prot · FV0960 · 1972-12-31 00:00:00 — "Det var många som lystrade till det och sade att vi måste finna ett nytt systemför vår bostadsfinansiering. Man önskade dels försöka ta bort del härsubven-tionsmomentel, dels skapa ett system som kunde åstadkomma en utjämningmellan de olika årgångarna. Paritetslånesystemet motsvarade dessaförväntningar. Man kunde gå in i paritetslånesystemet med bibehållande i stortsett av den hyresnivå som vi hade. Man räknade nämligen med, som det harbetonats här i debatten, atl kostnadsutvecklingen och prisutvecklingen skullegöra atl del gick ihop. har det visat sig att del inte fungerar riktigt så,och orsakerna till detta har här påpekats. Jag vill bara understryka att det också var förutsatt skulle kunna ha anledning alt se över det här systemet när man hade vunnitvissa erfarenheter. har vi funnit atl det ser ut som om räntan kommer atlligga högt på de långa lånen framöver. Vi har erfarenhet och kanutgå ifrån att får vi vara i det här läget så kommer den tid, som förflyterinnan detta system så att säga får värka ut, att bli myckel lång. I förslag till har vi nu från regeringens sidabegärt att skall ge en garanti för själva systemet. Även om det ärett långsiktigt perspektiv så skall del vara en garanti för att detta fungerar.På del viset har vi i och för sig skapat en riktig grund för systemet. Mensamtidigt kan vi konstatera atl det höga ränteläget gör att man ide hus som produceras med pariletslån kommer att få en så stor skuldbörda förde boende att det förmodligen kommer att bli motstånd av olika slag. Vidöverlåtelse av en bostadsrätt kan det uppkomma tvekan om huruvida man skallvälja att ta lägenheten och la över en omfattande skuldbörda. 1 princip' skall vi självfallet räkna med att Anslag till bostadsbyggande, m. m. Ang. redovisning av viss utredning om totalfinansiering avbostadsbyggandet Anslag till bostadsbyggande, m. m. Ang. redovisning av viss utredning om totalfinansiering avbostadsbyggandet lägenhetenär likvärdig med en ny lägenhet och att det inte skall föreligga någraskillnader. Men för egen del tror jag att människor i allmänhet kommer att blimycket tveksamma om det gäUer en stor skuldbörda som man tar på sig samtidigtsom man förvärvar den äldre lägenheten. Det skulle kunna anföras fler skäl. Jag tror emellertidatt det är rimligt att vi ser över det här systemet. Då skall vi kunna göra delulan några bestämda förutsättningar om vart vi skaU komma. Jag vill bara betonaatt jag för min del utgår ifrån att vilken lösning man än kommer att välja såmåste den ha den sociala inriktning som vårt hittillsvarande lånesystem har. Vimåste se bostaden och bostadsproduktionen som någonting mycket väsentligt, ochvi måste se tiU att formerna för att finansiera bostadsproduktionen står isamklang med uppfattningen att della är en vUctig och angelägen samhäUsfråga, Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrLINDKVIST (s) kort genmäle: Jag tackar inrikesministern för svaret på mininterpellation. Frågan gällde när skulle få den redovisning avutredningsresultatet som gjorde det möjligt att ta slutlig ståndpunkt i frågaom totalfinansiering. Jag uppfattar svaret så all någon redovisning inle kommer.Initiativ skall tas från regeringens sida först om det anses att problemet medbostadsbyggandets kreditförsörjning inte kan lösas genom överenskommelser.Svaret är sålunda entydigt, ' I min fråga utgick jag från att regeringen utfäst enredovisning i detta ämne till , I propositionen 1967 anfördedåvarande inrikesministern ett antal skäl för totalfinansiering: Det skulle renttekniskt vara en enkel väg att uppnå en rationell kredittUlförsel. Det skullemedföra fördelar för låntagarna. Det skullemedföra förenklingar i låneadminislrationen. Det skulleskapa gynnsammare förutsättningar för omfördelning av kapitalkostnaderna. Dessa skäl ansågs dock inte räcka för ett beslut. Dennaslutsats drogs med hänvisning till att det först krävdes en mera ingåendekartläggning av konsekvenserna och att