prot · FV09145 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagstiftning ochrättskipning bygger på att tUlämpningen skall vara enhetlig, lika fall skallbehandlas lika. Varenda människa som ställts inför rätta räknar med detta;likhet inför lagen. Varför skall inte markägare behandlas Uka? Och vad är detfråga om här? Jo, det är fråga om att ta ifrån en viss markägare en rätt somhan har, därför att samhället anser att det är så angeläget att det skallförfoga över den mark som den enskUde annars skulle förfoga över. Är det dåinte riktigt och rimligt och rättvist och jämlikt att samhället - om det är såviktigt att det lägger beslag på marken betalar för den? Marken har jutydligen ett värde för samhället som är så stort att vi inte vUl låta denenskUde ha det värdet kvar. Då skall vi väl betala honom för det! Jag harutgått från det. Min raoderata rättsuppfattning bygger på sådana principer. Jagbeklagar att den kvalificerade juristen i Kungl. Maj :ts regering inte harsarama grundsyn. Sedan kan det vara svårt att tUlämpa sådana principer ialla fall. Jag har aldrig krävt att aUa raänniskor sora har fallhöjd heterdet så, herr specialisten skall ha generell rätt att bygga ut omdet kommer i konflikt med andra intressen. Jag har inte begärt att alla skallfå gräva upp grus på ett sätt som är störande eller mUjöskadligt. Här kommerawägningsproblem in i bilden. Men vi har en lagstiftning som skaU förebyggaskador av grustäkter, eller hur? Vi utarbetar täktplaner och aUt möjligt annatsom syftar tUl att återställa landskapet, att bota skadorna. Alla de skrämmandeexemplen som finns utmed vägen tiU måste förekommas. Det är en hyfsadoch bra lagstiftning. Men grus behöver vi. Vi behöver grus bl. a. för att byggasådana här skrämmande hus som finns här utanför och på andra ställen inom denstad vars mUjö har präglat. Men behöver vi grus får vi ocksåbetala för det, oavsett vem som äger det. Herr talraan, det är inte järalikt att ge mig sex minuterför att slåss med statsrådet . Jag beklagar, , denna ojämlikhetsom sist påpekade. Den rår jag inte för. Jag kan icke ändrakammarens debattregler, men för att vi skall bli mer jämspelta skall jag denhär gången fatta mig utomordentligt kort. Det är intressant att lyssna på . Han ärraissnöjd med att vi inte viU ge olika markägare rättvisa därför att det är fördyrt att betala. säger att i det ögonbUck vi överger den gamla finaprincipen att vi skall behandla aUa lika, då bryter vi raed någontingväsentligt i rättssamhället. Men raåste ha sovit ganska länge -och i så fall även under de juridiska studierna. Den här fina rättsprincipenden har vi brutit med långt innan och jag var födda. Sedan sekletsbegynnelse har man slagit fast att den som äger fallhöjden vid en älv han harinte någon ovUlkorlig rätt att bygga ett kraftverk. Får han nej så får han inteett öre i ersättning. Det är ju onekligen olika behandling. Den ene har enfallhöjd och får bygga ett kraftverk, och den andre har en faUhöjd och får intebygga ett kraftverk. Men den siste får ingen ersättning i alla faU. Dåbehandlas de aUtså olika, och det har vi för länge sedan godtagit irättsordningen. Om vi skall göra sådana där skUlnader mellan olika raarkägareså beror det på att vi får väga olika intressen raot varandra. Den viktigasteavvägningen är inte den mellan oUka kategorier av markägare eller oUkaindivider såsom markägare. Det viktigaste är avvägningen mellan samhälletsintressen i vissa speciella hänseenden och den rörelsefrihet sora raan vill gemarkägaren. Den föreställningen, att ora vi gör någonting sora begränsarmarkägarens förfoganderätt skall vi betala, den utgår ju också från denegendomliga tanken att markäganderätten är någonting heligt sora raan helstinte får röra vid, och ora raan nu får röra vid den skaU raan i varje fallbetala. Får vederbörande inte göra världens raest lukrativa affär genora attsprätta upp en grusås, ja då skall han få lUca raycket betalt sora om han hadefått sprätta upp grusåsen och