prot · FV0988 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi anser alt solidariteten kräver att man ger de svaga stöd.Och det är rätt kusligt att få höra att det skulle vara en förlegad uppfattningatt de starka skulle offra sig och ta ansvar för de svaga. Vad bygger vi då uppvårt samhälle på över huvud taget, om det inte är på den inre solidariteten? Vi såg några smög snabbt förbi, men mångaav oss såg väl och hörde - den lilla scoutgrupp som reste med buss från Hasselaklockan fyra för att ställa sig här utanför dörren och tala om för ossatt det är vad ungdomarna kallade för sin framtids land som vi förvallar.De vädjade om att vi skulle avskaffa mellanölet. När man sett de ungdomarna,undrar man om det finns något större kapital i vårt land än vår ungdom. Och detuttalandet är skrämmande att indragningen av mellanölettill Systembolaget skulle medföra så stort inkomstbortfall för bryggerierna,aktieägarna, affärsmännen och staten, att man inte kan tänka sig att vidta denåtgärden. Vi satsar stora summor på sjukvård och på socialvård; kan vi då intesatsa den summan på vår ungdom? Har vi råd att utlämna vår ungdom till detpriset? Jag instämmer i yrkandet om bifall tillskatteutskottets hemställan. Idetta anförande instämde i (c). HerrNORRBY i (c): Alla beslut som under det senaste årtiondetfattats på alkoholpolitikens område har inneburit en försämring avnykterhets-tiUståndet i landet. Ändock har samtliga dessa beslut tagits i syfteatt förbättra nykterhetstillståndet. Detta förhållande borde bättre än någotannat klart illustrera att de idéer som formar det nykterhetspolitiskahandlandet är i grunden felaktiga. steg alkoholkonsumtionen i vårt land mednärmare . Det är den största ökning som någonsin har ägt mm under ettårtionde. befinner vi oss i väridstoppen när det gäller förtäringav starksprit. Den liberalisering och det servicetänkande som kännetecknardagens alkoholpolitik förorsakar en tUl år stigande konsumtion av öloch vin. Man kan inte ostraffat tillåta en fri försäljning och hänsynslösmarknadsföring av en dryck som mellanölet. Det finns ett starkt samband mellan nivån föralkoholförbrukningen i ett land och alkoholskadorna. Det påstås ofta attgenomsnittskonsumtionen är en ganska ointressant företeelse; det är intetotalkonsumtionen, utan de sociala, psykologiska eller medicinska faktorernasom finns i vissa individers bakgrund som gör dem särskilt känsliga föralkoholriskerna. Hur bestickande sådana påståenden än kan låta, överensstämmerde dock icke med verkligheten. Flera vetenskapliga undersökningar har gjorts pådetta område, och man har funnit ganska entydiga bevis för att det inte finnsnågra större skillnader mellan missbrukarna och de måttliga förbrukarna utöveratt den förra gruppen dricker mer alkohol. Allt som orsakar en ökning avtotalförbrukningen bland sällskapsdrickarna, de måttliga och skötsamma kommerockså att medföra en motsvarande ökning av antalet alkoholister. Slutsatsen blir att man inte kan minska antaletalkoholister eller alkoholmissbrukare i farozonen utan att över hela linjenpressa tUlbaka alkoholvanorna och minska alkoholförbrukningen överlag.Alkoholen är bedräglig i så måtto att skadorna i de individuella fallen låtervänta på sig - man kan konsumera alkohol utan att de sociala ellermedicinska skadorna blir särskUt framträdande. Detta förleder många att tro atten ökning av den enskildes eller hela befolkningens konsumtion är betydelselös.Så är inte fallet. Såväl den enskildes som gruppens konsumtionsökning påverkaromfattningen av alkoholskadorna. Om man tar hänsyn tUl detta faktum är denkraftiga ökningen av alkoholkonsumtionen i vårt land mycket oroande. Särskiltbetänkligt är det att konsumtionsutvecklingen i ett slag helt förändratsituationen inom ungdomsvärlden. Åldern för alkoholdebuten har på några årsjunkit från ca 17 till . Flickornas alkoholvanor är i stortsett lika med pojkarnas. Antalet absolutister har minskat mycket kraftigt,särskilt i ungdomsgrupperna. Bemsning bland barn är inte längre en