avtalsvägen borde prövas. Frågornaundersöktes, enligt vad som angavs, av delegationen för bostadsfinansiering. Såvitt jag förstår innefattar inte de överväganden somdelegationen redovisade den åsyftade ingående kartläggningen av konsekvensernaav en totalfinansiering. Delegationen fann visserligen att ett nytt statligtkreditinstitut skuUe utgöra den mest rationella lösningen, men delegationenansåg att överenskommelser borde prövas ytterligare innan andra åtgärderövervägs. ställningstaganden och framåt har varitkonsekventa med hänsyn tUl vad man utgick från. 1967 sade statsutskottet att man tUls vidare godtog dendit tillsvarande finansieringen av två skäl. Det ena var att utfallet avöverenskommelserna Det andra var alt man tog hänsyn till det utredningsarbete somenligt uppgift pågick inom delegationen. Då statsutskottet tog ställning till frågan var detdelegationens begränsade förslag som låg bakom. Det förhållandet inte än en gång hänvisade till väntade utredningsresultat innebarsjälvfallet ingen ändring i grundfrågan dvs. att man fortfarande hoppades påalt få se utredningen om konsekvenserna. För min del hade jag hoppet kvar ändafram till dess alt jag fick interpellationssvaret. Vid riksdag kopplades frågan om totalfinansieringgenom fördjupning ihop med frågan om integrerad finansiering, dvs. möjlighetenav atl täcka kreditiv och fastighelslån med ett enhetligt lån till lägrekostnader. Även i denna utvidgade del hänvisades till förhandlingar medkreditinstituten. Ett visst hopp ställdes till att frågan skulle lösas förbostadskredilkassornas del och till att samarbetet mellan postbanken ochKreditbanken skulle bära frukt. 1 den här delen kan man knappast numera hänvisa till avvaktar utfallet av överenskommelserna, eftersom det inte finns några.Kvar står även här ett utredningsbehov som väl hade tillgodosetts om den 1967förutskickade utredningen fått den omfattning som kunde ha rätt attförmoda. Sådant är, herr talman, enligt min mening sakernastillstånd . Det för väl inle handlingen framåt om vi ytterligarediskuterar vad som bort göras tidigare. Däremot vel vi att enövergripande prövning skall ske av finansieringssystemet. Det skuUe vara ettplåster på såren om interpellationssvaret kunde kompletteras med uppgiften attden nya utredningen kommer att få direktiv som omfattar att pröva totalfinansieringsåväl genom utökning av bostadslån som genom integrering av byggnadskreditivoch fastighetslån. Jag har för min del svårt alt förstå hur detta skulle kunnaundgås mot bakgrund av upprepade principiella ställningstaganden fören annan lösning än den vi nu har. i (c) kort genmäle: Jag har inte mycket att invända mot vadinrikesministern anförde. Det är egentligen bara på ett enda avsnitt som vitydligen har missförstått varandra och där jag skall försöka att klarlägga minuppfattning något litet. När jag talade om att småhusen framför allt var avseddaför familjer, så gjorde jag det närmast i anslutning till att antalet sinåhuslägenheter om fyra rum och kök hade ökat, vilketherr fann nästan upprörande. Han ville nämligen tyda det sä attlyxbostäderna ökar. Jag tryckte då på att framförallt barnfamiljerna har ettmycket stort och ökande intresse för att få en marknära bostad. De försökerockså i allt större utsträckning att skaffa sig ett eget hem eller annan sådanbostad. Detta finner jag inte vara på något sätt upprörande utan tvärtomföredömligt. Beträffande ensamstående människors och småhushållsmöjligheter att skaffa marknära lägenheter sammanfaller min uppfattning heltmed inrikesministerns. Tyvärr har utvecklingen ännu så länge inte varit sådanatt dessa människors möjligheter att skaffa sig marknära bostad har den 19 aprU 1972 Anslag till bostadsbyggande, m. m. Ang. redovisning av viss utredning om totalfinansiering avbos tadsbyggande t den 19 aprU 1972 Anslag till bostadsbyggande, m. m. Ang. redovisning av viss utredning om totalfinansiering avbostadsbyggandet Där vill jag emellertid erinra om att jag i förra