prot · FV09113 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi är överens om att behovet pä detta område ärskriande, och det skulle vara beklagligt om det inte gick att fä en samordningsä att man kan få fram anslag pä detta betydelsefuUa område och skapasysselsättningstillfällen. Om ökade anslag till enskilda vägar Det är tråkigt att har avlägsnatsig från kammaren; den här debatten är egentligen en Ulustration till deproblem som vi möter. Först stär upp och säger: "Tag mera avpengarna till de längtidsutbildade akademikerna! Försök vara friare och sätt igång beredskapsarbeten av en ny typ! " efteråt säger herrEriksson i ; "skall inrikesministern ge ett löfte om att en ökadandel av resurserna förs över tiU en viss typ av vägbyggen" i dettasammanhang enskilda vägar. Jag är lika ledsen som jag var när det gällde herrMundebo för att jag inte kan tillmötesgå önskemålen. Vi har begränsade resurseratt röra oss med. Därför måste jag säga att vill man åstadkomma väsentligt merän vi kan göra med de medel som regeringen föreslår får ni yrka att få merapengar. Men jag vidhåller att vi måste se till att insatserna görsdär de bäst behövs. Jag är medveten om att i många bygder är det angelägnastatt vi förbättrar vägnätet. Därför vill jag inte döma ut den typen avberedskapsarbeten. Vi skall naturligtvis vara uppslagsrika och finna nyautvägar när det gäller att ge sysselsättning. Jag instämmer dock medherr i : det finns anledning att bevaka också de intressena hanföreträder. Och jag har i mitt svar antytt att om det är förenligt medintressena av att skapa sysselsättning, skall det här mycket väl kunna komma ifråga. Jag fär emellertid ofta uppvaktningar av representanterför kommuner eller intressegrupperingar som säger, att det här jobbet skullebetyda så väldigt mycket för oss. Dä får jag svara, att det är bra om det härkan göras, men vi mäste ändå hålla fast vid att Om arbetsmarknadspolitiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. rn. medel, somstår till förfogande tiU sådana insatser, måste användas väsentligen för attskapa sysselsättning och fylla den funktion som regeringen och haravsett, när vi har tagit ställning till medelsbeloppen. i (fp) kort genmäle: Jag är tacksam för det här senaste anförandetav inrikesministern. I någon män tycker jag att det dämpade ner den oroandeformulering i slutet av svaret som jag angav tidigare. Jag har tolkat det sä,att inrikesministern i princip inte är emot att där det finns sädana här objektär det möjligt att använda dem som beredskapsarbete även om de är något dyrareän andra former, som skogsröjning och liknande. Som jag sade förut tycker jag, att när man väger sammanden allmänna nyttan och sysselsättningseffekten får man tänka på att det här ärett väldigt viktigt område som man kan klara av med beredskapspengar ochdärigenom i någon män kompensera den eftersläpning som har skett. Men man fårinte räkna enbart med antalet arbetstillfällen, utan här blir detföljdverkningar för åkerier, för grävmaskinsbolag osv. Jag tror att vi är rätt överens, och jag är tacksam förden här senaste kompletteringen. Herr inrikesministern fick nu ordet för attbesvara (vpk) framställda interpellation, nr174, om arbetsmarknadspoUtiska åtgärder i , m. m., ochanförde: dels om jag är beredd att medverka till att statliga medelför beredskapsarbeten i anvisas i en utsträckning sommotsvarar arbetslöshetens omfattning, dels om jag delar uppfattningen att företag som lägger nedverksamhet skall åläggas skyldighet att anordna nya arbetstillfällen innannedläggningen blir ett faktum, dels om jag anser att bedrivande av industriell verksamhetmed upprepade företagsnedläggningar motiverar lagstiftning mot industrielltvanstyre och om initiativ i sådan rUctning kan påräknas från min sida. Vid fördelningen av de resurser som ställts tillförfogande för beredskapsarbeten har beaktat desysselsättningssvårigheter som har förelegat och föreligger i Västernorrlandslän. Förra budgetåret fick länet för beredskapsarbeten omkring 115 miljonerkronor. Innevarande