prot · FV09113 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag talar dä inte om de någotäldre barnen, där vi aUa hoppas på en utbyggd förskola , utan jagtalar om barnen , där vi vet att mänga barn inte klararav en hel dags vistelse i en kollektiv tillsynsform. Där borde det existera envalfrihetssituation för familjerna. Den skulle kunna ordnas relativt enkelt,men den valfriheten har vi inte sä länge subventionerna ensidigt inriktas pådaghemsvården. Jag har ännu inte hittat något logiskt och hållbartargument, herr talman, mot en viss avdragsrätt för styrkta tiUsynskostnader.Tidigare har det hetat från socialdemokraterna, att avdragen främst skullegynna de högre inkomsttagarna. Men det problemet har ni själva avskaffat genomatt höja marginalskatten tUl ungefär samma nivå för den stora majoriteteninkomsttagare. Om ni är rädda för att specieUt favorisera dem som har väldigthöga inkomster, vore det mycket enkelt att sätta in någon form av spärr. Detväsentliga, såvitt jag ser det, är att detta system på något sätt införs, såatt det blir möjligt för de många tusentals familjer, som inte får platsför sina barn i den kollektiva tUlsynsformen, att lösa problemet på ett rimligtsätt. Vårdnadsbidraget har ungefär samma konstruktion. Där sägerfröken att det är en nullitet. Det är en så liten sak att den intespelar någon roU. Jag tror att den spelar en stor roU på kort sikt. Vi talar om . Det är ingen idé att tala om iden konkreta politiska debatten. Vi kan alla ha målsättningar, men det ärdagsläget som är intressant. mera i värdnadsbidragskuUe verkligen öka möjligheten för de familjer där bägge föräldrarna vUlarbeta och där man har svårt att stå för de höga kostnaderna om man skallordna tUlsynen med egna medel. I familjer, där bägge makarna tvingasarbeta för att få ekonomin att gå ihop, skulle kvinnan kunnastanna hemma tack vare detta extra stöd från samhället. Hur man än vrider ochvänder pä detta, är det en fråga om valfrihet - inte totalt, men på varjekonkret område en fråga om att bygga ut friheten och möjligheterna för de enskildafamiljerna. Det finns, herr talman, mänga andra konkreta förslag tiUförändringar som skuUe förbättra kvinnornas situation. Vi talade i förra veckanom arbetstiderna, om flextider och deltider. Det är intressant att man i dettaprogram kan läsa betydligt mera positiva tongångar om detta än man kunde utläsaav omröstningssiffrorna från debatten , där det fortfarande fannsen äterhåUsam och försiktig attityd frän majoriteten inom regeringspartiet moten härdare satsning på flextider och mot engenerell satsning på den statliga sektorn för flera deltider, någonting som konkretskulle hjälpa många kvinnor. ATP-poängen har i och redantagit upp. Jag instämmer helt i deras resonemang. Jag vill avsluta mitt anförande med att säga att detta ärsvåra frågor. Vi inom mitt parti gör inte alls anspråk pä att ha presenteratett fuUständigt och hållbart program som på läng sikt löser dessa problem. Menjag vet att vi liksom andra partier har en god vilja. Jag tror att mycket ärvunnet med detta. Vad jag ställer mig tveksam till, fröken , är om den socialistiskapropaganda som förs fram i detta program verkhgen kommer att hjälpajämställdhetsdebatten och föra oss närmare en situation, där vi gemensamt kanbesluta om konkreta reformer. Jag är rädd för att motsatsen är fallet. Fröken () kort genmäle: Jag skall be att fä läsa ur företalet tillprogramskriften. Där står det; "Syftet är att skissera en modell av ettsocialistiskt samhälle, som gör det möjligt att förena utbildning-förvärvsarbetemed föräldraskap och gemensam fritidssamvaro. Detta är tyvärr långt ifrånmöjligt , men vi måste sträva efter att få modellskissens tankegångargenomförda pä punkt efter punkt." Vi utgår alltså i den här diskussionen icke från nulägetpä alla punkter; det trodde jag var helt klart. När jag verkligen försökte tala omvalfriheten i dess fullkomligt obönhörliga logik den som ekonomiskt är heltomöjlig att genomföra sade : Detta är ju idiotiskt. Det