prot · FV0983 · 1972-12-31 00:00:00 — Mångatror att del inte kommer att bli möjligt atl hålla konferensen utantidigast , Förarbetena för konferensen går ut på just att flytta utsjögränsen norrnalt , men under alla förhållanden kommer det nogatt ta innan man kan få några resultat av konferensen, när denän kommer lill stånd. Jordbruksministern ger i sitt svar etl väldigl intressantbesked om förslaget från om att vi skall få någon form av konvention förÖstersjön, Tanken är inle ny. Jag tog själv initiativ till att viskulle samla representanter för Östersjöstaterna lill en konferens, och vi harkommit mycket långl med förberedelserna, som fiskares riksförbundstår bakom. Vi skall liålla konferensen Uär i , men där kanvi inte komma längre än till rekoinniendatio-ner till de olika länderna. Dettaär i och för sig mycket värdefullt - det finns dock inga möjligheter att direktåstadkomma resultat. Jag har vid olika tillfällen sagt att det här skall bli enförsta kontakt, som sedan skall fullföljas och syfta till att man når fram tillorganisato-fiskt samband av något slag, kanske på samma sätt som iNordostallan-tiska kommissionen, så att man sä småningom med bindande verkankan fatta beslut. Det kan man än sä länge inte. Vägen dit kan vara ganska lång- föreligger ju bl. a. diplomatiska hinder för att uppnå delta. Jag anser ändå liksom jordbruksministern atl del är enväldigt angelägen uppgifl atl uppnå en mullilateral reglering till skydd för fiskbestånden i . Jag kommer för min del alt göra allt vadjag kan för att medverka till en sådan. Men jag menar all en utflyttning avflskegränsen är den avgjort viktigaste frågan, bl. a. därför attdet såvitt jag förstår kommer att ta ganska lång lid att ro konventionen i hamnoch dessutom därför alt en sådan konvention troligen ändå inte löser despeciella problem som man skulle klara genom att flytta ut fiskegränsen. Jag hoppas alltså att jordbruksministern begagnar förstamöjliga tUlfälle atl ta upp frågan med berörda stater och diskutera särskUdaöverenskommelser i första hand då med , där vi har speciellaömsesidiga problem - samt att han gör det på motsvarande sätt som Om utflyttning av den svenska fiske-gränsen inomÖstersjöområdet Om utfiyttning av den svenska fiskegränsen inomÖstersjöområdet skedde vid1964 års utflyttning på . Efter rnin mening bör sådana kontakterkunna tas informellt och efter hand. Om diskussionen i anledning av det polskaförslaget är den lämpliga utgångspunkten beror ju i hög grad på när dendiskussionen kan komma till stånd. Kanske kan det erbjudas tillfällen långttidigare än så. Jag delar också jordbruksministerns mening att man böreftersträva samförstånd ined de berörda staterna. Under alla förhållanden börman liksom naturligtvis underrätta dem om en sådan här åtgärd och inbjudaländerna till förhandlingar om ömsesidiga överenskommelser, där det kan varaaktuellt. Det är redan nära begärde en utflyttning av fiskegränsen i . Yrkesfiskarna iÖstersjön efterlyser resultat, och de efterlyser skyndsamt resultat. Jaghoppas att jordbruksministern medverkar till atl frågan blir löst så snart somdel över huvud laget är möjligt, och jag tackar än en gång för svaret. Jag delar uppfattning atl detfinns mycket starka skäl för en utflyttning av frskegränsen, bl. a. det skäletatt yrkesfiskarena nu är för en sådan åtgärd, till skillnad mot vad de var1964. beskrivning av fiskesrluationen i var också heltkorrekt. Vi kan också försöka få lill stånd överenskommelser omfiskevården och regleringen av fisket i . Båda de frågorna får ansesvara mycket vikliga. Där kan vi ocksä räkna med ganska stor förståelse frånalla strandstater, eftersom det ju är ett gemensamt intresse att vi har ettfiskbestånd i . Utflyttningen av den svenska fiskegränsen är givetvisi huvudsak elt svenskt intresse. Jag vet att fiskarenas yrkesorganisationer iÖstersjöstaterna skall hålla en konferens, , och den betraktar jagsom mycket betydelsefull. Där skall man ta upp gemensamma problem, och jag villdärför vädja till