sälja gruset på export till , eller vadhan nu skulle göra med det. Vad är detta för konstig föreställning? Vi haraldrig haft ett sådant äganderättsbegrepp, och det försökte jag utveckla liteti går. rättviseuppfattning har i själva verket saknat förankring isvensk lagstiftning under praktiskt taget . I går frågade jaghur långt ni vUl vända tillbaka. Vill ni riva upp byggnadslag? I dagfår jag fråga om ni vill riva upp vattenlag. Skall vi leta oss ännulängre tillbaka för att korama till rätta med det här? Sedan säger indignerat:Inte kan man låta bli att betala bara därför att det blir för dyrt! Vad är detför rättvisa och vad är det för jurist som kan uttala sig på det sättet? Men förstår inte att sådant resonemang lockarfram motfrågan: Om det blir så oriraligt dyrt och markpriserna har ju stigitvåldsamt - att vårt lands skattebetalare inte orkar med att järate allt annatsora de skall kosta på sig också skydda våra kuster, fjällvärldar, älvar ochannat sådant, därför att markägarna vill ha så orimligt mycket betalt, hurskall man göra då? Skall man verkligen följa rättviseideologioch säga att man aldrig kan beröva en individ hans Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regionalutveckling och hushållning med mark och vatten ekonomiskarätt tUl ersättning, om raan på något sätt begränsar hans förfoganderätt överraark? Då får hellre sarahället kapitulera, vilka samhällsintressen som änraåste uppoffras - det är ju det som det är fråga ora. Har vi inte råd att skydda de av våra kustersora är obebyggda, eUer en rimlig del därav, därför att det kostarför mycket att betala strandägarna för detta, får vi - eftersom rättvisan ärhelig och okränkbar, avstå från att skydda våra kuster. Då blirkonsekvensen att alltihop får växa igen med äganderättsfUosofi. (ra) kort genraäle: Låt raig än en gång jag tror att det ärfjärde gången konstatera att vad nu gör är att polemiseramot den lagstiftnnig som socialdemokraterna själva har sanktionerat. HerrLidbora gör ju ingenting annat än kritiserar de lagregler sora är gällande rätti dag. Har dessa ersättningsregler de varit gällande varit såbefängda, att det finns motiv att säga att de i fortsättningen koraraer att fåså orimliga konsekvenser att hela den svenska kusten skulle blottläggas för enohejdad expansion? Det är ju rent nonsens att påstå något sådant. Gå nu inte tUlbaka tUl det förflutna, tiU 1918 ochdärefter, utan låt oss begränsa oss tiU en diskussion från dagensförutsättningar, dvs. från den lagstiftning som är gällande rätt. är överlägsen mot mig sora jurist och säger,att jag raåste ha sovit under mina juridiska studier. Jag vet att det är felatt göra så, men låt mig ändå hänvisa tiU vår förutvarande riksdagskollega,lagmannen , en mycket mer kvaUficerad jurist än jag. Han harsamraa uppfattning om den fråga vi nu debatterar sora jag har. Låt raig hänvisatUl honom, ty hur skaU jag annars kunna dokumentera mina juridiska kunskapermot den överlägsna sakkunskap som vill göra gällande att hanbesitter när vi för denna debatt? Jag har aldrig talat ora att man skall få använda raark påett ohäraraat sätt. Markens användning kan vara skadlig på många sätt, och denkan vara farlig det finns alla möjliga begränsningar i markanvändningen, somvi kan vara tvungna att tUlgripa. SjälvfaUet kan en ohejdad markanvändning intetolereras, om viktiga samhällsintressen därmed skadas. Men vad är det för fråga vidiskuterar ? Jo, det är ora en viss markägare skall behöva uppoffra sinraarkrätt för att ett stort antal människor skall få vistas på hans mark utan attbetala för det. Jag påstår att detta är orättvist och orättmätigt. Skall dessaandra människor få vistas på hans mark, så köp då marken av honom! Det tyckerjag är rimUgt. Då får herrar och och raånga andraspringa orakring på den så raycket ni vill. Det vore logiskt, rättvist ochjämlikt - men låt inte markägaren få tolerera ett sådant intrång i sin markrättutan att ni betalar för den. Till att börja raed vill jag säga