prot · FV0947 · 1972-12-31 00:00:00 — De vet utt hur den slutligulösningen blir för betyder så mycket för tryggheten i urbetet ochmöjligheterna till en sådun ekonomisk frumstegs-takt utt det borde mer än nukunnu lönu sig utt urbeta i , givetvis under förutsättningav en riktigare svensk skattepolitik. Storföretugen är inte så beroende uvnyetublering och utvidgning i ; de kun flyttu allt större delar av sintillverkning utomlands. Men de många mindre och medelstora företagen, som oftalever och utvecklas som underieveruntörer till de storu företugen, kan inteflyttu med. Trunsportuvstånd, dugligu kontakter, beslut om ändrad produktionsinriktninggör emellertid att de behöver ha nära till sina kunder. För dem kun det därförvuru uvgörunde utt storföretagen utvecklas här hemmu och inte i utlundet. Ochskulle de svenska företugen få ökude uvsättningssvårig-heter, då kommer verkligentryggheten i urbetet för de mångu direkt att minska. Så snart EEC-avtulet trätt i kruft är det viktigt uttinternt böriu förberedelsernu för utt i en undru omgång nå de förhundlingsmålsom regeringen ursprungligen hur satt upp. Sker inte det, har bekännelsen till deneuropeisku integrutionen buru vurit en läppurnus bekännelse. möte i för enmånad sedan blev en eftertankens vecku. Både regeringurnu i de nordiskuländernu och vi som företräder undru purtier försökte summunfuttu vurt denordiska ländernus skildu utgångspunkter och förhundlingur med den europeiskagemenskupen vur på väg utt föru oss. Det finns väl en del som tyder på utt denskiss till ett nordiskt sumurbete på närings-, regionul- och miHöpoli-tikensområden som i fördes fram från regeringssidan vur ett burn UV ennuttlig stund, präglud just uv eftertunkens krunku blekhet. Hur som helst:skissen finns där, utfästelsernu utt presenteru dess försturesultut och vid Nordisku rådets session i i februuri nästu år ge enfyllig redovisning det löftet finns där ocksä. Hur mångu skeptisku ämbetsmänmun än möter det är ett fuktum att regeringarna har stuckit fram huvudet häroch tagit risken att snaran dras ät, om ingenting i sak blir uträttat. möte visade också hur känsligdebattsituationen är mellan våra länder inför avgörandena om EEC;s utvidgning,inte minst i och med deras folkomröstningur. Stutsminister själv fust i tulurstolen i "utt dettu, i nuvurundekänsligu läge, kommer utt krävu betydunde återhållsumhet i urgumentutionen påullu håll". Det vore intressunt utt vetu om stutsministern unser sig självhu kunnut levu upp till den förmuningen. Känslig är nuturligtvis också debuttsituutionen iförhållunde till den europeisku gemenskupen. Brutulu omdömen om vårförhundlingspurtner måste väl rimligen gå utt undviku. Men självu sukfrågornusläge för de nordisku ländernu hur svensk uUmänhet i liku hög grud rätt utt fåbelystu som folken i de länder som är mitt uppe i hetu debutter ommedlemskup eller inte. Skull exempelvis den svensku exporten uv pupper vidmitten uv en övergångsperiod belustus med förhällundevis högu tullur även vidinförsel till , Dunmurk och Storbritunnien, länder som vi nu lever ifrihundel med, trots de högtidligu proklumutionernu utt det inte skulle blinågot återinförunde av handelshinder mellun dem som vurit med i EFTA?Måste vi i det här hänseendet böju oss för EEC;s kruv? I föreslog jag att regeringen snarust i detnordisku tulludministrativu rådet tur upp frågun om hur mun i frumtiden skullkunna slippa en tidsödande och kostnadskrävande exercis med tulldokument i dennordiska samhandeln, just framkallad uv utt ländernu får skildu uvtul. Där fickjag inget svur men kunske jug kun få vetu vud mun gör för utt förberedu sigför nödvändigu ändringur i tullugstiftningen. Missur vi de förberedelsernu blirdet till nuckdel inte buru för den svensku exporten till och Dunmurk utunför den nordisku vuruhundeln över huvud tuget - i bägge riktningarna - och detär väl ändå ingen som önskar. Udda röster lorder och icke-lorder, socialister och icke-socialister hur purullellt med EEC-resonemangen sökt nedvärderu eller underkännu