är intebara idiotiskt, utan det är helt orealistiskt. Det vårdbidrag som diskuteraskan ju icke ge någon reell valfrihet. - Jag är rädd för att intehar trängt igenom detta ordentligt. talar om att alla kvinnorskall ha sex timmars arbetstid. Det är ju inte enbart kvinnorna som vi talar omi den här jämlikhetsdebatten; det är ju föräldrar vi talar om, och då menar vibåde man och kvinna. Vi bör också komma ihåg att detgamla , som har bytt namn, var mycket emot enutbyggnad av barntillsynen i daghem, väl att märka. Det finns många motioneroch många riksdagsdebatter som kan vittna om det. Jag tyckte jag hörde ett hteteko av detta i anförande när han nu talade om de storasubventionerna till barntillsyn i institutionerna. Ätt subventionera medskatteavdrag har han däremot ingenting att invända mot. Jag vill bara påpekaatt vi har ett förvärvsavdrag , herr talman. HerrWIJKMAN (m) kort genmäle: Det förvärvsavdraget vill ni ju avskaffa . Fröken talar mera om den framtid som ligger 10, 15eller framåt och om en förfluten tid, då hon talar om det "gamlahögerpartiet" . Jag tror att och ochde som kommer efter mig här försöker tala om nutiden liksom även jag själv. FrökenMattson säger: Vi har inte i den här skriften i varje punkt utgåttfrån nuläget, utan vi skisserar en modell. Men, fröken , det vore nogvettigare och rimligare att utgå från dagens verklighet. Då sluppe vi många avde uppenbara missförstånd som uppkommit efter pubhce-ringen av skriften. Om man ger ut en skrift får man väl i aUa fall stä för delångsiktiga målen, och det är de långsiktiga målen - vad arbetar för på lång sikt som vi här har försökt kommenteraoch konkretisera för att få i gäng en diskussion. Jag har inte fått något som helst svar på de frågor jagställt. Jag har inte fått något förtydligande om valfrihetsresonemanget. Jagciterade här något som står mitt i boken jag citerade inte ordagrant, menandemeningen är denna: För oss är valfriheten detsamma som arbetet och värd avbarn. Man skall alltså på något sätt åstadkomma en kombination. Det är enmycket inskränkt och snöpt valfrihet, sade jag. För oss är valfrihet också enfråga om arbete eller vård av barn. Fröken sade att hon tyckte sig spåra en negitivismtill den kollektiva formen. Jag kan tala om att jag har mitt ena barn pädaghem, lyckligt nog, och jag tycker det fungerar alldeles utmärkt. Vad jagreagerar mot, fröken , är att subventioneringen enbart utgår till demsom har fått förmånen att få plats för barnen inom de kollektiva barnstugorna.Jag har ännu inte hört något logiskt hållbart resonemang som visar att detligger någonting orimligt i att subventionera och hjälpa även de famUjer sominte har fått sådan plats. FrökenMATTSON (s) kort genmäle: Att jag har tagit upp debatten om våralångsiktiga mål beror helt och hållet pä att man ~ jag tror ibland med vett ochvilja -satt verkligheten och dess vUlkor som en förutsättning för det vi säger.Man har använt sig av detta pohtiskt. Vi häller på att klara ut detta på mötenrunt om i landet, och jag har velat ta upp diskussionen även här. Jag märkteredan förra gången att det är omöjligt att fä fram de ekonomiska kostnadernaför den verkliga valfriheten genom en diskussion. Det har intevelat tala om. Jag har ärligt redogjort för våra långsiktiga mål. HerrWijkman talar om nutiden, men det kunde vara rätt intressant att också få redapå och hans partis långsiktiga mål. Det har vi inte fått någotbegrepp om i den här debatten. () kort genmäle; Först ber jag att få säga en sak som jagglömde i mitt förra genmäle. Fröken påstod att jag bara talat om attförkorta arbetstiden för kvinnorna . Jag kommenterade positivt det som står i er skrift om attgöra en generell arbetstidsförkortning, någonting som jag tycker är utmärkt. reservation som var fogad till ett betänkande från inrikesutskottet stod just talat om ett genereUt införande av flera deltider, både förmän och för kvinnor. Där är vi alltså överens. Valfrihetens kostnader totalt! Ja, då talar vi alltså omproblemen om 20-25 är. Det