prot · FV0975 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag kan självfallet inle gå in på en diskussion omdessa enskUda program, eftersom jag inte har sett dem och dessutom inte hellerhar rätt atl ulöva påtryckningar åt vare sig del ena eller det andra hållet.Jag har besvarat en interpellation av i Skärstadbeträffande just denna fråga. Mitt råd tUl bUr därför atl hanvänder sig tiU radionämnden, som får pröva om det har skett något som inleöverensstämmer med avtalet meUan och staten. Regeringen kaninte ingripa i detta fall, eftersom i värt land regeringen inte har möjlighetalt styra programutbud. Jag förutsätter all del inte heller ärherr HaUgrens mening atl vi skall införa något sådant. Normall bmkar jag uttrycka mig mycketkortfattat från den här platsen, och jag beklagar all jag den här gången blirnågot mera mångordig. Det hänger samman med att det rör sig om en ytterstviktig fråga. Det finns ett påstående, en detalj, i riksdagensrevisorers skrivelse av den 7 aprU tUl Kungl, Maj:t som jag finner nödvändigtalt kommentera -och korrigera, 1 skrivelsen berör revisorerna inledningsvis - av godaskäl mycket kortfattat - de remissyttranden som inkommit på grund av den granskningspromemoria som upprättades på revisorernas kansli. Man konstaterar att i stort sett samtliga remissinstanser tar avstånd från promemorians synpunkter och rekommendationer affek terat, som det sägs. Ett av de få undantagen skulle vara . Enligt revisorerna "ställer sig (kommunförbundet) positivt tUl tankegångarna i granskningspromemorian och tillstyrker förslaget om styrelser med förtroendemannainslag ", Enligt revisorernas egen sammanfattning av promemorianförra året innehåller denna bl, a, följande fem tankegångar; Kritik riktas molvissa utställningar på grund av deras "starka inriktning på propaganda förspeciella grupper och åsikter". Man framhåller all de aktuella institutionernaär skyldiga atl följa av Kungl. Maj;t och riksdag angivna rUctlinjer och alt dealltså brustit i del hänseendet. Man menar all riktlinjerna har en alltförgenerell utformning och att detta utnyttjas på ett otUlbörligt sätt. Manuttrycker önskemål om en fastare administrativ styrning och en bättredokumentation av utstäUningarnas innehåll. Ställer sig nu , som revisorerna hävdar, isitt remissvar positivt tUl dessa kritiska tankegångar? Förbundsstyrelsen konstaterar i sitt remissyttrandeinledningsvis alt "de grundläggande tankegångar som kommer till uttryck igranskningspromemorian beträffande den statliga utslällningsverksamheten harbetydande principiellt intresse även på den kommunala sidan". Möjligen ärdet just denna formulering som tolkats på ett aUdeles specieUt sätt avrevisorerna någon annan kan del knappast vara. Förbundets yttrande berör emellertid inte alls den kritiksom i promemorian framförts mot ulslällningsverksamhetens innehåll eller deönskemål som framförts om en "fastare administrativ styrning avverksamheten" eller om behovet av stramare riktlinjer. Delta förbigås meden ganska ullrycksfuU tystnad - sedan man betonat dels alt de konstnärligauttrycksformer som utövar samhälls- och personkritik med hjälp av överdrifter,karikatyr och satir utgör omistliga inslag i etl demokratiskt samhälle av vårtyp, dels att stor konstnärlig frihet bör råda inom de statliga och kommunalakulturinstitutionerna. övergår därefter till alt diskutera enangränsande frågeställning, en frågeställning som över huvud tagel inte berörtsav revisorer men som länge varit något av etl bekymmer inom denkommunala sektorn dock, såvitt jag vet, endast av teoretisk natur. Och den frågeställningen gäller det straff- ochskadeståndsrältsliga ansvaret för vad som exponeras eller äger rum på enutställning eller under en teaterföreställning eUer vid andra publikakulturevenemang. Yttrandefriheten, och därmed också den konstnärliga friheten,har ju vissa i lagen uppdragna gränser, om ock tämligen diffusa. Om dessagränser överträds, kan straff- eller skadestånd utdömas. Frågan om vem ansvareti så faU drabbar har våUat kommunerna tilltagande bekymmer. Detta hänger givetvissamman med att den konstnärUga verksamheten fått en alltmera