till herrBohraan att jag intetycker ora att diskutera i terraerna rätt och fel när det gäller lagstiftning.Vi har något olika värderingar och åsikter, och vi komraer från våra olikautgångspunkter frara tUl något skilda resultat. Jag tycker inte att dekonsekvenser sora följer av åsikter är tiUtalande, och det är detjag säger. Jag säger inte att de är fel har raan den inställningen att denenskUdes äganderätt till mark är det heligaste av allt här i världen, är detsom säger konsekvent och rätt. Jag har andra värderingar ochkomraer därför till andra resultat. Jag har aldrig beskyllt för att påstå att viskall avskaffa all lagstiftning som begränsar markägarnas förfoganderätt. Jagsade tvärtom att så långt som att det måste finnas begränsningar är vi överens.Men vUl åstadkoraraa den här rättvisan mellan olika markägare genomersättningsregler. Och säger : Ja, det vill jag, även ora detblir dyrt, rättvisans pris är aldrig högt nog. Och för övrigt poleraiserar jag,säger , raot den lagstiftning som socialdemokraterna själva hargenorafört: Varför angriper ni nu den lagstiftningen så hårt? Var den så dålig,det är ju en ganska färsk lagstiftning? Nåväl, låt oss ta denna ganska färska lagstiftning somutgångspunkt. Det finns rätt naturliga förklaringar till attersättningsreglerna blev sora de blev förutora den förklaringen, herrBohraan, att vi inte satt med majoritet i bäggekamrarna . Det var inte lätt att göra något annat därför attopinionen inte var medveten om problemen och därför att probleraen inte hadevuxit sig så stora sora de är . Jag skall inte gå igenora Uela fältet raen tar ett avexeraplen, gruset, igen. kunde raan säga att ora raan förbjuderen raarkägare att ta upp ett grustag för att det skulle förfulalandskapsbilden, då skaU han ha ersättning för det. Det fanns inte så mycketgrustag, och priset på grus var inte så högt. är vi i ett annat läge. är det t. o. m aktuellt att exportera grus, och kostar den grusås jagnämnde i mitt exerapel , samraa grusås sora för ett antal årsedan kostade ca . Det säger något ora vad som har hänt. Det är alltså inte det att lagstiftningen när den infördesvar dålig i första hand. Det var den inte, utan saken är den att utvecklingenhar gått förbi lagstiftningen. Som jag tidigare försökte förklara hållerraarkprisstegringen och raarkspekulationen och aUt detta på att spränga sönderde lagar sora vi en gång antog och sora i och för sig var ganska bra. Därförmåste vi koraraa tiU rätta raed raarkprisstegringen genom ny lagstiftning, ochvi raåste också skaffa oss andra nya instruraent för att behärska utvecklingenocU se till att sarahäUet kan tillgodose våra geraensarama intressen. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Herr tredje vice talmannen anmälde att att tUl protokollet få antecknat att han inte ägde rätt tillytterligare replik. HerrSTRIDSMÄN (c): När vårriksdagen behandlade inrikesutskottetsbetänkande nr 7, så hade vi för del avstått från att under denallmänna Regional utveckling och hushållning med mark och vatten motionstidenväcka partimotioner beträffande regionalpolitikens raålin-riktning. Det gjordevi i avvaktan på propositionen om regional målsättning, som vi nu behandlar ikaramaren. Frågor om den regionala strukturen behandlades även då.Jag hänsyftar till vår raotion där vi begärde ett uttalande av attortstypen storstadsalternativ avförs från ortsklassificeringen och attklassificeringssystemet inriktas på att ge de nya storkommunerna ettdifferentierat näringsUv som kan utgöra grunden för en stabiliseradbefolkningsmässig och ekonoraisk utveckling i komraunerna, något som var enutgångspunkt kommunblocksreform. Vi blev ensamma från om den häruppfattningen. - har regeringen,inrikesutskottet och, som jag hoppas att det också blir, hela tagitavstånd från de s. k. storstadsalternativen. Jag noterar detta medtUlfredsställelse. Däremot har varken regeringen eller utskottsmajoritetenvisat någon vilja att hålla fast vid innebörden av komraunblocksreform.Jag