åretsbostadsdebatt speciellt komplimenterade det avsnittet i inrikesministernsproposition, och jag hoppas att vi där snart skaU få en bättring. Jag har somsagt samma uppfattning som inrikesministern om önskvärdheten därvidlag, alltsåatt småhushåU och ensamma människor skall få möjligheter atl bo på så somsäkerligen de flesta vill bo, dvs. i marknära bostäder. i (vpk) kort genmäle: När delegationen för bostadsfinansieringavlämnade sitt betankande framhöll man atl det var tre saker man ställde upp.Den första var att kreditsystemet skulle fungera så att bostadsbyggandet fickden andel av del samlade kreditutbudet som svarar mot statsmakternasbostadsbyggnadsplaner. Den andra var att systemet skulle få en tidsmässig ochgeografisk fördelning som var anpassad tUl den konkreta produktionsplaneringen.För det tredje ville delegationen att de negativa effekterna av den nuvarandeuppdelningen på byggnadskredit och fastighelslån skulle elimineras, så att manfrämjade ett rationellt byggande och underlättade genomförandet av storafleråriga projekt. Delegationen för bostadsfinansiering var aUtså, som herrLindkvist verifierade, positiv till totalfinansiering. Sedan har åren gått, och varie gång har man från regeringoch utskott svarat att kreditförsörjningen har fungerat tUlfredsställande. Menjag menar att det förhållandet att kreditförsöriningen under olika tider trotsallt har fungerat tillfredsställande genom att de privata kreditinstituten avolika skäl i större utsträckning och tillgodosettkreditanspråken kan inte försvara underlåtenheten att genomföra ett system, somhar alla förutsättningar att fungera bättre och atl ligga i hnje med depolitiska beslut som fattas beträffande bostadsbyggandet. Denna riksdag blir förmodligen den sjätte i rad som i vartfall i ord kommer att uttala sig positivt om totalfinansiering.Inrikesministern har lämnat sitt svar. Han säger att det blir ingentotalfinansiering. Och eftersom jag inte har haft så stora illusioneri denna fråga, så mister jag heller inga illusioner efter inrikesministernssvar här . Jag är angelägen om att göra ett påpekandemed anledning av vad säger. Han sade att det inte finns någraöverenskommelser mellan delegationen och bankerna. Del är riktigt så till vidaatt man inte har någon överenskommelse formellt underskriven. Men man har varjeår överläggningar, och bankernas representanter gör där en utfästelse att ombostadsbyggnadsprogrammet är si och så stort, sä åtar man sig också att svaraför atl pengarna kommer fram. Då utfärdas det en kommuniké som parterna äröverens om. har vi den erfarenheten att det har fungerat. Även om mansåledes inte formellt har undertecknat en överenskommelse och på så sätt iklättsig ett ansvar, så har man moraliskt åtagit sig att svara för det, och dettahar fungerat. Jag medger således alt det inte är någon överenskommelse, men detverkar ändå i realiteten som en sådan. TUl i vill jag säga, atl vi kan tolkariksdagens beslut på olika sätt. Jag har en känsla av att utskottet ändå menadeatt så länge detta fungerade tillfredsstäUande så var det inte så angeläget meddetta specieUa finansieringsinstitut. Det var i ett läge där det visade sig intevara möjligt att klara bostadsbyggnadsprogrammet som man skulle ha anledningatt aktualisera detta. Så har jag tolkat detta riksdagsbeslut ett uttalandedär man inte är främmande för att staten skall ta pä sig ett vidgatintitutionellt ansvar. Sä länge det nuvarande systemet fungerar har detemellertid inte funnits anledning att från regeringens sida aktualiseratUlkomslen av ett sådant speciellt institut. () kort genmäle; Jag tror att inrikesministern gjorde sigskyldig tUl en missuppfattning. När jag talade om att det inte fanns någonöverenskommelse byggde det resonemanget på alt riksdag kopplade ihopfrågan om totalfinansiering genom fördjupning med frågan om integreradfinansiering, dvs. möjligheten att täcka kreditiv och fastighelslån med ettenhetligt lån till lägre kostnader. Där hänvisade man tUl delegationen