provocerande ochkontroversiell karaktär, som de kommunala kulturinstitutionernablivit de helt dominerande distributionskanalerna. Jag skall inte fördjupa mig i detta intrikata problemkomplex.Det är min, liksom , förhoppning atl massmedieulredningskall presentera en vettig lösning på dessa frågor, innan den skiljer sig fränsill uppdrag. Med detta vill jag ha sagt att revisorer harläst remissyttrande alltför hastigt och slarvigt, om deföreställer sig atl de där får stöd för sin kritik mot viss statligutställningsverksamhet. Ang. kultursynen i statsunderstödda kulturinstitutionersverksamhet Ang. kultursynen i statsunderstödda kulturinstitutionersverksamhet I ett hänseende har emellertid revisorerna fattatKommunförbundets yttrande rätt. Förbundet ställer sig bakom tanken all deaktueUa statliga institutionerna stäUs under ledning av styrelser medförtroendemannainslag - alltså mer eUer mindre parlamentariskt tUlsattastyrelser. Den tankegången är naturlig för och förkommunal-politUcer i allmänhet. De kommunala kulturinstitutionerna står juregelmässigt under ledning av styrelser, som på ett eller annat sätt harparlamentariskt inslag. Från konstnärs- och kulturarbetarhåU har del emellerfidrests invändningar. Man är rädd för att parlamentariker skall lägga sig ikulturlivet, man är rädd för att de politiskt förtroendevalda i kompromissensnamn skall lägga en tung hand på den konstnärliga yttrandefriheten, verkautslätande, nivellerande, avlägsna gadd och sälla. De förtroendevalda anses stundomrepresentera etl etablerat samhäUe, de värjer sig alltför energiskt mot denkonst som ifrågasätter normer och värderingar i deras etablerade samhälle.Konstnärernas riksorganisations formulerar det i ett uttalande såatt parlamentariskt tUlsatta mämnder eUer styrelser "lägger munkavel påkonstnärerna". Institutionernas verksamhet bör innehållsmässigt i ställethelt fritt ledas av en institutionschef, tUlsatt för en kortare eUer längretid. Detta är, menar man, en förutsättning för en fri och mångsidig konstnärligoch kulturell verksamhet. eftersträvar etl så frill ochmångsidigt kultur- och konstulbud som möjligt. Men man påpekar att de kommunalakulturinstitutionerna ofta har en inte eftersträvad, men faktiskt existerandelokal monopolställning. Risk finns därmed för ensidighet i verksamheten, ombeslutsfunktionerna aUtför fast knyts tUl en person eUer tiU en Uten gmpp avtjänstemän, Samma risk finns givetvis inom centrala, statliga institutioner.Munkavlar kan finnas pä många håll. Och denna risk för ensidighet kan enligt Kommunförbundetbäst mötas genom att ansvaret för institutionernas verksamhet ytterst läggs hosen styrelse med parlamentariskt inslag, där olika meningsriktningar ochvärderingar är representerade. Frågan om vilken ordning som mest gynnar yttrandefriheten- i detta ords vidaste mening är ännu inte slutdiskuterad. Goda skäl talarför såväl den ena som den andra lösningen. Del finns åtskUligt i revisorers skrivelse somkan tas tUl inläkt för alt man i de här sammanhangen helt bör satsa på tjänstemännenoch akta sig för parlamentarikerna. Men revisorerna är ju utsedda att fullgöraandra betydelsefulla samhällsuppgifter och torde besitta föga rutin att bedömaoch värdera de aktuella konstnärliga strömningarna. Ledamöterna i styrelsen fören samhälleUg kulturinstitution utses givetvis efter helt andrakvalifikationskriterier. tanke är självfallet attinstitutionsstyrelserna i huvudsak skaU syssla med verksamhetens allmännainriktning, verksamhetens omfattning, organisatoriska frågor, anslagsäskandenosv. Den rent praktiska verksamheten och dess innehåll är en angelägenhet iförsta hand för institutionschefen och hans medarbetare. Styrelsens frihet alti konkreta fall göra egna bedömningar av verksamhetens innehåll och fatta avgörandebeslut måste med formulering -begagnas med störstasparsamhel. Det rör sig här om besvärliga avvägningar.Ansvarsfördelningen inom de statliga kulturinstitutionerna analyseras ingåendei kulturrådels kommande betänkande. Vi kan räkna med att den analysen kommeralt ge nytt material tUl diskussionen. Avslutningsvis vill jag göra en mera allmän reflexionkring