är ungefär som om jag när fröken talar om rättstrygghetenskuUe säga: Ja, men det är ju ointressant att tala om rättstryggheten sä längevi fortfarande har en så hög brottslighet. Man strävar ju en bituppåt eller nedåt, beroende pä vad man rör sig med för fråga, för att kommanärmare ett mål. Fröken har här inte pä. en enda punkt konkretiserathur den kortsiktiga vägen skall se ut. Den långsiktiga vägen är detsocialistiska samhället. Men det är också det enda vi har fått höra. FrökenSANDELL (s): Vi har ett näringsliv som tiU nära hundraprocent grundar sig pä privat företagsamhet. Inte minst under den nu rådandelågkonjunkturen har vi fått erfara hur marknadskrafternas fria spel skjuterundan de mänskliga och sociala aspekterna. Vi har väl litet var när vi settutvecklingen i vår omgivning bhvit övertygade om att det är nödvändigt med enhärdare styrning både av näringsliv och av arbetsmarknadsinsatser. Vi har sannerligen fått en lektion i hur betydelsefulltdet är att vi kan skapa ett starkt samhälle. 1 aUa tider har arbetskraften fåttsöka sig dit där det fanns arbete. Från vandrade tusentalsarbetssökande upp tUl de norrländska skogarna under senare delen av 1800-taletoch i början av detta århundrade. Emigrationen till sä gott som tömdeflera socknar på unga friska människor. Det var då man sade: Densom är slagen till slant den blir aldrig krona. Eller man förklarade livetselände med att nöden har ingen lag. Men i dagens samhälle ställer vi andra krav. Varjemänniska var hon än bor har rätt att välja sin utkomst så som hon själv önskarmen hon bör ocksä ha rätt att kräva en lagstiftning som garanterar hennerättvisa och trygghet var hon än befinner sig i detta land, glesbygdensmänniska säväl som stadens. Landskapet är ett i miniatyr. Storaskogsområden med länga avstånd mellan byarna och långt till tätortensserviceinrättningar, en leende slättbygd, med sina dalgångar och ettstort innanhav som öppnar möjligheter att nä . Skogsbruk, jordbrukoch järnhantering har varit huvudnäringarna och i detta, ett något ensidigtnäringsliv, ser vi bakgrunden till den svåra arbetsmarknadssituation somVärmland varit i och fortfarande lider under. Föregående arbetslöshetsräkning visadevisserligen en hten nedgång i arbetslösheten men 3 871 personer utansysselsättning är ganska skrämmande när antalet lediga platsersjunker. För kvinnornas del har det aldrig varit någon god arbetsmarknad i Värmland.Det är naturligt att när nu sä mänga nya kvinnor uppträder som arbetssökande,kommer allt starkare kravet på ett mera differentierat näringsliv. Anmäldaarbetslösa kvinnor vid arbetsförmedlingarna var 1617, alltså nästanhälften av arbetslösa, och av dem var över 60är. Jag är glad över att statsrådet i propositionen111 pä flera ställen sä starkt trycker på nödvändigheten av en differentieradarbetsmarknad. stad, som i den stora världsbekanta industrin KMW känttrygghet för den manliga arbetskraften, har inför den senaste tidens utvecklingbörjat se framtiden an med stor oro. Pä har 300 arbetstillfällen gåttförlorade i . som kommunalmännen i med iver ochglädje förbereder utlokaliseringen av statliga verk frän tillKarlstad, är man starkt inriktad pä att kunna förbättra den industriella utvecklingen.Vänerregionen mäste rustas upp till en barriär mot vidare avfolkning i länet iövrigt. Varje region mäste givetvis planera inte bara med tanke på sig självutan med tanke på hela länet. Det är också ett län som borde ha stark attraktionskraftpå företagare, statliga såväl som privata. I intet annat län harlokaliseringsstödet gett hka goda resultat. Det är visserligen ett län som kanvisa pä högre sysselsättningstillskott som en följd av lokaliseringspohtiken,men ligger tvåa i sysselsättningseffekt av lokaliseringsstödet, ochmisslyckandena har varit mycket fä. Det nya glesbygdsstödet börjar ocksä visa resultat, somkanske alltför Utet uppmärksammas i det nät av stödverksamhet som samhälletgenom länsarbetsnämnderna svarar för. Jag kan ge ett par exempel. I norra fick en liten