prot · FV0993 · 1972-12-31 00:00:00 — Också lokaliseringspolitiskt, alltså med tankepå den regionala balansen, som vi från håller fast vid som ettövergripande mål, spelar de små företagen en stor roll. Det i statsverkspropositionen framlagda budgetförslagetför 1972/73 innebär en viss åtstramning av finanspolitiken men medför ändå enupplåning med - här har sagts att det råderenighet om denna åtstramning. Jag skall inte orda mer om det. Ändå har detvarit ett mycket begränsat utrymme för nya åtaganden. I vad gäller närmast följandebudgetår beräknas statsinkomsterna vid oförändrade skatteregler stiga med 5miljarder kronor. Häremot skall enligt långtidsbudgeten ställas automatiskautgiftsökningar som enbart dessa belöper sig på , alltsåalltjämt ett underskott på . Att marknaden intetorde rosas av förespråkare för nya reformer är lätt förståeligt. De anförda siffrorna ger, framför aUt mot bakgrund av nyareformkrav och krav på lägre skatter, ytterligare bekräftelse på angelägenhetenav ökad tiUväxt och produktion. Det är självfallet den enda möjligheten attinom ett rimligt skattetryck dels upprätthålla värdet av beslutade reformer,dels tillgodose kravet på nya sådana. Av betydelse i detta sammanhang är också den offentliga sektomsrelativa omfattning och effektiviteten inom densamma. Enligt långtidsutredningensberäkningar utnyttjades av de samlade resurserna för offentligkonsumtion och investering mot är 1950. Med kännedom om hurvår ekonomi har utvecklats förstår alla att detta är en ökning i kvadrat sominte kan fortsätta. Från sida har vi i motioner dels , dels i anslutning till komplelteringspropositionen föreslagit enöversyn av den offentliga sektorn i syfte att öka effektiviteten och även sökaåstadkomma besparingar. Helt naturiigt kommer i sammanhanget också in frågan omdenna sektors relativa omfattning och storieks-ordning. Det är att djuptbeklaga att det inte varit möjligt att nå enighet om tillsättandet av en sådanutredning. Det kan väl ändå inte vara så att man på socialdemokratiskt hållinte är orolig för trenden i utvecklingen på detta område. Även om man inteskall ställa förväntningarna alltför högt på det resultat en sådan utredning skullekunna åstadkomma, är det ändå självklart att en sådan utredning med god viljaskulle kunna åstadkomma resultat som är betydligt bättre än de som uppnås vidvanligt partipolitiskt agerande, som förekommer mest här i . Detta ärju faktiskt ett erbjudande som vi tycker att regeringen borde tagit fasta på. Jag vill till detta också mycket kort göranågra reflexioner med anledning av den debatt som förekommit om kommu- nerna ochden överenskommelse som har träffats beträffande skatteuttaget. Det är för migoförklarligt att inte denna överenskommelse skulle ha haft en lika högangelägenhetsgrad oavsett om skattepaketet hade lagts eller inte. Jag tyckerfaktiskt att det är ett mycket litet samband däremellan, och jag kan inte finnaannat än att denna överenskommelse, som jag hälsar med tillfredsställelse,skulle varit mycket lättare alt uppnå om inte kommunerna hade presenteratsökade kostnader, som ju faktiskt detta skattepaket innebär. JagvUl därtillockså ha sagt att när man prisar denna överenskommelse bör man ha klart för sigvilka möjligheter kommunerna har att fullfölja den och vad som kan bli följden,därest man sätter ett tak för utdebiteringen. Följden blir säkert att man imånga fall måste göra en höjning på förbrukningsavgifter av skilda slag istället. Det är en öppen fråga om detta drabbar medborgarna på ett lindrigaresätt. Jag vill med dessa ord yrka bifall tUl denreservation som är fogad vid finansutskottets betänkande nr 25. I den reservation som fogats tillfinansutskottets betänkande nr 25 har vi ingående redovisat denicke-socialistiska oppositionens uppfattning om det ekonomiska läget i vårtland. Mycket av det vi där anfört har redan för del belysts av vårpartiledare, . Också andra talare från kommer attbehandla olika väsentliga avsnitt, som har anknytning till skattepaketet