prot · FV0988 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en början av fru andre vicetalmannen. § 1 Mellanöl (forts.) Fortsattes överläggningen angående skatteutskottetsbetänkande nr HerrWIKLUND i (fp): Först ett påpekande. Ett tryckfel i motionen889 med mig som första namn har lett till att motionen i utskottets betänkanderedovisas såsom väckt av företrädare enbart för och socialdemokraterna.Det skall vara , och socialdemokraterna. Det kan väl betraktas som ett framsteg, när man kankonstatera att det inte tycks finnas någon enda ledamot av somansluter sig tUl dem som i APU och i vissa remissinstanser ansett att ingen somhelst särbehandhng av mellanölsfrågan borde ske utan att man i stället passivtborde avvakta utredningens slutbetänkande. MissförhåUandena med missbruk avmellanöl bland en del grupper av ungdom, för att inte säga barn, är såväldokumenterade, att troligen det övervägande antalet politiskt verksamma ochansvariga tycks finna situationen nu påkaUa särskilda åtgärder. T. o. m.finansministern, som tidigare motsatte sig förtursbehandling av denna fråga,säger i propositionen att han delar "APU:s uppfattning att det föreliggersådana förhåUanden, främst beträffande mellanölskonsumtionen bland ungdomen,att konkreta åtgärder behöver vidtas utan avvaktan på utredningensslutbetänkande". Att sedan åsikterna går isär om de lämpligasteåtgärderna, även på den kortare sikt det här gäller, dvs. innan APU slutförtsitt arbete, hör till själva naturen hos alkoholpolitiken såsom ettkontroversiellt ämne med ofta starkt personligt färgade inställningar i deolika delfrågor, som tillsammans skapar den alkohol- eller nykterhetspohtiskaproblematiken. Mellanölets införande 1965 är ett av de mera framträdandeexemplen pä hur det kan gå, då man låter nästan bara tro och kanske därtilllitet vetande bilda grundvalen för de alkoholpolitiska ställningstagandena.Allt flera bland den majoritet, som den gången röstade igenom förslaget om frimellanölsförsäljning, beklagar väl numera detta beslut. Man har alltså i APU varnat för att rycka utmellanölsfrågan ur sitt större alkoholpolitiska sammanhang. Låt oss vänta tillsvi med APU:s medverkan, på detta område liksom på så många andra, kan ta enpaketlösning. Det är märkligt hur ofta man framför denna synpunkt då det gälleren åtgärd som är eller kan' uppfattas som en åtstramning och därförbland vissa grupper möts med misstro eller motvilja. När mellanölet infördesoch en uppmjukning av alkoholpolitiken alltså skedde, hörde man inte av någrasom helst krav på helhetsbedömning. Man vidtog i stället vid det tillfället enutpräglat punktuell åtgärd - för all del såsom ett led i den praktiskatillämpningen av den då alltjämt starka tron på en allt friarealkoholförsäljnings välsignelser och automatiskt inträdande förbättringar avnykterhetsförhållandena genom favorisering av marknadsföringen av drycker medlägre alkoholhalt än starksprit. Motiveringen för mellanölets införande var den tunnasttänkbara. Det stod i propositionen 1965 att läsa följandedepartementschefsuttalande: "Förslag om ett s. k. mellanöl lades fram iproposition men godtogs då inte av . Jag anser tiden nuvara mogen att ånyo taga upp denna fråga." Sedan följer en halv sida med detaljförslag menmotiveringen bestod som sagt egentligen inte av mera än en enda mening. Dengången varnades det inte för att bryta ut mellanölsfrågan ur sitt störrealkoholpolitiska sammanhang. Var jag står i den här frågan behöver jag inte närmareutveckla. Jag har i ett längre inlägg vid inledningen av kammarens stora debattden om krav på särbehandling inom APU av mellanölsfråganutförligt påvisat de obestridliga och av erfarenheten bekräftade skadorna ochriskerna bl. a. ur trafiksynpunkt av den fria tillgången på mellanöl inutidssamhället och angelägenheten av att därför begränsa åtkomligheten avdenna dryck särskUt med tanke på ungdomen. Jag ber att få hänvisa tillkammarens protokoll rörande denna debatt. Som företrädare för de bådanykterhetsgruppernas gemensamma