänga försök med selektiva åtgärder, kommer man tUl slut att handlapunktvis på grundval av ganska dålig information. Man gör planer, menplanmässighet kan vara mycket dålig om det är dålig information som planernabygger på. Vi kan nog se en hel del exempel på det. punktinsatser,, ofta snedvrider konkurrensförutsättningarna, sä att man stöder enoch gör det svårare för en annan, och nettoresultatet kanske inte är sågynnsamt. Det är speciellt allvarligt med tanke på den mindre och medelstoraföretagsamhetens situation, och den är särskilt viktig om vi skall ha ettdecentraliserat näringsliv i regionalpolitiken. Det blir svårt att klarasmåföretagens problem med aUa byråkratiska punktinsatser. Man har, som jag sadetidigare, icke tid att prata med alla småföretagare, och därför lyfter manhellre på telefonluren för att ringa tiU storföretag. Det är en dåligutveckhng, tror jag. Det här intressanta citatet om att man rentvetenskapligt behöver en viss arbetslöshet för att bromsa inflationen -var detinte jag som förde in i debatten, det var som gjorde inlägget. (Hert : Nej!) Jo, jag gjorde anteckningar efterherr Heléns första inlägg, där detta kom fram, och jag hade följaktigenanledning att göra den här påminnelsen. I övrigt har jag inget behov av det. Sedan talar om det förlorade året. Man kan judiskutera detta htet närmare. Den internationella statistiken ger vid handenatt vi är praktiskt taget den enda nationen i där man kan hänvisa tillatt det har varit en investeringsökning för industrin under den internationellalågkonjunktur som alla nationer har genomlevat. Att man har haft en BNP-ökningi de europeiska nationerna beror pä att man har haft en efterfrågan från denprivata konsumtionens sida och att man har haft ett förhållandevis högtbostadsbyggande och en expansion av de offentliga investeringarna. Hos ossupplevde vi den situationen att det svenska folket dubblade sitthushållssparande, och vi fick en alldeles oförutsedd minskning i den privatakonsumtionen. Vi har haft ett bostadsbyggande som har legat så avgjort förealla andra europeiska nationers att vi har kommit upp till en vissmättnadsgräns för tillfället jag tror att det kommer att ändra på sig. Dennamättnadsgräns har vi känt av, och när det gäller expansionen pä den offentligasektorn har i varje fall inte de borgerliga oppositionsledarna haft så särdelesmycket till övers för att skynda på den ytterligare här hemma i vårt land. borgerliga reservationen till utskottsbetänkandet nr 25 , sombehandlar den ekonomiska politiken, finns det också en varning för den härexpansionen på den offentliga sidan. Det finns följaktligen förklaringsgrunder tilldiskrepansen i utvecklingen av BNP när det gäller och de andraeuropeiska länderna, och den internationella statistiken bör man alltså intedra alltför snabba slutsatser av.