och enallmän återhållsamhet beträffande statens utgifter. Jag kan därför inskränkamitt anförande, men jag vill såsom ledamot av finansutskottet anföra någrasynpunkter i anslutning till betänkandet nr 25. Konjunkturläget är fortfarande bekymmersamt. Bedömningenav konjunktumtsikterna i den reviderade finansplanen bygger pä ett antagande,att konjunkturiäget i gynnsamt kommer att påverkas av deninternationella konjunkturen. Enligt vår uppfattning är tendensernabeträffande den internationella konjunkturutvecklingen inte entydiga och säkra.Inom vårt land är efterfrågeutvecklingen fortfarande svag, även om det finnsvissa tecken som går i riktning mot en ökad ekonomisk aktivitet. I vår motionnr 1972 har vi anfört, att den konjunkturbedömning som görs i denreviderade finansplanen är för optimistisk beträffande den närmaste framtiden. Arbetsmarknaden lider av den svaga ekonomiska aktivitetenunder 1971. Även om vissa tecken till stabilisering kan skönjas, så ärarbetslösheten alltför hög - också med hänsyn till de åtgärder som vidtagits.Med all rätt gör vi i vår motion nr 1972 och i reservationen detpåpekandet, att läget hade varit väsentligt bättre, om antagit våraunder den gångna hösten framförda förslag om generella åtgärder - med bl. a.tillfälligt borttagande av löneskatten och en tillfällig sänkning avmervärdeskatten. En arbetsmarknadspolitisk beredskap är nödvändig också ifortsättningen. När en uppgång i konjunkturerna kommer, blir läget påarbetsmarknaden givetvis förbättrat, men det finns risk för att efterfrågan påarbetskraft inte heller eller blir Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. tillfredsställande.Åtgärder bör insättas för att stimulera investeringar i såvälproduktionsbefrämjande syfte som i fråga om förbättrad arbetsmiljö ochgynnsammare arbetsvillkor i övrigt. Det är nödvändigt med stimulerande åtgärderför att förmå flera att söka sig till praktiskt inriktade arbetsuppgifter. Vitror inte på det av kommunisterna i motionen 1972framförda förslaget till en lösning av arbetslöshetsproblemet och avstyrkerdärför denna motion. Jag vill också understryka vad vi i reservationen anförtbeträffande åtgärder för att stärka sysselsättningen inom sysselsättningssvagaregioner och beklagar, att utskottets majoritet inte heller nu vill vara med omatt särskilt uttala att regional balans måste vara ett av de övergripande målenför den ekonomiska politiken. 1 fråga om finanspolitiken noterar vi medtillfredsställelse att budgetförslaget innebär en viss förskjutning iåtstramande riktning. Det är av stor vikt att näringslivet kan anskaffaerforderliga förstärkningar av finansiella resurser. Kommunerna måste ocksåberedas tillräckliga låne-möjligheler för att kunna vara återhållsamma i frågaom skatteökningar. Pris- och kostnadsutvecklingen måste ägnas storuppmärksamhet. Regeringen bär ett stort ansvar för inflationsutvecklingen, ochnär ett konjunkturuppsving kommer blir det särskilt viktigt att pris- ochkostnadsutvecklingen ägnas ett särskilt intresse. Detta är av stor vikt för atlvårt konkurtensläge gentemot utlandet inte skall försämras. Beträffande den externa balansen uttalar vi oro över attdet uppstår underskott i bytesbalansen redan under innevarande år, då den ekonomiskaaktiviteten är låg. Hur skall det då bli när konjunkturerna vänder och importenkommer att öka? Då måste vår exportindustri få en förbättrad slagkraft. En höjdlöneskatt verkar sannerligen inte i positiv riktning! Jag kommer här osökt in på frågan om investeringarnasbetydelse. Det klagas över att företagen inte är villiga att investera itillräckligt hög grad. Tyvärr måste vi nog räkna med att finansministernsbedömningar om investeringarnas ökning är tilltagna i överkant. Frånregeringspartiets sida klagas det över en bristande vilja från företagens sidai fråga om investeringarna. För min del kan jag uppriktigt beklaga att inleinvesteringsviljan är så stor som man skulle kunna önska. Men jag förstår deföretagare, som har de tidigare