prot · FV0977 · 1972-12-31 00:00:00 — 1 flera uppmärksammade faU har berättigade intressen intekunnat hävda sig vid den formella handläggningen av mycket stora och viktigaärenden, helt enkelt därför att de inte har förelrälts av sakägare utan"bara" av enskilda människor. Den enskilda människan upplever de nu rådandeförhållandena på det här området så att samhäUet favoriserar vissa intressentermed stäUningen som sakägare, Sakägarställningen ger ju rätt tiUremissyttranden, plädering och besvär, SkaU samhällets miljövårdssträvandenoch ambition att fördjupa miljödebatten vinna respekt, måste dessamissförhåUanden på nägot sätt rättas till. Det kan ske på många olika vägar.Framför allt gäUer det när vi begränsar oss tiU diskussion om besvärsrätten attutveckla en Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. tog upp denna fråga i sindechargegranskning 1969 och gjorde då en rad entydiga uttalanden om detangelägna i en klarare praxis. Den granskning som företagits visar atlriksdagens önskemål den gången ännu inte har tillgodosetls av regeringen.Kungl. Maj:t har aUtså inte följt de uttalanden som ochriksdagen gjorde 1969, Delta tolkar jag som en nonchalans gentemot . Del finns alltså ingen praxis om besvärsrätt förorganisationer. Jag är medveten om att detta är en väldigt svår fråga. Den ärinte alls enkel atl lösa; man kan inle ge någon patentlösning. Men det finnssätt atl utveckla en klar praxis som gör att människor vet vad de har alt rättasig efter - att man inte skaU behöva sväva i ovisshet om man ärbesvärsberättigade eller inte, att Kungl, Maj:t tillämpar en lUcarladbehandling av ärenden av det här slaget. För att något belysa vilken obalans som kan förekomma kanman ta exemplet med en hyresfastighet med 100 lägenheter, där 99 lägenheterbebos av hyresgäster, som är organiserade i en hyresgästförening, medan enlägenhet bebos av fastighetsägaren, stadsplaneförslag aktualiseras påangränsande fastighet. Hyresgästerna får tycka precis hur myckel de viU i denhär frågan. Kanske t, o, m, deras organisation, hyresgästföreningen, får varamed och tycka. Men när den formella ärendebehandlingen sätter in är de 99hyresgästerna borta ur bilden, och den ende fastighetsägaren får vara med. Detär bara han som har rätt att anföra besvär. Det exemplet belyser väldigt klart hur det här fungerar ipraktiken. Det visar hur angeläget det är atl man utvecklar dessafrågeställningar. Det sker nu i vad avser den här sakfrågan inombygglagulredningen, som dock kan förväntas ta god tid på sig. De frågor vi här diskuterar är alltså besvärsrälten iärenden enligt byggnads-, naturvårds- och miljöskyddslagsliflningen. Del kan juvara värt att notera i det sammahanget att den nu så aktuella bekämpningsmedelsförordningenoch instruktionen för giftnämnden inte innehåller några besvärsregler. Där äraUtså förhåUandena helt oklara. Ett särskilt intressant fall har utskottet träffat på,i har skrivit till ochuttryckt ;5ill missnöje med Kungl, Maj:ts handläggning av elt besvärsärende.Den skrivelsen har initierat den aktueUa granskningspunkten, som logs upp efterell yrkande härom i på basis av skrivelsen. Det som ärsärskUt intressant med skrivelsen är alt man i kanslihuset inte ens har bryttsig om alt kontrollera om någon av undertecknarna av besvärsskrivelsen möjUgenkunde vara sakägare i mera formell mening -vUket visade sig vara faUet, Åtta avnio styrelseledamöter i den här föreningen är fastighetsägare och alltsåsakägare enligt den formella ordning som gäller för miljöskyddslagsliflningen.Här har alltså departementet inte ens gjort sig besvär med att undersökahuruvida en person som hade skrivit under besvärsskrivelsen varbesvärsberättigad, KungL Maj:t har ansvaret för alt utveckla en praxis förbesvärshandläggning och besvärsbehörighet. Denna praxis är så mycket merväsentlig som detfinns oklarheter och oUkheter i gällande lagstiftning, Kungl, Maj :t vUl på denhär punkten tydligen inle, trots tidigare påpekanden, ta på signormbildningsuppgiften. Det