uppfattning i denna fråga har jag ocksåmedverkat vid tillkomsten av motionen 889, som jag berörde i början av mittanförande och som går ut på att endast maltdrycker med högst 2,8 viktprocentalkohol skall få säljas i allmän handel. Jag är personligen i hög grad tUltalad av principen attsöka komma till rätta med de alkoholpolitiska problemen genom paketlösningar.Men får situationen betraktas som så allvarlig, att det är fara i dröjsmål.Det rör sig uppenbart om ett slags undantagssituation. Några panikåtgärder är det likväl inte aUs fråga om enligtmin mening. Efter det riksdagsbeslut jag åberopade har som bekant ettbetänkande utarbetats av APU, och detta har sedan remissbehandlats i vanligordning. Vi har sedan haft tid att noga överväga olika möjligheter.När vi då ägnat oss åt detta, har jag för min del ställt upp två krav somelementära för de åtgärder som bör vidtagas: De skall även iförsäljningsledet markera mellanölets dokumenterade karaktär av rusdryck. Åtgärdernaskall leda till snabb konsumtionsminskning med primär inriktning påungdomsåldrarna. Resultatet av övervägandena under dessa förutsättnmgar harvarit tämligen givet och tagit sig uttryck i det motionsyrkande som jag nyssrefererade. Optimistiska tolkningar av senare års konsumtionssiffrorhar gjorts under påstående att den först starkt växande och stagnerademellanölskonsumtionen haft betydelse för att hålla tillbaka spritkonsumtionen.När man kan konstatera att denna konsumtion ligger på ungefär sammanivå som året närmast före motboksreformen -alltså 1954 räknat i volymliterstarksprit per invånare och dessutom vet att vin-, starköls- ochmellanölskonsumtionen starkt ökat sedan nämnda år, har man inte särskilt storaanspråk på vad som skall anses som en tillfredsställande alkoholpolitiskutveckling. Eller också hör man till dem som aUtfort menar att enomstrukturering av alkoholkonsumtionen från starka tUl alkoholsvagare dryckerutan vidare leder till positiva resultat. Denna omstruktureringsidé har väl inte hos oss fått sig enlika kraftig törn som i , där mellanölets frisläppande 1969 lett till endramatiskt växande konsumtion som den övriga alkoholkonsumtionenfortsatt att öka. De främsta förespråkarna för mellanölsreformen i jag tänker på sådana internationellt erkända alkoholforskare som - är i full färd med att lämna grundtanken medmellanölsreformen, nämligen att man enbart genom friare försäljning avmellanölet skulle kunna sänka den totala alkoholkonsumtionen och därmed minskaalkoholskadorna. Även vår systembolagschef tycks mena att mellanölsreformen,sådan som den genomfördes i , var olycklig. I sin årsberättelse för 1971uttalar han sig i följande pessimistiska ordalag: "Om mellanölet inteinförts hade man säkerligen sluppit det missbruk inom vissa grupper som man nuinte kan avskaffa ens om man avskaffar mellanölet." Teoretiskt låter idén med att omstruktureraalkoholkonsumtionen från starka tUl svaga drycker alltjämt inte alldelesorimlig. Men här finns tydligen enligt erfarenheterna både i och kanskeännu mera i konsumtionspsykologiska mekanismer med i spelet som visaratt främjande av en relativt alkoholsvag dryck såsom mellanöl inte i och för sig,t. ex. genom en sådan drycks egen inneboende konkurrenskraft, slår utalkoholstarkare drycker. Ligger det över huvud taget något alkohol-politisktvärdefullt i idén med omstrukturering, måste denna idé tydligen i tillämpningenkombineras med kraftiga konsumtionspolitiska åtgärder av annat slag prispolitiska åtgärder, hinder för försäljning av speciellt attraktivaalkoholdrycker i den aUmänna handeln, reklambegränsningsåt-gärder och vad det iövrigt kan bli fråga om. Det går inte med en mera primitiv och blindtillämpning av omstruktureringsidén. Jag skulle, fru talman, också gärna vilja diskutera fråganom huvudman för och innehållet i den föreslagna upplysningskampanjen, men jagavstår av tidsskäl och därför att jag vet att bl, a. herrar Vi/irtén och Stålhammarkommer att anlägga synpunkter på denna fråga som överensstämmer med mina. Jag