ovanligföreteelse. En alkoholfri ungdomstid är en önskedröm. Utvecklingen måstebetraktas som mycket oroande med hänsyn till både de direkta skadorna i deindividuella fallen och de framtida skadeverkningar som är att förvänta i formav ett tidigt etablerat, kvarstående alkoholmissbruk eller andra former avskador hos ett ökat antal människor. Kom ihåg att vi inte ännu har sett vad detbetyder att alkoholvanorna brett ut sig i sådan utsträckning bland barn ochungdom. Först kan vi skörda frukterna av 1960-taletsalkoholpolitiska sådd. Det ofta återkommande påståendet från alkoholliberalernaatt vi måste "lära oss att leva tillsammans med alkoholen", betyder iklartext att vi får finna oss i att tiotusentals människor skall leva med enofta invalidiserande alkoholskada och att ständigt nya människor skall sugasned i . Skall vi verkligen stillatigande åse detta? Alkoholproblemetär en utmaning mot det bästa i vårt samhälle: vår demokrati och vår välfärd. Vimåste ständigt och ihärdigt arbeta för att eliminera det. Vi bör sealkoholproblemet som en prövosten på vår förmåga att skapa ett mänskligaresamhälle. Listan på omfattningen av alkoholskadornas konsekvenser pådet ekonomiska och sociala området skulle kunna göras mycket lång. Vad kostarinte t. ex. alla de olycksfall i trafiken, på arbetsplatser eller underfritiden som förorsakas av alkoholpåverkan? LO:s ordförande sade för någon tid sedan attskyddsombuden på arbetsplatserna måste få mera att säga till om. Det är jufullt riktigt att allt göres för att motverka olycksfallsriskerna päarbetsplatserna. Men i det sammanhanget kan det vara intressant med enåterblick och med en eftertanke. Minns ni systemstrejken i vårvintern1963, då spritbutikerna landet runt nästan var tömda på alkohol? minskade både olycksfallen på arbetsplatserna och fylleriförseelserna.Folk kom till jobben och arbetade effektivare. Flera vetenskapliga undersökningar har gjorts om vad somhände under strejken. Antalet olycksfall i arbetet sjönk kraftigt. Vid ettföretag i t. ex. fanns i normala fall en olycksfallstopp . Under spritstrejken försvann den helt. Minskningen avolyckstillbuden på denna arbetsplats var helt uppenbar under strejkperioden.Under fjortonde strejkveckan var olyckorna nere i mot normalt och deolyckor som inträffade var heller inte sä svåra som i vanliga fall. Men i taktmed att systembutikerna kunde fylla sina tomma lager ökade olyckorna igen. Jag tror att det är dags att med allvar och handlingskraftgå till roten med det onda. Vi måste pä nytt i det här landet inse, attalkoholen inte är en handelsvara vilken som helst. Vi måste försöka att brytaalkoholbruket då detta är en förutsättning för alkoholmissbruket. Mellanölets införande pä den svenska marknaden var ettförsök frän olika intressenters sida alt omstrukturera alkoholtraditionen. tad reklamfick vi lära oss att den nya alkoholdrycken passade in i nya Nr 88sammanhang. Alla kunde dricka mellanöl, det var ju en måltidsdryck den nästan nödvändig att ha till hands om man ville äta en smörgås.Det var 25 mai 1972 Det blev inne bland ungdomen att dricka mellanöl.----------- Allt fleroch framför allt aUt fler ungdomar blev alkoholkonsumenter. Inom loppet avnågra år lyckades man skapa en speciell öltradition, som förs vidare från enmänniska till en annan, från en åldersklass till nästa. Ansvaret för nykterhetstUlståndet faller särskilt hårt påsamhället. Regering och riksdag har på olika sätt och på olika områden sökt ökaden enskildes trygghet och valfrihet. Den materiella standarden har höjts ocharbetstiden har förkortats. De åtgärder som gjorts för att förhindra uppkomstenav alkoholmissbruk är otillfredsställande. Majoriteten av riksdagsledamöternahar ansett att opinionen inte är mogen för kraftfulla åtgärder, somskulle förbättra nykterhetstillståndet. Det har gått så långt att man uttryckertillfredsställelse med att den årliga försämringen inte är större. Låt mig, herr talman, göra några kommentarer tUl vad somtidigare har sagts och . Finansminister påstod attnykterhetsrörelsens