revisorernas skrivelse och de tankegångar och värderingar som kan skönjasbakom den, 1 sitt svar på interpellation har statsrådetIngvar understrukit, att regeringen står fast vid dåvarandeutbildningsministern deklaration kring den konstnärligafriheten och samhällets kulturpoUtik, Något annat var självfallet inte attvänta. Del rör sig dock om en deklaration med sådant innehåU atl det ärangeläget att den upprepas med inte aUtför långa mellanmm. När promemorian från revisorernas kansli offentUggjordes ijuni väckte den, som redan påpekats, en häftig debatt. Praktiskttaget alla inlägg i pressen var starkt negativa mot promemorians innehåll ochförslag. De remissyttranden som kom in var genomgående bestämt avvisande mot tankegångaroch formuleringar i granskningspromemorian. När nu revisorer i sin skrivelse återkommer liUi stort setl samma funderingar och förslag, måste det ha skett efter ingåendediskussion och överväganden. Skrivelsen är inget olycksfall i arbetet utan etlbestämt och genomtänkt stäUningstagande, Det är av det skälet den inte börnonchaleras trots Kungl, Maj:ts beslut att lägga den till handlingarna, I bakgrunden ligger en besvärlig demokratisk konflikt.Ingen vettig människa ifrågasätter i och för sig yttrandefriheten och denkonstnärliga friheten. Det gör inte heUer revisorer. Men revisorernaifrågasätter alt vissa konstnärliga uttryck, som för dem framstår sommisshagliga, frånstötande och som ensidig politisk propaganda, skaU bekostasmed skattemedel. Och revisorerna står naturligtvis inte isolerade därvidlag de har säkerligen en tämligen stark aUmän opinion bakom sig. Den här konflikten är inte löst i och med Kungl, Maj:tsställningstagande. Den kommer att ge sig tiU känna på nytt i andrasammanhang och i andra beslutande församlingar. Vårt konst- och kulturliv bUr undan för undan alltmerberoende av samhälleliga insatser, satsar samhäUet staten, landstingenoch primärkommunerna totalt upp emot 900 miljoner eller påden fria kultursektorn; den exakta summan är omöjlig, att räkna fram. Dettabelopp kommer att stiga sannolikt i ganska snabb takt omden ekonomiska utvecklingen blir gynnsam. Vi måste då räkna med ett ökat intresse från politikersoch beslutsfattares sida för hur dessa medel utnyttjas, och man kan, utan attha någon anmärkningsvärd spådomsförmåga, fömtse att man i ökande omfattningkommer att rikta anmärkningar mot kulturprodukternas innehåU och kräva en stramarestyrning av kulturinstitutionernas verk-5 protokoll 1972. Ang. kultursynen i statsunderstödda kulturinstitutionersverksamhet Ang. kultursynen i statsunderstödda kulturinstitutionersverksamhet Vi kommer att finna om jag nu skall ta fill en någothögtidlig formulering - att yttrandefriheten och den konstnärliga friheten inteär en självklar rättighet utan en rättighet som ständigt måsle erövras på nytt.Konstnärerna av aUa kategorier har i aUa tider sett som sin uppgift attifrågasätta det samhäUe i vUkel de lever, diskutera de rådande värderingarnaoch pröva nya värderingar. Det är inget nytt, I etl samhäUe som vårt måsle man stödja och stimulera allaformer av konstnärlig verksamhet inte därför att man bör se med Uberaltöverseende på konstnärliga krumsprång - utan därför att den konstnärligafriheten är en del av yttrandefriheten och därför att den kontroversiella,provocerande och ifrågasättande konsten är en nödvändighet för vår demokratisfortbestånd och utveckling. HerrWIKSTRÖM (fp): Det har föga uppmärksammats att en avriksdagens revisorer, i , har reserverat sig motden skrivelse som riksdagsrevisorerna har tillställt Kungl, Maj :t. Eftersomherr inle har möjlighet att vara här , ser jag det angeläget atttiU kammarens protokoU foga texten tUl den reservation som han avgivit; "Jag har inte kunnat ansluta mig tUl den skrivelsesom revisorer tillställt Kungl, Maj:t angående viss genom statsmedelbekostad utstäUningsverksamhet, då jag anser att flera formuleringar iskrivelsen kan ge ell intryck av att revisorerna skulle önska ett störreinflytande från politiska instansers sida än vad jag från min principiella synpå konstens frihet anser vara motiverat. Jag anser atl det bör råda