beklagar detta. Ingen kan förneka i den här kararaaren att den avregeringen föreslagna ortsklassificeringen innebärande uppdelning av orter iprimära centra, regionala centra och koraraunala centra är ett avsteg frånriksdagsbeslutet när kommunblocksreforraen togs. Ortsklassificeringen harskapat oro i olika delar av landet. De kommuner eUer kommunblock som harsvårt med befolkningsutveckling och sysselsättning blir givetvis inteuppmuntrade av regeringen, som placerar dessa längst ned på ortsskalan. Dekänner sig övergivna. De känner på sig att de fått en stärapel som betydernedklassning. Omkring 3 500 människor i koraraun har raednaranunderskrift krävt att om det blir eller vetjag inte säger nej till ortspriorfteringen. Det är ett exempel påmänniskornas mycket befogade oro. Låt mig därför fä citera en kort raening avdet öppna brev som tiUsänts oss riksdagsledaraöter från Jokkraokk. Den lyder:"Vi är, mycket milt uttryckt, allvarligt oroade över de konsekvenserortsklassificeringen kan få för landet som helhet, socialt, ekonoraiskt ochrailjömässigt." Dessutom har vi Norrbottensledamöter samt representanterför inrikesutskottet fått den här frågan ytterligare utvecklad vid en uppvaktningfrån Jokkraokk. Därför ställer jag frågan till utskottets majoritet: Varför -och jag säger det än en gång varför driva frara ett sådant ortssystem soraskapar denna olust, denna osäkerhet, denna otrygghet för inlandets befolkning? Statsrainistern uttalar i sitt "gula häfte" att"regionalpolitiken måste vidareutvecklas till en välfärdspolitik för alladelar av landet". Och han fortsätter: "Hela samhällsverksamhetenmåste engageras i strävandena att åstadkomraa större jämlikhet mellanraänniskorna i olika regioner i fråga ora både sysselsättning ochservice." Jag måste säga att uttalandet saknar trovärdighet mot bakgrundenav att regeringen med ortsklassificeringen skapar motsatsförhållanden mellanorter. Utskottsmajoriteten är tyvärr inne på samma linje. Man vill genomcentrala beslut koncentrera insatserna till de största tätorterna. Vi är allaintresserade av att skapa en mer differentierad arbetsmarknad. Där finns ingenskillnad mellan oss Men jag vUl säga: Inte löser raan den viktiga fråganora ökade sysselsättningsraöjligheter för kvinnor i mindre orter och regionermed att centralt låsa fast att främst de som bor i priraära centra skall få enarbetsmarknad som bjuder på valfrihet. En sådan raålsättning kan inte vi från skrivaunder. Den skapar inte större järalikhet raeUan människorna i olika orter ochregioner i fråga om sysselsättning. Vår uppfattning är att ramar och riktlinjerför resurstilldelning och utveckling bör fastställas av . Men inomdessa ramar bör sedan den regionala utvecklingsplaneringen handhas avlänskoraraunala organ. De många motionerna med ändringsyrkanden tUlpropositionens föreslagna ortsstruktur bekräftar den otrygghet som har uppståtti de orter som placerats längst ned på skalan Jokkraokk är inte den enda ortsora hyser oro. Sedan har vi de orter sora känner sig nedklassade eftersom demycket väl uppfyller kvalifikationerna för en högre ortsbeteckning enligtregeringens uppstäUda krav. Jag skall ta två exerapel - det räcker. har i raotionen 1781 yrkat att börklassificeras sora regionalt centrura. Motionären pekar på att ärstiftsstad, att länsbostadsnämnden är förlagd till orten och att man har ettlänsmu-seura. Dessutora finns där en hel del viktiga inrättningar förjordbruket såsora lantbruksnämnden, hushåUningssäUskapet, statensfrökontroUan-stalt ra. 1 propositionen betecknas . Jag håller helt raed ora att genora de mångadit förlagda institutionerna raer än väl uppfyller kravet att bli klassificeratsora regionalt centrum. i har i motionen 1801 pekat på attHofors har en industri med ca 4 000 anställda. Motionären vUI ha en breddningav näringslivet, en mer differentierad arbetsmarknad. I propositionen betecknasHofors som korarauncentrum. vUl att skall klassificerassom regionalt centrura. Jag vUl