prot · FV0959 · 1972-12-31 00:00:00 — Den första nyckelfrågan är att förmå och dessbundsförvanter att dra tillbaka alla tmpper och upphöra med alla militäraaktiviteter i och hela . Den andra nyckelfrågan, herr talman,är att måste respektera det sydvietnamesiska folkets självbestämmanderättoch att marionetten följaktligen måste föras åt sidanomedelbart. Ang. åtgärder mot USA.s deltagande i kriget i HerrOLSSON i (): "Den viskande döden" - det ärnordvietnamesernas beteckning på de jättebombplan som just nu släpper ner sinlast av död och förintelse över ett levande samhälle och ett folk som i fleradecennier har kämpat för nationellt oberoende och fred. glider tystsom en tjuv om natten mot sina mål, högt ovanför molnen, medan deras innehållav bomber i skådad omfattning urskillningslöst drabbarcivilbefolkningen. Vi har från den amerikanska statsledningen fåtthöra många heroiska fraser om kriget i , fraser om kamp motvärldskommunismen och annat. Verkligheten är inte lika heroisk. Det är enverklighet som består i att oskyldiga bönder, kvinnor och bam massakreras av angriparefrån andra sidan havet, en verklighet av stålkulebomber, tortyr,terrorbombningar, brinnande napalm, massförstörelse med kemiska medel avrisförråd och växtlighet. Det är ett krig med alla medel mot allt liv utanvettigt syfte. Det är ett krig som måste fördömas. Just nu bevittnar vi återigen hur den amerikanskastormakten med suverän okänslighet för mänskligt lidande och totalt förakt föromvärldens reaktioner i ett trängt militärt läge reagerat med hämningslösabombningar av den vietnamesiska befolkningen. Inte nog med att detta som tvåav besinningens röster i den amerikanska politiken, senatorema ochMcGovern, uttryckt det måste betecknas som ett illdåd. 4 protokoll 1972. Ang. åtgärder mot US A.-s deltagande i kriget i Det rörsig också om politiskt vansinne. President upprepar med en sömngängaresprecision de tidigare amerikanska misstagen i . Han satsar på att möta de militära bakslagen i söder medterrorbombningar i norr - trots att tidigare bombdåd visat att motståndsviljani sådana lägen stärkts. Han satsar pä ett omfattande militärt stöd tillmilitärjuntan i -trots att det vid det här laget borde stå klart föralla att denna militärregim aldrig kan komma att för /o/Ä representerakraven pä nationellt oberoende, frihet och rättvisa. Han satsar i desperation på att undvika ett nederlag -trots att det borde stå klart för alla att för USAaldrig kan få ett "hedersamt" slut: att den enda väg som återstår ärett snabbt amerikanskt tillbakadragande och en lösning vid förhandlingsbordet. riskerar sannolikt också att pä ett drastiskt sättförsämra möjligheterna att nå bättre relationer tUl och och kandärigenom gnisa mänsklighetens förhoppning om en avspänning mellan stormaktema. Fiaskot för den amerikanska vietnamiseringspolitiken äruppenbart för alla. Men det är bönder som får betala priset för sinvägran att underkasta sig den amerikanska statsledningens syn på hur Vietnamsframtid bör utformas. 1 den maktspelets förskönande terminologi, som man i denamerikanska statsledningen ibland använder sig av, betecknas terrorbombningarsom styrkedemonstrationer. Detta visarmed ödesdiger tydlighet hur man förväxlarstyrka med militär makt och teknisk överlägsenhet, utan hänsyn till maktensansvar och moral. Vad man har demonstrerat är inget annatän styrkans ansvarslöshet och övermod och maktens självpåtagna rätt. Resultatetär ett förkrossande moraliskt nederlag. Med samma avancerade teknologi som gör rymdfärder möjligabekämpar man en fattig civUbefolkning utan hänsyn till de omätliga lidanden somblir resultatet. meddelades t. ex. från att USAunder genomfört 524 flyganfall enbart i detstörsta antalet bombraider i krigets historia. Fömtsättningen för att det vietnamesiska folket skall fåen fred som det har kämpat så länge för en fred som ger det frihet och socialrättvisa - är att den amerikanska statsledningen erkänner den gmndläggandefelsyn som har präglat den amerikanska