stor konstnärlig frihet inomstatliga kulturinstitutioner. Konsten har ofta inneburit kritik av detetablerade samhället. Denna kritik har skett i karikatyrens form, har haftstarka satiriska inslag och innehållit överdrifter, 1 somkaraktäriserats av ett stort intresse för samhäUsfrågor är det ganska naturligtatt konsten haft starka politiska inslag. Att den konstnärliga frUieten inte innebär skyldighet fören statlig institution atl ge en utställning just den form som de deltagandekonstnärerna önskar, framgår klart av det ställningstagande somRiksut-stäUningars ledning gjorde under förberedelserna för ,- En konflikt uppstod mellan den arbetsgrupp som skulle görautställningen och ledningen. Denna vägrade att acceptera det preliminäraresultatet av arbetsgruppens verksamhet därför att den orsaksanalys sompresenterades var otiUräcklig, förgrovad och ointressant. Den allvarligasteinvändningen var dock att det preliminära utställningsmaterialet med sitttydliga ideologiska hemvist försökte sätta en ideologisk hallstämpel även påsträvandena att öka tUlgängUgheten i samhället för de handikappade. Ledningenför RUcsutstäUningar kunde inte under några omständigheter acceptera en sådanturnering av utstäUningens syfte och budskap. Jag har anfört detta för att visa att det finnssituationer då en institution, som anordnar med statsmedel finansieradeutstäUningar, konstaterar att den inte kan engagera sig i en målmedveten ochensidig Jag kan instämma i uttalandet i revisorernas skrivelse attdet finns en principiellt och praktiskt viktig skiUnad mellan att förmedlakonst, irmefattande även politisk konst, å ena sidan och att driva propagandaför en viss poUtisk uppfattning å den andra sidan. Att missgrepp skett i utstäUningsverksamheten äruppenbart. Jag vill instämma i vad ordföranden för säger idet särskilda yttrande, som är fogat tiU remisshandlingarna. Där sägsbeträffande Puss-redaktionens deltagande i Ungdomsbiennålen i : 'Enpolitisk karikatyrtecknare, med en politisk inställning vars antisemitiskakaraktär klart ådagalagts genom hans egna teckningar, representerar därmed enåsiktsinriklning, vUket är främmande för det svenska samhäUet och varspraktiska yttringar kriminaliserats i svensk lag . , , Konst av detta slag kansjälvfallet spridas både inom och utom landet på vederbörandes eget initiativoch egen bekostnad; delta utgör självfallet inslag i den yttrandefrihet som ärgaranterad varje svensk medborgare, av samhäUet finansierade organunderlättar detta genom s k arbelsbidrag eller genom alt ulstäUa sådanakarikatyrteckningar eller genom att på utställning i utlandet distribueranummer av den tidning som sprider dessa teckningar måste anses antingen som ettinstämmande i den antisemitiska åskådning som tecknaren gör propaganda förgenom sina arbeten eller som allvarlig omdömeslöshel, I båda alternativen hardet ansvariga organet ådagalagt ett bristande ansvar i sin verksamhet,' Revisorernas förslag om att institutionerna skuUe ställasunder styrelser med parlamentariskt inslag får inte på något sätt tolkas som enönskan om poUtisk censur eller någon tro på att politiker skuUe vara specielltlämpade all vara konstkritiker. Däremot kan säkerligen parlamentariker habidrag att ge lUl den diskussion som enligt vad Konstfrämjandet anför i sittremissyttrande bör äga rum 'beträffande institutionens grundsyn och uppgifteri stort så att inle utställningspolitiken ensidigt bestäms med utgångspunktfrån värderingar hos enstaka fiänstemän'. Det torde vara av denna anledningsom Konstfrämjandet ställer sig bakom revisorernas förslag på denna punklsamtidigt som organisationen uttalar sig mot censur frän kulturinstitutionernassida. Enligt min uppfattning bör en statligt finansieradulslällningsverksamhet kännetecknas av stor konstnärlig frihet, innefattandeäven kritik av det etablerade samhäUet, Den kan emeUertid inte låta sigutnytfias för ensidiga politiska propagandakampanjer och inte heller ge rum fören konst som utmärkes av råhet och antisemitiska inslag. Om detta iakltages, kan s k temautsläUningar vara enlämplig form för utställningsverksamhet. Av det föregående torde framgå att jag