prot · FV0979 · 1972-12-31 00:00:00 — Institutet borde koncentrera sina insatser på forskningsom var inriktad på praktiska tillämpningar och på problem med direkt anknytningtill social- och arbetsmarknadspolitiken. Avnämarna - berörda myndigheter och organisationer - bordegenom representation i styrelsen ha ett avgörande inflytande över inriktningenav institutets verksamhet. Institutet borde verka för ett effektivt utnyttjande av desamlade resurserna ;för social- och arbetsmarknadspolitisk forskning. Institutets insatser i utbildning borde i första hand avseforskarutbildning inom universitetsorganisationen. En professur i arbetsmarknadspolitik och en tjänst sombiträdande professor med inriktning på välfärds- och levnadsnivåforskning bordeinrättas vid institutet , En av institutets forskare borde utsesalt vara föreståndare, I detta sammanhang hade behandlats motionen 1972:1121 av i m, fl, (fp, s,c, m), motionen 1972:1508 av m,fl, (fp) vari hemställts att med bifall till propositionen 1972:29gav Kungl. Maj:t lill känna vad som i motionen anförts i fråga omsakkunnigförfarande vid tillsättande av professurer, molionen 1972:1538 av (), motionen 1972:1539 av m. ti. (c) vari hemställts att 1. hos Kungl.Maj:t begärde att företrädare för socialhögskolorna blev representerad istyrelsen för , 2. hos Kungl.Maj:t begärde att beslut om forskningsinriktningen vid underställas , 3. som sin mening uttalade alt primäraforskningsområden för socialforskningsinstitutet borde vara de socialakonsekvenserna av strukturomvandlingen och den därav föfiandefolkomflyttningen, arbetsplatsernas utformning samt förhållanden inomutbildningsväsendet, allt i enlighet med vad som anförts i molionen. motionen 1972:1540 av m. fl. (m) varihemställts att , med avslag på Kungl. Maj:ts proposition 1972:29 ivad dennaavsåg frågan om liUsältande av högre tjänster vid instilutel för socialforskning, gav Kungl. Maj:t känna all tillsättandet borde följa i motionenförordad ordning, motionen 1972:1541 av herrRichardson (fp) vari hemställts att uttalade att minst enrepresentant för de i socionomulbildningen verksamma lärarna skuUe ingå istyrelsen för , motionen 1972:1542 av m. fl. (vpk) vari hemställts A. att med avslag på vad som i berörda delaranförts i propositionen 1972:29 beträffande verksamheten vid uttalade 1. att institutetshuvudmålsättning skulle vara atl bedriva en fri och obunden forskning somkritiskt skulle granska den pågående samhällsutveckUngen, 2. all institutetsstyrelse gavs en majoritet av oberoende vetenskapsmän och lekmän och att vidinstitutet verksamma forskare gavs tre styrelseplatser, 3. alt forskarna ifråga om metodval och publicering av rapporter skulle stå fria i förhållandetill styrelsen och atl de suveränt beslutade sina teoretiska och metodiskautgångspunkter, 4. attforskartjänster tillsattes enbart efter vetenskapliga meriter, B. att skulle avslå förslaget i propositionen1972:29 om inrättande av särskild professur i elt ämne begränsat till "arbetsmarknads politik" och i StäUel bemyndiga Kungl. Maj:t att vid inrätta en professur gällande arbetsmarknadsfrågor över huvud, motionen 1972:1543 av (). 1. att riksdagenbeträffande den huvudsakliga målsättningen för verksamheten vid institutet försocial forskning med avslag på motionen 1972:1542 i denna del godkände vad ipropositionen 1972:29 förordats, 2. att riksdagenbeträffande forskarnas vid institutet metodval m. rn. skulle avslå motionen1972:1542 i denna del, 3. att riksdagenbeträffande sammansättningen av styrelsen för institutet med bifaU lillmolionen 1972:1539 i denna del och i anledning av molionen 1972:1541 samt medavslag på motionen 1972:1542 i motsvarande del som sin mening gav Kungl. Maj:tlill känna vad utskottet anfört om representation för socialhögskolorna, 4. atl riksdagenbeträffande den närmare inriktningen av forskningen vid institutet med avslagpä molionen 1972:1539 i denna del samt motionerna 1972:1538 och 1972:1543godkände vad som i propositionen 1972:29 förordats, 5. att riksdagenbeträffande