prot · FV0989 · 1972-12-31 00:00:00 — Därvid anfördejag: "Men jag är övertygad om att antalet elever som begär särskUdutbUdningslinje kommer att bli så stort, att någon effektiv studierådgivninginte blir möjlig." Statsrådet sade: "Vi förutsätter med denkonstruktion som vi har gjort att de särskilda utbildningslinjerna kommer attväljas av ett fåtal personer." Låt oss se på fakta, herr talman. Denna vårtermin hartotalt inskrivits 3 900 studerande vid ospärrad linje vid filosofisk fakultet.Av dessa har anmält sig till hel allmän utbildningslinje. De 75procenten kan knappast karakteriseras som ett fåtal, och det vore onekligen avintresse att höra statsrådet ge en förklaring till den allvarligafelbedömning som han gjorde sig skyldig till och som i så höggrad har påverkat studieresultaten och studieorganisationen i dess praktiskatillämpning. Inom moderata samlingspartiet har vi ansett linjerna varafel-konstruerade, dåligt arbetsmarknadsanpassade och administrativt omöjligadärigenom att ständiga byten och förändringar genom PUKAS-systemetskonstruktion belastat administrationen orimligt. De förbättringar som herrWikström nu redogjort för i detalj måste med all säkerhet medföra bättreförhållanden i vad gäUer linjernas konstruktion, som den nyinskrivnastuderanden utan krångel kan genom ett enkelt byte reparera ett felval. I vad gäller felkonstruktionen vill jag särskilt nämna atten starkt bidragande orsak till att så många studerande har valt särskildutbildningslinje varit, att valfrihet inte har funnits angåendeordningsföljden i Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Anslag till föivalt-ningarna vid universiteten, m. m. de tvåförsta årens studiekurser. Därför är det synnerligen tillfredsställande attsådan valfrihet nu föreslås i utskottsbetänkandet. Den stämmer med uttalandetom linjernas karaktär av rekommendationer. Jag skall inte i detalj redogöra för de övrigaförbättringar som vi har föreslagit. Det har gjort. Men jag villställa frågan: Vad finns nu kvar av dåvarande utbildningsministern ?Naturligtvis önskar många, inte minst på studenthåll, att en förnuftetsångvält hade gått över hela systemet. Vi härvid utskottsbehandlingen försöktatt skjuta i sank de mest påtagliga bristerna i systemets funktion. Minuppfattning är att vi har lyckats med detta. Kvar står att det centrala i PUKAS är studiekurserna ochpoängsättningen. Allt annat har förändrats, mjukats upp eller fått nödvändigstadga. För studenterna har emellertid PUKAS blivit synonymt medavstängningsprövningen, som jag förut påpekade. Den är ett otympligtineffektivt administrativt förfarande, tydligen med stark emotionell verkansärskUt på dem som själva inte löper risk att stängas av. Jag tycker emellertidatt avstängningsprövningen är helt onödig, och vi har även yrkat på dessavskaffande i vår motion. Vi har fått igenom vårt krav endast indirekt det ärriktigt. Utskottet föreslår att skall bemyndiga Kungl. Maj:t attunder vissa förutsättningar meddela beslut om upphävande eller dispens. Ipraktiken torde hädanefter ingen utbildningsnämnd behöva befatta sig med 31 §,och jag har svårt att tänka mig atl någon skulle bli utspärrad hädanefter.Något klart och konkret bifall tUl-vår motion är det emellertid inte. Det villjag gärna medge. Men för mig har det väsentliga inte varit att i första hand geefter för känslomässigt grundade principer utan att se till att vi i praktikenbefrias från ett onödigt förfarande. Låt mig , herr talman, påpeka att vi sysslar medsvåra frågor. Att utskottet i sitt betänkande har varit enigt innebäremellertid inte att vi inte måste fortsätta vår kritik och analys avutbildningens organisation och funktion. De konkreta förslag som utskottet härhemställer om att få genomförda kommer vi alldeles speciellt att uppmärksamma.Liksom gick vi i princip med på genomförandet avPUKAS 1969, men det hindrade oss inte från att i motioner ochutskollsarbele hårt kritisera de stora bristerna. Om vi nu har gått med påutskottets ibland vaga formuleringar, kommer