prot · FV09142 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi kan inte finna oss i att i efterhand sätta in, som vi säger, allasarahällets resurser för att mildra verkningarna för enskilda och kommuner. Viraåste försöka att koraraa in före i branschprobleraen och söka förebygga, oradet är raöjligt, eller åtminstone mildra de verkningar som orsakas avförändringarna i de olika branscherna. Det är först då som vi kan litet meratala om planering och planraässighet i de verksaraheter som raänniskorna anseratt sarahället bör bedriva. Detta är den egentliga bakgrunden till att vi härlägger fram ett nytt förslag om en informationsverksamhet som väl blir ettytterligare led i den kedja av åtgärder som är nödvändiga och som har tillsyfte att skapa förutsättningar för en större planmässighet i vår utveckling. Jag är medveten ora att det under åtskiUiga år mellankommuner, samhällsorgan och företag har skapats ett informelltinformationsutbyte som har varit värdefullt, och det bör fortsätta. Men jag ärövertygad om att detta sett raot dagens och raorgondagens krav inte ärtillräckligt. Här föreligger ett behov av raera systeraatiska och orafattandekontakter. Jag är därför litet grand förvånad över inställning. Ifråga om informationssystemet har vi haft kontakter med några av de storaorganisationerna på företagarsidan. De har visat ett positivt intresse genomatt själva förbereda företagen inom sina organisationer på hur man skall kunnasvara mot de krav och önskemål som sarahäUet ställer. Syftet raed denna inforraationsverksarahet är att skapaett underlag för en bättre planering, en ökad samordning och väl avvägda beslutsora möjliggör ett effektivare utnyttjande av våra totala resurser. Dettainnebär att det här inte enbart kan bU fråga om en information från företagentill samhällsorganen. Lika viktigt är att samhället informerar företagsamhetenora sina utvecklingsplaner. Man eftersträvar här en örasesidighet. I remissinstanserna har man varit mera förstående fördessa synpunkter. Vi har därför lagt frara förslaget raed sikte på en praktiskförsöksverksamhet, och vi får så sraåningom vinna erfarenheter av dennaförsöksverksamhet. Låt mig bara i denna del säga att en av de frågor sora jaganser bör uppraärksaramas inora försöksverksamheten är möjligheterna att inorainformationssystemets rara saraordna annan pågående eller planeradinforraationsinsaraling så att företagens uppgiftsläranande förenklas och inteblir onödigt betungande. Det inforraationssystera sora byggs upp har sin tyngdpunkti det koraraunala och regionala inforraationsutbudet raen det gäller här ocksåkontakterna och samarbetet mellan företag och institutioner med raerriksorafattande verksarahet och betydelse, och de centrala rayndigheternaanser att en ökad kontinuitet och stabilitet är önskvärd. Det har förekomraiten raängd spontana och informella kontakter, raen jag anser att detta inte börhindra att raan prövar nya vägar för att skapa raera perraanentakontaktkanaler. I detta syfte har vi föreslagit att det under enförsöksperiod skall prövas ett systera raed offentligastyrelseledamöter i samraantaget högst 30 förvaltningsbolag och allmännyttigastiftelser. Jag anser att det är intressant att pröva detta medel som ettinstruraent för att bredda beslutsunderlaget i styrelserna och härigenora sökafå större saraklang raellan företagens dispositioner och sarahälletsnäringspolitiska och sociala strävanden. Det är raed ett visst beklagande jag lyssnade till detuttalande sora gjorde på vägnar, antar jag - dåhon sade att vi nu ville sätta in representanter i förvaltningsbolaget för attpå detta sätt påverka eller styra företagen och att vi på det sättet gavutrymme för en raygelekonoini. Vad är detta för traras, ora jag får uttryckadet riktigt. Jag säger här att det är nödvändigt att få större saraklang mellanföretagens dispositioner och samhällets näringspolitiska och socialasträvanden. Vi kan inte begära att i dessa förvaltningsbolag skall sittarepresentanter