institutels lokalisering skulle avslå molionen 1972:1121, 6. att riksdagenbeträffande lillsätlningsförfarandel för högre tjänster som sin mening gav Kungl. Maj;t till känna vad utskottet anfört i Nr 79 anledning av motionerna 1972:1508,1972:1540 och 1972:1542, Tisdaeen den - ' med bifall till Kungl. Maj:ts förslag ochmed avslag på 16 ai1972 motionen 1972:1542 i denna del bemyndigade Kungl. -------------------- institutet inrätta en professur i arbetsmarknadspolitik i Co 1, Institutetfor social g , godkände vad som ipropositionen 1972:29 i övrigt 9. atl till /73 anvisade ett förslagsanslag av . 1. beträffande institutetshuvudsakliga målsättning av i (vpk), som ansett att utskottet under 1 bort hemställa, atl rUcsdagen beträffande den huvudsakliga målsättningenför verksamheten vid med bifall till motionen1972:1542 i denna del gav Kungl. Maj;t till känna vad reservanten anfört, 2. beträffandeforskarnas metodval m. m. av i (vpk), som ansett att utskottet under 2 bort hemställa, att beträffande forskarnas vid institutetmetodval m. m. som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservantenanfört i anledning av motionen 1972:1542 i denna del, 3. beträffandestyrelsens sammansättning av i (vpk), som ansett att utskottet under 3 bort hemställa, att beträffande sammansättningen av styrelsenför institutet med bifall till motionen 1972:1542 i denna del och i anledningav motionen 1972:1539 i motsvarande del samt molionen 1972:1541 som sin meningg;av Kungl. Maj:t till känna vad reservanten anfört, 4. beträffandeämnesinriktningen för professorstjänst av son i (vpk), som ansett att utskottet under 7 bort hemställa, att i anledning av Kungl. Maj;ts förslag och medbifall tUl motionen 1972:1542 i denna del bemyndigade Kungl. Maj:t att vidinstitutet inrätta en professur i arbetsmarknadsfrågor i Co 1. Till betänkandet hade fogats ettsärskilt yttrande beträffande institutets lokalisering av iLinköping (vpk). i (vpk): Proposition nr 29 om inrättande av forskning har dragit upp principerna för verksamheten viddetta tilltänkta institut. Det är därvidlag framför allt tre punkter som är avintresse och som är särskUt intrikata och kontroversiella politiskt sett. I den första punkten sägs att institutet bör koncentrerasina insatser på forskning som är inriktad på praktiska tillämpningar ochproblem med direkt anknytning till social- och arbetsmarknadspolitiken. Man fåralltså här en uppknytning av forskningen till den social- och arbetsmarknadspolitik.sorn de facto redan föres i samhället. I den andra punkten sägs att avnämarna, dvs. berördamyndigheter 1 14 och organisationer, företrädesvisdå representanter för statsbyråkratin och olikaarbetsgivarintressen, sådana som köper arbetskraft och därmed har en speciellställning i samhället, bör genom sin representation i styrelsen ha ettavgörande inflytande över inriktningen av institutets verksamhet. Endast enminoritet i den tilltänkta styrelsen föreutsättes representeralöntagarorganisationerna. Den tredje punkten som är kontroversiell är förslaget attbemyndiga Kungl. Maj:t att vid institutet inrätta en professur iarbetsmarknads-politik. Gentemot detta har kommunisterna ireservationen I hävdat att i stället för att ha den typ av styrning avforskningspolitiken vid institutet som den första av mig anförda principenklart pekar mot skall institutets huvudmålsättning vara atl bedriva en fri ochobunden forskning, som även kritiskt skall kunna granska den pågående samhällsutvecklingen. Vi kräver ocksä, i reservationen 3, att institutetsstyrelse skall ges en majoritet av oberoende vetenskapsmän och lekmän, dvs. atlrepresentanterna för statsbyråkratin och arbetsköparintressena inle skall varai majoritet. Vi kräver vidare i reservationen 2 att forskarna i frågaom metodval och publicering av rapporter skall få slå fria i förhållande lillstyrelsen och att de suveränt skall besluta sina teoretiska och metodiskautgångspunkter. Det är icke polilikeis, statsbyråkralers ellerarbetsköparrepresenlan-ters sak atl med majoritetsbeslut påbörda forskarna vadde skall forska i och vad de skall komma fram till. Detta förekommer migveterligen icke vid någon av de reguljära högskolorna, och det skulle där medrätta betraktas som ett klart intrång i den, låt vara begränsade,forskningsfrihet som traditionellt där råder. Ett annat led i propositionen hävdar alt deforskartjänster vid institutet skall fä tillsättas, om styrelsen sä beslutar,med åsidosättande av det normala sakkunnigförfarande och sakkunniginstitul sombrukar råda i sådana sammanhang. 