detta inte att hindra oss från atti det kommande arbetet fortsätta vår kritik och kräva nya förbättringar. Med det anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan. HerrLARSSON i (c): Kritik och synpunkter mot och för PUKAS harhär redan framförts. Jag vill inledningsvis nämna något om att när vi iriksdagen beslöt atl införa en fastare studieordning vid de filosofiskafakulteterna, gjorde vi det mot bakgrunden av den då rådande situationen. Detvar då en mycket kraftig ansvällning av studerande vid universiteten, vilketriktade blickarna på att genomströmningshastigheten var låg. De studerande hade små möjligheter att bedöma de olika utbildningsvägarna.De studier som bedrevs var i många fall dåligt målinriktade. Situationen viduniversiteten var i många avseenden problematisk. Det fanns i det läget goda motiv för att vidta åtgärdervilka kunde tjäna som stöd för de studerande i deras studieval och som skullege studierna en bättre målinriktning. Den rådande situationen var från mångasynpunkter otillfredsställande, inte minst för sådana studerande som kom frånhem där studietradition saknades. Från sida motsatte vi oss aldrig att en fastareordning infördes vid de filosofiska fakulteterna, men vi anslöt oss därmed intereservationslöst till . Vi hävdade då att man inom ett fastarestudiesystems ram borde ge större möjligheter att ta till vara individuellastudieönskemål. Redan i samband med den riksdagsbehandlingen gjorde vipåpekanden, att om detta system skulle visa sig komma att medföra betydandenackdelar, skulle det relativt snart kunna bli aktuellt med vissa förändringar. Efter några terminer kan man konstatera att vissa icke obetydligaolägenheter uppstått. Den praktiska tillämpningen på universiteten har skiltsig från de principer som har dragits upp, vilket till stor del kan förklarasav att reglerna varit väl stelbenta. De studerande har i allt störreutsträckning valt särskild utbildningslinje, dels därför att kombinationerna ide övriga linjerna dåligt motsvarade arbetsmarknadens krav, dels - och kanskeframför allt - därför att man funnit det studietekniskt motiverat att läsaämnen i annan ordning än den utbildningslinjerna föreskriver. För universitetenhar därmed PUKAS inneburit ett icke obetydligt merarbete, och för de studerandehar det inneburit bl. a. ökat krångel med dispensansökningar och prövningar.Knappast någon av de målsättningar som uppställdes för PUKAS-systemet harkunnat förverkligas. För att råda bot på de problem som uppstått viduniversiteten ansåg vi från och sida att förändringar iPUKAS-systemet borde vidtas. Detta är bakgrunden till den motion, nr 62, som viavlämnade under den allmänna motionstiden och som föreligger för behandling ikammaren . De åtgärder vi föreslog var ägnade dels att anpassa deadministrativa rutinerna till den faktiska verkligheten, dels att genompositiva åtgärder i form av studievägledning och pedagogiskt utvecklingsarbeteuppnå en bättre stadga i studierna vid de filosofiska fakulteterna. Jag är glad att vi i utbildningsutskottet harkunnat enas om en linje som i väsentliga delar överensstämmer med dessa motionskrav.Det hade inte tjänat någon och allra minst de studerande - om man nu hadetagit en uppslitande strid om PUKAS-systemet. Det förslag som vi i utskottet kommit fram till borde i.sak kunna tillfredsställa även de krav som rests avstuderandeorganisationerna. har varit ganska tillmötesgående motdessa krav. Det innebär atl utbildningslinjerna i princip har karaktären avrekommendationer. Stelheten i utbildningslinjerna försvinner i och med attstörre möjlighet ges att läsa ämnena i valfri ordning, och nya utbildningslinjerskapas, vilka skall komplettera de nuvarande, för att därmed ge Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. bättremöjlighet att anpassa studierna till arbetsmarknaden. Den skrivning utskottetgjort beträffande den s. k. avstängningsparagrafen måste i princip innebära attdenna knappast kan användas annat än i mycket extrema undantagsfall. Det