densvensku alliansfrihet som syftur till neutrulitet i krig. En tankegång hur dåvurit utt mun inte gärnu kun fästu så stor vikt vid uvspänningssträ-vundenu iEuropu som den svensku regeringen gör och sumtidigt hällu fust vid just denneutrulitetssyn som hur sin grund i spänningen mellan blocken i öst och väst. Den svenska neutralitetspolitiken stär självfullet fust.Och just från den utgångspunkten tycker jug utt den svensku regeringen drur välstoru växlur på den minskning uv mobUiseringsbereddu truppstyrkor som kan kommuutt ske på den europeisku kontinenten efter det utt fördrugen mellun ochMoskvu och mellan och Wurszuwu har rutificeruts. Här finns ulldeles förmångu osäkru fuktorer jug skull strux kommu tillbaka till några uv dem förutt sådunu växlur skulle betecknus som pålitligu. Men det förekommer också inlägg i debutten som är såonyunserude, utt de tycks innebäru utt det inte längre skulle finnus någotbehov ulls uv den stubiliserunde verkun som den svensku utrikespolitiken huftpå helu Nordeuropu efter undru världskriget. Just därför utt vi fränfolkpurtiet lägger så stor vikt vid dennu fredseffekt är det för oss ungelägetutt ulliunsfriheten fylls med ett levunde innehåll. Dit hör ett försvur som kanfä omvärlden att inse att vi kan rå med att i spänningslägen levu upp tillneutrulitetsmålen. Låt oss nu untu utt förbundsdugen i den 4 muj, den 19muj eller något senure dutum rutificerur östfördrugen. Låt oss vidure untu uttväst och öst därefter kun enus om en successiv minskning uv de ståendestyrkorna i . Sker detta betyder det i varje fall att deamerikunsku styrkornu kommer på mycket längre mobiliseringsuvstånd från degumlu frontlinjernu än styrkornu i öst. Det betyder också utt man kommer attbli mycket känslig i även för mindre upptrapp-ningar från öst ilägen, då spänningur på undru håll i väriden skulle kunna framkalla sådanastyrkedemonstrationer, som västsidan hittUls ansett sig kunna ta gunskukullsinnigt på. Det är många som hur menat att i en sådan frumtid skulleMedelhavet och Nordeuropu vud mun hur kullut den södru och den norru flunken relutivt sett kommu mer i förgrunden för styrkedemonstrationer och maktkamp.För att jäva det resonemanget mäste man med en genomförd avspänning iCentraleuropa också kunna hänvisu till verkligu framsteg i fredsbevarande syftei norr och söder. Det jag nu säger utgår ulltså från en mycket vurm känsluför de fredsbevarunde drugen i den svensku utrikespolitiken. Det bygger ocksåpå mycket vurmu förhoppningur utt den västtysku regeringen skull lyckus föruBrundt-Scheels östpolitik i humn. Den är verkligen värd vårt stöd. Densituution som man i Västtysklund befinner sig i är emellertid såvitt jug kunförstå också mycket lärorik från en unnun utgångspunkt förden som uppleverfredssträvundenu som kärnun i väridspolitiken. Det som gör att man kan hoppasatt fördragen blir godkända i eller i varje fall i en andraläsning - när nu majoritetsförhållandena är så knappa och osäkra -är ju att annars skuUe komma in i en sämre situation än den som hittUlsrätt. Förkastade fördrag skapar en spänning som blir svårare än den som råddeinnan man böriade skriva på texterna. Över nations- och partigränser finns deten allmän opinion som inte vill uppleva en sådun försämring. Därför frågar jugmig om inte fredsurbetet i någon större utsträckning än måstekoncentrerus på utt skupu sådunu lägen där ullmänhetens fredsopinion får enchuns att påverka nationer och partien För sett över världen som helhet tardock folkens fredsopinion över krigshetsarna. Kunske kun mun suga utt nedmstningsurbetet i är endementi på dennu tunkegång. Myrduls mycket pessimistisku bedömningUV insutser pekur väl i den riktningen. Här har ju just arbetats framplaner som skulle kunnu vädju till den opinion som uvskyr krig. Tyvärr hur nogen del av nedrustningskonferensens program tett sig fjärran och avlägset förallmännu opinionen, men statsrådet och hennes kolleger har ju ocksåkunnat registrera frumgångur just genom utt urbetu frum konkretu pluner motkärnvupen. För