politiken i ; erkänner attVietnamkriget har sin grund i kolonialkriget mot fransmännen och det inreförtryck som utmärkt de marionettregimer som inrättat och understött efter1954; erkänner att de regimer i som stött sannerligen inte harverkat för demokrati och social rättvisa; erkänner omöjligheten att medmilitära maktmedel vinna en kamp som har sin grund i politiska och socialamissförhållanden; att militärt besegra en folkligt förankrad befrielserörelse.Denna självprövning lär inte den nuvarande presidenten i vara mäktig.Därför är det mångas förhoppning att höstens amerikanska presidentval skallleda till att får en president som verkligen har förmåga att bryta med detförflutna. Men bomberna faUer just nu och drabbar befolkningvarje timme dygnet mnt. Detta krigets vansinne måste få ett snabbt slut ochmeningsfulla förhandlingar återupptas i . Utrikesministern uttrycker genomsvaret på min interpellation, för vUket jag tackar, den svenska regeringensfördömande av den amerikanska krigspolitiken och kräver en återgång tillförhandlingar som tillgodoser det vietnamesiska folkets grundläggandeintressen. Det bör vara ett betydelsefullt stöd för regeringen att veta att denhar helhjärtat stöd för vidare initiativ av en dominerande del av den svenskariksdagen. Ang. åtgärder mot :s deltagande i kriget i HerrWIJKMAN (m): Till att börja med vill jag instämma i den kritik som allatalare har har riktat mot för den senaste bomboffensiven. Det är svårt för att inte säga omöjligt - att inse vad amerikanerna velat uppnå med dennaattack, där civila mål helt slumpmässigt har kommit att drabbas. Bomboffensiveratt denna karaktär har ju tidigare visat sig vara helt meningslösa och harendast bidragit till skador mot civilbefolkningen, en befolkning som verkligenhar lidit nog under decenniers stridigheter. Så vill jag säga tUl att det var inte fyrainterpellationer utan fem. Jag kan bara beklaga att den interpellation jagframställde , i den rad som då framställdes, ännu inte harbesvarats. Jag tycker att den frågeställning som jag tog upp väl kräver enkommentar. har den svenskautrikespolitiken under trycket från, den inhemska Vietnamopinionen successivtgivits en aUtmera aktiv prägel. Det har mer och mer kommit att upplevas somnaturligt att det neutrala genom olika uttalanden försöker att påverkavärldspolitiken. Men en sädan politik kräver stor försiktighet och ettbetydande mått av konsekvens. Som utrikesministern tidigare påpekat är vineutrala i den meningen att våra protester uttalas oberoende av vilken makt somär ansvarig för kränkningen. Det är alltså av betydande vikt att vi ärkonsekventa i vår protestpolitik och undviker att skapa ett intryck av att vimedvetet agerar ensidigt. Kränkningar av den internationella rätten och av devärden och nomier som vi står för och vill kämpa för måste påtalas, oavsettvilken makt det är som utför dem. Annars riskerar vi att vår protestpolitikutomlands uppfattas som enögd och bunden vid andra makters inställning. Ettsådant agerande är inte ägnat att underbygga tilltron till vårneutralitetspolitik. Det torde vara utomordentligt få som är beredda att öppetförneka att nordvietnamesiska reguljära militära förband bär en betydande del,sannolikt t. o. m. huvuddelen, av bördan av de nuvarande stridema i Sydvietnam.Faktum är, om man inte är helt enögd, att upptrappningen av de amerikanskabombningarna som jag alltså livligt beklagar inleddes först sedan enomfattande offensiv inletts mot de sydvietnamesiska ställningarna, en offensivdär enligt alla nyhetsmedia, utom de rapporter som inkommit från och FNL,nordvietnameserna stod fÖT huvudinsatsen. Oavsett vilken uppfattning man har om istort -och skillnaden mellan utrikesministern och mig på den punkten är Ang. åtgärder mot :s deltagande i kriget i sannoliktinte sä stor - är detta någonting man rimligtvis måste ta upp, diskutera och taställning till. Det går inte gärna att med bibehållen trovärdighet för Sverigesvilja att ta ställning mot kränkningar, oavsett