att på den konferensen framföra de problem somsvenska yrkesfiskare har och deras numera myckel starka önskan att flytta utfiskegränsen . Om fiskarenas organisationer iÖstersjöstaterna är positivt inställda lill den frågan, så underlättar detregeringens möjligheter att flytta fiskegränsen. Jag tror med andra ord att detskall vara möjligt att nå etl gott resullat, om fiskarenas organisationer ochstaten samverkar i del fallet. Naturligtvis kan jag inte ange tidpunkten när ensådan utflyttning av gränsen kan komma till stånd, men vi skall inte försittanågot tillfälle atl lösa denna fråga. När jag i mitt svar nämnde havsrättskonferensen var detinte som nägot motiv för att uppskjuta åtgärderna på detta område, ulan det varbara för att erinra om att fiskegränserna är ett problem inte bara i Östersjönulan i hela världen. På många håll är problemen i det fallet oerhört mycketstörre än de problem vi har. En konferens om reglering av fiskegränserna och omstrandstalernas rätt till fiske är naturiigtvis oerhört värdefull, och jag trorockså att den är nödvändig med hänsyn till hur fisket bedrivs och ärorganiserat. Därför skall vi försöka att nå resullat i detavseendet. Jag lackar också för detta kompletterandesvar och är självfallet beredd att på allt sätt medverka och sanrarbeta för altuppnå resullat på denna punkl. Under den konferens som vi skall hälla blir detnaturligtvis möjligt dtt ta informella kontakter med dem som där kommer attföreträda respektive stater, men til syvende og sidst är utflyttningen avfiskegränsen naturligtvis en fråga som staten måste ordna. Därför hoppas jagatt jordbruksministern passar på att ta upp den frågan, när han träffarrepresentanter för andra tänder på samma nivå sorn han själv, ty del ärju iförsta hand de som kommer att få besluta om den. På den nämnda konferensen kommer vi kanske att träffaöverenskommelser om fiskevårdande åtgärder, men förmodligen blir det ändå intenågot praktiskt resultat, därför att fiskarna i de olika ländernaväl kommer att säga: Vi vill gärna genomföra detta, rnen förutsättningen är atlockså de andra staterna blir rned. Sannolikt kommer det därför att dröja , innanvi kan nå några resultat. För all komma lill snabba resultat fordras att viförst har något slags konvention, så att vi på grundval av den direkt kanbesluta orn olika åtgärder Där är vi inte , och vägen dit kanske tyvärr ärganska lång. Men vi hoppas atl med gerrrensarnma ansträngningar kunna korrrmadithän så snart sorn det över huvud tagel är möjligt. Ang. dispens frän skyldigheten att anUta den kommunalarenhållningsorganisationen överläggningenvar härmed slutad. § 4 Ang,dispens från skyldigheten att anlita den kommunala renhäll-ningsorganisationen Herr jordbruksministern ordet för att besvara i (c) den 12 aprilframställda interpellation, nr 1 15, till herr civilministern, och anförde: i har frågat chefen förcivildepartementet om han vill rrredverka fill att länsstyrelsernas dispensrättutvidgas så att den som själv har goda möjligheter alt ta onr hand avfall påetl irr miljösynpunkt tillfredsställande sätt inle i onödan behöver anlita denkommunala rcnhållningsorganisationen. Interpellationen har överlämnats tillrnig för besvarande. Enligt kommunala renhållningslagen fär påansökan av kommunen medge undantag från det kommunala renhållningsmonopolel. 1motiven till denna bestämmelse uttalade jag att såtlan dispens kan avse avfallfrån viss bebyggelse, t. ex. lanlgårtlar, i den rrrän avfallet kan tas om handpå ett tillfredsställande sätt. Någon åtgärd i det hänseende sorninterpellanten avser behövs inte från min sida. i (c): Jag tackar statsrådet för svaret på mininterpellation. Jag är tveksam om hur svaret skall tolkas. Jag undrar ornstatsrådet anser att dispenser bör beviljas i de fall dä den enskilde själv ärberedd att ta ansvar Ang. dispens från skyldigheten att anlita den kommunalarenhållnings-organisationen föromhändertagandet även av hushållsavfall. Är detta statsr-ådets uppfattning, ärjag helt nöjd med