1 överensstämmelse med våra krav på de andra punkternakräver kommunisterna här att forskartjänsterna vid detta nyainstitut liksom inom högskoleväsendet i övrigt skall tillsätlas enbart eftervetenskapliga meriter. med majoritet av intressenter, sorn står pådet etablerade samhällets sida, på statsbyråkratins, den etablerade politikensoch arbelsköparnas sida, skall icke få tUlåtelse att genom enkla beslutåsidosätta sakkunnigförfarandet och därmed få styra icke blott forskningensinriktning som sådan utan även inrättandet av forskarfiäns-ter ochtillsättningen av forskare. Man kan se målsättningen för social forskning på tvåprincipiellt helt olika och inbördes fullständigt oförenliga sätt. När detuppträder krisfenomen i etl samhälle, fenomen av typen arbetslöshet, kolleklivfattigdom, svårighet att överleva, svårighet att försöfia sig, när det uppstårsocialpsykologiska och sociologiska fenomen, som har sin grund i störningar iden samhälleliga miljön, som pressar och tynger människor, som tvingar dem in iproblematiska situationer och därmed också framkallar reaktioner, som iblandriktar sig mot samhället och ibland på annat sättär svårförenliga med samhällets rent tekniska funktion - när sådana fenomenuppträder kan man ha två olika målsättningar för atl komma lill rätta med dem.Om man slår på det etablerade samhällets sida, på den sida som hävdar att dellilla fåtalet kapitalägare skall få fortsätta atl dominera utveckhngen ilandet, är det naturligt att inta den ståndpunkten att man i görligaste månskall försöka skyla över de sociala fenomenen med den traditionella typen avvad jag vill kalla fatligvårdsin-satser. Man skall försöka skapa sken av alt dearbetslösa är sysselsatta genom att placera dem i mer eller mindre meningslösasysselsättningar. Man skall försöka skapa etl sken av alt falligdomsproblemeticke existerar genom alt öka utbetalningarna av socialpolitiska medel, manskall genom ytliga åtgärder på det kurativa planet försöka skyla över dedjupgående krisfenomen i samhället som är den yttersta orsaken till alt denkollektiva fattigdomen, arbetslösheten, undersysselsätlningen och desocialmedicinska problemen uppslår inom ramen för samhällsutveckUngen. Om man har den ståndpunkten att det är socialpolitikensuppgift atl lappa på och skyla över del alltmer krisdrabbade kapitaUsliskasamhäUets följdföreteelser, då skall man naturligtvis ha ettsocialforskningsinstitut som ser ut så som propositionen förordar. Då skaU manha en styrelse, vars majoritet representerar statsbyråkratin ocharbetsköparintressena, en styrelse som med ett enkelt beslut kan åsidosätta detsakkunnigförfarande som vid högskolor och i forskningssammanhang i övrigtbrukar tUlämpas i detta land. Då skall man ha en sådan programmatisk inriktningfrån början pä själva forskningsarbetet atl detta strikt hålles inom ramen förvad som är nyttigt för de härskande i samhället, dvs. en sådantUlämpningsforskning som bäst tjänar överskylandet och awäfiandet av deomedelbara problemen, men inle en forskning som fritt och kritiskt kan granskaproblemens grundorsaker och som ulan rädsla för en orepresentativ ochodemokratisk styrelse kan komma med samhällskritiska anmärkningar, kan sätta fingretpå de verkligt ömma punkterna och därmed också skapa en diskussion som pä siktkan lösa de socialpolitiska problemen, falligdomsproblemen ocharbetslöshetsproblemen i samhället. Vad propositionen synes vara mycket väl tillrättalagd förär främst en härdare styrning i överensstämmelse