tordeinte vara en överdriven förmodan att påstå att denna paragraf kommeratt kunna försvinna, främst därför att utskottet föreslår att bifallavåra krav på ökade medelsanvisningar på till studievägledningoch pedagogiskt utvecklingsarbete. Vi hörde i sägaatt priset för denna överenskommelse var billigt för regeringen. Ja, det ärmöjligt att det är bUligt, men jag tror, , att det kan ha ettstort värde för den enskilde studenten som får en bättre studievägledning. Vihar att i hög grad ta hänsyn till de enskUda. Jag kan gärna hålla med herrWikström om att detta är en önskesituation för . Det är nogriktigt att har bett en bön av det innehåll som om, men den har nog riktats till en speciell potentat. Jag skall här uppehålla mig något vid studievägledningen.En förutsättning för att studierna skall vara framgångsrika är att de av denstuderande upplevs som meningsfyllda och att de läggs upp på ett sätt somtillfredsställer den enskUde studerandes studiekrav. Det är inte alltförovanligt att studiemisslyckanden beror på dåligt planerade studier. Det endasättet att komma tUl rätta med detta är att göra en satsning påstudievägledningen. De förändringar i studiesystemet som utskottet nu förordartorde ytterligare understryka behovet av en sådan utvidgning. I dettasammanhang bör påpekas att hela PUKAS-systemet förutsatte en intensifieradstudievägledning. Den har emellertid inte kommit till stånd i nödvändigomfattning, vilket torde vara en av orsakerna till att PUKAS inte fungerat somdet skulle. Det är nödvändigt att man har möjligheterna att bedriva enaktiv och uppsökande studierådgivning. Den studerande, som av en eller annanorsak får problem med studierna, gräver ner sig i de egnaproblemen i stället för att söka upp en studievägledare och få dem utredda.Genom en aktiv och uppsökande verksamhet förmodar jag att det skall gå bättreför de studerande. Studievägledningen bör givetvis också kunna ha karaktären avavrådan. UKÄ har som vi ser i betänkandet presenterat en treårsplanför utbyggnad av studievägledningen vid universitet och högskolor. Denna plansgenomförande bedömer jag vara en förutsättning för att man över huvud tagetskall kunna nå acceptabla förhållanden vid våra universitet. Jag vill därförgärna säga att jag gläds åt att vi i utskottet har kunnat enas, särskilt då åtatt vi kunnat ställa dessa erforderliga medel till förfogande. I detta sammanhang bör man kanske säga några ord om den s.k. tröskelprövningen. Dess syfte är att förhindra alltför omfattande dubbelstudier.Jag är övertygad om att ambitionen att undvika parallelläsning också är viktigoch utgör ett stort stöd för den studerande som råkar få problem i sinastudier. Det finns alltför många exempel på att i och för sig begåvadestudenter har helt misslyckats i sina studier därför att de tagit på sigalltför stora uppgifter. Den skärpning som föreslås av tröskelprövningen ärdärför ägnad som ett stöd åt de studerande och kommer med säkerhet atl minskaantalet studiemisslyckanden. måste denåtgärden vara riktig. Jag vill slutligen betona att de åtgärder, som vidtas,inte skall betraktas som slutgiltiga lösningar av hur förhållandena vid defilosofiska fakulteterna skall regleras. Det är endast ett försök att temporärtundanröja vissa problem i ett existerande system i avvaktan på den mera genomgripandereform som U 68 arbetar med. Jag vill med detta, herr talman, yrka bifall tUlutbildningsutskottets betänkande nr 30. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. i (vpk) kort genmäle: Herrtalman! Det är tydligt att de båda föregående talarna tror att det är någrahögre makter som givit vpk dess position i denna debatt. Jag vill påpeka, attvilket parti som helst haft möjlighet att inta den position vpk intar i dag.När herrar och i talar om aftonböner och annat,vUl jag påpeka att här hjälper verkligen inga böner. Men jag erbjuder ett klartalternativ i den kommande voteringen. i (c) kort genmäle: Vi-har insett att det just är det realistiskaresultatet av en överenskommelse som hjälper de studerande, . Detgår inte att bara göra några manövrer som inte gagnar de studerande. Detresultat som åstadskommits av utskottet vittnar om en realistisk inställningtill problemen. i (vpk) kort genmäle: Det skulle i så fall innebära att motionernabl. a. från mittenpartierna saknade realism. Det är ju dessa man har gått ifrånoch i stället skrivit ihop ett kompromissförslag. i (c) kort genmäle: Jag har inte gåttifrån några motioner. Det torde i kunna läsa sig tUl idet utskottsbetänkande där denna överenskommelse har åstadkommits. Det jag harvelat betona här är att vi är glada över att verkligen ha kunnat få enöverenskommelse som ligger i linje med motionen. HerrRICHARDSON (fp): Det händer ibland att vissa frågor i denallmänna debatten tillmäts en betydelse som de inte har. PUKAS-problemet ärjust ett exempel på en sådan fråga, som blåsts upp tUl orimliga proportioner.Det finns säkert flera förklaringar till detta. Jag skall emellertid intefördjupa mig i den saken. Jag vill endast peka på två omständigheter som gjortatt vi tyvärr - haft en i många avseenden ofruktbar debatt om studierna vidde filosofiska fakulteterna ända . PUKAS-systemet har för det första fått ettpolitiskt-ideologiskt symbolvärde, som väl ännu inte förlorat sin betydelse förden som vill utnyttja det för andra syften än att söka ordna studierna såpraktiskt och bra som möjligt. Det harför det andra skapats helt orealistiska förväntningar på den Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m.m. nyastudieordningens alla välsignelsebringande effekter. Man har inbUlat sig självoch andra att PUKAS-systemet skulle lösa de flesta problem inom de filosofiskafakulteterna. Om det förhållit sig så att det varit personer knutna tUlpolitiska ytterlighetsriktningar som syndat mest i det förra avseendet, så ärdet regeringen själv som genom sitt agerande både vid reformens genomförandeoch senare i det envisa försvaret för ett oförändrat system - skapat orimligaförväntningar på effekterna. Man har därigenom försatt sig själv i en besvärligförsvarsposition. De trosvissa parollerna om systemets förträfflighet harblivit en bumerang och har försvårat genomförandet av de korrigeringar somvisat sig nödvändiga. Till de orealistiska förväntningarna hörde de aUtförsangviniska förhoppningar om förbättrade studieresultat som man förknippade medbl. a. linjesystemet och avstängningsprövningen i PUKAS-systemet. Detta harlett till att den politiska debatten i alltför hög grad gällt fel frågor. Detadministrativa krånglet och andra liknande frågor har förvisso förtjänat alluppmärksamhet, men resultatet av denna ensidiga inställning har lett till attde verkligt väsentliga frågorna kommit i skymundan. Om man ser PUKAS-systemet iett vidare utbildningspolitiskt perspektiv skulle man därför kunna säga attdess skadeverkningar främst bestått däri att intresset i alltför hög gradinriktats på mindre centrala frågor, att studentpolitiker och andra därför iviss mån har fört fel debatt. Den fråga vi behandlar är i själva verket enbagatellfråga jämfört med den som på vårsessionens sista dag kominer atttvingas igenom snabbt och utan den behandling och uppmärksamhet som denförtjänar, nämligen frågan om de behörighetsregler som skall gälla för denhögre utbildningen. Det är frågor av vital betydelse inte bara för det högreutbUdningsväsendet utan för hela vårt skolsystem. Jag vill peka på några andra faktorer av betydelse. Jagdeltog själv i riksdagsdebatten i samband med PUKAS-systemets sjösättande imars 1969, och jag vill erinra om de varningens ord jag då framfördebeträffande tron på nyttan av det administrativa utanverket i det nya systemet. Jag framhöll att del visserligen fanns många vilsnastudenter med oklara studie- och yrkesmål som kunde vara betjänta av enförbättrad vägledning inför valet av ämneskombinationer, men att ett system medfasta studiegångar inte kunde bli avgörande förstudieframgångarna. Helt andrafaktorer av mer konkret innebörd och med direkt relevans för