kreditrestriktionerna i minnet och därför nu iförsta hand söker bygga upp en bättre likviditet än att riskera pengar i investeringarunder trycket av en försämrad lönsamhet. En jämn och god tillgång på kapital ären nödvändighet för att företagarna inte skall behöva ha bekymmer av ett slag,som sannerligen borde vara onödigt. Jag vill också med skärpa understryka ettpar meningar som vi anfört i vår reservation, där vi säger: "Näringslivetmåste kunna förlita sig på att samhället varaktigt och med förtroende slår vaktom företagens utveckling, om vilja att satsa i produktionsbefrämjandeinvesteringar inom landet skall kunna påräknas. Lönsamheten i företagen har enavgörande betydelse för investeringsviljan." Det kan sannerligen inteligga i regeringens intresse att svenska företagare väljer att göra sinainvesteringar i utlandet på grund av osäkerhet i fråga om den framtida inställningentill företagsamheten i vårt land från de maktägandes sida. Jag kan, herr talman, inte underlåta att säga några ord omdet nu aktuella skattepaketet, även om det närmast hör hemma inom skatteutskottetsdebattområde. Från den icke-socialistiska oppositionens sida inteminst från har det redan ingående redogjorts för hur lösligt ochilla genomtänkt det framlagda förslaget i verkligheten är. Verkningarna av densenaste versionens förslag om fördubbling av löneskatten är sannerligen intebefrämjande för vår exportindustri och dess betydelse för att förbättrabytesbalansen. Men gång på gång framkommer nya bevis för hur illa genomtänktdet framförda skattepaketet är i sina detaljer. senast har vi ju fåttuppleva, att de uppgifter som förelades finansutskottet för betänkandet nr 30om statsregleringen är felaktiga. Jag har själv varit med om att fatta detbeslut, som ledde till framläggandet av betänkandet. Att jag under gårdagen vidnärmare granskning av betänkandets detaljer måste ifrågasätta om endast två avdet nya uppbördsårets sex terminer beträffande inbetalning av löneskattenskulle avse /73 är väl närmast en tillfällighet, och att enändrad version av betänkandet nu måst tryckas i all hast ändrar ju inte densamhällsekonomiska situationen . Att det i verkligheten inflyter 350miljoner mer under innevarande budgetår i löneskatt, om regeringen medkommunisternas hjälp får igenom skattepaketets löneskatt, ger bara anledningtill en annan fördelning av beloppen under två budgetår. Men det måste väl ändåbetraktas som en blamage att finansutskottet måste fatta ett nytt beslut ochgöra ett nytryck med rätta siffror. Detta drabbar sannerligen inte utskottets ordförande,dess ledamöter eller högt förtjänta sekreterare. Men det visar hur det kan gå,då regeringen framlägger hafsigt hopkomna skatteversioner för att försäkra sigom kommunisternas stöd för att undgå ett besvärande nederlag i . Jag skall inskränka mig till dessasynpunkter, även om det hade varit mera att säga om de olika motioner ombesparingsutredning m. m. som också avhandlas i vår reservation. Jag ber till slut att få yrka bifall till den tillbetänkandet nr 25 fogade reservalionen. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrBURENSTAM (): Om man begmndar den ekonomiska politik somnumera förs här i landet, finner man att det är en underiig skillnad mellan detekonomiska läget och de ekonomiska åtgärder som vidtas. Under senare årförefaller det som om regeringen använder olika bedömningar och prognoser tillatt fatta beslut i motsatt riktning till vad det ekonomiska läget skulle kräva.Förra året bedrev regeringen en politik som gjorde nedgången i sysselsättningoch ekonomi djupare än den hade behövt vara. I det längsta spänstade regeringenemot förslag från borgerligt häll som skulle ha gjort det ekonomiska lägelbättre. har vi anledning att oroa oss på ett antal punkter.Inget år är problemfritt, men finns en del allvarliga svårigheter. Vilkaär då de? Jo, priserna skjuter i höjden. Sysselsättningen är fortfarande svag,betalningarna med utlandet pekar på ett växande underskott, och näringslivetbyggs ut i för dålig takt för att man skall kunna klara de olika Nr 93 krav och påfrestningar på våraresurser som gör sig gällande. 