ber att få yrka bifall till utskottets hemställanunder punkterna A-D. lät mellanöletfödas - icke 5 protokoll 19 72. Det finns i vårt land några frågor, vilka tycks ha förmåga attdela nationen i två läger. Till dem hör alkoholfrågorna. Den debatt somföregick rik.sdagsbeslulet om mellanöl bekräftar delta faktum. Den åsUctsriktning som förfäktade den uppfattningen attmellanölet skulle tränga tillbaka konsumtionen av starkare drycker segrade överden åsiktsriktning som hade motsatt uppfattning, nämligen att alkoholproblemetskulle bli större. Med dagens perspektiv beslut kan konstaterasatt bägge dessa uppfattningar tycks ha fått rätt. Förändringen avalkoholvanorna har varit markant medan mellanölet har blivit enalltmera dominerande maltdryck, som speciellt tycks ha lockat ungdomen till attutnyttja den tyvärr även i berusningssyfte. Följden har blivit att mellanölethar blivit den stora stridsfrågan då alkoholproblemen behandlas ochdiskuteras. När skatteutskottet behandlade motioner gick det motionärerna till mötes i så måtto att utskottet förordade,att alkoholpolitiska utredningen, , borde behandla mellanölsfrågan medförtur, så att årets riksdag kunde ta ställning till mellanölet. Så har skettoch ett delbetänkande har lämnats av APU. Tyvärr tycks oenigheten ha varit storinom utredningen. Det framlagda förslaget med sina reservationer spänner överhela fältet från att mellanölet skall betraktas som rusdryck till att ingaseparata åtgärder alls bör vidtagas. Majoriteten i APU har föreslagit att enlagfäst 18-årsgräns för inköp skall införas och att all ölförsäljning skall skeöver disk. Dessutom förordades en särskild upplysningskampanj för att motverkaalkoholmissbruk. har haft att behandla propositionen 61,där departementschefen frångått förslaget med försäljning över disk men iövrigt i stort sett vidarebefordrat APU-förslaget. TiU propositionen har fogats27 motioner jämte ett yttrande från kulturutskottet, även det försett med enreservation. Det finns således ett rikt material med yrkanden av vitt skUdaslag från förstatligande av bryggerinäringen till totalförbud för mellanöl,reklamförbud, sänkning av alkoholhalten, ökad forskning, ny utredning m. m. Med ett så omfattande material och dessutom skildauppfattningar hos utskottsledamöterna torde det icke förvåna att de fattadebesluten skurit genom partilinjerna i vissa fall. Två huvudfrågor har kunnat utskiljas: för det första ommellanölet skulle anses vara rusdryck, enligt m. fl. motion, ellericke, och för det andra om skulle bli huvudman, sompropositionen föreslog, eller CAN enligt motion. Voteringarna i utskottet klargjorde att det fannsmajoritet för att mellanölet är en rusdryck och för att CAN borde blihuvudman för upplysningskampanjen - i bägge fallen med knappast möjligamarginal, 8 röster mot 7. Själv tillhörde jag minoriteten beträffanderusdrycksalternativet och majoriteten beträffande CAN som huvudman, och jagvill något motivera mitt ställningstagande. Jag anser att departementschefen har rätt då han förordarbegränsade åtgärder med hänsyn till att vi måste behandla alkoholpolitiken ihela dess viddnär utredningen lagt fram sitt slutbetänkande. Att föregripa detta på ett sådrastiskt sätt som föreslås kan inte vara realistiskt. Det skulle dessutomfå till följd att mellanölet helt försvann, eftersom Systembolaget sagt sigicke kunna svara för den distribution och försäljning som skall ersättanuvarande ca 13 000 försäljningsställen. De som har uppfattningen attmellanölet är en rusdryck borde i klartext ha sagt rent ut att de menar att dehelt vill slopa mellanölet, sä att det försvinner från marknaden; det blir deneffekten, om de får sitt förslag igenom. Ett annat skäl för mig har varit att det uppstår ettbetydande skattebortfall om mellanölet försvinner. Storieken är svår attuppskatta men det torde röra sig . Jag anserdet uteslutet att kompensera detta bortfall genom att föreslå en skärptbeskattning av andra alkoholhaltiga drycker, eftersom departementschefen ipropositionen 