studiernasbedrivande skulle bli avgörande. Jag tillåter mig att ordagrant citera ett kortstycke ur mitt anförande: "Helt avgörande för studieresultatet är ändock hurstudierna utformas inom de enskilda ämnena, hur studiebetingelserna i en mängdkonkreta och kanske ofta till synes triviala avseenden är beskaffade. I mångafall är dessutom kombinationen av ämnen så självklar att valet inte innebärnågra som helst svårigheter. De verkliga svårigheterna infinner sig närstudierna skall av i ett visst ämne. Då blir det avgörande - förutom denegna förmågan och ambitionen hur undervisningen är dimensionerad ochutformad, lärarnas kvalifikationer både vad avser ämnesteoretisk skolning och pedagogisk skicklighet, tillgången på kurslitteratur och arbetsplatser,en hygglig bostad på rimligt avstånd och möjligheten att i relativt lugn ägnasig åt studierna. Till de nödvändiga betingelserna för goda studieresultathör inte bara dessa konkreta och handfasta ting av liknande typ utan också enkänsla av det meningsfulla i studierna och en viss förtröstan inför framtiden.Frågan om möjligheterna att finna nya arbetsområden för de växande skarorna avakademiker borde ha beaktats som ett led i ett större studiesocialt ochpedagogiskt sammanhang, då nämligen oro självfallet utgör enallvarlig belastning för en osäker och vankelmodig student." Jag tror att min bedömning 1969 var riktig. Inte minstbefogad var den oro jag gav uttryck för beträffande studenternasframtidsutsikter i utbildningsexplosionens spår. Jag skulle endast viljamarkera en sak än starkare, nämligen nödvändigheten av att studenterna har godaförkunskaper när de börjar sina studier. Jag ber med dessa ord, herr talman, att få yrka bifalltill utskottets hemställan. Jag är helt övertygad om att det resultat som nunåtts i det stora hela är ett bra resultat. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. HerrWIJKMAN (m): Det är drygt sedan vi senast diskuteradeden s. k. PUKAS-reformen häri kammaren. Förra gången var det bl. a. i anledningav en interpellation av mig, där jag hade bett statsrådet att utvärderaerfarenheterna som då hade gått med den nya studieordningen vidde filosofiska fakulteterna. De svar som gav var ganska anmärkningsvärda,sade jag då. Statsrådet vägrade att göra en mer ingående analys av systemettrots att nästan samtliga rektorsämbeten i rapporter ingående behandlatsystemet och trots att det förelåg en omfattande kommentar från universitetskanslersämbetet.Herr främsta motivering tUl att en analys och utvärdering inte kundegöras var att systemet ännu fungerat . I stort sett sammaresonemang har statsrådet använt alla gånger någon ifrågasattPUKAS-systemet och kritiserat enskilda detaljer, och detta oavsett om kritikenkommit ifrån studenthåll, lärarhåll eller från den politiska oppositionen. Imin interpellation hade jag tagit fasta på utgångspunkterna för dennya studieordningen och sökt analysera hur de målsättningar som ställdes upp1969 verkligen hade infriats. Jag kunde konstatera följande: a) Genomströmningstakten,som förutsattes öka i och med reformen, hade inte på långt när svarat mot denormer och målsättningar som blivit uppställda. b) Utspärrningssystemet- dvs. avstängningen som skulle tjäna som pådrivningsfaktor i systemet hadehelt kollapsat. Inte ens hundra studenter hade blivit utspärrade. Det hadevisat sig vara helt meningslöst att söka upp dem som misslyckats med sinastudier så sent som tre terminer efter starten. c) Studievägledningenhade visat sig klart otillräcklig. Enstordel av studievägledarnas tid gick åttill att administrera utspärrningen som ju ändå inte tjänade något rimligtsyfte. Anslag till förvaltningarna vid universiteten, m. m. Systemet varinte, som det hade förutsatts, anpassat till arbetsmarknadens krav. De flestaav linjerna leder in i vad man kan kalla för återvändsgränder och detta kommerinte att underlätta utträdet på arbetsmarknaden för alla nya akademiker. Kvaliteten iutbildningen visade sig vara i sjunkande. Stort bortfallav studenter redan efter någon termin tydde på någon grundläggande brist i helauppläggningen. Dessa problem, herr talman, kvarstår i stort . Vissahar förvärrats, och när det exempelvis gäller linjevalet visar utvecklingen attständigt flera studenter väljer att konstruera särskild utbildningslinje,därför att de fasta linjer som samhället erbjuder inte motsvarar önskemålen. Nå, vad svarade statsrådet på alla dessa frågor ochhur yttrade han sig över problemen? 