30 mai1972 '" ' börja med kan man tittapå vad regeringen eller representanter ----------- -_--- för socialdemokratin säger. Denekonomiska yttrade iDagens Nyheter: "Jag har inte svårt politiken,m. m. ökade företagsvinster." att haninte hade några planer på att höja löneskatten. Så sent som skrevskatteutskottels ordförande, socialdemokraten , i : "Jag är med på LO:s tankar om en minskning av företagsbeskattningen.------------------------- Detgår inte att beskatta företagen hårdare, sedan måde som ligger till vänster säga vad de vill." meddeladeregeringen att den tänkte höja löneskatten. Hur skall man tolka uttalande att han inte harsvårt att tala för ökade företagsvinster, när han sedan vill genomföra sådanaåtgärder? Ja, den enda tolkning som jag kan komma fram till är att har svårt att tala för någonting alls, därför att han i ekonomiska frågorsaknar en fast linje. Dä är det inte svårt att tala för ökadeföretagsvinster och i lägga fram ett förslag om en ökadlöneskatt. Det är, herr talman, ett eländigt hoppande från position tillposition, som icke är till fördel vare sig för ekonomi eller anseende. Och vad skall man säga om , som säger att maninte kan höja företagsskatterna mera och som helt karskt förklarar att sedanfår de som står till vänster om honom säga vad de vill? Det är denne herrBrandt som hugger tag i en kommunistidé och som dessutomfördubblar den genom att öka löneskatten . Därigenom fördubblarhan också det hot mot landets ekonomi som förslaget innebär. Det är mot bakgrund av denna förvirring som man med vissspänning undrar vad socialdemokraterna i finansutskottet har atl säga omriktlinjerna för den ekonomiska politiken. Vad menar då och hanskolleger? Ja, tittar man på vad finansutskottets socialdemokratiskamajoritet har att säga så finner man, att där finns föga förfiusning inför vadregeringen har att bjuda. Man har inte lyckats att få ihop något försvar förregeringens politik. 1 själva verket innebär bristen på försvar för regeringenspolitik en ganska besk kritik, som står att finna både på och mellan raderna imajoritetens betänkande. Det är bara när man kommer till slutsatserna iutskottets yrkanden som man finner den sedvanliga uppslutningen. I samband medherr kan man, till skillnad från vad som kan gälla de tre andra herrarjag citerade , inte tala om förljugenhet. Man kan möjligentala om att han uppenbarligen är utsatt för ett förbud att dra slutsatser fråndet resonemang som han faktiskt själv framför i betänkandet. Socialdemokraterna i utskottet menar, atl det svagasysselsättningsläget innebär att "industrin nu har bättre möjligheter attdra till sig arbetskraft". Nåväl, om man är i det läget, herr talman, behöver söka tröst i ett sådant konstaterande, hur rimmar det då med 112 sedan, när man kommer tillsluttampen i betänkandet, går med på en Den ekonomiska politiken, m. m. Hur rimmar det med den ekonomisk-politiska Nr 93uppläggningen? majoritet säger att "en raduppgifter som åvilar stat och kommun har förts över på det allmänna justi syfte alt stärka den enskildes ställning". Det uttalandet är jag bereddatt skriva under. Självfallet måste man just på det allmänna överföra en raduppgifter för att stärka den enskildes ställning. Men den svårighet som kanuppstå är, att om man överför för mycket uppgifter till staten, då blir detinte någon vidare medbestämmanderätt för de enskilda människorna i den egnatillvaron, och det är en sak som håller på att hända. Låt oss just i detta sammanhang se på verkan av dennalöneskatt. Den kommer att drabba t. ex. de kristna trossamfunden, humanitäraoch ideella organisationer. Om jag inte minns alldeles fel, fick de friatrossamfunden för sedan ett anslag på . Litet räkningsom jag försökt ägna mig åt visar att större delen av detta belopp går åt tillatt betala den ökade löneskatten till staten. Är detta, herr talman, rim och reson i uppläggningen