fabrik som tillverkarsport- och fritidsartiklar . Det gav tre kvinnor hemarbete plustre nyanställda i själva fabriken. En hemmafru började tUlverka attiraljer för den s. k.Mulleskolan. Hon har fått 5 800, och därmed en chans till försörjning iglesbygden. Det fordras nit och uppfinningsförmåga hos dem som villlösa sysselsättningsfrågorna i glesbygden. Det finns ocksä kommunalmän som medseg uthållighet har besegrat både AMS och kungen och stär med nya industriersom goda föredömen i sin bygd. Den nu mångåriga kampen för att få behålla Fryksdalsbananär ännu ett exempel på att människorna ute i värmländska bygder har både kurageoch framtidstro. De förtroendevalda ute i kommunerna känner ansvaret inför sinaväljare. Men inte bara det - de har också en stark känsla för sin bygd och förmänniskorna som bor där. Med andra ord, de känner det sociala ansvaret på etthelt annat sätt än bolagen. Därför litar människorna mera pä samhället än påföretagen. Det är till arbetsförmedhngen, länsarbetsnämnden och länsstyrelsensom man går när man kommer i nöd och till regeringen. Detsysselsättningspaket som är lagt pä bord är ytterligare enstimulans, och jag försäkrar att i kommer vi att väl utnyttja vad somkan komma oss till del. Under hela lågkonjunkturen har vi känt hur nödvändigsamverkan med statsmakterna är och detta, tillsammans med naturtillgångarna iVärmland, gör att vi inte misströstar trots det allvarliga läget. HertROMANUS (fp); Jag mäste be fröken om ursäkt för attjag återknyter till diskussionen före hennes anförande, trots att hon enligtmin uppfattning tog upp de här problemen på ett betydligt mera konstruktivt ochkonkret och kanske inte bara för mig mera lärorikt sätt än den diskussion om deallmänna teoretiska konstruktionerna som har förts tidigare och som jag kommeratt anknyta till. 7 protokoU 1972. Det är viktigt att det stora intresse för kvinnansjämlikhet, som har kommit fram i den allmänna diskussionen, ocksä avsätterpraktiska resultat. visionära tal vid olika tUlfällen har knappastinnehållit något konkret nytt utöver att man skall tUlsätta en arbetsgrupp.Det är därför viktigt att diskutera vilka riktlinjer den arbetsgruppen skallarbeta efter. Jag skall be att få göra en jämförelse mellan två aktuellaprogram som kan tjäna som underlag för det här arbetet. har till värt landsmöte islutet av november lagt fram ett förslag tih partiprogram. Det innehåller enrad konkreta reformförslag även inom området jämlikhet mellan män och kvinnoroch familjepolitik. Åtskilliga av dem har framförts här i tidigareoch tillbakavisats av riksdagsmajoriteten. Ändra förslag är pä väg attförverkligas i kommuner där har inflytande. Fröken gjorde ett uthopp här ochsade: Vi skall inte glömma bort hur mänga borgerliga kommuner som har ansvarför att barntillsynen är OtUlfredsstäUande. slog hon tiU reträtt ochsade, att hon kunde håUa med om att det är otillfredsställande i alla kommuner.Varför då över huvud taget dra upp en debatt pä det sättet och säga att de ickesocialistiskt styrda kommunerna skulle ha ett speciellt ansvar? Det finns ingetmaterial som visar att det skulle vara sämre ställt i de kommunerna. Varförfortsätta med den gamla mytbildningen när man ändå så tvingas tillreträtt? Jag skaU be att fä citera ur det familjepohtiska avsnitteti folkpartiprogrammet. Efter en komprimerad teckning av den sociala bakgrundentill dagens familjepolitik anges som en målsättning följande familjepolitiskaprogram: "Radikalt förbättrade möjligheter att förenafamiljeansvar och yrkesinsatser utanför hemmet mäste skapas för både män ochkvinnor." "Inom familjerätten bör reformer genomföras som äveni framtiden bevarar äktenskapet som en för det stora flertalet lämpligsamlevnadsform. Reglerna för ingående och upplösning av äktenskapet börförenklas. Äktenskapet bör vara en form för frivUlig samlevnad mellansjälvständiga individer. Den obligatoriska medhngen bör ersättas medmöjligheter tiU familjerådgivning . SkUsmässoreglerna bör utformas medhänsyn till barnets