sådunu konkretu pluner hur de fått massivt stöd av en bredopinion. Inom parentes, herr talmun, kunde det naturligtvis finnasskäl att sägu ännu vuckrure saker om statsrådet insatser. Att jag integör det beror på utt det skulle kunnu uppfuttus som en uvskedshyllning, och jughar ingen som helst önskun utt just dettu stutsråd skull dru sig tillbuka. Vud jug vill kommu frum till är att den teknik som kommittUl unvändning här och i det senuste årets östvästförhundlingur måste fåstörre utrymme även i FN:s urbete. Pluner kun misslyckus, det är sunt. Även defördrug som drivit frum kun fällus. Men ju meru summunvävdu de ärtill en helhet desto svårure blir det för uvspänningens motståndure uttnonchuleru den opinion som betruktur fred som det normala tUlständet. Fällermun en genomurbetud plun blir ju, som jug försökte uttrycku det,resultutet inte ett oförändrut läge, inte status quo, utan en försämring. Konfliktforskningen börjur nu uvsättu sådunu resultut uttdet borde vuru möjligt att steg för steg vridu över FN-urbetet i riktning motkonkretu fredspluner redan innan konflikter blivit akuta. Lokalakonflikt-härdur bekämpus nu uv FN och stormukternu efter principen förbrundkårsutryckningur. Då den internutionellu diplomutins ullu resurserin. Med den metod för unulyser som konfliktforskurnu, låt vuruännu trevunde, unvänder borde liku energisku internutionellu fredsinsutserkunnu sättus in på ett tidigure studium. Det är självklurt utt FN hållestillbuku i ett inledningsskede därför utt så mångu konflikter börjur inom enstut och först i det ukutu stadiet utvecklas till ett hot mot internutionellfred och säkerhet. Men de regler som är inskrivnu i FN:s studgu unvänds iblundsom svepskäl. Redun på sommuren 1971 hude, för att tu ett konkret exempel, FN:sgenerulsekreterure konstuterut utt situationen i det dåvarande Östpukistanutgjorde ett potentiellt hot mot internutionell fred och säkerhet och därmed i en skrivelse till säkerhetsrådets ordförunde - konstuterut uttförutsättningurnu för säkerhetsrådet funns utt tu upp frågun. Det finns kunske de som i dettu konkretu full cynisktmenur utt den nyu stuten Bungludeshs födelse måste köpus med blod och uttkriget i vurje full blev kortvurigure och mindre omfuttunde än mun kundebefuru. Men så cyniskt fär mun inte resoneru, sä efterklok får mun inte vuru.Det hude mycket väl vurit möjHgt för europeisku regeringur, t. ex. svenskuregeringen, utt viu någon av de stuter som ingick i säkerhetsrådet aktuuliseruen fredsplun i förväg. Jag kan inte se unnut än utt de skäl mot en tidigFN-behundling, som då unfördes uv svensku och andra europeisku regeringur motoss på den liberala sidan som drev kravet på ett tidigure ingripunde,hur underkänts uv utveckHngen. Trugedin gick sin gång och vi vet ännu inte vUkuefterverkningur den får. Däremot vUl jug gärnu hu sugt, herr tulmun, utt jugstöder regeringen i frågu om tidpunkten och suttet för den nyu stutenBangladeshs erkännunde. Motuktioner frän Pukistun förhindrudes och chunsernuför ett inte ulltför sent, skull vi sägu ett inte pä tok , erkännundefrån hur ökuts genom den tyngd som de nord- och västeuropeisku regeringurnukunde läggu i sin rätt väl summunhållnu uktion. De sociulu och ekonomisku motsättningurnu i Latinumeriku,rasfient-ligheterna i södra , det grymma, fruktansvärt förlängda kriget iVietnum, Kumbodju och och den bräckhga vapenvUan i ärexempel ur en glidande skulu på vilku hinder som står i vägen för defredssträvanden jag talar om. kommer i ett senure inlägg utt belysu ochbeskrivu områden där det inte råder demokruti i vår mening och där mänskligufri-och rättigheter förtrumpus. Men den väldigu mängden uv oroshärdur och krigsrisker fårinte. En nogu förberedd europeisk säkerhetskonferens kunfå sin betydelse. Men även det löpunde urbetet i och frumförullt stormakternas direkta kontakter måste söka blottlägga konflikterna iförväg, inte bara söka bUägga dem i efterhand. Genom studiegrupper och utskottskulle man även pä denna höga nivå kunna tillgodogöra sig den