avpolitiken och i fördelningen av uppgifter mellan del allmänna och i detta fallt. ex. de fria trossamfunden? Den socialdemokratiska majoriteten skriver också att"en ny försämring av betalningsbalansen hotar". Men hur kan dåsocialdemokraterna vara så ointresserade av att vidta åtgärder för att drivafram en utbyggnad av näringslivet, som kan ge kapacitet åt exportnäringarna?Vad är alltså sambandet mellan iakttagelse - som är riktig - och slutsats sominte dras eller som helt enkelt blir den omvända slutsatsen när det gällervilka åtgärder som faktiskt genomförs? Majoriteten säger vidare att "riskerna förytterligare pris- och kostnadsstegringar träder därmed åter i förgrunden".Men om man är rädd för pris- och kostnadsstegringar och det bör man verkligenvara hur kan socialdemokraterna då vara beredda att höja mervärdeskatten? Hurkan man vilja höja löneskatten? Var är balansen mellan iakttagelse, herrEkström, och den typ av uppläggning av politiken som Ni ställer Er bakom. Majoritetenskriver också: "Inte minst viktigt i detta sammanhang är ------ attbädda för en lugn pris- och kostnadsutveckling." ,hur kan då socialdemokraterna vara inställda på att i så hög grad bädda säckför den svenska ekonomin som man nu är i färd med? Ni skriver också i utskottsbetänkandet så här: "Den ekonomiska politikenspelar stor roll--- ." Det håller vi alla med om. är på detviset, hur kan ni ställa er bakom en politik som är grotesk i förhållande tillde iakttagelser som ni själva gör om vad som är kraven ? Ni har i det här utskottsbetänkandet icke lyckats all påett sammanhängande sätt resonera om de villkor som gäller för landets ekonomioch framtid och alt föra ut resonemangen i rimliga slutsatser. Man skriver iresignationens tecken, . Alltihop ger faktiskt intryck av alt man idagens läge inte har någon riktig ekonomisk politik. Och jag är tillbaka vidmitt första ställningstagande, som delas av ett antal låt oss kalla demprofessionella nationalekonomiska bedömare, att det Den ekonomiska politiken, m. m. förnärvarande och är en mycket dålig anpassning mellan de kravsom finns i ekonomin och de åtgärder som vidtas. Jag förstår naturligtvis socialdemokraternas svårigheter iutskottet. Det är ingen avundsvärd uppgift, , att försöka yttra sigöver riktlinjer i regeringens ekonomiska politik när riktlinjer faktisktsaknas. Det är fantastiskt att vi är på väg att genomföra enökning av denna löneskatt utan att det finns någon utredning om det hela, utanatt det i den socialdemokratiska majoritetens skrivning i utskottet finns någotrimligt resonemang om hur delta skall fogas in i en samlad bedömning av riktlinjernaförsvensk ekonomisk politik. Det är som sade precis på det viset att nihär har handlat i en sådan förvirring att det t. o. m. uppstår rent formellaskäl i det avslutande utskottsbetänkandet, och det är verkligenanmärkningsvärt. Vad heter nu egentligen vägen ur denna förvirring som manhar hamnat i på det ekonomisk-politiska området? Den heter skattesänkning. Ochnär jag säger skattesänkning så menar jag skattesänkning. Det måste man numerasärskUt understryka därför att har ju stått här ibland och talat omskattesänkning trots att vad man nu är i färd med att vilja klubba igenom, herrtalman, är en skatteökning, en skatteökning med bra många hundra miljoner. Vad som krävs är alltså en skattesänkning. Det är heltoefterrättligt att del skall få vara så i ett land att den vanligainkomsttagaren faktiskt icke har någon möjlighet alt genom egna insatserpåverka sin ekonomiska ställning. Det kan han inte , så somskatter och bortfallande bidrag samverkar till att drabba en inkomstökning.Skatterna har därför blivit ett socialt problem. Jag anser, , atthär fordras en skattesänkning. Det fordras en marginalskattesänkning, men detfordras alltså icke den koppling som regeringen gör, där man tar in mera än tillbaka, för då är det en skatteökning. har det under denna dag gjorts gällande att en delborgerliga politiker hoppade upp genast när regeringen lade fram