vem som gör dem, ständigtfördöma den amerikanska närvaron i eller - som - amerikanskaangrepp mot utan att säga ett enda litet ord om den kränkning avfolkrätten som närvaron av så gott som hela den nordvietnamesiska armén iSydvietnam måste anses utgöra. Ur strikt folkrättslig synpunkt torde det vara svårt attdefiniera den nordvietnamesiska attacken i som annat än aggression.Sverige har som bekant erkänt såväl som , och vi hardärmed också indirekt sagt att dessa två stater skils åt av en statsgräns. Detfår antas vara den underförstådda uppfattning att dennastatsgräns sammanfaller med demarka-tionslinje. Och även om densvenska regeringen, dessa erkännanden till trots, vill tala om Vietnamsenighet, har vi dock i stött deklarationer om vänskapligtumgänge mellan stater som uttryckligen anger att en internationellt fastlagddemarkationslinje i praktiskt och juridiskt hänseende är att jämställa med eninternationellt erkänd statsgräns. Jag ställde frågan tillutrikesministern om det enligt hans informationer finns reguljäranordvietnamesiska förband i , eller Cambodja och hur man i såfall ser på dessa truppers närvaro där. Frågan kan synas onödig för de flestasom följt Indokinakrisen under den senaste månaden men bedömes ändock av migsom väsentlig, eftersom regeringen sagt föga om roll ikriget. Min bedömning är inte annorlunda sedan jag tagit del av här . Utrikesministern har icke besvärat sig med att besvara mininterpellation; det är i och för sig en formalitet, och jag medger attinterpellationen framstäUdes sent. Men en kommentar till min frågeställningborde verkligen finnas med i en analys av den nuvarande konflikten. HerrWickman har dessvärre över huvud taget icke berört nordvietnamesernas roll iden pågående eskaleringen, och det finner jag högst anmärkningsvärt. Menar utrikesministern med detta att all skuld för dennuvarande upptrappningen vilar på ? Menar utrikesministern att den invasionsom nordsidan enligt alla upptänkliga källor, bortsett från och FNL -igångsatte inte har betytt något för vad som sedanhänt? I utrikesministerns svar sägs att "ser med djupaste allvar på den fortlöpande upptrappningen av kriget, nusenast i form av bombningar mot mest tätbefolkade områden".Möjligtvis skall man tolka denna skrivning så att den innebär kritik även motoffensiven ; om så är fallet, vore det intressantatt få en kommentar. Jag sade i min interpellation att kritikenmot för dess engagemang i står fast. I krigföringframstår bombningarna mot tätbefolkade områden i som det mestmeningslösa och förkastliga. Ingen i denna kammare torde vilja stå upp ochförsvara denna politik. Att vi uttalar våra protester oupphörligt mot denna typav krigföring är självklart och nödvändigt. Dagens temporära bombstopp i norrvittnar om att protester världen över trots allt kan ha haft en effekt. Men, herr talman, om vi protesterar mot USÄ:s bombningarmåste vi vara realistiska, ärliga och sakliga och inse att våra protester blirtämligen verkningslösa om vi vägrar att inse att det krävs militär nedtrappningfrån båda sidor. Ang. åtgärder mot USA.s deltagande i kriget i HerrHERMANSSON (vpk): Det är glädjande att företrädare för fyrapartier -tillsammans representerande en mycket stor majoritet av folk-här framträtt och skarpt fördömt USA-imperialismens bmtala angreppskrig motfolken i . intog en annan position. Han kritiseradeUSA i ord men tog i själva verket ställning för krig mot detvietnamesiska folket. Hans inlägg var avslöjande för moderatema. Som ordförande i kommunistemas riksdagsgmppskulle jag kunna inskränka mig till att helt instämma i det inlägg som herrJohn gjort i debatten. Jag kan begränsa mig till följande kortadeklaration: De händelser som utspelas i denfmktansvärda förstörelsen av människor, samhällen och natur, de svåra krigetslidanden som drabbar människorna, civila såväl som soldater är uteslutande enföljd av Förenta statemas anfallskrig. Detta måste alltid vara den utgångspunktfrån vilken kriget betraktas. har ingen rätt