förbostadsfinansiering, men därifrån har inte kommit något förslag på dettaalldeles speciellt viktiga område. Jag är väl medveten om att det finns överenskommelser,formella eller informeUa, med kreditinstituten. Orsaken tUl alt jag fört uppfrågan om lotalfinansieringen är helt enkelt att jag anser, att regeringen ärskyldig sin riksdag atl lämna fram det underlagsmaterial som utlovades vid 1967års riksdag. Detta har icke regeringen gjort. En tolkning av statsrådetHolmqvisls inlägg ger ju vid handen alt regeringen inte heller har några sådanaavsikter, vilket jag tycker är ytterst beklagligt. Det finns säkert åtskilligaledamöter i kammaren som gått och väntat på ett utredningsmaterial för att fåen .säkrare bedömning av huruvida man skall anse att en totalfinansiering avbostadsbyggandet är att föredra framför den finansieringsform som finns förnärvarande. Jag vill bara till statsrådet säga, att även omdet system som finns fungerar och kanske fungerar utmärkt säskulle det bara fattas om kreditinstituten vågade föra någon annankreditpolitik i bostadsfrågan än att ge kreditiv till den bostadspolitiskamålsättning som uttalat sig för. Jag menar att totalfinansieringen,som den tidigare beskrivits också från regeringshåU, verkar vara så överlägsendet nuvarande systemet att den borde ha prövats av . Jag anseralltjämt att det är beklagligt, att regeringen inte har avsikten atl lägga framdetta utredningsmaterial. den 19 aprU 1972 Anslag till bostadsbyggande, m.m. HerrHAMRIN (fp): Debatten har rört sig om de vanliga problemen isamband med bostadsmarknaden för den vanliga familjen, och det kanske därförfinns skäl att påminna om atl det finns vissa grupper som har sina speciellaproblem då det gäller boendet. En sådan grupp är de äldre. Det är klart utrett att deäldre i genomsnitt bor sämre än de yngre och det gäUer kanske framför allt iglesbygdsområdena. Det bör kanske sägas att det är en Anslag till bostadsbyggande, m. m. angelägenhetatt informera om de möjligheter man har till bosladsför-bättringsbidrag. Detkanske också är en angelägenhet atl inte bara informera utan ocksä attaktivt stödja de äldre för att få en sanering till stånd. Vid det här laget hardet i olika sammanhang klarlagts atl det är bättre att sanera änatt riva, och det gäller i inte ringa utsträckning de äldres bostäder. Visst finns det olika möjligheter för de äldre, vi har juålderdomshem och pensionärsbostäder, och jag tror för min del atl ingendera avdem går alt undvara - det finns de som vill ha den boendeformen menvalfriheten bör såvitt möjligt finnas i det här fallet. Om man gör enundersökning, vilket man ju också har gjort i många kommuner, finner mantroligen att de äldre vill bo i sina stugor och villor.Det krävs därför en förbättring, en upprustning, och hjälp från det allmännaför att få en sådan upprustning till stånd. Vi har förbättringslånen, och de kommer att bli av störrebetydelse med en ökad aktivitet från kommunerna, men den ränte- och amorteringsfriadelen av bostadsförbättringslänen behöver höjas från enligt nuvarande regel till , som vi har yrkat i en motion. Inkomstprövningsreglerna behöver också ses över ochmildras. Den till statlig inkomstskatt beskattningsbara inkomsten får i dagvara högst för att förbättringslån skall kunna beviljas. Redan år1965 hade 250 000 pensionärer en nettoinkomst som översteg . Det ärju bra att inkomsterna har ökat. Men man måste vara på det klara medatt den inkomsten kanske inte är tillräcklig för att man skall klara sig utanförbättringslån och att de regler som gäller därför behöver ses över. Bostadsstyrelsenhar begärt att inkomststrecket skall höjas till 8 000kronor. har den fortgående penningvärdeförsämringen gjort detönskemålet ännu mer angeläget. Det finns en annan grupp som ock.sä har sina speciellabekymmer när det gäller boendet, och det är de handikappade. Vi har mångagånger i olika sammanhang talat om deras problem. Det gäller inte barabostadspolitiken utan också arbetsmarknadspolitiken, utbildningspolitiken