med del etablerade politiskaoch ekonomiska systemels önskemål när det gäller den sociala forskningen.Propositionen synes också vara mycket väl tUlrättalagd för att på olika sättförsöka influera även forskarna personligen och deras arbetsprogram iöverensstämmelse med sådana synpunkter som det är det etablerade samhällets ochde etablerade intressenas sak att först och främst försöka hävda. Men man kan se den sociala forskningen också i ett annatljus, nämligen sä att det inte är socialforskarnas och socialforskningensuppgift att fiäna del existerande samhället, atl försöka på basis av detexisterande samhällets kriser och dess sätt all slå ut människor försökaåstadkomma ytliga botemedel som skyler över de omedelbara och mest trängandeproblemen och därmed döljer problematikens djup. Man kan i stället ha donmålsättningen atl det skall vara den sociala forskningens huvuduppgiftatt söka efter grundorsakerna, att inte rygga för sådana slutsatser av sinforskning som kan föra forskarna, forskningen och den offentliga debatten ikonflikt med det rådande ekonomiska och sociala systemet. På kommunistiskt hållmenar vi att en sådan fri och självständig forskning - låt vara atl dennaturligtvis aldrig kan undgå att organisatoriskt vara en del av statsmakten -dock har en sådan dislans lill statsbyråkralin, till regeringen, till deetablerade politikerna och framför aUt till arbetsköpar- ochkapitalägarintressena, att den på ett annat sätt kan fyUa sin uppgift. Vad vi ser som väsentligt för etl socialtforskningsinstitut är inte att del skall vara det rådande systemets tjänareulan all det kan fylla uppgiften som ett kritiskt element i samhället och kanutforma sin forskning efter vad vetenskapsmännen vid en ärlig och objektivprövning av samhällsförhållandena finner det väsentligt all forska i och attdärmed också kunna få fram slutsatser, som antyder någol om var grundorsakenlUl de socialpolitiska problemen ligger och var den långsikliga ochprincipiella lösningen av dessa problem är alt söka. Men vi förslår också att en sådan målsättning skulleuppfattas som utomordentligt farlig av de etablerade intressena och av denhärskande klassen i del här landet. Ty det är en sådan socialpolitiskdiskussion som de inte viU ha. De viU ha en diskussion i filantropiska termer,där man talar om att hjälpa människorna. De vill inte ha en diskussion somsätter i fråga samhällets och kapilaläganderättens grundvalar. Men en fri ochobunden forskning av del slag som målas upp i reservationen skulle i ställetför att vara ett tjänande element i en aUtmer repressiv och alltmer byråkratiskstatsapparats försök all hålla etl fallfärdigt system samman kunna bli enverklig hjälp för de undertryckta, fattiga och beroende. Den skuUe kunnavägleda den som frågar sig: Varpå beror den stigande arbetslösheten, det ökadebehovet av socialpolitiska insatser, den nya fattigdomen, svårigheterna altleva och att få saker och ting att gå ihop och varpå beror de socialpsykologiskaoch sociologiska störningar som tynger ned så många människor? En socialpolitisk forskning som är fri och obunden att gesig in i denna intrikata problematik skuUe kunna bli elt vapen i händerna på deundertryckta när det gäUde alt få dem att klarare se sin egen situation, demedel och metoder vi skall tillgripa och det sätt på vilket vi politiskt ochsocialt skaU organisera oss för all göra slut på elt system som trycker ned ossoch ständigt kastar ut oss i arbetslöshet. Men del är klart atl en forskningsom ger sig in i den fria, obundna och kritiska debatten naturligtvis måsteupplevas som en utomordentlig fara. Icke förty tror jag att den kommer, ochifall socialforskningsinstitutet trots allt inrättas i den föreslagnaauktoritära formen kommer denna obundna sociala forskning alt tränga sig framutanför institutet. Men del är självklart atl vi som socialister hävdar atl etlsocialforskningsinstitul borde ha givits en sådan form all denna debatt hadekunnat föras även inom institutets murar. Jag beratt få yrka bifall tUl