för de ägarintressen det här gäller som har klart för sig de Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. synpunktervi med hänsyn till samhäUets näringspolitiska och sociala strävanden vill läggapä en del av de aktiviteter och åtgärder som skaU vidtas. Det är ju intemärkvärdigare än att vi har gått in i en del av bankerna med offentligastyrelserepresentanter. Jag vet inte vilken erfarenhet har av detta var liksom jag inte med . De som inbillar sig attrepresentanterna från samhällets sida nu går in i bankerna ellerförvaltningsbolagen och styr deras dispositioner har mycket litet förståelseför hur sådana styrelser verkar. De överskattar den betydelse som en eller tvårepresentanter, även om dessa är utsedda från sarahällets sida, har i ettsådant sammanhang. Jag är väl medveten om att lämnade banken iGöteborg. Ändå har jag uppraärksararaat att Göteborgsbanken överlevde också denperiod då var raed i dess styrelse, och den fortsätter sinverksarahet även om det nu sker i närraare kontakt raed det sraåländskaverksarahetsområdet. Men jag tror att man här från sida gör sigskyldig tUl en felsyn när man försöker skilja ut å ena sidan sarahällspoUtiskaintressen, som tillvaratar medborgarnas intressen, och å andra sidan vad somsker i en del av våra i och för sig raäktiga ekonoraiska institutioner - somförvaltningfbolagen utan tvivel är där vi inte via en lagstiftning kan få inrepresentanter för de anställda, som också i sin tur skulle kunna sägas ha enallmän samhällsanknytning. Vi har begränsat detta till förvaltningsbolag ochallmännyttiga stiftelser, och det intressanta är att då det gäUer deallmännyttiga stiftelserna säger inte nej. Där skulle det aUtsåinte kunna bli fråga ora någonting av de bekymmer sora gavuttryck för, utan det är först när raan kommer till förvaltningsbolagen sombekymren uppstår. Jag har sett motioner sora går i en helt annan riktning,som är kritiska därför att vi inte har utvidgat detta till direktaproduktionsföretag, och jag kan förstå också de synpunkterna. Men vi viU stegför steg utvidga den demokratiska medverkan och insynen i verksamheten. Att vii detta sammanhang i första hand lägger vikt vid att de anställda får möjlighettiU en representation i styrelserna, i beslutsinstanserna, ser vi sora utomordentligtangeläget. Men där inte detta når frara är det lika viktigt att vi utvidgarraöjUgheterna för sarahället tUl den kontroll som vi anser är nödvändig. Om ett systera raed offentliga styrelserepresentanterskall fungera så krävs det givetvis att de personer sora utses är inforraeradeora sarahällets intentioner, bl. a. på det näringspolitiska orarådet. Detförutsätter i sin tur någon form av fortlöpande kontakt mellan de offentligastyrelserepresentanterna och den som utsett dera. Därvid får naturligtvis intebehandlas enskilda företags- eller styrelsefrågor, utan det gäller eninforraationsverksamhet, inte minst utifrån samhällets intressen och samhälletsgöranden och låtanden. om offentlig styrelserepresentation har frånvissa häll kritiserats såsom innebärande statlig maktutövning utan deraokratiskkontroll, och jag har sagt att jag inte kan dela denna uppfattning. DeoffentUga styrelserepresentanterna har inte och kan inte agera raed Jag har tUlräckligt förtroende för berörda styrelsersintegritet och kompetens för att vara övertygad ora att några raissförståndinte komraer att uppstå på denna punkt. I princip skall dessa representanterdelta i styrelsens arbete raed samma mandat, med delat ansvar för denverksamhet i vUken de deltar. Långtifrån att vara en statlig maktutövning utandemokratisk kontroll raåste, anser jag, den föreslagna åtgärden ses som ettnaturligt led i en strävan raot en breddad och fördjupad ekonomisk demokratisom möjliggör ett fortlöpande informationsutbyte och saraarbete raeUanföretagen och samhället även i andra lägen än där akuta krissituationerföreligger. Beträffande förslaget om rätt för de anställda att utsestyrelserepresentanter i vissa bolag och