95 redan lagt fram ett sådant förslag i samband med sitt förslagom ändring av den direkta beskattningen. måste väl i någon mån tänkapå sitt anseende, så att vi inte med kommer med likaförslag på höjningar av den mdirekta beskattningen för samma varusortiment. Vidare anser jag att ett totalförbud aldrig kan lösa vårtalkoholproblem. Alltför många totalt misslyckade försök i den vägen har gjortsi olika länder. Däremot kan vi riskera att starkare drycker med svårareskadeverkningar åter blir mera begärliga. Dessutom måste vi befara attlangningen kommer att återuppstå i ökad omfattning. Vi kanske kommer att hamnai en situation helt motsatt den vi eftersträvar och syftar till. föreslås en upplysningskampanj, på vilken 5 miljonerkronor satsas. Rätt utnyttjad borde kampanjen kunna ge en positiv effekt, ävenom många har den uppfattningen att upplysning är helt bortkastat på detungdomsklientel som missbrukar mellanöl. Jag tycker att detta är en mycketpessimistisk uppfattning, och dessutom är den synnerligen inkonsekvent,eftersom många av tvivlarna på samma gång hävdar att dagens ungdom är så passmycket mera mogen än gårdagens att vi bör sänka såväl rösträtts- sommyndighetsåldern. Genom att nu fatta beslut i enlighet med vad propositionenföreslår kan vi få fastställt, om ungdomen är mottaglig för upplysning ellerinte. Det är enligt min mening synnerligen värdefullt att fä detta fastställt,så att vi kan komma från dagens tyckande till konkreta bevis. Skulle det visasig att tvivlarna får rätt och att ungdomen inte är mottaglig för upplysning,då måste vi säkerligen ompröva vår inställning till den tidigare mognad somungdomen påstås ha och som föranlett förslag om sänkt rösträtts- ochmyndighetsålder. Om propositionsförslaget går igenom och vi får enförsäljning med 18-årsgräns, kan besvärligheter uppstå för den personal somutsetts för direktkontakten med kunderna. Att avgöra om någon har fyUt 18 åreller ej är inte lätt. Liksom nu är fallet på systembutikerna bör ett välsynligt anslag finnas, där det klart anges att det är etr riksdagsbeslut somligger tUl grund för legitimationskontrollen. Det bör i hög grad underlätta förpersonalens handlande, om kontroverser uppstår. Eventuellt kan meddelandet kompletteras med en röd lampa, som tänds av kassa- personalendå legitimation begärs. Denna åtgärd borde ge ett psykologiskt övertag, somkunde medverka till att undvUca tvistigheter. Frågan om vem som skall svara för huvudmannaskapet förupplysningskampanjen borde inte behöva vålla någon större strid, även omutskottsmajoriteten frångått propositionen och förordar CAN. Detta har skettmed full förståelse för att det måste förekomma ett gott samarbete med mångaandra organisationer kanske speciellt med . Men för att enupplysningskampanj skall få avsedd effekt bör vi avvakta dess resultat, innanvi slutligen bestämmer oss för vad som skall ske med mellanölet. Jag vill även rekommendera att propositionen 61, s. 11,blir föremål för ingående studium. Där finns motivet för APU:s ställningstagandeutföriigt redovisat. Det är, fru talman, ytteriigare en anledning för mig attyrka bifall till reservationen I. HerrENGKVIST (s): Först vill jag instämma i det anförande somherr hållit här och i de yrkanden som han framställt. Jag haremellertid begärt ordet för att mycket kort beröra det särskUda yttrande somjag och några övriga utskottsledamöter har fogat tUl detta betänkande. I en rad motioner har framställts olika yrkanden om störresamhälls-inflytande över ölhanteringen. Egentligen hade vi avsett att avlämnaen reservation i enlighet med dessa motionskrav. På grund av formeUasvårigheter att infoga en sådan reservation i utskottsbetänkandel nöjde vi ossmed ett särskUt yttrande. Frågan om att också beträffande ölhanteringen fullföljaden grundläggande principen i svensk alkohollagstiftning, nämligen att alkoholhanteringenskall vara fri från enskilt vinstintresse, är ingalunda ny. Det är en gammal erfarenhetatt det enskilda vinstintresset inom alkoholhanteringen utgör ett