att vara i , lika litet som dentidigare kolonialmakten hade det. Det är bara folken i , Laosoch Cambodja som har rätten att bestämma över sitt eget land och över sitt egetöde. Vietnamesemas och de övriga indokinesiska folkens kamp för att driva ut deimperalistiska inkräktarna är en rättfärdig kamp. Det är därför den måstestödjas. Den riktar sig mot imperialismens och krigets krafter, och en segerför de indokinesiska folken bidrar därför till trygghet även för det svenskafolket, liksom för alla andra folk. Det räcker inte att fördöma "bombningar som utanåtskillnad träffar militära och icke-militära mål". Vad som måste fördömasär det som helhet. I massmedia talar man om en"upptrappning av kriget i ". Det låter som en teknisk termnär det i själva verket handlar om en strävan att utrota hela folk, omkrigsförbrytelser, om folkmord. Och det är krigsmakt sombegår dessa avskyvärda handlingar på order av president . Frågan om hotet att använda kärnvapen har förts in idebatten av interpellanterna. Jag vill erinra om att de bomber som hittUlshar fällt över motsvarar sprängkraften av 650 atombomber av denstoriek som fälldes över . Enbart motsvarade de amerikanskabombningarna 85 sådana atombomber. Vad de amerikanska stridskraflerna hittillsåstadkommit av förstörelse syns alltså tillräckligt omfattande för attmobilisera all den vrede mänskligheten är mäktig. Om de härskande kretsarna iUSA avser att gå vidare och använda ännu mera Ang. åtgärder mot USA.s deltagande i kriget i fmktansvärdamassförintelsevapen eller inte beror inte av deras ord. Deras ord har redanmångfaldigt avslöjats av deras handlingar. Den svenska massrörelsen för solidaritet med Indokinasfolk har aldrig varit så stark som . Det framgick inte minst av den senasteveckans imponerande demonstrationer, då enbart i 12 000 personerdeltog. En stor majoritet av svenska folket kräver: Förenta statema måste upphöra med sinabombningar av och återgå till fredssamtalen i . Förenta staternamåste helt dra tillbaka alla sina stridskrafter från och upphöra medstödet till sina marionetter i . folk måste få leva i fred ochoberoende! Vad interpellanterna anför ger mig i och försig inte anledning att på nytt begära ordet. Jag har inte något tillägg ellernågon förändring att göra. Men låt mig i alla fall svara på en konkret frågasom fm ställde till mig. Hon frågade om den kan göranågot för att få fler regeringar att medverka i den opinionsyttring som densvenska regeringen gjort sig till tolk för. Det är en naturlig fråga. Även om det är mycket värdefulltoch väsentligt att den har stöd i en utomordentligt bredopinion både ute bland folket och här i för sina ställningstagandeni , är naturligtvis det isolerade möjligheter attinternationellt påverka utvecklingen och opinionen begränsade. Det har därförvarit ett självklart mål för vår Vietnampolitik att få fler regeringar attsamlas kring den ståndpunkt vi intagit. Den naturligaste gmppen för sådana samfällda yttringar ärsjälvfallet de nordiska länderna. Som fm vet sammanträder de nordiskautrikesministrarna regelbundet, och vid dessa sammanträden ger vi ett uttryckför vår uppfattning, ett uttryck som då självfallet blir den gemensamma nämnaresom vi kommer fram till. har vi nytt sammanträde det äger rum iReykjavik. kan vara rätt övertygad om att i den kommunUcé som blirresultatet av det mötet kommer att spela en viktig roll. Jag hade inte behövt begära ordet, om inteherr hade gått upp och deklarerat sin uppfattning jag vet inteom det är den moderata gmppens inställning eller om det är merapersonliga uppfattning. Det är riktigt att jag har fått en interpellation också avherr , men den framställdes så sent att den blev bordlagd ; denär faktiskt ännu inte formellt överiämnad från kammaren till mig. dock vara övertygad om att det blir ett svar och ett utförligt svar påden interpellationen. Därför vill jag för dagen bara säga det som är centralt iregeringens ställningstagande och som jag menar gör sätt attställa frågan rätt orimligt. Det