ekonomiska föreningar, så fyllerdetta naturligtvis en väsentlig uppgift. Inte så att jag för ett ögonblickskulle vilja påstå att en minorUetsrepresentation för de anställda i vissastyrelser är hela lösningen på företagsdemokratins problem det har jag redantidigare sagt. Nej, för detta krävs insatser på en bred front och av mångaolika slag. Men som ett eleraent i ett systera av olikademokratiseringsåtgärder har styrelserepresentationen en väsentUg funktion attfylla. Den ger de anställda en plattform att verka utifrån när det gäller attvinna gehör för betydelsen av att i företagen genomföra även andraderaokratiseringsin-satser, och då är jag övertygad ora att en vidgadföretagsderaokrati och ökat löntagarengagemang i företagen också verkareffektivitetsstirauleran-de. Detta bör även vara i näringslivets intresse. Ochhär skall jag gärna säga att jag med tillfredsställelse lyssnade till detuttalande sora gjorde om de insatser, som han har upplevt att deanställda i företagsnämndsarbetet gjort, och där han gav betyget oraskicklighet och kunnighet från deras sida i bedömandet av företaget ochföretagets möjligheter. Det är klart att vi gärna hade sett, som jag sade, attraan hade löst det här på annat sätt än via lagstiftning. Men när interaöjligheter förelegat att nå ett avtalsmässigt resultat, så är lagstiftningenden väg sora vi i andra sammanhang fått välja. Och jag vUl här starkt framhållaatt den föreslagna lagstiftningen på intet sätt tar ut eller minskararbetsmarknadsparternas traditionella roll och handlingsfrUiet. Lagen ger deanstäUda en rätt raen mgen skyldighet att utse styrelserepresentanter. Detförutsätter ett initiativ från de lokala fackliga organisationernas sida. Ingethindrar parterna att genom lokala överenskommelser välja andra lösningar påinsyns- och inflytandefrågorna än den lagstiftaren erbjuder. Slutligen kan lagen endast ge en allmän rara försaraspelet raellan löntagar- och ägarintressen i företagen. Det blirofrånkomligen så att parterna själva raåste ge detta samspel ett konkretinnehåll och också ta ansvaret för de resultat sora kommer ut av arbetet. Detbetyder att de anställda genom styrelserepresentanterna får en vidgad insyn ochett inflytande i de företag där de arbetar. Det är därför naturligt attstyrelserepresentanterna utses av de anställda inom deras lokala fackligaorganisationer. Jag finner det ganska klart att vad man därvid i första handbör sträva efter är att välja sina representanter bland de anställda irespektive företag. Man talarofta från borgeriigt håll om att socialdemokraterna först och Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. Styrelserepresenta-tion för de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, m. m. frärast isin allmänna politik eftersträvar en centralistisk uppläggning av åtskUligt isarahället. Men det förslag som diskuteras är väl ett utomordentligtvittnesbörd om hur vi försöker att tUl det lokala planet lägga neraktiviteterna. Det är en decentraliseringsåtgärd som sträcker sig långt och därvi raed de fackliga rörelserna har varit helt överens ora att det är de lokalarepresentanterna, de i företagen anställda, som skall ingå i styrelsen. Men,ärade kararaarledaraöter, vid våra överläggningar har vi inte rainst fråntjänstemannahåll fått det önskemålet framställt, att vi måste kunna erbjuda ettundantag från huvudregeln om att det är de lokalt anställda sora skall ingå.Man har näraUgen gjort gäUande att det har förekorarait vilket inte kanuteslutas att de sora har varit raed i företagsnärandens arbete ellerdeltagit i annan kontaktverksarahet raed företagets ledning har blivit raereller raindre trakasserade. Detta har varit en psykisk påfrestning för dera,sora de inte har kunnat klara. Därför har man velat ha en reserv, en raöjlighetatt i sädana fall kunna utse någon annan än den sora är direkt anställd iföretaget. Jag tycker det är ganska rimligt att raan respekterar en sådanönskan. Jag är raedveten ora att sådana trakasserier inte hör