svaret. Skälen till min interpellation är främst två, nämligenfördel första att vissa kommuner tycks tolka lagstiftningen sä, att ingatotaldispenser kan beviljas. Jag avser fall då den enskilde själv tar ansvaretför alt avfallet omhändertas på ett ur miljösynpirnkt helt tillfredsställandesätt. Fördel andra finns det uppgifter - inhämtade bl. a. genom riksdagensupplysningstjänst - om att vissa länsstyrelser försöker förmå kommunerna attinte begära totaldispens. Av dessa skäl anser jag det värdefullt atl fåklarlagt hur statsrådet ser på tillämpningen av lagstiftningen. För att inga missförstånd skall uppstå vill jagunderstryka att obligatorisk hämtning av hushållsavfall självfalletbör gälla för s. k. hälsovårdstätorter. Dispenser i dessa områden skulletroligen innebära allvarliga risker för miljöförstöring, och sådana risker kanvi inte ta. Men enligt min uppfattning är problemet inte detsamma i glesbygderna.I många fall har inte befolkningen där vare sig behov eller ens råd att köpahögförädlade varor i dyrbara förpackningar. Många har också möjlighet att påett lämpligt sätt ta hand om avfallet. förekommer t. ex. vedeldningi ganska stor utsträckning i glesbygderna. Därför utgör avfallet ofta ingetproblem för människorna där, i varje fall inte på samrna sätt sorn itätorterna. I dessa fall vore det enligt min uppfattning olyckligt omlagstiftningen skulle tolkas på ett sådant sätt att den enskilde inte skulle harätt att omhänderta hushållsavfallet. Ur miljösynpunkt är det också tveksamt om man till varjepris skall samla ihop allt avfall till centrala soptippar. Det finns fleraskrämmande exempel på kommunala soptippar som vållat mycket allvarliga miljöproblem.1 flera fall medför det s. k. pressvattnet från täckningstipparna svårförorening av vattnet i närheten. Detta starkt förorenade vatten har på flerahåll orsakat svåra sjukdomar hos de djur som kommit i kontakt med vattnet. är det för många kommuner etl stort problem all hitta ur miljösynpunkt lämpligaplatser för sina soptippar. Jag menar alltså att en .sammandragning av avfalltill en central soptipp inte i alla lägen är det ur miljösynpunkt bästaalternativet. I glesbygden har man, såvitt jag kan förstå, på de flesta hållklarat avfallsproblemet på ett hell tillfredsställande sätl i enskildregi. Därmed menar jag inte att lagstiftningen i stort skallförändras, men av dessa skäl anser jag att kommunerna bör följa den tolkning avlagstiftningen som redovisat i en PM som utsändes i böfian av1971. 1 denna PM slås fast atl lagstiftningen inte avser att tvinga denenskilde tUl att avlämna avfall för avhämtning i glesbygderna.Självfallet gäller detta endast i de fall där den enskilde är beredd att taansvaret för omhändertagandet av hushållsavfall och annat avfall. Den enskildemåste självklart också följa bestämmelserna i naturvårdslagen och ihälsovårdsstadgan, som förbjuder all nedskräpning såväl på enskild mark som inaturen i övrigt. Jag vill därför slutligen ställa följande fråga: Delarherr statsrådet tolkning av lagstiftningen i detta avseende,dvs. att den enskilde får ta ansvaret för avfallet under fömtsättning att detsker i överensstämmelse med naturvårdslagen? Vi har genom renhållningslagen gettkommunerna skyldighet atl klara renhållningen. Denna lag har alltså riksdagenstiftat. Kommunerna måste då skaffa sig en organisation för att sköta dennaangelägenhet. Men genom lagen har också öppnats en möjlighet förkommunerna att begära dispens för visst område eller för viss enskild person.Kommunerna själva måste begära den dispensen. Det skulle vara rätt orimligt omkommunen helt plötsligt fick veta att någon högre myndighet hade lämnat dispensåt en mängd människor eller åt stora områden. Det kan inte vara rimligt, utankommunen måste få handlägga detta. De enskilda personer som bor i glesbygdsområden eller somhar jordbruk har möjlighet att diskutera dessa frågor rned kommunen. Omkommunen finner att en dispens är rimlig utan att det rubbar organisationen ochatt vederbörande pä ett