är anmärkningsvärt att i en fråga av den här typen,som i den aUmänna debatten har utvecklats oerhört snabbi ,ulskottsmajoriteten inte ens slår fast vid skrivning ikonstilu-tionsulskotlel. Del försUctiga påpekande som görs i reservationenansluter också väl tiU vad utskottet säger på andra stäUen i sitt nu aktuellabetänkande. Vi reservanter poängterar att det är väsentligt atl Kungl, Maj:lbringar sin praxis i besvärsfrågor tUl aUmän kännedom, att awisningsbeslutalltid förses med klargörande motivering och atl det är angeläget alt Kungl,Maj:t verkUgen undersöker, om det finns någon formellt besvärsberättigad inomden organisation som besvärar sig, Inle ens detta kan aUtså utskotlsmajoriteten nu uttala.Det är ju något överraskande alt positionerna i denna fråga inle har flyttatsframåt ulan bakåt. Hert (): Utskottet har ju mycket noga redovisat sinasynpunkter i detta ärende, och jag skaU inte upprepa vad som sägs ibetänkandet. Men skillnaderna mellan tankarna i utskottsmajoriletens skrivningoch de tankar som kommit tiU uttryck i reservationen är verkligen inte stora. Sedan man konstaterat detta finner man att iÄkersberga ändå vUl uppträda som den sanne folkpartisten. Han säger först atthan är medveten om att det är en mycket besvärlig fråga men att dennaturligtvis har behandlats mycket nonchalant av regeringen. Det kan väl ändåerkännas alt del gäller en besvärlig fråga och att vi har anledning attefterhöra och iaktta den praxis som kommer att utvecklas genomrällsbehandlingen. Jag tycker alt man också skall vara medveten om vUkabromsande effekter som åtgärder på detta område kan få för ett samhälle som viUförändras - och det vUl de flesta samhällen. ondgör sig vidare över att klagande, som varitsakägare men inte uppträtt som sådana, nonchalerats av regeringen, som intetagit reda på det rätta förhåUandet, ! Det får väl ändå vara någongräns på pretentionerna! Är den som söker rättelse sakägare, bör han väl i allrimUghets namn uppge detta. Jag vill tillägga att vi väl i övrigt är medvetna om attsåväl statliga som kommunala myndigheter alltid är mottagliga för såvälskrivelser som besök, om man verkUgen har något att meddela eller berätta somkan förändra en viss situation eller bedömningen av denna, I detta stycke fårvi väl ändå erkänna att aUa vägar står öppna för den som viU meddela något,oavsett om vederbörande är sakägare eUer inte. Har man något väsentligt altmeddela, kommer det att beaktas. Därför menar jag att vi har anledning attfölja vad utskottsmajoriteten här har föreslagit. Jag vill härutöver bara säga att man har ondgjortsig över den socialdemokratiska utskottsmajoriteten, som blint följer regeringspropositionernaoch försvarar dessa i aUa sammanhang. Men på denna punkt, , har viändå anledning att betänka att det av utskottets 15 ledamöter, varav 7 tUlhör den borgerliga sidan, är det Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. endast 2som haft lust att stäUa sig bakom reservationen. Man kan således inle gärnasäga all utskotlsmajoritetens bedömning är ensidig. Varken ellermoderata samUngspartiet har velat understödja reservationen. Man har kanskeinom dessa partier en bättre uppfattning om vUket ömtåligt område man här gersig in på, om man tar ställning innan man har låtit den juridiska sakkunskapenge sin mening till känna om hur dessa frågor skaU behandlas i fortsättningen. Jag skaU inte utveckla denna fråga genomnågon längre utläggning. Jag yrkar bifaU tUl utskottets motivering. i Äkersberga (fp): Hert utnämnde mig tiU den sannefolkpartisten av det skälet att jag vUI ta itu även med de besvärliga frågorna.Jag tackar för den kompUmangen, Att iaktta den praxis som utvecklas är aUtså vad herrHenningsson tycker alt man skaU göra. Att be Kungl, Maj;t påverka UtveckUngenav praxis tycker jag är betydligt angelägnare, och det har ocksåtyckt tidigare, 1 stället viU man nu lägga hela bevisbördan på de enskUdamänniskorna eller organisationsföreträdarna, och om den som undertecknat enskrivelse på