prot · FV09113 · 1972-12-31 00:00:00 — Ni skulle få det betydligt lättare, herrstatsråd, om Ni kunde övertyga Era kolleger om att man skall föra en politik idet här landet som gör det möjligt att med rimlig lönsamhet driva företag. Omman gör det, då fär vi i gång investeringar i landet, då skapar man nya jobb,då försvinner arbetslösheten. Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom HerrJONSSON i (fp): Den svåra situation som vi har haft påarbetsmarknaden har vi inte lyckats bemästra. Tvärtomhar den försämrats på ett sätt som gör oss alla oroade, och för dem som drabbasav arbetslöshet är situationen mycket pressande. Ungdomen har drabbats särskilt hårt. Ser man enbart tillden registrerade arbetslösheten finner man att nästan var fjärde arbetslös är under25 år. Ändelen ungdomsarbetslösa har nästan fördubblats pä två är, och iabsoluta tal är det fråga om mer än en fyrdubbling. Många ungdomar har aldrig hunnit få ett jobb, utan derasförsta kontakt med arbetsmarknaden är beskedet om att det inte finns någotarbete. Man kan knappast tänka sig en tristare start för den unga människa somstår beredd att gå ut i arbetslivet. Om ungdomarna har jobb tillhör de oftastdem som senast fick anställning på arbetsplatsen och alltså står först i turatt få lämna den dä företag tvingas till personalinskränkningar. I arbetslöshetens spär följer ofta sociala problem som ärmycket allvarliga. Den miljö som möter ungdom utan arbete är hård och Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom hänsynslös.Det gäller inte minst våra storstäder. Giftmissbruk ligger nära till hands förden ungdom som upplever det meningslösa i att förgäves söka arbete och somdärför drabbas av håglöshet. Ätt bryta utvecklingen mot den allt högre arbetslöshetenfinns det arbetsmarknadsskäl och ekonomiska skäl för, men det är också en sästor social fråga att verkligt stora ansträngningar måste göras för att kommatill rätta med sysselsättningskrisen. De tvä frågor som jag har ställt till inrikesministern,för vars svar jag tackar, gäller problem och åtgärder som framför allt berörungdom i de yngre åldrarna. Inrikesministern redovisar attarbetskraftsundersökningarna ger vid handen att arbetslösheten sjunkit underdet senaste kvartalet. Den registrerade ungdomsarbetslösheten steg dock tillöver 17 000. Det är den högsta siffran . I den proposition som regeringen presenterade i tisdagsföreslås åtgärder som kommer att vara tih god nytta när det gäller att delviskomma till rätta med den svåra situationen bland de arbetslösa ungdomarna. Beträffande tanken att anordna särskilda yrkesinrUctadekurser inom gymnasieskolans ram hänvisar inrikesministern till den möjlighetsom erbjuds att intill ordna sådana kurser. Besked av regeringen att dessa kurser borde kunna slutasenare än torde vara helt nödvändigt om de skall kunnaerbjudas ungdomar nu och t. ex. fr. o. m, . Kurserna omfattar ju oftaen tidsperiod motsvarande ett läsår. Dessutom borde man i detta läge kunna fågenerell dispens att starta en kurs även om antalet elever ej uppgår till detsom man normalt kräver. Likaså borde kursen kunna vara kortare än vad somnormalt förutsetts. Majoriteten av de arbetslösa ungdomarna är sådana som harmycket kort utbildning. Länsarbetsnämndernas rapporter har visat att ungdomarmed låga betyg och med avbruten skolgång i grundskola eller gymnasium utgör enmycket stor grupp. Denna grupp har givetvis speciellt stora svårigheter att ensefter få ett fast jobb. En föreståndare vid en arbetsförmedling här i Stockholmsäger beträffande den svära situationen vid förmedlingen; "Speciellt svårtär det för ungdomen. Man ser hur en del av dem går ner sig mer och mer förnästan ." Tidningen konstaterar i ett av sinasenaste nummer: "En lång arbetslöshetsperiod orsakad avdålig utbildning, besvärliga sociala förhållanden, kanske öl- ellernarkotikamissbruk, skapar inte nägon positiv attityd till samhället ellerarbetslivet. Här ligger det mest allvarliga med ungdomssituationen ." Ungdomsarbetslösheten kräver drastiska åtgärder. Som jagtidigare antytt anser jag att de sociala skälen överväger både de pedagogiskaoch de administrativa svårigheterna. Med tillfredsställelse konstaterar jag attarbetsförmedlingarna fär en förstärkning med särskild personal för att undervintern kunna bistå arbetslös ungdom. Hur många det blir framgår inte, men jagutgår ifrån att det blir god täckning över de områden som dras med svårigheter.Nu har man inom förmedlingarna en sä hård arbetsbelastning att formed- Enligt ett tidningsreferat säger en länsarbetsdirektör att detframför allt är ungdomen som kommer i kläm de som bäst skulle behöva denservice som en väl fungerande arbetsförmedling kan ge. säger sammedirektör - kan vi bara ge en summarisk behandling. Det innebär i sin tur enmindre möjlighet att hjälpa de