ochmånga andra områden där vi har anledning att observera och inle glömma dengruppen. Undersökningar har visat att extrakostnaderna för en handikappvänligmiljö är obetydliga om de handikappades önskemål beaktas redan päplaneringsstadiet. En ombyggnad kan däremot kräva betydligt större ekonomiskainsatser. Därför är det angeläget att man observerar dessa problem vidbostadsbyggandet och framför allt att de handikappades organisationer fårtillfälle att vid planeringen säga sin mening om hur man skall utformabostäderna. Jag tycker att dessa organisationer bör vara representerade istatliga utredningar som rör socialpolitiska frågor och att de också böranlitas som remissinstanser i sädana ärenden. Vid utbildningen av olikaexperter - socionomer, psykologer, tekniker - bör handikappfrågorna också kommain som en obligatorisk del i undervisningen. Låt oss titta litet grand på de handikappadesboendeförhällanden. Vi vet att många handikappade bor i lägenheter som ärsvårskötta och inte ärplanerade för människor med handikapp. De handikappade är klart missgynnade närdet gäller utrustningen i bostaden liksom då det gäller andra för oss övriganaturliga nyttigheter som TV, tidningar osv. Det har bland annatläginkomstutredningen fastslagit. Det är en större andel bland de handikappadeän bland oss andra som saknar varmvatten, bad, centralvärme och WC. 20 procentav de gravt rörelsehindrade saknar t. ex. centralvärme, medan motsvarandesiffra för hela befolkningen är . av de handikappadesaknar WC mot av hela befolkningen osv. När man på detta sättjämför de handikappade med oss vanliga medborgare, som har möjlighet att klaraoss själva på ett annat sätt än de handikappade, så finner man i de allraflesta fall att de handikappade pä punkt efter punkt har lägre standard.Förbättringslån och invalidbostadsbidrag är de möjligheter som i detta fall kankomma i fråga för att förbättra de handikappades boendeförhällanden. Vi har ifrån folkparlihåU ansett alt reglerna börkompletteras med statliga bostadslån även för ensamstående handikappade.Reglerna för statliga bostadslån ger endast gifta och samboende ellerensamslående föräldrar lånemöjligheler. Enligt räntelånekungörelsen från 1967kan invalidbostadsbidrag utgå för att rörelsehindrads särskilda behov skallkunna beaktas vid utformning och inredning av bostadslägenhet. Bidraget äravsett att täcka extrakostnader, dock högst för varje lägenhet. kungörelsen avser man med rörelsehindrad rullstols- eller käppinvalid.Genom ett senare tillägg har också synskadad person med starkt nedsatt förmågaatt utnyttja armarna eller som saknar armar gjorts bidragsberältigad. Delinnebär fortfarande atl stora grupper handikappade utestängs från möjligheternaatt få invalidbostadsbidrag, trots att det finns uppenbara behov av sådant. DetgäUer t. ex. aUergiker och epileptiker, dvärgväxta och många andra som behöversärskild specialutrustning för att deras boende skall bli drägligt. Här behövsen översyn av gällande bestämmelser. Det är nödvändigt atl den kommer tUl ståndi syfte att ändra bestämmelserna, så alt de knyts till behovet och inte till enviss handikappgrupp. Vi har yrkat på dessa reformer både för de äldre och förde handikappade i två motioner från . Eftersom utskottets majoritetinte ställt sig bakom dessa yrkanden, har de följts upp i tre reservationer, nr13, 14 och 16. Jag instämmer alltså i yrkande med speciellbetoning på de tre nämnda reservationerna. Anslag till bostadsbyggande, m. m. HerrSTRÖMBERG (fp): Ansvaret för bostadsbyggandet och boendet ärtvådelat. bestämmer byggandets omfattning, beslutar om låneramar,uttalar sig om dess regionala fördelning, beslutar om lånegränser m. m. Menmånga vikliga frågor ligger i stort sett hos kommunerna. Fördelning påhustyper, service i bostadsområden m. m. är frågor som kommunalmännen måste laansvar för. Till detta kommer också att kommunerna får bära den lunga bördan avatl klara både de direkta och indirekta följd investeringarna. Bostadsbyggandets