en organisations vägnar råkar vara formeU sakägare så skall hantala om det också - det är vad har atl säga. Min slutsats av hert resonemang är attmiljöfrågorna när det gäUer besvärsrätten är någonting försakägarna, dvs, fastighetsägare och andra som har ekonomiska intressen attbevaka. De enskilda människornas rätt, hävdad genom sammanslutning i aktionsgrupper,intresseorganisationer osv,, lämnar åt sidan. Hert (): Om hert Nortby i Äkersberga uppfattade minanmärkning som en kompUmang, så gjorde han tyvärr ett misstag. Sedan de under punkten"Besvärsrätt för organisationer" anmälda talarna nu haft ordetövergår kammaren till att debattera "Offentliga utredningar". HerrNORRBY i Äkersberga (fp): Den fråga som är aktuell, frågan omoffentliga utredningar, berör viktiga delar av arbetet med beredningen av statsmakternasbeslut. har en tendens kunnat märkas att utredningsarbetet inomkanslihuset fått ökad omfattning och betydelse. Det får givetvis negativakonsekvenser för den offentliga debatten, för oppositionspartiernas arbete ochför intresseorganisationer. För att belysa det sista viU jag citera enledarartikel i i aprU 1972, där det står bl a, följande: "har man emeUertid kunnat iakttavissa utvecklingstendenser inom utredningsväsendet, som kan tänkas innebära enminskning av intresseorganisationernas inflytande. sker genomenmansutredningar eUer inom departementen, ibland genom en mer eUer mindre formell arbetsgrupp, som tUIsalts utan särskUda direktiv. Utredningar av liknande ting tiUsätts också i allt större utsträckning inom ämbetsverken på uppdrag av regeringen, Tyvärr blir det alltmera vanligt att representationen ickeges formen av formeUt ledamotskap eller expertuppdrag utan reduceras tUl ett deltagan de genom en 'samrådsman' eUer 'kontaktman'. Denne har inget formellt förordnande av deparlementetschefen och deltar i utredningens arbete endast i den omfattning utredningen bedömer detta erforderligt eUer eljest förenligt med sina intressen, Innebörden av departemenlschefsdirektiv om samråd medberörd organisation ges uppenbart en högst varierande tolkning," Avslutningsvis skriver tidningen: "Tendensen att alltfler utredningar bUr interna departements- och verksutredningar är starktoroande. Den tradilioneUa utredningens form genom i gängse ordning utsedda likvärdigarepresentanter för berörda intressen synes vara alt föredra, I dagens lägesynes än mer angeläget att samarbetet mellan intresseorganisationerna ochstatsmakterna i utredningssammanhang inle försvagas genom en uttunning avorganisationernas medinflytande," Det där var alltså vad en stor intresseorganisation hadeall säga om utredningsväsendets utveckUng, Ökad offentUghet inte minskad börprägla utredningsväsendet. Tendensen tUl politisering och försvärande avoppositionens arbete genom fler departementsutredningar och begränsad medverkanav parlamentariker i det offentliga utredningsarbetet ser ut att förstärkas.Utredningsväsendets syfte bör givetvis vara atl förutsättningslöst ta fram defakta som behövs för beredningen av etl ärende. Det är väsentligt atlutredningsväsendet omfattas med aUmänt förtroende och att det inte kan insmygasig misstankar att fakta bUr tiUrättalagda pä ett visst sätt, t, ex, genom plockar fram vissa fakta men inte andra. Det är ett av många viktiga skälför att man skall eftersträva offentliga utredningar i största möjligautsträckning. De departementsutredningar som här berörs får alltmerkaraktären av att vara beställningsarbeten åt regeringen. En för oppositionspartierna rätt märklig konsekvens av detomfattande utredningsväsendet är atl utredningarna blir en sortsuppsamUngsplals för aUa initiativ och förslag som förs fram inom deverksamhetsområden som berörs av utredningar. Man skuUe kunna säga atlverksamhetsfältet Ugger i träda . Det återverkarnaturligtvis också pä det successiva reformarbetet. Ett långrotande med enutredning, exempelvis bygglagutredningen, som jag nämnde , innebär ju attinga väsentliga reformer kommer till stånd