understryka att har en mycketbefogad raotion. En intressant upplysning läranas i motionen. Kommunen har enfraraställning liggande hos om deltagande i försöksverksamhetmed s. k. saraordnad gyranasieutbildning. Men , när regeringen har föreslagitatt skall klassificeras som kommuncentrura, befarar raotionären ennegativ handläggning av ärendet. Jag har full förståelse för . Just det här kravet från på en raerdifferentierad arbetsraarknad och bättre service i hans herakomraun - jagtänker då särskilt på kvinnornas sysselsättningsraöjligheter - ger oss inoracentern rätt i vår uppfattning att det måste vara fel att centralt i riksdagenlåsa fast att orter som t. ex. skall stå sist i kön för att erhålla endifferentierad sysselsättning och bättre service. Mest resurser skall gesprimära centra. Det är inte med den metoden man skapar större jämlikhet raellanolika orter. Det raåste vara orternas funktion och behov av insatser som skallvara vägledande. Om med sina raånga länsinstitutioner hade tillhörtett annat län, hade koraraunen kanske haft turen att bli betecknad som primärtcentrum. Exemplen raed och ger ju en bUd av att det här Regional utveckling och hushållning med mark och vatten 13 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten raedortsklassificeringen mest liknar en lotteridragning; en del orter har dragitvinstlotter, men de flesta har fått niflotter. Jag måste säga att någon störrelekstuga finns inte än det här att vi i skall hålla på attcentraldUigera hur de olUca orternas funktion skall se ut i fraratiden. Icentern har vi hävdat att den regionalautvecklingsplaneringen är en uppgift för länskommunala organ. Vi står fast vidden ståndpunkten. Jag vet också att och raoderata sarahngspartiettidigare deklarerat sararaa uppfattning. Jag hoppas att bägge partiernafortfarande står vid sarama ståndpunkt. Har man den uppfattningen kvar, ja, dåraåste raan också erkänna att avskaffar man just samhällsplanermgen pålänsplanet, då finns det knappast längre raotiv för att hålla fast vidlänsdemokratitanken. I avvaktan på länsberedningens arbete har vi ireservationen 5 uttalat att länsstyrelserna bör fä genoraföra nästalänsplanering raed större självständighet än vad sora gällt den tidigare. Jag vill bara med några få ord beröra frågan om statligservicegaranti. Jag tULhör utskottsmajoriteten på den här punkten. Om riksdagenbeslutar om en ortsklassificering, så blir behovet av statlig servicegaranti änstörre för de raindre orterna belägna t. ex. i inland. De får heltenkelt svårt att överleva. Jag yrkar därför bifall tUl utskottetsheraställan under punkten 6 i inrikesutskottets betänkande. Flera raotionärer har tagit upp storstadsprobleraatiken.Herr NUsson i har på ett utraärkt sätt redovisat hur vi i centernvill förbättra railjön i storstäderna. Fröken koraraer senare idebatten också att behandla storstadsfrågor. Jag vUl därför begränsa raig tillatt något komraentera vår reservation nr 9. Vi har i reservationen en annanmotivering än raajoriteten i inrikesutskottet när det gäUer att koraraa framtUl den för oss geraensarama slutsatsen, att storstadsraotionerna inte börföranleda någon åtgärd. Sora det har sagts harutskottsraajoriteten för Stockholras del förordat en befolkningstillväxt under1970-talet ora ca 200 000 invånare, och därraed har också det högrebefolkningstalet i propositionen, 1 675 000 invånare, överskridits. Vad innebär nu det här utskottsuttalandet? Jo,utskottsraajoriteten har med sin skrivning förordat en högre ambitionsnivå änregeringen. Det innebär att skall växa rainst likaraycket sora . tiUväxten nu för Stockholras del skall bli lika högsom , så får raan nog räkna med att såväl Göteborgs- somMalraöregionen får sararaa befolkningstUlväxt. Man skuUe därraed i de bäggeregionerna uppnå det högre befolkningstalet i propositionen, 790 000 invånare.Det innebär att det inte blir så raycket folk över för tillväxt i det övrigalandet. Får raan genora ortsklassificeringen dessutom inom länenflyttningsrörelser, i första hand till de s. k. priraära centra, då fortsätteravfolkningspolitiken oförrainskat även . Det sagda raå räcka sora förklaring till att vicenterrepresentanter inte kunnat biträda raajoriteten i utskottet på den härpunkten. 