företrädare i APU inte hade velat gå ens så långt somskatteutskottet här föreslagit. Detta är, herr talman, alldeles felaktigt.Förbundsordföranden i lOGT, , reserverade sig i APU för attmellanölet skulle in på Systemet för att göra det mera svåråtkomligt. Det harsagts att om mellanölet endast får försäljas på Systemet löser det inte aUaproblem i den här frågan. Det är nog heller ingen som hävdat det, men jag troratt en sådan åtgärd verksamt skulle bidraga till en absolut förbättring på detalkoholpolitiska området. I motionen 640 har i Skärstad och vi övrigamotionärer krävt en rad åtgärder, som enligt vår mening skulle bidra till attförbättra den situation som råder. Vi har ännu inte fått igenom alla dessaförslag, men vi ansluter oss ändå till skatteutskottets förslag så som detta nuföreligger. Finansministern uttalade att han fått skäll för att hanavbröt provet med starkölsförsäljningen i . För att i någon månåterställa balansen vill jag i likhet med också rikta ett tacklUI finansministern jag hoppas att han får ta del av detta - för att han ändåså snabbi gjorde slut på detta olyckliga prov. Jag vet att jag har mångavärmlänningar bakom mig när jag uttalar detta tack. Herr talman, vi står i en valsituation i mellanölsfrågan.För mig har valet stått mellan omtanken om måttlighetskonsumentens bekvämlighet- eller s. k. frihet och solidariteten med de alkoholskadade, med de unga somriskerar att bli alkoholskadade. Jag har inte haft svårt att välja. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall tUl skatteutskottets förslag. I detta anförande instämde (). i (s): Det har talats om publikaner och syndare häri debatten. gjorde ju klart för nykterhetsfolket att de var rätt trångsynta, 177 naturiigtvistill skillnad från de övriga. Jag kanske skall presentera mig på den här punkten ochberätta att jag har varit nykterist i hela mitt liv, men inte tillhört ennykterhetsorganisation förrän . Då gick jag in i Verdandidärför att man skaffat sig ett program som syftade tUl hänsyn till allasamhällsfaktorer i arbetet för nykterheten. Då först tyckte jag det var dagsatt gå in i . Jag tror också att - bortsett från denfinansministeriel-la sidan av sin verksamhet - ägnat mycket mera energi åtspritfrågan än vad jag har gjort . Det skryter jag inte med, men detsäger litet om kylan jag har mobiliserat - eller för övrigt inte behövtmobilisera - i den här frågan, trots att jag upplevt alkoholproblemet som ettav våra stora problem. Men allt kan man ju inte ägna sig åt, även om jag nu görett undantag. Sedan skulle vi nykterister vara regleringsivrare på ettspeciellt sätt. Men jag kan inte finna annat - och det har ju belysts - än attpå den punkten är åtminstone alla vi som yttrat oss här i kammaren heltöverens. Vi bara söker olika lösningar. Det finns ingen som stigit upp ochsagt: Släpp lös starkspriten! Finansministern ville hålla efter ungdomen litet speciellt kanske för att inte han tror på sitt förslag, inte vet jag - men han föreslårdet i alla faU. Nej, sanningen är den att vi är på principiellt sammalinje allihop. Vi diskuterar vad som är praktiskt och förnuftigt i en enskilddetalj i hela politiken. Vare sig det är finansministern eller någon annan sombedömer det Som trångsynt förbehåller jag mig rätten att känna allvarlig oro förframtida generationer liksom för dagens. Jag känner allvarlig oro förmoralbildningen och för utvecklandet av det samhälle som jag efter fattigförmåga försökt medverka till, nämligen det vi kallar för socialistiskt -ävenom inte det heller alltid är fint i vår krassa starkölsvärld. Jag tycker att jag är ute i det ärendet och ingentingannat. Jag ber att få bli bedömd efter att jag diskuterar utifrån detta som jagtycker ädla uppsåt. Om det sedan är en klok politik är en annan fråga, men dådiskuterar vi den saken och inte uppsåtet, tycker jag. Låt oss tala historia . Vad sade man när upphäva ransoneringen av starkspriten? Då tar vi bort glorifieringen avspriten. Vi får en rimligare inställning, och det kommer att minska