ungukonfliktforskningens metoder och resultat. För att fredsopinionen skull fånågot utt gripu tug i behövs konkretu pluner för att avvärja konflikt. Eftersomtiden närmur sig då åter bör tu pluts i är det inteomotiverut om de ullru bastu uv våru skickliga diplomuter får börju urbetet medutt söka finna internutionellt godtugburu former för en sådun förskjutning ifredsurbetet. Skulle det lyckus hur det ulliunsfriu gjort en storinsuts för världsfreden. HerrBOHMAN (m): Värt lund skull verku för utt stärku den internutionellurättsordningen och humuniseru krigets lagar - heter det i dagensregeringsdeklurution. Ju, självfullet skull vi göru det. Men det finns en annunlaglöshet som deklurutionen förbigår. Vud som hur upprört oss minst likumycket som det öppnu krigets fusor är det politisku våldets grymheter bombuttentut och hänsynslös förödelse i ländernu runt vår jord. Övergrepp,grymheter och lidunden som drabbar oskyldiga därför att människor drivna avpolitisk fanatism anser sig ha hämningslös rätt att nytdu våld för utt nåpolitisku mål, mål som iblund kullas nutionellu, ibland sociala och vilkassyfte i regel anges vuru utt nå frigörelse från förtryck. I ett reportuge från Irlund skriver i ettav tidningen januarinummer om den s. k. irländska republikanska armén: "Jug uppfuttur den som en orgunisution där mordet helst på helt försvurslösu människor och ur bukhäll - är en ullduglig händelse.Slå ihjäl din motståndure om hun inte tycker och lever som DU! Det gär fort ochbespurar dig besväret att urgumenteru. Den starkare har rätt och han bör utövu sin styrku utanallu hindrunde fuir-play-begrepp. Det är budskap. Mukt är rätt särskiltom den utövus extra brutalt och gement och av grupper som ingen har insyn ioch som aldrig behöver stå till svars inför folket." I en ledare iVärmlunds Folkblud med rubriken säges bl. "Inte minst utunför gränser, där man intekänt till IRA:s stmktur och arbetsmetoder, hur orgunisutionen iblundfrumställts som de katolska irländarnus bästa hjälpare. Vissa nyhetsinslag isvensk TV, då händelsernu i Nordirlund i höstus bödude untu renuinbördeskrigsformer bidrog t. ex. till en sådan romantisering och glorifieringav för den svensku ullmänheten. Ingenting kun vuru feluktigure än attromuntiseru , vurs metoder ändu sedun orgunisutionen grundudes för 50 årsedun ur våldsummu och hänsynslösa." mötte svårigheter att publicera sinartikel. Två tidningur vägrude utt trycku den. I en tidning svurude mun:"Nej, det går inte. Det strider mot de politisku värderingur somförekommer på vår ledursidu. Vi är för progressivt våld." På en unnuntidning svurude mun: "Nej, det går inte. hur ju hylluts i TV somhjältur i fleru månuder, ju . Vi kan inte gå emot den allmännuuppfattningen." Ja, här hemma hur otvetydigt förekommit tendenser uttförhäriigu politiskt våld i kumpen mot förtryck - det verkligu och detpåståddu. Ändamålet har mångu gånger unsetts helgu medlen. Det politisku vålddet här är frågu om kommer mun inte åt med internationellu rättsordningar ellerhumaniserud lugstiftning. Ytterst är det en frågu om morulbildning. Och i dethänseendet hur vi ullu ett unsvur. Att söku tulu om sunningen, även om den ärobehuglig. Att stå för värderingar och åsikter, även då de är obekväma.Politiskt våld är brottsligt, lika föraktligt och förkastligt som annat våldmot oskyldigu, oftu rent uv förkustligure, därför att det kullt och medvetetutnyttjus som vupen för politiska syften. För nästan jämnt ett är sedan delgavregeringen omväriden, att medlemskap i den europeisku gemenskupen vur oförenligtmed svensk ulliansfri politik. Deklarationen vUade på den uppfuttningen, uttGemenskupens sumarbete uppbars uv så sturku försvars- och utrikespolitiskaintressen, att ett svenskt medlemskap - givetvis förenat medneutralitetsförbehåll skulle minsku undru mukters tilltro till den svenskuutrikespolitiken. Regeringen utgick ulltså ifrån, utt mtressemot-sättningurna iEuropa var eller kunde bli så sturku, att ett nära samarbete från sidamed den ena uv de europeisku