riktigt sätl själv kan omhänderta sitt avfall,föreställer jag mig alt kommunerna kommer att söka dispens. Kommunens styresmänär i storl sett av samma kaliber som vi här i , och de har väl ungefärsamma goda omdöme. Har vi beslutat alt ge kommunerna denna lagliga skyldighet,får vi väl låta dem med eget förnuft och av egen kraft klara upporganisationen. Del kan inte vara så atl en enskild person skall fådispens bara för att han tycker atl del är för dyrt atl ansluta sig till denallmänna renhållningen. Ett avgörande motiv måste vara att kommunen hell enkeltinle kan klara renhållningen. Ett annat motiv är alt vederbörande själv på ettrimligt sätl kan omhänderta avfallet och att inte organisationen rubbasdärigenom. I framliden kommer förmodligen dispenserna att bli ganskafä därför alt kommunerna bygger upp en så stor organisation. Vad jag talar omär alltså hushållsavfallet. Ingen kommun kommer väl t. ex. på idén att köraomkring och plocka upp gödsel från jordbruk, utan sådant får jordbrukarensjälv skilja sig kvitt på sina ägor. Hushållsavfallet på lantgårdar ärju mångagånger inte annorlunda än hushållsavfallet inne i städerna, och därför kan detvara rimligt att även jordbruk och lanlgårtlar ingår i organisationen. Renhållningslagen stiftades för atl rnan skulle kunnahämta avfallet vid källan, dvs, hushållen, och slippa ha det liggande omkring imarkerna. Den dispensmöjlighet som står öppen anser jag rimlig. Jag utgår frånatt kommunalmännen på ett riktigt sätl kommer att använda sig av den för vissaområden. Ang. dispens frän skyldigheten att anlita den kommunalarenhållnings-organisationen i (c): Jag tar fasta på vad jordbruksministern sadeom atl dispens bör ges i de fall där den enskilde kan omhänderta avfallet. Detuppfattar jag såsom en positiv inställning från jordbruksministerns sida. Jag vill bara tillägga i denna diskussion att vi bör haklart för oss att många människor i glesbygderna har tagit ansvar föravfallet på ett från miljösynpunkt helt tillfredsställande sätt. Därför anserjag att samhället med tillförsikt kan fortsätta med att ge detta förtroende åtdem sorn anser sig kunna lösa ävfallsproblemet på egen hand. Ang. dispens från skyldigheten att anUta den kommunalarenhållningsorganisationen någonskulle bryta mot nedskräpningsförbudet har ju samhället skaffat sig - detta medall rätt; det erkänner jag gärna - en kraftigt skärpt lagstiftning att stödjasig på. Jag är ganska övertygad om att risken för förseelser mot dennalagstiftning är utomordentligt liten beträffande dem sorn bor i glesbygderna.Jag vill därför tolka jordbruksministerns svar så att kommunerna skall varagenerösa med dispensgivningen i dessa fall. Jag gör inget uttalande om hur kommunernaskall bete sig, utan jag utgår från att kommunerna söker dispens för enskilda,om det kan anses rimligt och om vederbörande själv kan ta hand om sitt avfallpå ett från miljösynpunkt riktigt sätt. Men vi kan inte acceptera atl så mångaenskilda dispenser ges alt själva organisationen i kommunen rubbas. Det har manhela tiden att avväga. Jag är rätt övertygad om att många enskilda kommer attanse att de själva skulle kunna klara detta på etl rimligt sätt, men det ärinte alltid säkert att kommunen anser det. Framför allt kan inte kommunenbegära hur många dispenser som helst. Kommunerna får alltså visa den hänsyn somkan vara erforderlig i de enskilda fallen. Jag vill inte göra någol uttalandesom ålägger kommunerna någonting. De har atl följa den lag som riksdagenenhälligt har stiftat. Överläggningenvar härmed slutad. § 5 Föredrogs och hänvisades motionerna nr 1702-1704till . § 6 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att följande enkla frågor denna dagframställts, nämligen Nr 223 () till herr justitieministernangående omplacering av polispersonal: Hur länge anser statsrådet att "utlåning" avpolismän mellan två polisdistrikt - med hänsyn till stora rese- ochtraktamentskostnader -lämpligen bör fortgå innan omplacering av personal sker? Nr 224 () till herr