efterfrågan.Man kommer att se sundare på det här. Så hette det då. Naturligtvis inträffade ingenting av det. Och jag undrarhur många av dem som försvarade den reformen som inte i grund och botten skulleha hälsat med tillfredsställelse att vi aldrig hade tagit bort ransoneringen.Men vi vet hur det lät då: det var trångsynt att våga plädera förransoneringens bibehållande. Själv pläderade jag för frisläppande,eftersom jag inte såg någon möjlighet i väriden att föra en hyfsad debatt meddem som var anhängare av den liberala politiken med mindre man fick ettskolexempel - och det gick som jag hade väntat att det skulle gå. När sedanfrågan om mellanölet togs upp till behandling fördes precis Jag ber folkpartisterna om ursäkt om jag använder ordet liberaler isammanhanget. Jag avser alltså spritliberaler. Man förde samma sortsresonemang: ge folk ett starkare öl, så inträffar två härliga saker vimotverkar ökad konsumtion av starksprit, och vi kanske slipper, eller i varjefall motverkar, bruket av knark. Vi vet att de prognoserna sprack lika skändligt som denförra jag nämnde, och jag undrar hur länge man skall hålla på innan man inserhurudan verkligheten är. All right, om man tycker att svenska folket skall supafriskt och att den här samhällsfarliga drycken skall sanktioneras och på alltsätt tillhandahållas är man inne på en linje. Men om man framhåller -såsom alla talare gjort som företräder den liberala linjen -attmellanölskonsumtionen utgör ett stort bekymmer och att en rad åtgärder måstevidtas kan man inte, om man dömer efter de erfarenheter vi har, lägga uppresonemanget så enkelt. Om vi, när vi 1964 fattade beslutet i den här frågan, hadevetat precis vad som skulle hända hade vi säkert inte beslutat om frisläppandeav mellanölet. Jag behöver inte erinra om konsumtionskurvornas utveckling.Denna grandiosa välståndsutveckling överträffar gladeligt den allmännavälståndsutvecklingen, om man nu mäter välståndsutvecklingen ikonsumtionsvolym, och i detta fall också procent alkohol. Jag är alldeles förvissad om att vi, om vi känt till hurutvecklingen skuUe gestalta sig, inte skulle ha fattat det beslutet. De som dåtalade för frisläppandet förde samma slags debatt som framför alltfinansministern har fört här med sådan glänsande bravur. Det var dettalet som gick hem. Och även vi socialdemokrater blundade för att det varölindustrin som hade inspirerat hela den kampanj som ledde till det makalösabehov som vi måste täcka genom att i fatta beslut om dennaliberalisering som fått så stora konsekvenser. Det har anförts att vi inte vet hur det skulle ha sett utom vi inte hade frisläppt mellanölet. Åja, så enkelt kommer man inte undan!Allt tyder på att vi då hakade av spärrar och lösgjorde hämningar - och det gåratt fortsätta långt på den vägen på det här området. Det är bara så att jaginte vill vara med om att ta ansvaret för det. Det har gått nog långt! Vi fick alltså fel 1964. När vi nu talar om att återgåtill det gamla erkänner också jag att det trots fakta som vi har att lägga påbordet -är svårare att återgå, svårare att ta tillbaka en reform än attgenomföra den. Detta är fallet särskilt när förespråkarna för att behålla denfria försäljningen av mellanöl inte drar sig för att framställa dem som väljeren annan lösning än de själva väljer som trångsynta och beskyller dem för attberöva svenska folket dess frihet. Jag anser emellertid att utskottsmajoritetenhar hamnat på rätt bog. Jag tror ingalunda att detta löser problemet ensamt,men jag tror att det kommer att betyda något ganska väsentligt i sammanhanget.Dessutom klargör det att vi nu vill ta itu med problemen igen. Så får vifortsätta med en rad andra åtgärder. Jag vill inte påstå att de som vill skjutapå frågan till dess att vi har hela utredningsmaterialet framför oss i form aven proposition eller liknande tänker fel; jag förstår mycket väl att man kan haden uppfattningen. Det är en avvägningsfråga, men jag bedömer saken så att mankan skilja ut den här detaljen och göra ett mycket gott hantverk och