styrning från två håll har både sinafördelar och sina nackdelar. Här ges plats för kommunalt inflytande och möjligheter den 19 aprU 1972 Anslag till bostadsbyggande, m. m. tUl lokalalösningar, men är den ofta förekommande bristen på överensstämmelsemellan statlig och planering ett allvarligt problem. Sambandet meUanden fysiska riksplaneringen, länsplaneringen och bostadspolitiken är påtagligt.Det är glädjande att civilutskottet nu uttalat sig för förslag omett departement för bostads- och planeringsfrågor. Ett sådant departement bordekunna ta initiativ tiU en bättre samordning på verksplanet för aUa deföljdinvesteringar, serviceutbyggnader och statliga investeringar som kanerfordras då nya bostadsområden byggs ut. Kommunernas följdinvesteringar i samband medbostadsbyggandet och den bristande samordningen av de statligafinansieringsformerna är ett mycket besvärande problem. Ett mera integreratstatligt låne- och bidragssystem för oUka bostadskomplement måste komma fram.Det borde vara möjUgt att i likhet med bostadslåneramarna lUldela kommunernaen samordnad årlig finansieringsram för de olika följdinveste-ringarna isamband med bostadsbyggandet. Självklart skall kommunerna självaangelägenhetsgradera dessa investeringar. Med ett sådant syslem skulle vi kunnakomma ifrån den nu ofta återkommande valsituationen i flera kommuner: höjdskatt eller sämre service i nya bostadsområden. Bostadsdebatten har ghdit från densjälvklara utgångspunkt som den stora bostadsbristen utgjorde tiU de högahyreskostnaderna och servicen i bostadsområdena. Konsumenterna har börjat frågainte bara efter en bostad utan också efter en helhetsmiljö i sitt boende ochefter service. Allt mer och mer har vi börjat inse att som vi byggernya bostadsområden måste vi skapa de serviceanordningar som är nödvändiga.Skolor, barnstugor, fritidslokaler, idrottsanordningar, rekreationsområdenmåste komma fram i rimligt samband med bostäderna. måste också annansamhällsservice som t. ex. affärer och vägar vara klara. Men detta kostarpengar, mycket pengar, och kräver ett samordnat finansieringssystem. Från flera håll har vi hört högljudd kritik mot brist påbostadskomplement, under det att vi från andra häU där man någorlundalyckats lösa dessa frågor - fåll mycket Uten eller ingen negativ kritik. Iframtiden kommer vi trohgen att fä en situation där den blivande hyresgästeninte bara efterfrågar en lägenhet utan hela den miljö som lägenheten ochbostadskomplementen tUlsammans bUdar. AUt detta talar för alt vi nu på aUvarmåste söka lösa de frågor som hör samman med bostadsbyggandetsföljdinvesteringar. Vi kan i inte längre nöja oss med att säga: Dettaär en fråga. En av orsakerna till den kommunala skattehöjningen underde sista åren är att finansministern tvingat kommunerna finansierabostadsbyggandets följdinvesteringar över kommunalskatten i stäUet förlånevägen. I delta sammanhang vill jag påtala den totala brist påsamordning som i vissa fall råder mellan olika statliga myndigheter när manplanerar för nya bostadsområden. Den största byggarbetsplatsen i vårt land Ugger inorra delen av . Planeringen för det nya bostadsområdet böriadeomkring 1965. Allatänkbara intressenter blev inkopplade. Men ändå slår vi i dag infören ytterst allvarlig och för många människor högst besvärande situation.Vägverket har inte pengar för att klara den absolut nödvändiga Utbyggnaden avvägarna in mot . Alla hade räknat med en ny led, den s. k.Flottsbroleden, in mot city. I stället tycks nu resultatet bli att man sökerdels bygga den s. k. Skärholmsleden, dels bygga ut en annan genomfartsled iredan etablerade områden i kommun. De redan klara bostadsområdena iFittja, Värby och andra delar av riskerar nu att fä en mycket starktförsämrad miljö. Hårt belastade trafikleder alltför nära bostäder eller iområden byggda med tanke på långt mindre trafik kan komma att skapa en olidligsituation för de människor som drabbas. Bristfällig och dåUg planering har letttill denna helt onödiga situation.