är självklart att de amerikanska bombningarna, som vinu upplever, i och för sig är logiska konsekvenser av den politiska ochmilitära utvecklingen i . Amerikanerna uppträder naturligtvis utifrån sina utgångspunkter rationellt och med en mycket bestämd kalkyl.Konsekvenserna är logiska, men de är inte desto mindre moraliskt och politisktorimliga, helt enkelt därför att den gmndläggande utgångspunkten för den amerikanskapolitiken i är orimlig. Den är orimlig därför att den utgår från att ennationell och social frigörelsekamp - och det är det som pågår i ; detär egendomligt att inte har upptäckt det får och kan mötas medmilitärt våld. Har man tagit den orimliga utgångspunkten, följer sedanpolitikens konsekvenser i all sin orimlighet och brutalitet. Det är därför,, som vi inte har utfärdat några folkrättsligt motiverade protestermot deltagande i kriget i . Det är självklart att deltar, men vi har intefått informationer om omfattningen av detta stöd. Det är klart att det sker iolika omfattning på olika avsnitt; men vad som sker i centrala delarna avSydvietnam är den folkliga befrielserörelsens väpnade kamp och att den på olikavägar får stöd från finner vi rätt naturligt. Man kan inte läggaden typ av folkrättsliga synpunkter på detta som är angelägen omatt göra. Kom ihåg att hela är 1954 delades i tvä zoner, attzonindelningen enligt skulle gälla och att det framtida styret i i Nord-såväl som i skullefastställas genom en folkomröstning. Jag tycker det borde vara av störreintresse för att diskutera den folkrättsliga innebörden av attdetta intemationella avtal inte hållit? Folkomröstningen kom inte till stånd.Det berodde på Saigonregimens motstånd mot det, och Saigonregimens motstånd isin tur möjliggjordes av stöd. Det är därför regeringenkonsekvent har hävdat att den sociala frigörelsen och den nationellafrigörelsekampen i icke får mötas med militärt våld. Det är enerfarenhet som vi menar icke bara är tillämplig på ; det måste gälla generellti relationerna mellan nationerna, framför allt naturiigtvis förhållandet mellanf. d. kolonialmakter, och industriväriden över huvud taget, och deundemt-vecklade folken. De krav på förändringar som är de fattiga folkens endamöjlighet att skapa ett människovärdigt liv får inte mötas med våld av den rikavärlden. Vår viktigaste uppgift är tvärtom att göra det möjligt att de kravenpå förändringar kan förverkligas med fredliga medel. Ang. åtgärder mot USA.s deltagande i kriget i HerrWIJKMAN (m) kort genmäle: Jag sade inledningsvis att utrikesministernssvar till stora delar täcker in den kritik som samtliga partier i det härlandet har uttalat tidigare och som det finns all anledning att upprepa i dagmot den typ av krigföring som har eskalerat . Jagmenar att över huvud taget USÄ:s engagemang i skall kritiseras starktoch oupphörligen. Där har vi precis samma bedömning. Jag tycker dock att detsaknas någonting i svaret. Utrikesministern har utvecklat svaret litet mer,och den lucka jag tyckte mig finna förut fanns där inte. Det finns alltså ingenkritik av det nordvietnamesiska agerandet den senaste månaden, och det är detjag saknar. hänvisar till det nordiska samarbetet. Ja,gjorde i går ett uttalande som, åtminstone enligt depressuppgifter jag fått , är av helt annan innebörd. Det har balans och talarklart Ang. åtgärder mot USA.s deltagande i kriget i om att aUafrämmande tmpper, alltså även de nordvietnamesiska, skall dras bort. Utrikesministern säger att man inte kan diskuterafolkrätten pä det sätt jag gör. Jag hävdar att man kan göra det. Vi har skrivitunder en FN-deklaration där det står: "Hot om eller användandet av våldfår inte heller komma i fråga för att kränka vare sig annan stats befintligaintemationella gränser eller demarkationslinjer, exempelvis vapenstilleståndslinjersom upprättats genom eller till följd av en internationell överenskommelsevilken vederbörande stat är förphktigad att respektera." Jag är väl medveten om att har brutit motfolkrättsliga principer åtskilliga