1 stort sett att vi - det var bl. a. herrMolin och jag som kritiserade var ute i ogjort väder och att man fick väntaoch se utvecklingen an. Jag skall här inte närmare gå in på alla detaljer istatsrådet svar, ej heller beröra den uppenbara nonchalans med vUkenstatsrådet har bemött åtminstone mig när jag har kritiserat den härutbildningsreformen. Den som har tagit del av fjolårets debatter här i kammareni dessa frågor och dessutom analyserat alla uttalanden som gjort isamband med PUKAS-debatten inser väl vad jag avser. Ofelbarheten har domineratnästan varje inlägg från statsrådets sida och detta trots att kritikerna i deflesta faU varit personer med väl så god erfarenhet från praktiskuniversitetsutbildning som vad statsrådet har. Det var naturiigt för oss som successivtregistrerade hur utvecklingen gav ett allt sämre läge vid de filosofiskafakulteterna att till årets riksdag motionera i dessa frågor. var detmaterial som förelåg angående erfarenheterna med systemet så omfattande att dett. resulterade i en partimotion från moderata samlingspartiet. I våra motioner, liksom i mittenpartiernas motion, görs enmycket ingående analys av den nya studieordningen. Man konstaterar attavstängningen icke har fungerat, att det fasta hnjesystemet inte uppfylltstudenternas eller avnämarnas krav, att studievägledningen varit under-dimensioneradsamt att i övrigt de administrativa olägenheterna med systemet varit stora. Eftersom motion med delvis samma yrkanden förelåg ävenfrån vpk, uppstod en diskussion om möjligheterna tUl ettnederiag för regeringen i denna viktiga fråga - ett nederlag som inte baraskulle drabba utan även herrar och , som ju bägge tvåvarit intimt förknippade med detta system. I samband med dessa spekulationer -jag medger att det var fråga om sådana - gjorde flera uttalandensom pekade i bestämd riktning. Att söka samförståndslösningar föreföll inteaktuellt för herr statsrådet. I stället aviserades närmast skärpningar isystemet. Åtminstone uppfattade jag det så, bl. a. av en intervju i DagensNyheter. Det är så mycket mera glädjande att andra inomregeringspartiet insett att man inte kommer särskilt långt med den taktik somjag anser att demonstrerade . Om detta berorpå att verkligen instämmer i kritiken mot PUKAS eller om det helaär resultatetav ett taktiskt resonemang är svårt att avgöra. Faktum är dock att vi genom detutlåtande som ligger på kammarens bord här i alla fall har fått envälkommen förbättring på flera punkter i systemet och att i själva verket intesärskilt mycket är kvar av det förslag som en gång döptes tUl Palmes UKAS. Jag vill bara säga några få ord till iLinköping, som så helt fördömer utskottets betänkande. Ja, från vpk:sutgångspunkter är det nog naturiigt att göra det, ty såvitt jag uppfattat vpk:sståndpunkt önskar man helt rasera det system som vi har på universiteten. Jaghar inte funnit några som helst konkreta förslag tUl ett alternativ. De övrigainom utbildningsutskottet har såvitt jag förstår haft som sin målsättning attsöka åstadkomma förändringar, förbättringar och reformeringar, men herrBerndtson har som jag uppfattat honom enbart gått in för att störta och rasera. Det är klart, herr talman, att jag som motionär hellrehade sett en annan utformning av betänkandet. Jag tycker att det förslag somföreligger är vagt på åtskilliga punkter och ger utrymme för flera olikatolkningar. Slutligen är hela frågan om studiernas arbetsmarknadsanpassning,dvs. kontakterna mellan universiteten och avnämarna, knappast berörd, och detfinner jag vara en mycket allvarlig brist.