sedankasta sig Inkonsekvenser har det vimlat av i debatten här. HerrWennerfors har räknat upp en lång rad orsaker tUl att folk bedövar sig medalkohol. Framför allt var det samhällets fel. Inte ett knäpp sade han ombryggeriindustrin, som var den verkliga boven i påhittet . Men, herrWennerfors, om man anser att samhället är sådant atl människorna behöver tabedövningsmedel, varför skall vi då anslå en massa miljoner och sätta människori rörelse för att övertyga dem om att de skall passa sig för den härbedövningen? Det kan sägas vara inkonsekvent och ologiskt, men det anser intejag. Det är däremot den verkligt logiska kullerbyttan att å ena sidan erkännaatt förhållandena är enormt bekymmersamma och att åtgärder måste vidtas men åandra sidan inte göra någonting för att föra fram problemen framför ögonen påfrämst den ungdom som inte kan balansera den fria tillgången på mellanöl. säger att man inte kan rycka loss en vara ursitt sammanhang. Följaktligen skall frågan bordläggas utom naturligtvis hanseget förslag om höjningen av åldersgränsen till . Den detaljen kan ryckasloss ur sitt sammanhang. 1965 när det gällde att puffa uppåtliberaliseringsvägen kunde vi rycka loss en enda sak, såvitt jag vet. Det kundevi göra nu också. Det är bara fråga om att vUja för att tala med vår äradestatsminister och min ärade partiordförande. Det är en makalös defaitism som kommit tUl uttryck här , framför allt hos . Jag kan inte frigöra mig från känslanatt han kämpar för och försvarar sin egen grynvälling . Han har inteens sett är skönt, som någon erinrade om här. var det ett våldsamt superi här ilandet. Spriten fick man nästan gratis; den skänktes bort tUl arbetarna i varjefall på sågverksföretagen. Så satte i gång. Det talades omsamhällsansvar och moralbildning. Läget blev väsentligt bättre. Det behöverinte råda någon defaitism; här gäller också att verkUgen försöka slåss ochkämpa för någonting, göra klart hur allvarligt läget är, göra klart att vi somförsöker bygga upp en demokrati tycker att det är ett väsentligt inslag att haen rimlig grad av folknykterhel. Jag vill ge herr förste vicetalmannen en komplimang för att han motionerat om förstatligande av bryggeriindustrin.Häromdagen blev jag definitivt övertygad om att det är nödvändigt. Det var närjag i mitt fack fick deras reklamtryck, det där blanka sjoket, där deredovisade utvecklingen. Sedan talar man om hur mycket pengar vi får in i skalltack vare ölet, men inte ett ord om de' enorma summor del kostar samhället attvi konsumerar öl och sprit. Det är att håna t. o. m. riksdagsfolket att tro attvi skulle falla för en sådan enkel reklam. Jag kan inte förstå annat än att om något är värt att tasöver av samhället så är del detta. Jag blev litet förvånad över attfinansministern hade en sä bestämt negativ uppfattning, eftersom staten hartagit hand om starkspriten så suveränt. Jag kan inte se någon principiell skillnad-bara möjligen en praktisk men ingen betraktar val det som ett misstag attsamhället tog över starkspriten. Det voremycket att tillägga. Jag vill sluta med att bara konstatera att docentBejerot - möjligen var det kollegan som tidigare berörde detta -slår fast att det allvarliga beroendet av sprit och narkotU HerrPOLSTAM (c): Jag är medmotionär när det gäller motionen853, som vid början väcktes av i Öskevik. Motionen gårut på att beslutar, att öl innehållande mera än 2,8 volymprocentalkohol skall försäljas enligt samma bestämmelser som gäUer för starköl. hardetta yrkande blivit tillgodosett genom utskottets skrivning när det gällerdirekta ingripanden mot mellanölet. Därmed skulle man väl vara nöjd, om manbara visste att utskottsmajoriteten också hade kammarens öra. Den här frågan ärknappast av partipolitisk karaktär, och därför är väl utgången synnerligenoviss. Mot den bakgrunden är det inte .så märkligt, att totalt 37 talare varförhandsanmälda vid detta ärende. Argumenten för och emot har redan redovisats av mångatalare, och därför skall jag fatta mig mycket kort. Mellanölet har bevisligen blivit