bästa. Även vid upplösning av fri samlevnad bör frågor omvårdnaden och den gemensamma bostaden lösas med utgångspunkt från barnetsbästa." "En ekonomisk utjämning mellan dem som inte har barnoch dem som har barn bör eftersträvas. De allmänna barnbidragen bör höjas ochvärdesäkras, sä att de bättre svarar mot grundkostnaden för barnen. Särskildhänsyn bör tas till familjens kostnad för värd och tUlsyn av små barn.Vårdnadsbidrag bör därför införas för barn upp tUl viss ålder.Marginaleffekterna inom familjestödet bör mildras." "Föräldrarnas samvaro med det nyfödda barnet börunderlättas genom utbyggd föräldraskapspenning. Den lagstadgade rätten tUlledighet frän arbetet i samband med barns födelse bör förlängas och tiden kunnafördelas mellan föräldrarna. Adoption av små barn bör likställas med biologisktföräldraskap och medföra samma rätt till föräldraskapspenning och till ledighetvid barnets ankomst i familjen." "Föräldrar med små barn bör ges möjlighet tUl kortarearbetstid. För att alla småbarnsföräldrar som sä önskar skall kunna förvärvsarbeta måste daghem och fritidshem byggas ut sä att efterfrågan tillgodoses. är även en särskUd satsning pä familjedaghemmen nödvändig. Barntillsynen måste prioriteras i den kommunala budgeten och statsbidragen ökas. Ökad manlig rekrytering tUl förskolläraryrket och annan barnavårdande verksamhet är angelägen för att ge allsidiga vuxenkontakter till så många barn som möjligt. Bättre förutsättningar för en god hemmiljö, som är avgmndläggande betydelse för barnens utveckling, kan skapas genom en godboendemiljö, föräldrautbildning, familjerådgivning och förbättrat ekonomisktstöd tiU barnfamiljerna. Vid föräldrautbUdningen bör man sträva efter att medjämna meUanrum komma i kontakt med aUa föräldrar och erbjuda dem undervisningsom ger en vägledning, anpassad tUl barnens ålder." Det är det famUjepolitiska avsnittet. 1 andra avsnittkrävs jämlikhet mellan män och kvinnor inom socialförsäkringen, att en aUmänegenpension bör byggas upp, med ATP-poäng , och attsjukpenningen för hemarbetande bör förbättras. Vi föreslår ocksä en lag motkönsdiskriminering, genomförande av likalönsprincipen och bättrestudierådgivning och yrkesvägledning. Vi vUl ha en förbättrad skolundervisningom könsrollsfrågorna och en allmän förskola. Detta är ett hberalt handlingsprogram för jämlikhet mellanmän och kvinnor och ökad valfrihet för individen och för familjerna. Det skallgöra det möjligt för familjerna att fungera i dagens och morgondagens samhälle. har ocksä lagt fram ettprogram och det är, som vi fick höra av i i går, helapartiets program. Det är därför motiverat att jämföra det med folkpartietsprogramförslag. Det finns många gemensamma ståndpunkter, som tidigare fruFraenkel understrukit, i konkreta frågor, men det finns också ideologiskaskiljelinjer. I den socialdemokratiska programskriften säger man: "Att de ideologiska skiljelinjerna ibland är svåraatt upptäcka beror på, att det finns många praktiska reformer där man kan vara överensäven om man har skilda ideologiska utgångspunkter. Dit hör t ex kontant stödtiU barnfamiljerna, utbyggnad av barntillsynen eUer rätt tiU abort. Vid en djupare och mera långsiktig analys finner man dockatt det finns mycket klara ideologiska skUlnader mellan en borgerlig och ensocialdemokratisk familjepolitik." Detta vill jag ta som utgångspunkt för en granskning avSocialdemokratiska kvinnoförbundets programförslag. Vid presentationen avdetta förslag har man - framför aUt fröken som är ordförande ikvinnoförbundet - understmkit att det är fråga om en nyorientering, enomläggning av kursen. Man överger valfriheten som mål. Man har tidigare försöktsitta pä två stolar, men det skall vara slut med det , sade fröken päsocialdemokratiska partikongressen. säger fröken att hon tar kommentarerna tUldetta program i tidningarna och bland aUmänheten med ro. Ja, ursäkta, man harinte precis fått det intrycket, att ni tar dessa kommentarer med sådan väldig ro.Var det inte så att fröken beklagade sig över att