ansluter mig lillmajoritetens förslag att särskilda styrelser med parlamentariskt inslaginrättas. Dessa styrelser bör arbeta från de aUmänna utgångspunkter som jagangivit i denna reservation," Jag vill bara tUlägga att jag ansluter mig till deliberala värderingar som i hävdar i denna reservationlUl riksdagsrevisorernas skrivelse. Ang. kultursynen i statsunderstödda kulturinstitutionersverksamhet Ang. kultursynen i statsunderstödda kulturinstitutionersverksamhet (vpk): Jag förstår mycket väl att ordföranden förriksdagsrevisorerna, , verkligen hade ett behov av attförsöka förklara sig. Trots att hon har avvikit från kammaren, vill jag anföranågot med anledning av vad hon sade. deklarerade alt hon inte har någonannan uppfattning än den som statsrådet har redovisat i sillinterpellationssvar till mig. Men det är väl synd att denna uppfattning kom såsent som . Eller kan det kanske belyda all riksdagsrevisorernasordförande tar avstånd från de förslag som tagits upp i den promemoria honvarit med om atl godkänna? Givetvis har riksdagsrevisorerna rätt att utföra sittarbete, men att lägga fram preciserade förslag som innebär atl man driverkursen hårt åt höger kan väl inte vara deras uppgift. Detta är något som manmåste uppmärksamma och varna för. Något måste det väl betyda, åtminstone förden socialdemokratiska delen av riksdagsrevisorerna, att nästan den endatidning som helt accepterat riksdagsrevisorernas promemoria med förslag ärSvenska , Vidare bör det väl också säga riksdagsrevisorerna någontingatt regeringen utan beaktande lagt deras skrivelse till handlingarna. Sedan är jag glad över att statsrådet och bestämt deklarerade att vad som har sagts i svaret också kommer attligga fast i samband med behandlingen av betänkande. Det anser jagvara positivt och bra liksom också att detta betänkande kommer ut till enverklig massdiskussion, så atl de viktiga förslag som där kommer atlframställas får en allmän offentlig belysning. Jag är helt tiUfredsstäUd medstatsrådet förklaring i detta avseende. Överläggningen var härmed slutad. §17 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1690 tiU skatteutskottet och nr 1691 till justitieutskottet. § 18 Föredrogs, men bordlades åter konstitutionsutskoltetsbetänkande nr 23, skatteutskottets betänkanden nr 18, 23, 25 och 26, försvarsutskottetsbelänkande nr 13, socialförsäkringsutskoltels belänkande nr 22,socialutskottets betänkanden nr 14-17, kulturutskottets betänkanden nr 15-17,utbildningsutskottets betänkanden nr 22-24, jordbruksutskottels betänkanden nr20 och 23-25, inrikesulskottets betänkande nr 9 samt civUutskottets betänkandennr 26 och 27, § 19 Föredrogs och biföllsinterpellationsframställningen nr 135, § 20 Anmäldes och bordlades Kungl, Maj:ts proposition nr97 med förslag tiU lag om närvarorätt vid sammanträde med ellerlandstingskommunal nämnd, § 21 Anmäldes och bordlades konstitutionsutskottelsbetänkande nr 26 i anledning av granskning av statsrådens ämbetsutövning ochregeringsärendenas handläggning. § 22Anmäldes och bordlades följande motioner: Nr 75 Nr 1692 av herrar i och den Nr 1693av hen m. fl. Nr 1694av m. fl. avlämnadei anledning av Kungl, Maj:ts proposition nr 94 med förslag till lag omändring i lagen (1971:418) om dels fortsatt gUtighet av lagen (1942:429)om hyresreglering m, m, dels ändring i samma lag Nr 1696 av herrar och Nr 1697 av m. fl. avlämnade i anledningav Kungl, Maj:ts proposition nr 95 med förslag liU förordning om ändring iförordningen (1947:576) om statUg inkomstskatt, m, m. § 23 Meddelande ang, enkel fråga Meddelades att följande enkla fråga denna dag framställts,nämligen av Nr 292 () till herr finansministernangående beskattningen av fosterlega: Är statsrådet beredd att genom ett positivt uttalandestödja den uppfattning, som kom tUl enigt uttryck vid ett opinionsmöte medlandets fosterföräldrar och som innebär, alt taxeringsnämnderna och tUls vidare bör följa hittUls tillämpad praxis beträffandefosterbarnsersältningens behandUng ur skattesynpunkt intUl dessfosterbarnsutredningen framlagt sitt betänkande och får tUlfälle attta ställning därtUl? § 24 Kammaren åtskildes kl, 15,25,