ett problem för alltför många ungdomar. Vi här i huset behöver bara gå ut på för att se vad som försiggår där. Skulle jag med utgångspunkt i mitt yrke berätta om mina erfarenheter på det här området, så kanske ni inte skulle tro mig. Och ändå har ju kammarens ledamöter sett mycket själva. } Många av oss har ju uppvaktats från olika håll inför denhär frågans avgörande, om än med helt motstående argumentering. Även jag harbåde muntligen och brevledes uppvaktats från olika håll. Att sådan uppvaktningkommer från nykterhetsfolk är väl ganska naturligt, men det intressanta är attuppvaktningar kommit även från andra håll. Och det mest intressanta äruppvaktningar, som kommit från ungdomar, som själva insett faran och som villrädda sin egen generation från ett alkoholberoende genom mellanölet, eftersomdetta dessutom är så lättåtkomligt. En av de här ungdomarna, som jag har haft kontakt med -han är - skrev en hörnartikel påledarsidan i en kvällstidning. Avslutningen i hans artikel skall jag utankommentarer citera. Han skrev sä här: "Debatten om mellanölets vara ellerinte vara är inte en fråga om restriktioner eller inte. Det är närmast en frågaom hur mycket den vuxna generationen är beredd att offra av sin egenbekvämlighet till förmån för den unga generationens utveckling." Det här var alltså en 18-årig yngling i dagens samhälle.Vad säger nu den del av den vuxna generationen som representerar svenska folketi och därmed har den faktiska möjligheten att fatta ett för ungdomensframtid och utveckling mycket viktigt beslut? har man formligenvräkt över oss brev och skrifter, innehållande argument för och emotmellanölet. En av avsändarna gav uttryck åt den optimistiska uppfattningen attnya fakta och argument ännu skulle kunna tänkas påverka ledamöterna av dennakammare. Med aU respekt för den i och för sig självklaragrundregeln, att man i det demokratiska umgänget skall lyssna på varandra ochvara beredd att ändra sig, om argumenten ger anledning därtill, måste jagkonstatera att i debatten om mellanölet gäller inte den regeln, ty diskussionenförs av förbudsvännerna, inte med argument grundade på förnuft utan förankradei tradition och känslor. Jag skall därför, herr talman, fatta mig kort och endastredovisa mina skäl för ett så oreserverat stöd åt propositionen, som min egenmotion 1628 möjhggör, och jag kan ställa i utsikt att jag icke i onödan skallengagera mig i några replUcskiften. Trots att en klar majoritet inom alkoholpolitiskautredningen, vars ledamöter vid det här laget får betraktas som verkligtsakkunniga, har motsatt sig tanken på så radikala åtgärder som ettmellanölsförbud eller ett överförande av försäljningen till systembutikernaskulle innebära, har utskottets majoritet med magistrala formuleringar delstUlrättavisat utredningen för bristande hörsamhet, dels i praktiken förordatett direkt förbud mot mellanöl. Då det gäller att motivera sitt beslut är majoriteten mersvepande i formuleringarna och man nöjer sig med allmänt tal om den olyckligautvecklingen och ungdomens ölmissbruk precis som om man hade anledning attbeklaga sig över att en mycket väsentlig del av dagens fina ungdom över helalandet skulle vara missbrukare och på väg in i ett rusdrycks- ochalkoholistelände. Knappast någon verklig bevisning förebringas. Det står förmig klart, att denna utskottsmajoritet av fanatiska nykterister, förstärkt mednågra av propagandastatistik uppskrämda ledamöter, nu ser en chans attutnyttja de politiska partierna och för att främja sina egna ochganska exklusiva ideella intressen utan minsta hänsynstagande tUl denbetydande majoritet av medborgare som med förbittring skulle möta ett beslut omförbud mot mellanölet. Det torde vara helt uppenbart, att antalet nykterister idenna kammare på intet sätt svarar mot nykteristernas ringa andel avbefolkningen, och därför vore det otillbörligt att beröva medborgarna, de mångahyggliga och skötsamma medborgarna, rätten att fritt och som i de flesta andraländer köpa en så pass oförarglig dryck som vanligt meUanöl.