av desvåraste hindren för en framgångsrik alkoholpolitik. Del förtjänar observerasatt till den slutsatsen har även, för övrigt inte oväntat, systembolagschefenRune kommit. Just mellanölet, säger i Systembolagetsverksamhetsberättelse , är det bästa exemplet på hur privatekonomiskaintressen fungerar i samband med alkohol; när försäljningen stagnerar bliraktieägarna missnöjda och marknadsföringen aktiveras. vidare att de frivilliga restriktioner som bryggerinäringen ochhandeln åtog sig när försäljningen ökade, betraktas som en svår belastningtrots att de endast har marginell betydelse i det stora hela. Argumentet att en friare alkoholförsäljning skulle medföraen av-dramatisering av alkoholen tillbakavisar som "ettrent antagande vars rUctighet kan starkt ifrågasättas". Ingen somintresserat sig för de effekter som det fria meUanölet fått kan undgå att drasamma slutsatser som . TiU dessa synpunkter från chefen förSystembolaget kan fogas att meUanölets införande även betytt en breddning avvinstintresset till att omfatta även den enskilda handeln och kooperationen.Detta har i sin tur lett tiU uppseendeväckande och för svensk alkoholpolitisktradition främmande opinionsyttringar mot sam- hålletsansträngningar att komma till rätta med alkoholskadorna. Jag har velat förafram också dessa synpunkter beträffande det enskUda vinstintresset, trots attvårt yttrande i princip endast tar upp frågan om samhäUets inflytande överproducentintressena. Oavsett vUket beslut fattar i fråga ommellanölets framtid kvarstår kravet på att samhället skaffar sig ett avgörandeinflytande över såväl den inhemska produktionen som importen av utländskt öl. Vi måste nu en gång för alla göra slut på bryggeriernasmöjligheter att i strid mot samhällets intressen och med i huvudsak endastaktieägarnas önskan om högsta vinst för ögonen hårt marknadsföra sinaölprodukter. Bryggeriintressena svarar inte mot de krav på socialt ansvar somsamhället har anledning att ställa på alla som kommer i beröring medtillverkning och marknadsföring av alkoholdrycker. Med detta anförande har jag i första hand velat strykaunder allvaret i kraven på ett ökat samhällsinflytande över ölintressena. Detär min och mångas övertygelse att en absolut förutsättning för en framgångsrikalkoholpolitik är att samhället så långt som det över huvud taget är möjligtavlägsnar de enskilda vinstintressena från alkoholhanteringen. Så länge dennuvarande ordningen får bestå kan vi inte räkna med att de som drivs av ettenskilt vinstintresse skall förhålla sig lojala mot samhällets målsättning attminska alkoholskadorna. Vi kommer gång på gäng, precis som fallet var t. ex. isamband med mellanölsreformen 1965, att få bevittna hur ansträngningar görsfrån bl. a. bryggerinäringens sida att vidga de ramar som samhället satt uppför näringen. Det kan inte anses tillfredsställande att samhället i kritiskalägen skall behöva förhandla och ingå särskilda överenskommelser med dem som avrent profitintresse hårt marknadsför varor som leder tUl sådana stora skadorsom t. ex. mellanölet skapat. Vi förutsätter därför att APU med utgångspunkt i demotioner om ett ökat statligt inflytande över ölhanteringen som behandlas idetta betänkande ägnar frågan särskild uppmärksamhet vid sitt fortsattautredningsarbete. Jag har velat framföra dessa synpunkter föratt ytterligare understryka vad vi framför i vårt särskilda yttrande. HerrMUNDEBO(fp): En social verklighet är ofta svår attbeskriva. Vi kan visserligen använda statistiska data, vi kan hämta stoff urvetenskapliga och andra undersökningar, vi kan ta del av erfarenheter ochkunskaper hos andra människor och vi kan komplettera det med våra egna intryck.Men ändå kan verkligheten ofta .vara svår att fånga, i synnerhet om vi ocksåvUl förklara varför den ser ut på ett visst sätt, vilka faktorer som harföranlett en viss utveckling och vad som skulle hänt om en eller annan faktorhade varit annorlunda. Detta gäller i synnerhet den fråga som vi nu diskuterar -mellanölet. Vi har fått ta del av