utredningsarbetetpågår. Just när det gäUer den utredningen som är en offentlig utredning medparlamentariskt inslag är det angeläget med reformer, som jag hadeanledning anföra. En annan tendens som märkts mycket klart äralt regeringen lägger fram förslag för , baserade inte på offentligautredningar som remissbehandlats utan på interna departemenlsulred-ningar sompresenteras först när de läggs fram i propositionen. Vi har ett klart exempel iden nu aktueUa s, k, skattereform som presenterats från Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. Ingen offentlighet gavs åt det material man förde fram förränproposilionen presenterades. Detta är etl effektivt sätt att försvåraoppositionens arbetsmöjligheter. Den granskningsfråga som tagils upp inomkonstitutionsutskottet avser metoden med utredningar inom departement, somtUlämpas alltmer i SläUel för parlamentariska utredningar. En granskning avmetoden som sådan bör då avse omfattningen av utredningsverksamheten, direktiv,redovisningsformer, remissbehandUng och sammansättning av arbetsgrupper. Dennafråga togs upp , Det har aUtså varit över fjortonmånader för beredningen av denna fråga i . Manhar haft god tid på sig. Vad har man då kunnal ta fram? 1 stort setl ingenting!Statsrådsberedningen har inte kunnat ge underlag för den bedömning somgranskningen skuUe avse. Antingen viU statsrådsberedningen inte ge något sådantunderlag eller också kan man det inte, ViUcel det nu är frågan om är det likaUla i båda fallen, VUl man inte ge upplysningar är detprincipiellt aUvarligt, kan man inte ge information om pågåendedepartementsulredningar, tyder det på att man i statsrådsberedningen heltenkelt inle har ett klart begrepp om hur denna verksamhet fungerar. Det finns anledning erinra om 1965 års departementsreform.Den refereras i den promemoria som är fogad som bUaga nr 7 tUlkonstitutionsutskottets betänkande nr 26, 1 denna PM konstateras att syftet medreformen var att åstadkomma förbättrade möjligheter tUl långsiktig planeringoch samordning. Men den långsiktiga planeringen och samordningen avsåg tydUgeninte utredningsverksamheten inom kanslihuset. Om det är långsiktig planeringoch samordning de ökade resurserna används tiU i kanslihuset, så må det välkonstateras att man tydligen på denna punkt skändligen misslyckats eftersom maninte ens kunnat ge en klar bild av omfattningen avdepartementsutredningarna, hur de är uppbyggda osv. Det är aUdeles uppenbartatt man helt enkelt inte har någon klar gränsdragning meUan departementsutredningaroch informella arbetsgrupper och att man inte har gjort sig besväret med attens inventera dessa företeelser. Vidare utgick rUcsdagen i sitt beslut från attutredningsarbetet huvudsakUgen skulle äga rum utanför departementen iunderlydande organ, genom kommittéer och särskilt tUlkaUade sakkunniga. ärfrågan den vilken innebörd man lägger i begreppet huvudsakligen, om det skallvara eller . Jag lägger för min del i det begreppetin atl det skall vara den klart dominerande delen. Så synes nu inte vara faUet,men det underlag som redovisas för och räckerinte för en säker bedömning om den önskade utveckhngen verkligen har ägt rum. Det finns här också anledning att citera, vUket görs ipromemorian, vad dåvarande statsministern sade vid några tUlfällen iriksdagen i interpellations- och frågedebatter. Som en kommentar tUl detoffentliga utrednings- och remissväsendet i vårt land sade han bl, a,:"Detta är ur flera synpunkter utomordentligt värdefuUt, Bl, a, tordeoppositionspartierna i härigenom ha större möjligheter att få insyn i sakfrågornaoch alt påverka politiken än vad oppositionen i andra länder har," Som jag ser det har arbetsmöjligheterna föroppositionspartierna i på denna punkl förändrats tiU det sämre sedan1964, när dåvarande statsministern gjorde detta uttalande i en interpellationsdebatt. Han framhöU då också "att det i praktiken torde varasvårt att finna något 'väsentligt reformförslag', som inte grundas påoffentligt material, som regel men