jordbruksministern omåtgärder mot exploatering av outbyggda forsar och älvsträckor: Vilka åtgärder avser statsrådetvidta för att förhindra exploatering av återstående outbyggda forsar ochälvsträckor? § 7 På hemställan av herr talmannen beslöt kammaren kl,10.59 att ajournera sina förhandlingar till , då de till dagensbordläggning anmälda utskottsbetänkandena väntades föreligga. § 8 Då förhandlingarna återupptogs, anmäldes och bordlades Nr 83 Nr 29 i anledning av dels propositionen 1972:59 angåendeanslag till produklionsbidrag och samdistributionsrabatt för dagstidningar,dels propositionen 1972:1 angående anslag under tillpressens lånefond, dels motioner Nr 30 i anledning av propositionen 1972:66 med förslaglill grundlagsändringar rn. m., avseende ersättare för riksdagsledamöterna,samt följdmotioner Nr 24 angående uppskov med behandlingen av vissa ärenden Nr 29 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:58 medförslag till förordning om skatt på annonser och reklam, m. m. jämte motioner Nr 12 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:4 medförslag till rättshjälpslag m. m. jämte motioner Nr 15 i anledning av Kungl. Maj;ts proposition 1972:96 medförslag fill lag om ändring i jämte mofioner Nr 15 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:88 medförslag till lag om ändring i lagen (1887:42 s. 1) angående handelsregister,firma och prokura Nr 16 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:91 medförslag till lag om ändring i narnnlagen (1963:52 1) Nr 9 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition angåendeutgifter på tilläggsstat 111 till riksstaten för /72 i vad avserutrikesdepartementets verksamhetsområde Nr 10 i anledning av motioner om internationella åtgärderpå miljövårdens område Nr 1 1 angående uppskov med behandlingen av vissa ärenden Nr 16 angående uppskov med behandlingen av vissaärenden Nr 26 angående uppskov med behandlingen av vissa ärenden Nr 18 i anledning av Kungl. Maj:ts i propositionen 1972:1gjorda framställningar om anslag för /73 till konst, litteratur, musik, teater m, m,, jämte motioner 17 Nr 83 betänkande: Fredaeen den ' ' anledning av motion angående professurerna i oralkirurgi Nr 33 i anledning av Kungl, Maj:ts proposition 1972:62 medförslag till lag om ändring i lagen (1938:274) om rätt fill jakt jämte motioner Nr 34 i anledning av Kungl, Maj:ts proposition 1972:79angående reglering av priserna pä jordbruksprodukter, m, m. jämte motioner Nr 35 i anledning av motion om statsbidrag till åtgärder Nr 29 i anledning av propositionen 1972:69 nied förslagtill lag om understödsföreningar jämte motion Nr 12 i anledning av propositionen 1972:64 angåendestatligt stöd för tidsbegriinsad fortsatt drift vid nedläggningshotade företagjämte motioner Nr 13 i anledning av propositionen 1972:82 om vissapensionsfrågor, m, rn. Nr 14angående uppskov med behandlingen av vissa ärenden § 9 Anmäldes och bordlades följande motioner: Nr 1705 av herr fioo w./7. avlämnad i anledning avKungl. Maj:ts proposition nr 97 med förslag till lag om närvarorätt vid sammanträde med eller landstingskommunal nämnd Nr 1706 av herrar och avlämnad ianledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 98 rned förslag lill lag omintenationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, m.m. § 10 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att även följande enkla frågor denna dag framställts, nämligen av Nr 225 (vpk) till herr utrikesministernangående 'Lyska demokratiska republikens medlemskap i : Vilka slutsatser anser utrikesministern att bördra av beslut angående Tyska demokratiska republikensmedlemskap i denna organisation? Nr 226 (vpk) till herr handelsministern angående Nr 83 svenska utlandsföretags marknadsföring: den Hur bedömer statsrådet för sin del uppgifter i pressen om att jg - jgy2 svenskautlandsföretag även använder mulor som medel i marknads--------- föringen och ger dessa uppgifter anledning till någon åtgärd från statsrådets sidal § 11 Kammaren åtskildes .