reservationerna 1, 2, 3 och 4, FruGRADIN (s); Genom beslut vid fjolårets riksdaghar ett forskning inrättats . Därmed löstesen fräga som var föremål för debatt i . Vi löste alltsåfrågan om den sociala forskningens organisation genom att inrätta elt specielltinstitut, i likhet nied vad man tidigare gjorl t. ex. i . Men samtidigtmed att vi inrättade socialforskningsinstitutet avskaffade vi det speciellainstitut som fanns för arbetsmarknadsfrågor. godkände i fjolenhälligt utbildningsutskoltets betänkande, innebärande att en samordning skuUeske mellan social- och arbetsmarknadspolitik. Vad vi har atl besluta omär riktlinjerna för det nya institutets verksamhet samt medellilldelningen förnästa budgetår. Även den här gången har utbildningsutskottets ledamöter i stortlyckats ena sig med undantag för kommunisterna, som reserverat sig på fyrapunkter. När del gäller institutets målsättning erinrar utskottet isitt betänkande om att bakgrunden tUl socialforskningsinstitutets tillkomstbl. a. var behovet av en målinriktad forskning, som naturligtvis skulle kunnaanalysera de socialpolitiska åtgärdernas verkningar. Många av oss har ju här iriksdagen efterlyst studier och analyser, som skuUe göra del möjligt attutvärdera olika socialpolitiska reformer. Institutet skall inte slå vakt om delbeslående, sorn säger, utan del är faktiskt på det sättet atlinstitutet genom forskning och genom undersökningar kritiskt skaU granska delarbete som vi som lagstiftare och på annal sätt utför i parlamentet. Vidare harefterlysts en samordning av forskningen på det här området. I fråga om målsättningen för instilutel harutskotlsmajoriteten inte funnU den kritik välgrundad som vpk för fill torgs. VitUlstyrker alt institutet bör koncentrera sina insatser på forskning som ärinriktad på praktiska tillämpningar och på problem med direkt anknytning tillsocial-och arbetsmarknadspolitik. Jag håller helt enkelt inte med om alt forskningen skullebli så styrd som vpk gör gällande. Utskotlsmajoriteten har heller inte kunnatfinna att den i propositionen föreslagna - och av ulskottsmajoritetenaccepterade inriktningen skulle innebära de konsekvenser för forskarnasarbete som vpk-motionen gör gällande vad beträffar forskarnas metodval. När det sedan gäUer styrelsens sammansättning harutskottet haft atl behandla flera mofioner. Ulskottsmajoriteten understryker isitt betänkande hur angeläget vi anser det vara med en nära och ömsesidig kontaktmellan och socialhögskolorna. Vi föreslår ocksåatt Kungl. Maj:t skall ges lill känna vad vi anser pä just den punkten. Däremotär vpk-motionen här i stort sett identisk med den man väckte vid förrabehandlingen av institutet, och vi avstyrker motionen på denna punkt med sammamotivering som . Även när det gäller sakkunnigförfarandet vid tUlsättandetav professorer har utskottet gjort en ingående analys av situationen och underbehandUngen fått veta atl här pågår ett sakkunnigförfarande vid tillsättandetav tjänsterna. Styrelsen har alltså tUlkallat tre sakkunniga för var och en avde tre fiänster som skall tUlsättas. klart attdet fömtsätter att detta syslem med sakkunnigförfarande skall fortsätta atltillämpas. Vi erinrar också om att här pågår en utredning beträffandetillsättande av fiänster över huvud taget på denna nivå. I den fjärde vpk-reservationen kräver man alt professureni arbetsmarknadspolitik skall benämnas professur i arbetsmarknadsfrågor. Vpkföreställer sig atl ämnesbeskrivningen skulle innebära att fiänslen bliralltför bunden till avnämarsidan. Visserligen ges det inte någon definition pådelta ämnesområde i propositionen, men av organisationskommitténs betänkandesom föregick propositionsskrivandel och av det som föredragande statsrådet iövrigt anför framgår det klart att de frågor som man prioriterar frånorganisationskommittén väl kommer atl läcka en bred forskning på detta område. Med dessa ord, herr lalman, ber jag alt få yrka bifalltill utskottets hemställan. HenSVENSSON i (vpk); Det var en i skenbart neutrala byråkratiskadimridåer höljd