inte nödvändigtvis i form av betänkandenfrån en parlamentariskt sammansatt utredning". Minkommentar till det uttalandet är: Del var då det, 1 en frågedebatt 1968 sade dåvarande statsministernErlander: "1 aUa de stora politiska frågor, som vi haft anledning attsedan behandla här i , har vi eftersträvat att göra det möjligt föroppositionen atl delta i utformningen," Det är aUdeles uppenbart att den praxis som då tUlämpadesicke längre tiUämpas av regeringen i aUa väsentliga frågor. Om den här tendensen beträffande utredningsväsendet säger vi reservanter:"Härigenom försvåras- en allsidig och omfattande debattinnan beslut fattas," Den offentUga debatten försvåras aUtså, mensamtidigt försvåras också arbetsmöjligheterna för oppositionspartierna, ochsvårigheterna ökar för intresseorganisationer alt framföra sina synpunkter. Enligt vår uppfattning har aUtså utredningsväsendetutvecklats tiU det sämre. Det är ett påstående som vi finner grund för i detutredningsmaterial som har lagt fram. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. HerrJOHANSSON i (s): På denna punkt föreligger en reservation från de moderataledamöterna och foUcpartisterna inom utskottet, medan centerpartisterna haravgivit ett särskUt yttrande. Eftersom denna fråga återkommer även tiU hösten,då har att behandla en motion om utredningsväsendet i , kanjag nu fatta mig relativt kort. Det säregna för är alltjämt att del finns en mängdoffentUga utredningar och att dessa bUr föremål för ell omfattande remissförfarande.Herr i Äkersberga vUle göra gäUande att huvudparten av utredningarnainte längre bedrivs på detta vis. Då kommer han in på ett synsätt som jag inteaUs kan ansluta mig tUl, Han börjar tala om alt det skall vara 50 eUer 60procent eUer något sådant, men på det viset kan man inte resonera. Här gällerdet att de tunga, principiellt viktiga sakerna bUr föremål för parlamentariskautredningar. i Äkersberga får, om han skaU driva sin tes ifortsättningen, visa atl så inte är fallet . tog fram ett exempel som även jag kan stannavid, nämUgen det förslag tiU förändringar i skatterna som regeringen nu harlagt fram. Som alla känner tUl har man tUlsatt en stor utredning, därdet finns representanter för samtliga i företrädda partier. Som ettprovisorium i väntan på denna utredning lägger man fram ett förslag. HerrHernelius och jag har haft ett litet resonemang om Granskning av statsrådens ämbetsutövning m. m. enproposition om anställdas närvarorätt vid kommunala styrelsers och nämnderssammanträden. Här är det precis samma teknik som har använts av regeringen. Denstora frågan om anställdas rätt atl della i besluten har genom tiUäggsdirektivhänskjutits tUl utredningen om demokrati, medan den mindre frågan, denom närvarorätt i vissa försökskommuner, blir föremål för en proposition ulanatl den parlamentariska utredningen har prövat den sidan av saken. Det har aUtid funnits andra typer av utredningar. Detfinns experlut-redningar, och i dem ingår ibland riksdagsledamöter som ansessärskilt sakkunniga på respektive utredningars områden. Del har alllid förekommitenmansutredningar. Det förekommer utredningar inom departementen. Här skulle jag gärna vilja ta upp en sak som , nämligen atl han inte har kunnal få de upplysningar som han hadeönskat. Han ifrågasatte om statsrådsberedningen vUle eller kunde lämna dessaupplysningar. har själv skrivit ett särskilt yttrande, där hangranskar den proposition som avgavs angående utbildning av bibliotekspersonaloch understryker vUcten av atl propositioner formuleras klart och otvetydigt.Har inle denna fråga behandlats i konstitutionsutskottetfunderat över alt han kanske inte har definierat ordet departemenlsutredningarpå elt så klart och entydigt sätt att man har förstått vad det gäller?Egentligen skulle del vara intressant om vUle göra en sådandefinition, men det kanske skuUe la för lång lid i anspråk. Det är inte så lättatl här hålla isär oUka saker. Kärnpunkten i anförande var altoppositionens arbetsmöjligheter