hulfternu skulle urholka andru länders tilltrotill förmåga utt förhållu sig neutrult i händelse uv en konflikt. I tisdugs förelude regeringen riksdugen proposition om detsvensku försvuret . Propositionen innebär ettförsvurspolitiskl omtänkande. Hitlillsvurande riktlinjer för försvuretsmålsättning och uppbyggnad förändras. Vår försvarseffekt gentemot omvärldenreducerus. Den försvurspolitisku hundlingsfriheten begränsas. Ettriksdagsbeslut enligt propositionen får inom en nedrustningseffekt,som icke kan återhämtas förrän efter en avsevärd tidsrymd, även om denutrikespolitiska hotbilden skulle snabbt och avsevärt förvärrus. För någru dugar sedun förklurude försvursutredningensordförunde, förutvurunde hundelsminister , utt jordbruks-politiskuberedskup som ytterst är uvsedd utt gurunteru oberoende ochneutrulitet i frumtidu konflikter skulle kunnu tålu en från 80 tUl 70 procentreducerud självförsörining. De två sistnämndu åtgärdernu bygger, i. motsats tUl denförsta -nej till den europeisku gemenskupen på untugandet, att detråder uvspänning ute i Europu, uv sådun styrku och med så kluru tendenser attden försvarspolitiska beredskap som vi upprätthållit under hela efterkrigstidenskulle kunna väsentligt begränsas utun risk för säkerhet och oberoendeoch utan konsekvenser för vår neutruli-tetspolitisku trovärdighet. Ekvutionengår, herr tulmun, helt enkelt inte ihop. En bred opinion i vårt lund upplever obestridligen dugenseuropeisku situution som uvspänning. De motsättningur som med vurierunde styrkupräglat den europeisku efterkrigstiden hur tonuts ned under det senuste året.Och det är nuturligt utt dennu dugens lättnud, som efterträtt gårdugens djupuoro, påverkur våru förhoppningur om en fredlig utveckling i vår världsdel.Självfullet förstärks våru förväntningur uv det sturku önsketänkunde som ulltidpåverkur bedömningur uv frågun om krig eller fred. Eftersom just deförväntningur som knyts till dugens utrikespolitisku uvspänning fått utgöru uvgörundeurgument för den försvurspolitisku hundlunde, kun det inteunses opåkullut utt här göru ett försök utt anulyseru vud som döHer sig bakomdetta "avspänningens och den fredliga utvecklingens Europu". måbyggu sitt hundlunde på önsketänkande. Som politiker och ledamöter uv Sverigesriksdug hur vi ett särskilt unsvur, som förbjuder oss utt ägnu oss åtverklighetsflykt. Vud är uvspänning? Ordet är positivt värdeluddut. Dessbetydelse står dock inte i motsuts till spänning. Det beskriver en process, enutveckling frän en spänningsnivå till en unnun. När överhängunde krigsriskerdämpus, kun man tulu om uvspänning, även om spänningsnivån fortfarande äroroande hög. I har perioder av överhängande kriser växlat med avspänningmellan och arubstuternu. Men spänningen i området hur förblivit hög.Avspänning betyder ulltså inte frånvuro uv spänning. Motsättningurnu i Europu mellan de två ideologisku ochmilitäru blocken hur varit sturkt tillspetsade. hur freden hängt på en skör tråd. De lättnuder somdä och då inträtt har varje gång upplevts som uvspänning. Men det hur ulltidvarit frågu om grudvisu förskjutningur på högspänningsskulan. Konflikter-nu harkvarstått och ofta åter närmut sig urluddning. Vi befinner oss just nu - somdet förefuller - i en utvecklingsfus utan omedelbara konfliktrisker. Den gerförhoppningur om en lugnure utveckling än tidigure menmedger ingulundu slutsatsen att risker för nyu störningur och konflikter äreliminerude. Svensk utrikes- och säkerhetspolitik kun självfullet icke byggu påtiUfulligu kastningar i det internationella läget. Den mäste förutsättukonsekvens och byggu på långsiktigu bedömningur. Det hur regering och riksdagvid upprepade tillfällen understrukit. Händelseutvecklingen på den europeiska kontinenten hursumbund med globulu svårigheter. Den uv eftersträvudeEuropupolitiken är troligen i vude full till en del ett uttryck för Sovjetssträvunden utt gurderu sig för utrikespolitisku svårigheter på undru håll. Dennyu stormukten Kinus världens folkrikuste stut frumträdunde pä denvärldspolitisku urenun, liksom dess utveckling till kärnvupenmakt, hursjälvfullet i ullru högstu grud orout . Närmundet mellun Kinu och hurinte minskut oron. Att under dennu process har betydligt meru uttvinna på utt tonu ner den nuvurunde hotbilden i Centruleuropu än utt låtu dentidigure låsningen kring kvurstå är uppenburt. Frågun måste emellertid ställus, om uvspänning med någonsäkerhet kun untus bestå inom en kontinent, vurs enu hälft består uvstutsbildning-ar vilkas struktur garanteras såvitt utifrån kan bedömas enbart av den mUitära styrkan hos den största blockbrodern, nämligen Sovjetunionen.