tUl vanUgheten,det är undantag sora bekräftar regeln, näraligen att förhåUandena är ganskagoda. Men sora man från organisationernas sida säger att detförekommer trakasserier får vi också se till att vi har denna möjligUet att ivissa fall gå en annan väg än över en direkt representation på det lokalaplanet. Och det är bara där särskilda skäl föreligger sora man skall kunna utsenågon annan än en i företaget anställd. Jag vill säga att det är att grovt underskatta de fackligtorganiserade löntagarnas ansvarsmedvetande och sunda förstånd, om man tror attdenna valfrihet skulle komma att missbrukas. Jag anser att de förslag tillsådana begränsningar som framförts i flera motioner bottnar i en sådanmisstänksamhet gentemot de fackliga organisationerna och deras medleraraar. Jag betraktar de förslag vi nu behandlar -och som jag hoppas att kommer att godtaga - sora viktiga steg påvägen raot en mera fullödig demokrati och mot en rimligare värdering av deanställdas insatser i produktionen och i arbetet. Det är riktigt att försökaskapa reella möjligheter för de arbetande att kunna påverka sin egen situationi den miljö de måste vistas av sin levnad. Styrelserepresentationen är inte en slutgiltig lösning,eller den enda lösningen, på de problem som finns på det område som vi benämnerföretagsdemokrati. Den är bara ett led. I sin strävan till ökat raedinflytandehar den fackliga rörelsen satt lönekarapen, de sociala förändringarna ocharbetstidsprobleraen i frärasta rummet tillsamraans raed en organisatoriskuppbyggnad av företagsnärandernas verksarahet raed förgreningar tillprojektgrupper och grupper för diskussion ute i avdelningarna ora företagetsoch de anställdas angelägenheter. Det arbetet skall fortsätta ochintensifieras. Men den verksarahet det här gäller, alltså diskussionerna ute påarbetsplatsen, i avdelningarna och i kontoren som leder fram till förslag oraåtgärder rörande arbetsrailjön, arbetets uppläggning och en rad andra frågorsom intimt berör de anställda, leder ändå slutgiltigt upp till de beslutandeförsamlingarna. Och där skall då representanterför de anställda, för dem som har fört diskussionerna och lagt fram förslagen,kunna plädera för de förslag sora frarakommit och delta i besluten om dera. Ochde skall kunna göra det på lika vUlkor raed de andra som sitter i styrelsen.Det är först då som det företagsdemokratiska arbetet blir verkligtmeningsfullt och inte bara får en informerande karaktär. Det är där man taransvar och deltar i ansvaret, saratidigt som man tar på sig en raycketlångtgående skyldighet. Jag delar inte koramunisternas uppfattningatt de anställda inte skulle ha tillräckligt ansvar och tUlräckligt kunnandeför att delta i sådana verksamheter och ha helt klart för sig vad denfackliga verksamheten, lönekarapen och intressekarapen kräver av dem också ifortsättningen. Det är inte på den punkten man koraraer att harana i någotslags konflikt. Jag tycker att vpk underskattar tjänste-raännens och arbetarnasförmåga att handha sina och sina medintressen-ters angelägenheter. Jag skulle också vUja säga några ord tUl de mänga inoraföretagarvärlden som har uttryckt sin tveksamhet om, för att inte säga restett raotstånd raot, styrelserepresentation för de anställda jag har i någotsammanhang läst uttalanden som visar att raan anser de anställda okunniga ochoförraögna att delta i ett sådant arbete. Jag skuUe vilja ställa frågan: Vilkaskulle kunna vara mera kunniga ora arbetsmiljön, om arbetstrivselns probleraeUer om en rad produktionsmässiga problera än just de som är engagerade direkti arbetet? De för raed sig in i styrelsemraraet en korapetens och ett kunnandesora sträcker sig väsentligt längre än företagsledarens och ägarens, det ärkorabinationen av ekonomiskt, företagsmässigt kunnande och de anställdaskompetens och kunnande som raed ett geraensamt intresse för verksamheten-verksamheten är ju i sig något av ett gemensarat intresse - kan komma att geresultat. Med det beslut som vi koramer att fatta