och vi kommer att få ta del av många siffror,vetenskapliga undersökningar, personliga erfarenheter och intryck, mångabestämda slutsatser. Men jag kan ändå inte bli övertygad av alla de inlägg somär så klara i sin slutsats om mellanölets roll, om vad mellanölet har betyttunder de gångna åren, om vad ett avskaffande av mellanölet skulle betyda. Någrasaker är helt klara. Vi känner konsumtionsutvecklingen. Vi vet exempelvis attspritkonsumtionen i har varit i stort sett oförändrad,att vinkonsumtionen har ökat rätt väsentligt. Vi vet att mellanölskonsumtionenefter 1965 fick en stor omfattning men att den stagnerat under desenaste två åren. Eftersom starkölskonsumtionen har minskat kan vi alltsånotera en viss tUlbaka-gång för de starkare ölsorterna. SkaU vi ge en sammanfattande bild av utvecklingen efterreformen 1954 kan vi konstatera, att det har skett en övergång från starkaretUl svagare drycker. Vi har alltså nått ett av syftena med reform. Vihar också nått ett av syftena med mellanölsbeslutet . Detta är klara ochotvetydiga fakta. Vi känner också konsumtionsutvecklingen i andra länder.Vi vet exempelvis att ökningstakten har varit högre i de andra nordiskaländerna och att ingalunda intar någon ledande plats då det gälleralkoholkonsumtion och i synnerhet inte i fråga om ölkonsumtion. Så här långt kan vi beskriva verkligheten med stöd avfakta. Men det blir svårare då vi vill gå längre. En central fråga i detta sammanhang är: Hur stor ärkonsumtionen i olika grupper, framför allt i olika ungdomsgrupper? Det finns endel undersökningar om det. Flertalet undersökningar säger att majoriteten avsvensk ungdom använder öl på ett hyfsat sätt och att mellanölet inte har någonhuvudroll som berusningseffekt. De flesta ungdomar använder alkohol men på ettsådant sätt att det inte medför några problem. Men undersökningarna är intesärskUt omfattande, och de rymmer osäkerhetsmoment. Min uppfattning är därföratt vi inte vet särskilt mycket om konsumtionen i olika grupper, att vi intebör fästa särskilt avseende vid siffror om läget i den eller den gruppen, i deneller den kommunen etc. En annan central fråga är ju: Vilka problem harkonsumtionen medfört? Vilka sociala och andra problem har vi fått nyaproblem, skärpta problem till följd av mellanölet? Vi har undersökningar omdet också. Vi har bilder från lärare, ungdomsgårdsföreslåndare m. fl,, och detär ofta rätt dystra bilder. Särskild uppmärksamhet fick en bok förra året:Mellanölet ett nytt ungdomsproblem. Det fanns oroande material i den boken.Den var engagerande men slutsatserna var ofta förenklade och överdrivna,resonemangen rätt ytliga. Jag kan inte finna annat än att det enda rimliga ochhållbara svaret också på den här frågan vilka problem mellanölet har medfört är att vi vet inte mycket om det. Vi vet att vi har ungdomsproblem, vi vet attde i vissa avseenden har blivit besvärligare, vi vet att problemen berör flera,berör flera mycket unga människor. Men vi borde vara litet mindre säkra när vibeskriver deras art och omfattning. Och kanske den bild som vi får genommassmedia och alla uttalanden från dem som säger sig ha erfarenhet inte alllidär helt korrekta då man granskar den faktiska utvecklingen. Vi minns exempelvisdebatten kring försöken med starkölsförsäljning i och län. Det talades om ett mycket omfattande ungdomsfylleri, menstatistiken visade att ungdomsfylleriet i själva verket minskade . En tredje central fråga - och det är kanske den viktigaste är: Vad är orsaken till de sociala problem vi har ? Många har svaretklart: Det är mellanölet. Det är mellanölet som är en huvudorsak till våraungdomsproblem. Skulle vi få bort mellanölet, skulle vi lösa våra ungdomsproblem,säger somliga, skuUe vi minska våra ungdomsproblem, säger de mera försiktiga. Det är kännetecknande för den svenska sociala debatten så ofta försöker finna en förklaring tUl alla problem, att man försökerpeka ut en orsak, att man tror att man kan lösa problemen om man undanröjerdenna orsak. Vi borde veta att det inte är så.