Är det någon enda i denna kammare som tror att det samhällssystem som i dagråder i , , , , och Bulgurienskulle bli bestående, om det politisku och mUitäru tryck som dennu mäktigugrunne i dug utövur skulle upphöru? Oroligheternu i Östtysklund och ,Ungernkrisen och Tjeckoslovukienockuputionen bär kluru vittnesbörd ommotsutsen. hur i sitt betänkunde berörtförhållundenu i Östeuropu och särskilt dess länders förhållunde till Sovjetsumt de problem som befolkningens kruv på en högre levnudsstundurd och friurelevnudsförhållunden hur skuput. Utredningen konstuterur utt betydundespänningur finns både mellun östblocksstuternu inbördes och mellun dem ochSovjetunionen. Utredningen påminner vidure om utt ekonomisku reformerförutsätter en decentrulisering uv beslutanderätten som står i direktmotsatsställning till de politiska kraven på detaHerad ekonomisk centralkontroll över samhället. Öppnare förbindelser västerut skulle kunna, hävdarförsvarsutredningen, leda till både minskad sovjetisk ekonomisk kontroll ochett inte acceptabelt inflytande västerifrån. Och den sovjetiska slutsatsen avspänningstillständet mellun vud de östeuro-peisku folken vill och vud de kun ärden s. k. Bresjnevdoktrinens kruv på rätt till intervention i en kommunistiskstuts inre ungelägenheter när -som det heter i försvursutredningens betänkunde enligt uv sovjetledningen gjord bedömning furu föreligger för grundläggundeförändringur i purtiets och stutens struktur. Det är ett fuktum, herr talmun, utt det gumlu Europu, därvi nu påstår utt uvspänningsklimut råder, är genom en mur delut i två hälfter,den enu bestående i stort sett uv friu, demokrutisku stuter och den andru uvsumhällsbildningur, där folkets möjligheter utt i friu val påverku sin egenmidö och lundets utveckling är så gott som helt obefintligu. I dennu för densvensku demokrutin helt främmunde värld uv förtryck kun självfullet plötsliguomvälvningur när som helst uppkomma, omvälvningar som bokstavligt talat övernatten kun få sådunu konsekvenser utt ullt tul om StubUitet i Europu visur sigvaru rent önsketänkande och ingenting unnut. Det är inte möjligt utt bedömu stämningsläget i Europu medbortseende från de ideologisku motsättningurnu mellun de tvenne hälfterna.Då regeringen i dugens deklurution förklurur utt den "betruktur stuternu ibåde östru och västru som delar uv en geogrufisk och historiskenhet", då är dettu visseriigen riktigt, men då förbigår regeringen dendjupu klyftu som ideologiskt delur dennu gumlu kontinent. SkiUnuderna meUunVästeuropus demokrutier och Östeuropus stutssociu-listisku system är i självuverket så betydunde och så ägnude utt påverka stuternus betruktelsesätt ochutrikespolitisku hundlunde, utt uvspännings-begreppets reellu innehåll i ullruhögstu grud urholkus. Det är ju sådunu olikheter som exempelvis gör det möjligtför öststuternu utt i bUuterulu kommunikéer efter besök uv svenskuregeringsrepresentunter herrur Wickmun och Pulme utun blygsel uttulu sig omen överensstämmunde syn på "respekten för nutionell suveränitet,territoriell integritet, uvstående från våld eller hot att bruka våld, ickeinblandning i staternas inre angelägenheter och fredlig lösning avkonflikter". Så länge den östru Europuhulvuns stuter bygger sin existenspå ett socialistiskt fåvälde och så länge den världsrevolutionäru ideologinsmålsättning är inbyggd i dessu stuters utrikespolitik, finns inte någruförutsättningur för verklig uvspänning.