försvarsappell för detta system! Jag skulle vilja fråga fruGradin: Om nu forskningen är fri och förutsattes vara fri, varför har man dåinfört denna regel som möjliggör att man kan åsidosätta sakkunnigför-farandeloch tillsätta forskartjänster på andra meriter än vetenskapliga? Om forskningenskall vara fri och kritisk, varför skall dä nödvändigtvis, i motsats lill vadfallet är vid andra forskningsinstitutioner såsom universiteten ochhögskolorna, majoriteten av styrelseledamöterna som skall besluta om denpraktiska inriktningen representera den etablerade statsbyråkralin ocharbetsköparintressena? Om det skall vara en kritisk forskning, varförskall den då vara så strikt bunden lill en ren tUlämpningsforskning? Dettamåste innebära elt hinder atl la upp mer djupgående problemalUc bakom desocialpolitiska problem som finns på ytan. säger själv - och avslöjar därmed vad del helaär frågan om - att meningen är att visst skall det förekomma kritik, men delskaU vara en kritisk utvärdering av den förda politiken. Jaså, det är den fördapolitiken som skall styra ämnesvalet för de socialpolitiska forskarna! Hurskulle del då bli om någon socialpolitisk forskare skulle få för sig attorsakerna lill de sociala problemen kanske var att söka någon annanstans än ijust de avsnitt sorn har berörts av den praktiska politiken och att man kanskeborde gräva på annal håll än vad denna politik hittUls givit anledning lill. , som själv är praktisk socialpoUlUcer, vet altdel förekommer en livlig och skarp politisk debatt bland socialpolilUcerna ochsocionomerna om själva målsättningen för socialpolitUcen, En del ser den somett skydd, sorn ett plåster på del bestående samhällets brister, andra vill seden som en verkligt omdanande faktor. Som jag ser det har ochutskoltsmajoritelen, som alllid under objektivitetens skenbara mask, gjort siglill talesmän för dem som viU se socialpolitiken som en stabiliserande faktorför den svenska kapitalismen. FruGRADIN (s): Nej, i , man harinte åsidosatt sakkunnigförfarandet. Styrelsen har i detta fall tillkaUalsakkunniga för alt just på de villkor som åberopar få en korrektbedömning för att kunna tillsälta forskare. Beträffande institutets utformning kan man naturligtvisvara tveksam om huruvida man som i detta fall skaU förlägga grundforskning ochliknande tUl universiteten och den tUlämpade forskningen till elt specielltinstitut. Detta är nu den modeU man har vall, men för den skull har man intehelt åsidosatt möjligheten att grundläggande forskning skall kunna bedrivasockså vid socialforskningsinstitutet. Jag lycker alt denna modell kan vara värdatt pröva. Utskottet har dessutom i sitt betänkande sagt all vi vill hafortlöpande underrättelser om vad som sker för att vi skall kunna la ställningtUl och bedöma institutets verksamhet. HerrSVENSSON i (vpk); Ja, , del var ju inte svar på nägonav de frågor jag ställde om varför institutet, om forskningen skaU vara fri,har fått just denna utformning som på punkl efter punkl ger vid handen all manskaU kunna förhindra forskningens frihet. Del är väl inte utan orsak som manhar givil det hela denna utformning med styrelsen, med möjlighet atl undvikasakkunnigförfarande och aUt annat. Del måste vara någon orsak bakom detta - dethar man inte gjorl bara av en slump eller av en tiUfällighel. Vi kan försöka se detta praktiskt. Tag ett område, ettsvårt socialt problemområde av typen eUer Kroksbäck i . Där harman utan framgång satt in socialhjälp, man har försökt med uppsökandeverksamhet, man har försökt lappa över de problem som finns bland människornadär. Om då en socialforskare, anställd vid detta socialforskningsinstitut,skulle forska i och göra någon sorts utvärdering av det socialpolitiska arbetetpå ett område som kan det naturligtvis tänkas att vederbörande - ochdet är tydligen vad syftar tUl -kommer fram till harmlösa slutsatserom atl här får vi ändra litet på de socialpolitiska insatserna, kanske betalaut mera i socialhjälp, höja bostadsbidragen, vidta vissa individuella kurativaåtgärder osv.