budgetär har nära tilldelatslänet med en beräknad sysselsättningseffekt på omkring 2 000 personer undervintern. är drygt 2 000 personer i arbetsmarknadsutbildning i länet.En ökning av detta antal bedömer jag som möjlig. Jag vill nämna att den statliga regionalpolitiskastödverksamheten och frisläppen av investeringsfondsmedel tillsammans har gettmer än 2 000 nya arbetstillfällen i länet . Härtillskall läggas de arbetstillfällen som skapas genom utlokaliseringen av statligverksamhet. För del innebär detta mer än 500 nyadirekta arbetstiUfälleni den första etappen jämte det indirekta sysselsättningstUlskott somutflyttningen innebär. Nedläggningsproblemen måste sättas i samband med denfortlöpande och nödvändiga omstruktureringen av näringslivet. Det är härvid ettelementärt krav att de enskUda människor som drabbas vid en nedläggning beredstid och möjligheter att få ny anställning. Varselöverenskommelserna har härstor betydelse lUcsom den särskilda lagstiftningen om äldre arbetstagaresanställningstrygghet. Företagen, fackföreningarna och arbetsförmedlingarna bUdarregelmässigt vid större inskränkningar kommittéer som undersöker allamöjligheter att ge fortsatt eller ny anställning för de berörda. TUI sin hjälphar de härvid olika arbetsmarknadspolitiska och regionalpohtiska medel somständigt vidareutvecklas. Förslag till en permanent lagstiftning om tryggheteni anställningen väntas frän utredningen rörande ökad anställningstrygghet. Någon lagstiftning av det särskilda slag som herrLorentzon nämner i sin interpellation övervägs inte. Om arbetsmarknadspolitiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. m. HenLORENTZON (vpk): När inrikesministern i sitt interpeUationssvar bl. a.säger att nedläggningsproblemen "måste sättas i samband med denfortlöpande och nödvändiga omstruktureringen av näringslivet", så kandetta i och för sig vara riktigt. Men därför måste inte arbetslöshetaccepteras. Arbetslöshet enhgt klassiskt mönster inom det kapitahstiskasamhället, betingad av en lågkonjunktur men där högkonjunkturen återigen sögupp en besvärande arbetslöshet, är inte längre för handen. Arbetslösheten ärinte längre konjunkturfenomen, så att man kan säga att så snart konjunkturernavänder är den besvärande arbetslösheten över för den gången. Arbetslösheten har utvecklats till att bli en ständig delav den s. k. omstruktureringen oavsett konjunkturerna. Det pågår en ständigutstötning av löntagare från arbetsplatserna vare sig det nu är fråga om arbetareeller tjänstemän. är arbetslöshet besvärande inte enbart i skogslänen.Även i storstadsområden, dit norrlänningarna måst flytta, ärdet en omfattande arbetslöshet. Även där är den till stor del ett resultat avomstruktureringen av näringslivet, och det kommer även där att finnas enbesvärande arbetslöshet då en s. k konjunkturförändring inträffar. De strukturella förändringarna har som gåttslagit hårdast i skogslänen, kanske främst i , och det harpågått . Det är inte första gången jag har möjlighet att i dennariksdag med inrikesministern diskutera sysselsättningsfrågorna, vare sig dethar gällt , eller delar av detta län. Arbetslösheten ochundersysselsättningen i dessa områden har sedan länga tider varit synnerligenbesvärande, och en låg levnadsstandard har följt i dess svårigheters spår. Ändå var det då industrierna låg liksom kulorna påett radband utefter den västernorrländska kusten. Detta område var också pä sintid ett av värt lands mest industrialiserade. Stora pengar var att göraexempelvis för ägarna till sågverksindustrin då denna industri var som Om arbetsmarknadspolitiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. m. Det var dä träbaronerna på i på tapeterna ihotellets matsal nälade fast hundralappar för att, som de menade, inte blistörda av servitriserna. Det var "den gamla goda tiden". Försägverksarbetarna var den ekonomiska misären en ständig realitet. Tiderna ändrades i sä måtto att massaindustrin blev dendominerande. Träbaronernas tid var förbi. Storkapitalet trädde fram på arenan.En