gånger. Men jag menar att konsekvensen iregeringens utrikespolitik borde kräva någon kommentar när sätterin större delen av sina reguljära trupper i mars-aprU och går ini , säger att det här är fråga om enbefrielserörelse. Ja, självfallet är det fråga om en befrielserörelse. Men likalitet som jag kan acceptera den moraliska grunden för engagemang kan jagacceptera att , med användandet av nästan sina totala militäraresurser, till stor del understödda av sovjetiska vapenleveranser, skall fåpåtvinga de sydvietnamesiska invånarna exakt den lösning som vill.Regeringen har, senast genom statsministern, sagt att vi här måste eftersträvaen politisk lösning. Jag kallar icke en militär invasion av detta slag enpolitisk lösning. Utrikesministern får ursäkta mig. Först vill jag tacka utrikesministern för detkompletterande svar jag fick och som innebär att regeringen kommer att föradetta vidare till det nordiska utrikesministermötet. Sedan vill jag med anledning av vad har sagtsäga till honom att jag var väl medveten om att han hade väckt den härinterpellationen. Jag visste att vi skulle stå här från fyra partier, och jagvisste också , sedan jag hade studerat utrikesministerns svar, att viskulle stå här eniga med regeringen i en manifestation för folk i enför dem oerhört allvarlig situation. Då ville jag faktiskt inte över huvud tagetomnämna den interpellation som hade väckt och som innehåller enmycket tarvlig advokatyr för sjuka sak. har ändå dragitner debatten med sina inlägg, och jag beklagar att den manifestation som vivelat åstadkomma på det sättet också fått andra inslag. Jag skall inte gå in på så många detaljer, men jag villkonstatera ett par saker. har talat om krigföring, och medutgångspunkt i de senaste dagarnas massiva bombanfall fördömt den. Det är bra.Men har icke tagit avstånd frän krig i . HerrWijkman har icke och det är han ensam om deklarerat att folkensamma har rätten att bestämma i sina egna länder och att närvaro iIndokina och stöd till de fascistiska förtryckarregimer som finns iSydvietnam, och Cambodja är ett brott mot mänskligheten och mot folkrättenfrån början tUl slut. sättet harockså skilt sig och sitt parti från resten av svenska folket och dessrepresentanter här i . ägnade sig åt en historieskrivning som jagfann mycket .upprörande. Han försökte bl. a. göra gällande att USÄ:s bombningar och därmed gick han in på president eget försvar - var ett resultat aven s. k. nordvietnamesisk invasion. Men vad inte talade om är attbefrielsestyrkornas offensiv, som inleddes omkring den vidfyraårsjubileet av fredsförhandlingamas inledande i , var det nödvändigaförsvaret ifrån folk mot en allt intensivare upptrappning från av kriget. Det var ett nödvändigt försvar för deras fortsatta liv ochexistensmöjligheter Är inte medveten om vad som har hänt underspeciellt , när har uppträtt sämre än någonsin vidfredsförhandlingarna i , på ett medvetet föraktfullt sätt för att därprovocera motståndarsidan och visa att man inte är intresserad av en fredliglösning? Det agerandet har avslutats med att ensidigt har avbrutitförhandlingarna. Är inte medveten om att har man utvidgat kriget till och Cambodja med regelrättainvasioner och trappat upp luftkriget till dimensioner av inte skådadomfattning? När krigsledning nu också diskuterar insättandet avkärnvapen framstår det förmodligen för denna krigsledning och med en viss rättsom ett inte särskilt uppseendeväckande steg, eftersom så mycket av vad denhittills har ägnat sig åt väl kan mätas med ett kärnvapenkrig i alla avseenden.Är inte medveten om att dessa bombningar har blivit särskiltkraftigt intensifierade ? och Indokinasfolk stod inför ett allt allvariigare och dödligt hot. Det är den systematiska utvidgningen och upptrappningen avkriget som har åstadkommit det försvarssamarbete som existerar mellanbefrielserörelsema i , och Cambodja och och somsjälvfallet ingen skulle komma på idén ingen människa med normal mänskliganständighet och moral - att be om ursäkt för.