det förekommit såmånga vantolkningar och att hon var förtvivlad över alla de tidningsurklipp honhade fått? Är det inte så att ni här försöker att pä något sätt sudda ut detintryck, som ni själva har skapat genom presentationen av programmet som enuppgörelse med valfriheten? Vari ligger då de ideologiska skillnaderna? Ja, detlanseras i programmet en s. k. analys. Det framhåUes att man tidigare inte haranalyserat valfrihetsbegreppet. Huvudgreppet i denna analys är att man införbegreppet "verklig" eller "total" valfrihet, som innebär attalternativen hemarbete och yrkesarbete skall vara ekonomiskt likvärdiga. Mankonstaterar sedan att detta är en omöjlighet och drar därav slutsatsen att maninte kan ha ökad valfrihet som målsättning. Det är hela den fina nya analysen av valfrihetsbegreppet!Det är ungefär lika intelligent, som om man sade att absolut jämlikhet inte kanskapas, att man inte kan ha samma lön för alla, oavsett vOket arbete de gör,och att vi, eftersom vi inte kan skapa en verklig och absolut jämlikhet, inteheller skaU arbeta för ökad jämlikhet. Det är en precis analog och lika snUlriktankegång. kommentar, när jag skrev enartikel om att vi vUl arbeta för ökad valfrihet, var att tydligenviU arbeta för ökad valfrihet för dem som redan har valfrihet. För att dra samma parallell; de som vill arbeta för ökadjämlikhet - en tanke som ett känt parti har lanserat arbetar alltså bara fördem som redan har jämlikhet. Att efter denna s. k. analys säga, som fröken , att vi som diskuterade med henne här inte har tänkt igenomproblemen ordentligt hon försökte förklara för oss, men det var sä svårteftersom vi kan tänka sä dåligt - det är en aning magstarkt, herr talman. I en skrift som jag var med och gav ut , som tyvärrännu inte hunnit bli föråldrad och som heter "Radikalfamiljepolitik", diskuterade vi just valfrihetsbegreppet. Där fanns ingasärskilt märkvärdiga eller sensationella tankar, men vi sade ungefär så här;Det finns ett konservativt valfrihetsbegrepp som innebär att kvinnan skall fåvälja lika mellan förvärvsarbete och hemarbete. Det tar vi avstånd ifrån. VivUl i stället utgå från att det skaU vara jämlikhet mellan män och kvinnor. Detskall alltså vara lika stor valfrihet för män som för kvinnor, och den valfrihetenskall vi sedan göra så stor som det är ekonomiskt möjligt. Det är inte sä attdet finns antingen hundra procents valfrihet eller ingen valfrihet, utan detkan göras reformer som ökar valfriheten successivt. Kan fröken , som har tänkt igenom dessa problem såutmärkt väl, förklara vad det är för fel pä detta sätt att resonera omvalfriheten? Den andra delen av den här analysen är att man betonar,att programmet kan förverkligas bara om man övergår tUl ett socialistisktsamhälle med förstatligande av produktionsmedlen. Det är möjligt att dennaslutsats är riktig. Det socialdemokratiska kvinnoprogrammet kanske kanförverkligas bara i ett sociahstiskt samhälle. Men man kan göra mycket för attskapa jämlikhet mellan män och kvinnor och ökad valfrihet för individen och förfamiljerna inom ramen för vårt biandeko- nomiskasamhälle, bl. a. genom de reformer som jag har nämnt. Åtskilliga av tankegångarna i analysen om socialismen - åtskUligakanske är för mycket sagt, för det finns inte sä många tankegångar - ärtvivelaktiga. Fröken nämner, för att ta ett exempel, att orsaken tiUatt hemarbetet värderas så lågt är vår marknadshushållning. Men i själva verketär det ju vi, som är anhängare av marknadshushållningen, som har krävt enekonomisk värdering av hemarbetet. Det är vi som har föreslagit att det skaUtUldelas ett ekonomiskt värde genom värdnadsbidrag, ATP-poäng och högresjukersättning. Det är ni socialister som har gått emot dessa förslag. Att ninu successivt börjar acceptera dem är visserligen tilltalande med ni har juinte varit föregångare pä något sätt. Jag upprepar att det finns många gemensamma ståndpunkter isak, men det finns ocksä skillnader i ideologi, och de leder till vissapraktiska skillnader. Jag skall ta två exempel.