tarvi ett steg som för demokratin vidare. Det rör sig naturligtvis inte om någonslutsten - det har jag sagt. Vi koraraer att raöta en rad nyaproblera. De anställdas raöjligheter att påverka anställnings- ochavskedandefrågor utreds, och vi kan förvänta förslag sora säkerligen kommer attleda tiU åtgärder med raöjligheter till medinflytande. Den överarbetning avaktiebolagslagen sora pågår koraraer i raycket att rätta sig efter denvidareutveckling av demokratin sora vi nu komraer att besluta om. Efter handfår vi ta de nya steg som aktualiseras. Vi har säkerligen alla uppmärksararaat de ansträngningarsora görs av LO och TCO för att ge dem som skall ingå i styrelserna enytterligare kompetens. Det är klart att raan där stöter på en rad juridiska ochekonoraiska problem som det inte är att begära att de anställda skall hakunskaper om men sora de ändå behöver ett raått av insikt i. LO har för sin delstartat en mycket omfattande utbildningsverksamhet. Man har för detta ändaraålav staten begärt ett bidrag tUl kostnaderna, och jag hoppas att det inora kortskall bli möjligt att redovisa en positiv instäUning tUl organisationernaspropåer om ekonoraiskt stöd tUl denna utbildningsverksamhet. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. 5 protokoll 1972. Styrelserepresentation för de anställda i aktiebolag ochekonomiska föreningar, m. m. Fru andrevice talmannen () kort genmäle; Jag har svårt att tänka mig att densympatiske industrirainistern skulle kunna göra raig ledsen för något som hansäger. Men jag måste tiUstå att jag däreraot blev något förvånad när industriministerninledde sitt intressanta anförande raed att tala om vad ett antalsocialdemokrater gjort i denna fråga . Jag skall gärna erkänna attmitt kunnande brustit på den punkten - jag hade inte studerat p:rotokoUen frånbörjan av , och det är en brist. Men det har kanske större betydelseför dagens verklighet vad socialdemokraterna gör och har gjort under dennärraast föregående tiden. Sedan jag nu studerat protokollen har jagdock funnit att det då gällde utarbetande av lagstiftning om driftnämnder.Såvitt jag kunde se var detta ganska väsensskUt från den fråga omrepresentation i styrelserna som vi har att besluta om . Jag tror mera på så långt jag nu hunnit läsa protokollen att det var en förberedelse tillföretags-nämndsverksaraheten. Jag vUl eraellertid inte aUs frånkänna det förslag sorasocialderaokraterna frara lade dess förtjänster. Mendet har gått dess, och 40 av dessa har industriministern ellerhans tidigare kolleger haft regeringsansvaret i det här landet. Vad gjordesocialdemokraterna i denna fråga när man kommit iregeringsställning? Vad gjorde man , och vad gjorde man under1950- och 1960-talen? Det skulle berika debatten om vi fick reda på vUkainitiativ som då tagits för att förverkliga dessa intentioner. Industriministern gick tUlbaka tiU . Låt mig gåtUlbaka bara tiU 1957 när den första folkpartimotionen om paragraf 32 väcktes.Då motsatte sig samtliga socialdemokrater med undantag för nuvarandejustitieministern det förslaget. Därför är läget det som industriministernslutligen summerade, nämligen att vi ännu får vänta bara på utrednings:förslagi denna viktiga fråga. HerrHE',() kort genmäle; Industrirainistern angriper raig ochfolkpartiet tydligen därför att han är oroad över den opinionsbildande roU sorafolkpartiet spelat för att vidga de anställdas medinflytande just i derasegenskap av anställda. Hade inte detta varit det rätta tillfället att generösterkänna, att och 1967 spelade en verklig pionjärroll,både i den politiska debatten och i praktiken? I det företag där varverkställande direktör öppnade han i kontakt med verkstadsklubben ochSIF-klubben möjligheter till den styrelserepresentation som allmänt erkännssom ett bra instrument för att, utöver inflytandet på andra nivåer, säkra deanställdas insyn och medbestämmande. Industriministern försöker dra upp en konstlad motsättningmeUan våra ställningstaganden. Han förstår inte varför vi säger