sitt förslagoch liksom sade att det här var ett väldigt fint förslag. Och sedan blev det någrataktiska funderingar och så hamnade man enligt socialdemokraterna på en heltannan linje. För min egen del vill jag då faktiskt läsa upp vad jag sade förstaeller efter all detta skatteförslag i första omgången var framlagt.Jag sade så här nere i , där för övrigt hade varit någradagar tidigare och talat om sin löneskatt; "Några inslag i Strängsskatteändring är bra, men det finns ett grundläggande fel, och det är alt ingetskattesystem är rimligt vid nuvarande skattetryck." Delta är det grundläggande felet med regeringens förslagoch det passar alltså inte in i den ekonomisk-politiska bild som vi har förnärvarande. Det är därför som vi har krävt och i det härutskottsbetänkandel på nytt kräver besparingar. Vi har framlagt olika förslagpå besparingar under innevarande budgetår. Vi har ställt oss bakom och längedrivit kraven på olika besparingsutredningar. Vi har också framfört ett krav påatt de olika myndigheter, som har i uppdrag att komma in med förslag på utgifterför , skall lägga fram ytterligare ett alternativ på hur man inommyndigheterna skulle kunna åstadkomma större besparingar. Det är för övrigt också mot bakgrunden av den debatt somhar förts Tjcdagen den här konstigt då t. ex. säger attoppositionen lar pä sig ett -,p. , g mycketstort ansvar om höjningen av bensinskatten inte går igenom. Som-- ;----- deborgeriiga partiledarna sagt är vi motståndare till en mängd av de Denekonomiska åtgärder som ni föreslär i samband med er skatteökningsgiv. Vi harinte politiken, m. m. något ansvar för att rösta fram någon särskild av deinkomstökningar som ni vill genomdriva. Därtill kommer att den socialdemokratiska majoriteten ifinansutskottet själv tar på sig ett stort ansvar genom att avvisa våra kravpå besparingar. Det är alltså där det verkliga ansvaret vilar, . För att få ordning på vårt lands ekonomi fordras det ocksåen politik, som gör att landets ekonomi växer snabbare än som är fallet. Dåfår staten större skatteinkomster utan att man genomför några höjningar avskattesatserna. Det har helt avgörande betydelse att socialdemokraterna lär siginse att en ökning av statens inkomster för att kunna genomföra en delnödvändiga utgifter icke behöver komma till stånd enbart genom höjningar avskattesatser utan faktiskt också är möjlig genom att ekonomin sköts på ettsådant sätt att resurserna växer. Då får man mera pengar utan sådananedbrytande skattesatsökningar som ni nu är i färd med att göra. Det är inte heller, , någon skattekverulansatt tala om detta mycket hårda skattetryck. Det skattetryck vi har motverkarnämligen sina egna syften och försämrar den ekonomiska utvecklingen i vårtland, saktar ned den allmänna resursökningen och leder till att även staten fårmindre inkomster än den annars skulle ha haft. Om ni inte tror mig på mitt ord,ber jag er att läsa t. ex. ett antal hörnartiklar i , där en delekonomer av facket har framfört dessa synpunkter. Eller läs en artikel aven licentiat i nationalekonomi, , som genomför just dessaresonemang. Det är nämligen nödvändigt att man inser dessa sammanhang för attkunna få vår ekonomi på rätt köl. Man måste också göra något åt de stigande priserna. Av det lilla som finns kvar av inkomstökningar efter skatt blirdet inget alls över sedan priserna stigit. 197 I steg vårapriser . Av jämförbara länder inom hadeåtta långsammare prisstegringar, fyra snabbare och ett land sammaprisstegringar som vi. Vi låg alliså där jämföreLsevis illa till. Under perioden1969-1971 hade vi i genomsnittliga prisstegringar , dvs. Det var nio som hade lägre ochtre som hade högre prisstegring. Vår relativa ställning hade alltså försämrats,och det är allvarligt. Vad skall man nu göra åt detta? Något måste man ju göra vi bör åtminstone inte vara sämre än genomsnittet. Ja, man kan inle föra socialdemokraternas politik, med en höjning av mervärdeskatten eller av löneskatten, som kommer att kraftigt slå igenom på priserna.