1 motioner från , och raoderatasaralingspartiet har jordbruks- och skogsbrukspolitiska frågor berörts.Utskottsraajoriteten, som jag tillhör också i detta fall, har funnit det varaangeläget att för Kungl.Maj:t ge tUl känna vad utskottet uttalat i dessa frågor. Jag viU i det härsammanhanget understryka utskottets betoning av att skogsvårdsproblemen iNorrbottens län särskilt bör beaktas. Jag ber att fä yrka bifall tUlinrikesutskottets heraställan under punkten 40. I övrigt ber jag att få yrkabifall till de reservationer sora av oss centerrepresentanter fogats tUlutskottets betänkande. i (fp): Utskottets behandling av den motion jag väckthar varit tillraötesgående så till vida att utskottet bifallit fraraställningenatt klassa sora priraärt centrura. Klassningen innebär visserligeninte i och för sig någon direkt fördel ora raan enbart ser på benäraningen,raen jag förutsätter att i utskottets ställningstagande även inryms uppfattningenatt fullt ut skall få de stiraulanser sora erfordras för attSkellefteåregionen skall utvecklas så att den verkligen komraer att fungera somprimärt centrum för denna del av . Kravet i motionen att Storuraan skulle klassas soraregionalt centrura har utskottet inte tiUraötesgått, men däreraot har utskottetgjort en sådan skrivning att den innebär en beställning att det inora Storumanskall göras de satsningar sora erfordras för att koramunen skall kunna fullgörasin uppgift som regionalt centrum, även om raan i naranet för klassningen inteklart utsagt detta. Vad gäUer begäran i min motion att man skall klassa Doroteaoch som koraraunala centra har utskottet uttalat att de sekundäracentra i kommunerna avses kunna ge i princip samma service som korarauncentra.Både och Bjurholra uppfattar utskottet som sådana sekundära centra iden storkommun där orterna komraer att ingå. Utskottet synes därför i principha gett och Bjurholra sararaa betydelse sora ora de klassats somkommunala centra, och då raan i sak raedgett dessa kommuners betydelse så bordedet ha varit naturligt och rimUgt att man även satte det rätta namnet när detgäller klassificeringen för respektive orter. 1 praktiken har raan docktillfört båda kommunerna rangen av kommunala centra med de krav som raan ställerpå orter raed denna benäraning och de satsningar sora raåste göras på sådanaorter. För övrigt synes raan beträffande klassningen av orter haföljt i stort sett de förslag sora länsstyrelserna framlagt. Det är bra att detäntligen lämnats ett besked, särskilt för de orter sora ligger inomstödorarådet, att de nu fått en viss garanti att de koraraer att bli beståendeoch utgöra serviceorter för sitt oraland. Den ovisshet sora funnits ora hur fraratiden skulle bli har lamslagit dessa orter alltförmycket. Ovissheten har dessutora raedverkat tUl en rädsla för att göra investeringar,och genom det förhållande sora rått har avfolkningen fått ske ohämmat i alltförlång tid. Den uppfattning som framförts, att man inte nu skallfastställa de orter sora är avsedda att få sin fraratid garanterad, skulleinnebära en fortsatt ovisshet och kan knappast gagna den befolkning sora viU bokvar i fraraför allt glesbygdskoraraunerna och där göra sin insats och skapaunderlag för sin försörjning. Från sida har vi sedan lång tidpåpekat att den ovisshet och otrygghet som rått varit tiU skada och Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten nackdelför den berörda befolkningen. Då dessutom de utpekade orterna inte tillkommitslurapraässigt utan är en produkt av den bedömning sora skett inorn respektivelän, varvid länens koramuner haft möjligheter att påverka det förslag soralegat tUl grund för propositionen, har förslagen en stor folklig förankring,och har de tUlkorarait i demokratisk ordning.