nej tillstyrelserepresentarion i industri- och förvaltningsföretag men accepterarsådan i affärsbankerna. Den saken har vi klarat ut mycket tydligt. Viaccepterar styrelserepresentation i bankerna därför att dessa från samhällethar övertagit myndighetsfunktioner. Det gäller ingalunda förvaltningsbolagenoch industriföretagen. Det är uttalande på attsocialdemokratin nu är ute för att styra företagen direkt, bl. a. med hjälp avAP-fonderna - som gör att det här måste sägas klart ut var gränsen går meUanett berättigat inflytande för de anställda i företaget och ett felaktigtinsättande av statliga representanter i med varandra konkurrerande företagutanför banksektorn. Den falska historieskrivningen om min roll iGöteborgsbanken har industrimmistern varit ute och kuskat med i landet. Jagtrodde ni hade så goda kontakter inom regeringen att finansministern ochstatsministern hade upplyst om skälet tiU att jag avgick. När SE-bankenbUdades, frågade man mig offentligt om jag skuUe kunna acceptera att bli utsattför samma behandUng som de socialdemokratiska representanterna i dessa bådabanker, nämUgen att bli helt förbigången med information på det stadium då allamöjligheter tUl handlingsfrihet stod kvar. Jag svarade då offentligt: Nej,någonting sådant kan jag inte acceptera. Sedan inträdde den situationen attherr Sträng förbjöd Göteborgsbankens ledning att lärana information tUl mig,och jag har därför meddelat skälet till min avgång. Vi skuUe naturligtvis kunna fortsätta den här debatten länge,i synnerhet som gör den så trevlig med sina historier. är som alltid en förträfflig historieberättare, men såsomhistorieskUdrare är han mycket klen. Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. HerrHOVHAMMAR (ra) kort genmäle; Jag noterar med tillfredsställelse attindustriministern och jag är överens när det gäller de anstäUdas representationi företagens styrelser. Jag tror att vi båda var och en på sitt sätt harpraktisk erfarenhet av hur viktigt det är att de anstäUda får bestämmanderättinom företagen på det sätt som sker. Det tycker vi är positivt. SkUlnaden i tänkande är bara den att vi på vårt håll anseratt representanterna i styrelserna skall utses bland de anstäUda, medan herrJohansson säger att de i första hand skall väljas bland de anställda. Men i sakär vi alltså överens. Däremot är vi inte överens när det gäller offentligarepresentanter i vissa aktiebolag och stiftelser. Vi har från vårt parti sagtatt näringspohti-ken har utövats inom ett system av lagar ochförordningar. Genom offentlig styrelserepresentation bryts nu detta system ochmöjligheten att utforma en del av näringspoUtiken vid s. k. kontaktkonferensermeUan offentliga styrelseledamöter och som det heter, företrädare församhället, där styrelseledamöterna delges "sarahällets intentioner".Den företagsstyrelse som delges önskemål från statsmakterna genom offentligstyrelseledamot känner givetvis en stark press jag har berörtdetta att handla i enUghet med dessa önskeraål. Inte rainst den selektivanäringspolitiken ger offentliga styrelseledamöter en alldeles särskUd maktställning.Den ordning som skapas genom regeringens förslag tycker vi innebär mycketstora risker, bl. a. för en hel del godtycke. Det har gjorts principieUa och praktiska invändningar motatt den StatUga styrelserepresentationen i företagen minskar genom attförslaget Styrelserepresen ta-tion för de anställda i aktiebolagoch ekonomiska föreningar, m. m. inskränktstill förvaltnings- och investmentbolag. Industriministern förklarade alldelesnyss att dessa har en mycket nära bankanknytning och att inriktningen avförsöksverksamheten sålunda bUdar ett naturligt komplement till det nuvarandesystemet med offentlig styrelserepresentation i affärsbankerna. Det kan viinte acceptera. Jag vill erinra om att moderata samUngspartiet motsatt sig nugällande ordning med offentlig representation i bankstyrelserna.Investmentbolagens styrelser fattar självständigt de beslut som rör bolagensangelägenheter.