representant för storkapitalet kunde exempelvis från luften, då han iflygplan kretsade över den västernorrländska kusten, peka ut den eller defabriker som han var intresserad av att köpa. Det var stora pengar att göra förde penningstarka även inom massaindustrin. Folkets levnadsnivå var dockfortfarande bland de lägsta i landet. Men så kom rationaliseringarna inom skogsindustrin, somäven innebar att stora delar av småbruket slogs ut i en process som pågåttunder många är och som med modernt språkbruk går under beteckningen omstrukturering.Skogshuggaren och timmerköraren, som hade kontant lön för sitt arbete hosskogsbolaget, hade vid sidan om detta arbete sitt lilla jordbruk. Även omlevnadsstandarden var låg klarade han sig nödtorftigt. Skogsbolagen å sin sidahade mycket billig arbetskraft. Skogshuggaren, timmerköraren och småbrukarenrationaliserades bort i stor utsträckning. Skogsbolagen hade nämligen upptäcktatt moderna skogsmaskiner och även kalhuggning gav ännu större profiterän den tidigare mycket billiga arbetskraften hade kunnat göra. Denna process är ännu inte avslutad den pågår med nästanoförminskad styrka. lägger skogsbolagen ner företag, varvid ävenfabriksarbetare görs arbetslösa. Man sliter ned fabriker och sågverk för attsedan helt lägga ned driften. Vi har exempel på detta. I etttypiskt skogsindustriområde - jag tänker här närmast på har ettav skogsbolagen lagt ned tre massafabrUcer, tre sågverk och en fiberplattfabrik. Två andra skogsbolag har lagt ned var sin massafabrik. På så sätt försvann betydhgt över 1 000 arbetstillfällen. aviseras att ytterligare två massafabriker i samma område skall läggas ned . Det innebär att ytterligare omkring 1 000 arbetstillfällen försvinner, och det gäller ändå ett mycket begränsat område inom . ett företag som tillhör Svenska - harsvarat för de flesta företagsnedläggningarna i och kommer troligen att inom en inte alltför avlägsen framtid helt ha lämnat detta område. Beskedet om nedläggningen av SvartvUcsfabriken i området det gäller här samma bolag, samma bankintressen är ytterligare ett exempel. Det är inte den enda massafabrik som dessa intressen lagt ned i Sundsvallsomrädet, men det är den senaste det är fråga om. Var skall de avskedade fä arbete och en meningsfullsysselsättning? Sä stär frågan. Skall bolaget, i detta fall SCA, lämnas utanansvar? Skall samhället ingripa? Ersättningsindustrier modell SCA efterföretagsnedläggningar är man inte särskilt glad ät i områden där man tidigarehar erfarenhet av det. Skyddade verkstäder som samhället ställer tillförfogande för de avskedade är heller ingen lycklig lösning, inte hellerberedskapsarbeten. Inrikesministern nämner i sitt svar omstruktureringen avnäringslivet och säger: "Det är härvid ett elementärt krav att de enskildamänniskor som drabbas vid en nedläggning bereds tid och möjligheter att få nyanställning. Varselöverenskommelserna har här stor betydelse liksom densärskilda lagstiftningen om äldre arbetstagares anställningstrygghet. Företagen,fackföreningarna och arbetsförmedlingarna bildar regelmässigt vid större inskränkningarkommittéer som undersöker alla möjligheter att ge fortsatt eller ny anställningför de berörda. Till sin hjälp har de härvid olika arbetsmarknadspolitiska ochregionalpolitiska medel som ständigt vidareutvecklas." Jag vill gärna frän denna talarstol säga som min meningatt de förhållanden som råder, efter det att lönearbetare gjorts arbetslösa,är mer humana och mer mänskliga än de som var rådande under exempelvis 1920-och 1930-talens arbetslöshet. Här kan knappast någon jämförelse göras. Jag harsjälv som mycket ung upplevt de förhållanden som var rådande då. Men deåtgärder som inrikesministern räknat upp i sitt svar och som jag har citerat ärju långtifrån tUl fyllest. fär storkapitalisterna uppträda i stortsett som dem lyster, och samhället får rycka in som den s. k. hjälpgumman.Något annat går inte att utläsa ur inrikesministerns svar i den delen. Sedan säger inrikesministern i slutet avinterpellationssvaret följande: "Förslag till en permanent lagstiftning omtryggheten i anställningen väntas från utredningen rörande ökadanställningstrygghet." Det är i och för sig intressant, och det skullevara ytterst tacknämligt om det ledde till en lagstiftning om allas rätt tillmeningsfullt arbete. Vågar man hoppas på det? Vidare säger inrikesministern i svaret att mer än 2 000nya arbetstillfällen har tillförts sedan mitten av1960-talet tack vare den statliga regionalpohtiska stödverksamheten.Länsmyndigheterna talar om 1 800 nya arbetstillfällen av samma orsaker underåren 1965-1970, men låt oss inte tvista om de siffrorna. Det väsentliga isammanhanget är att fick man 10 000 färre förvärvsarbetande ilänet. Jorden och skogen noterade den största nedgången. visar undersamma tid en minskning med 6 000. 1 hade man däremot en ökning med10 000 människor. Detta visar svårigheterna för framför allt Västernorrlandslän. Även den direkta industrisysselsättningen uppvisar en mörkbild. , då det industripolitiska stödet sattes in, fram till 1970minskade industrisysselsättningen i med 3 500 arbetstillfällen.Det är en nettominskning om man räknar de 2 000 nya arbetstillfällen som enligtvad inrikesministern sade har tillkommit genom de regionalpolitiskastödåtgärderna . Det antal människor som enligtarbetskraftsundersökningen arbetade på deltid men ville ha heltidsarbete ökademärkbart . Sysselsättningsgraden i är nu nere . Arbetslösheten har varit och är ett gissel för länet, ochframtidsperspektiven ter sig mörka. Inom jord- och skogsbruk räknar man medatt 6 000 arbetstillfällen kommer att försvinna under 1970-talet.Strukturarbetslösheten sätter alltså in med omkring 500600 personer . Om arbetsmarknadspoUtiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. m. 3 protokoU 1972. Om arbetsmarknadspoUtiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. m. Skogsindustrin är fortfarande ganska dominerande inomlänet, men den expanderar inte sysselsättningsmässigt. Vi får i ställetföretagsnedläggningar. Om nya investeringar görs, innebär det inte attarbetsstyrkan ökar. Låt mig ta ett exempel från . Det gällerSvenska cellulosa ÄB:s fabrik i . Bakom SCA ligger Svenska handelsbanken.För sedan meddelades att nyinvesteringar skulle göras för omkring15 . Men till saken hör, och det bör uppmärksammas, attkoncernen bara satsar 5 av dessa , staten går in med 10miljoner av skattebetalarnas pengar. Storkapitalet svarar sålunda endast för entredjedel. Staten ger med andra ord ett direkt bidrag till eller om man så vill uttrycka det en gåva till -pä och i lokaliseringslån. De pengarna går tillmaskiner och byggnader tiU pappersbruket i . HärtUl är att märka att staten inte har satsat de pengarnadärför att de kommer att betyda nya arbetstillfällen. Koncernen har nämligenmeddelat att så inte kommer att ske. I stället kommer arbetsstyrkan attminskas med ett sextiotal personer. Dock meddelar bolaget att man skall se tillatt inga omedelbara permitteringar sker. Man räknar med en naturlig avgångunder de tre närmaste åren. För vanligt folk ter sig dessa ekonomiska understöd tillden rika som mycket underliga, i synnerhet med tanke på hur dennakoncern har uppträtt i och i under är som har gått.Storkapitalet kan uppträda hur det vUl. Man lägger ned fabriker, gör folkarbetslösa, och samhället får sedan träda emellan för att hjälpa de utslagna.Den koncern det här är tal om har medvetet i de områden där den varitförhärskande också hindrat etablering av annan industri. Det skulle nämligenbetyda konkurrens om arbetskraften och ett högre löneläge, alltså minskadeprofiter. har profiten varit helig, och det är den givetvisfortfarande. Hur det går med de anställda som skapat dessa profiter har maninte tagit hänsyn till. Att staten även i fortsättningen stöder denna koncernmed lån och direkta gåvor ter sig därför underligt, i synnerhet som det inteinnebär några nya arbetstillfällen. Av olika orsaker kan inte skogsindustri längre få vara denväsentligaste basindustrin inom länet. Här gäller det inte endast meddess svårigheter. Vi har Sollefteområdet med hela västra , ochÄngeomrädet med dess sysselsättningssvärigheter. 