försämrats. har väl oppositionens stäUningmånga sidor. Kanske ändå elt ögonbUck kunde fundera över vad detskulle betyda om oppositionspartierna alltid skuUe låsas fast i sinaStäUningstaganden på utredningsstadiet. Det finns beredningar'där man försökeråstadkomma denna samstämmighet mellan partierna. Det betyder att oppositionspartiernai del stycket låser sig på ett relativt tidigt stadium. Man kan naturligtvis länka sig ett system där oppositionenstår bakom aUa de propositioner som avges, men då har man inte det svenskaparlamentariska systemet. Med vårt parlamentariska system följer ju altregeringen kan lägga fram förslag som inle har föregåtts av parlamentariskautredningar, i viUca har suttit företrädare för oppositionen. Hade vi ettsyslem av den typ man har i vore det annorlunda, men då borde vi ju ha samlingsregeringoch inle partiregeringar. Likadant förhåller det sig väl om vi skulle tiUämpasamma metodUc som i kommunerna, där vi har ett samlingsregerande. Vidare förde in tidsperspektivet. Han menaratl frågor kommer att ligga i träda pä grund av offentliga utredningar. lärväl inga partier begära utredningar i samma utsträckning som oppositionspartiernagör. Då måste man väl inom dessa partier känna stark glädje när ulredningskravbifaUes, Sedan kan det hända att det betyder att avgörandet förskjules något.Men har i sådana här faU hittat en alldeles särskild metodUc som vihar lärt känna här i kammaren, nämUgen alt man hoppar in och begär att vissasidor av vad som står i direktivenskall förklaras ogUtiga och att man skall följa vissa principiella riktUnjersom man drar upp här i . Det kan emeUertid hända att även en regering ser atl delunder etl ulredningsförlopp kan finnas anledning alt ta mindre initiativ. Anserman det vara farligt att frågorna ligger i träda - för alt begagna - är det väl helt naturligt att regeringen rycker loss en punkt, om deninte har något större principieUt samband med övriga purUcter, och lägger framen proposition som vi får behandla här i . Del vore givetvis intressant att över huvudtagel fördjupa sig i det svenska utredningsväsendet, men vi lär få mångatiUfällen atl göra del i fortsättningen, och jag nöjer mig med det nu sagda. Granskning av statsrådens ämbetsutövning m m. i Luttra (c): CenterpartUedamöternai konstitutionsulskottet delar i huvudsak de synpunkter som har förts fram idenna reservation. Men finns det ju en parlimotion från somlar upp dessa viktiga frågor om utredningsarbetet, och denna partimotion kommeratt behandlas under höslriksdagen. Det är anledningen lill atl vi här harbegränsat oss tiU ett särskUt yttrande. HerrNORRBY i Äkersberga (fp): När i använderuttrycket "huvudparten" av utredningarna, så stämmer det inte rUctigtmed den nomenklatur jag använde. Jag sade "huvudsakligen", och däriligger en viss skiUnad, 1 begreppet "huvudsakligen" kan man möjligenlägga in något annal än "huvudparten". Men som jag anförde är detaUtså här en fråga om vad man menar med det ena och med del andra. Vad vi serär en oroande tendens att lunga frågor hamnar i departemenlsutredningar. Detfinns klara, entydiga exempel på det från senare tid. Jag nämnde den nuaktuella s, k, skattereformen. Man kan peka på andra frågor som har flyttats ini kanslihuset efter att tidigare ha legat hos offentliga utredningar,exempelvis läginkomstutredningen. Att göra som regeringen här har gjort -föreslå en provisorisk skattereform som man startar en utredning ärju Uksom att ta maten ur munnen på utredningen, i synnerhet som direktiven varmycket begränsade jämfört med de önskemål som hade framställt. Jag kan helt instämma i vad sadebeträffande olika typer av utredningar. Del har alllid funnits olika typer avutredningar och det kommer det alltid atl göra. Men oppositionen kommer ocksåalltid att eftersträva bättre arbetsmöjligheter. Den dag oppositionen slutarmed det är den ingen opposition längre. Och i goda arbetsmöjligheter ingår attpå etl tidigt stadium kunna vara med i eller följa ett utredningsarbete.