1 dessa områden är fortfarandearbetstillfällena i stor utsträckning baserade på skogsindustrin. Utlokaliseringen av statlig verksamhet, sominrikesministern talade om i sitt svar det är närmast Sundsvallsområdet hantänker på kommer inte att i nägon nämnvärd grad lösa sysselsättningsproblemeni . Vad länet behöver är livskraftiga industrier. Här gäller detnyetableringar, men till detta krävs det kraftigare styrmedel än vad som finnsnu. Det krävs ocksä statliga industrietableringar. Inrikesministern instämde i sitt svar helt i attomstruktureringen av näringslivet i sitt släptåg har nedläggningar av företagmed besvärande arbetslöshet som följd. Enligt mitt förmenande mäste det tillandra medel än dem sominrikesministern nämnde i sitt svar. I län som , däromstruktureringen pågått och som har så ensidigt näringsliv,skulle givetvis kraftätgärder ha satts in pä ett mycket tidigt stadium. Sedanläng tid tillbaka har det stått klart för regeringen att en utslagning avmassor av arbetstillfällen kommer att ske även i fortsättningen i detta län,och ändå har regeringen inga perspektiv . De åtgärder sominrikesministern nämnde i sitt svar hjälper föga. Det har erfarenheterna visat.Och framför allt botar de inte en av detta samhälles sjukdomar som heterarbetslöshet och som är ett gissel för alla dem den drabbar. Inrikesministernsåtgärder kan i viss mån ha hndrande verkan, men de kan också vara en"Döbelnsmedicin". Det är självklart att beredskapsarbeten är nödvändiga vidvissa givna tillfällen, och att det skall göras stora satsningar i detavseendet instämmer jag helt i. Men det kan inte få vara ett beståendeinstrument för att klara så låga arbetslöshetssiffror som möjligt i aU framtid. Den socialdemokratiska tidningen förklaradeför sedan i en ledare: "Det räcker inte med beredskapsarbeten omVästernorrland skall undgå att flytta in i . Solidariteten ställerstörre anspråk både pä samhället och pä - partiet." Jag betraktar dettauttalande som ett hälsotecken. Det skuUe säkerligen varit betydligt bättreställt i om denna tidning pä ett avsevärt tidigare stadium haftdenna aktiva inställning till sysselsättningsproblem. Jagnoterar dock med tillfredsställelse den ståndpunkt som denna tidning nu tagit.Bättre sent än aldrig. När statsrådet säger som svar på min tredjeoch sista fråga i interpellationen, om han anser att sädan industriellverksamhet som bedrivits av bl. Svenska cellulosa AB med upprepadeföretagsnedläggningar som följd motiverar framläggande av förslag om lagstiftningmot industrieUt vanstyre - att nägon lagstiftning av detta slag inte övervägs,är detta att beklaga. Det skall alltså även i fortsättningen vara fritt framför storkapitalet att uppträda som exempelvis gjort iVästernorrland. Det senaste exemplet är Svartviksfabriken, som har enkapacitet pä massa och som enligt de anställdas mening ger en godvinst. Det finns nämligen, säger man, massafabriker här i landet med endasthälften av denna kapacitet som är i gång och går med vinst; i annat fall skullede givetvis inte fortsätta driften. De anställda vid har den bestämda meningenatt SCA fört en medveten politik för att nedlägga fabriken. Det är för övrigtden tredje fabriken som SCA nedlägger i . 1 detta sammanhang vUl man gärna ställa en fråga som ävenär fackföreningens: Kommerdetatt bli en livskraftig industri i stället för dennedlagda Svartviksfabriken? Slutligen vill jag tacka inrikesministern för svaret påmin interpeUation. Vad jag här har framfört ger min uppfattning om det svarstatsrådet givit. Om arbetsmarknadspolitiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. m. Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Om arbetsmarknadspoUtiska åtgärder i Västernorrlandslän, m. m. Jag förstod mycket väl att ha anledning att i en interpeUation ta upp frågan omsysselsättningsläget i denna höst. Jag har blivitunderrättad om de problem som man onekligen har i länet.Landshövding tog tidigt upp dessa frågor med mig, och jag samtal med riksdagskolleger från länet fått en orientering om läget. Såsent som i går gjordes hos mig en uppvaktning av ett antal riksdagsledamöteroch kommunalmän frän länet. Det är riktigt att situationen i förnärvarande är mycket bekymmersam. har i interpellationen anförtnågra siffror, och jag kan gärna säga att de inte är överdrivna. Vi hade nogaräknat 3 473 anmälda arbetslösa vid den senaste räkningen. Det är faktiskt 900fler än . Särskilt betänkligt är att det också variten mycket kraftig nedgång i efterfrågan på arbetskraft. hadevi en arbetskraftsefterfrägan på 738 personer. i är hade efterfrågangått ned tiU 325. Det förefaller som vi inte i något annat län har en säogynnsam relation mellan arbetslöshet och efterfrågan på arbetskraft. Jag är således angelägen att understryka att vi i regeringenär medvetna om svårigheterna. Vi är också medvetna om att denomställningsprocess som sker i de dominerande näringarna i länet tyvärr inte äravslutad utan att man får räkna med ytterligare förändringar. Men som jag sagt i mitt interpeUationssvar har vi satt inresurser. har naturligtvis varit informerat om situationenoch även försökt tillgodose de anspråk som ställs i fråga om bådeberedskapsarbeten och utbildningsmöjligheter. De medel som satts m harnaturligtvis ännu inte kunnat ge nägon nämnvärd effekt, . Vihoppas emellertid att dessa betydande satsningar skall leda till att vi får enljusare bild av situationen i länet. Jag viU gärna understryka att vi från regeringens sidaföljer utvecklingen med mycket stor uppmärksamhet. De påtalade förhållandenager ju en illustration till betydelsen av en ännu mer aktivlokaliseringspolitik. Vi har en god grund för att satsa ännu mera. Jag är intefrämmande för att staten i detta län liksom skett på andra häll får övervägasärskilda initiativ för att övervinna de svårigheter som råder. Vi har tidigarefått lov att ägna oss speciellt åt när det gäller detta län. Där hargjorts betydande insatser i syfte att nä en förbättring. Resultat av dessainsatser har väl kunnat noteras. Men jag vUl understryka att vi dess värrefortfarande har otUlfredsställande förhållanden i detta län och därför måstevara inställda pä ökade insatser. Lät mig anknyta till vad sade. I de förstadelarna av anförandet tyckte jag att jag fann en viss motsägelse, dä han förstbegärde mera pengar till beredskapsåtgärder och sedan slog bort det hela ochsade att det inte är det man vill ha utan nya företag. Jag förstod av hansslutord att han hade modifierat sig och ansåg att båda dessa ting behövs. Jagtror att vi för överskådlig tid även om vi får nyetableringar får lov att räknamed att det kan vara nödvändigt att gä in just med beredskapsarbeten ochutbildningsåtgärder för att få en förbättring av uppkomman- När det gäller uttoUcningen av mitt svar beträffandeanställningstryggheten tycker jag nog att kom aUdeles snett,när han säger att det skall tolkas såsom ett fritt fram för kapitalet. Jagförutsätter att den utredning som arbetar med dessa frågor behandlar dessasaker på ett helt annat sätt och att de förslag vi skaU få tastäUning tih inte skall kunna betecknas såsom åtgärder i den riktning herrLorentzon tycks föreställa sig. (vpk) kort genmäle; Vad inrikesministern nu sade i sitt senasteanförande är ju när det gäller vårt län mera positivt än man kunde utläsa ursvaret. Det kanske beror på att det varit ett sammanträffande efter det attsvaret har skrivits. Men det känner jag inte till. I mm interpellation efterlyste jag beredskapsarbeten ochen kraftig satsning pä sä attarbetslöshetssiffran inte skjuter upp i de 7 000 som man räknar med, därestinte dessa satsningar kommer att göras. Jag kan naturligtvis inte varamotståndare till dessa speciella arbetstillfällen, dessa synpunkter har jagtidigare framfört i interpellationen, men det får inte vara något som man skallanvända . Vad behöver är en satsning på livskraftigaindustrier. Kraftiga styrmedel mäste tiU och även statlig etablering, vilketjag har framfört vid ett flertal tillfällen.