arbetssökande till ett jobb som skulle passa democh ge dem sysselsättning. Min andra fråga, om att öka antalet praktikantplatser inomde statliga verken, har nöjaktigt besvarats. Jag hoppas att det verkligen gerresultat i form av flera sädana platser. Men ett förtydligande på den härpunkten ändå skulle vara av värde, då det inte framgår i vUken omfattninginrikesministern har tänkt sig detta. Vi skall hälla i minnet att det finns ett stort underskottpå praktikplatser. De statliga praktikplatserna - ca 2 500 motsvarar bara en sjundedel av behovet hos dem som går i teknisk gymnasialutbildning, vars kursplaner kräver praktiktjänst. Det finns alltså ett uppdämtbehov som reducerar effekten av insatser av det här slaget, om det inte sker enväsentlig förstärkning. Tisdagens proposition avslöjar att en murbräcka trängtigenom regeringens tidigare attityd; man är beredd att satsa om än i ringaomfattning på generella åtgärder. Men kvar står den höga tröskel som företagen drabbas av:den fördubblade löneskatten. Företagen blir ytterst försiktiga när det gällernyanställningar. Det gäller framför allt de s. k. personalintensiva verksamheterna,som servicesektorn och den offentliga sektorn - då inte minst kommunerna. Påmin egen arbetsplats, postverket, slår en löneskatt hårt. 1 dettaaffärsdrivande verk försöker man kompensera de kraftigt ökade kostnader som bl.a. löneskatten ger, och man har som målsättning att minska personalen medungefär . Ändra verk kommer att vara än mer drastiska. Vad som behövs är en ekonomisk politik som stimulerarinvesteringsviljan och därmed skapar de nya jobben. har i fempunkter pekat på åtgärder som är särskilt angelägna för att bekämpa den högaungdomsarbetslösheten. Den första punkten är att löneskatten icke skulle fåhöjas. Den andra galler större resurser ät arbetsförmedlingarna. De behöver nuen förstärkt organisation. 1 den tredje punkten erinrar vi om att praktikplatserna måstebli fler och att det gäller inte minst den offentliga sektorn. Det finns förnärvarande över 60 verk och myndigheter som inte har en enda praktikantplats. 1den fjärde punkten pekar vi på behovet av ett närmare och bättre samarbetemellan skola och yrkesliv. I den femte punkten efterlyser vi från fp-häll någontingsom helt saknas, och det är den allmänna sysselsättningsförsäkringen. Den är juutlovad sedan fyra är men har ännu inte införts. Det är angeläget att denkommer och att den får en sädan utformning att också ungdomar, som står utanförsäkringsskydd vid arbetslöshet, kan få ett sådant. Lät mig också ta upp ett annat området som måste få enupprustning för att vi skall få en reellt fungerande arbetsmarknad, nämligenvår Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom arbetsmiljö.Den har alltför länge varit eftersatt, och även om debatten nu har kommit igång pä allvar är det fortfarande inte särskilt mycket som hänt. Ett vägledande motiv för en bra arbetsmiljö är att getrygghet och tillfredsställelse i det dagliga arbetet. Att uppleva arbetsglädjemäste ses som ett egenvärde. Ofta har detta enkla konstaterande förbisetts, ocharbetet har endast blivit ett medel att uppnå något annat: lön, fritid osv.Arbetet har t. o. m. för många blivit ett nödvändigt ont som man måste stå ut med.Och i stället för att omvandla arbetslivet har standardförbättringen förlöntagarna ofta inskränkt sig till att endast omfatta arbetstiden,semesterlängden och en förbättrad lön. Alltför många företag har kortsiktigt sett till den egnaproduktionsökningen, och dess lönsamhetskriterium har inte tagit hänsyn tUldet mer långsiktiga. Investering och satsning på bättre arbetsmiljö leder intetill ett sämre produktionsresultat. Tvärtom kommer det att bli en störreeffektivitet, och detta krav står alltså inte i motsatsförhållande till desociala och humanitära skälen för en bättre arbetsmiljö. Men en förbättrad arbetsmiljö kräver också medel ochformer där de anställda får insyn och inflytande. Arbetsmiljön i denna vidarebemärkelse har också en demokratisk dimension. Forskning och utbildning inomarbetsskyddet och på företagshälsovårdens område måste intensifieras ochbyggas ut. Insatserna måste ju syfta till att anpassa arbetet till människanoch inte tvärtom. Många upplever ett dagligt hot pä grund av omedelbara bristeri arbetsmiljön. Och de inskränker sig inte bara till de arbeten som sysslar t.ex. med koncentrerade gifter och farliga maskiner utan i lika hög grad tillmera "långsamma" miljöförstöringar som buller, felaktigarbetsställning, svag belysning och dålig luft för att nu nämna några exempel. gällande arbetarskyddslag är otillräcklig sedd mot dekrav som man kan ställa på ett gott arbetsskydd. Den statligaarbetsmiljöutredningen ser ju över de här bestämmelserna, men det är angelägetatt man får fram ett normsystem som inte bara leder till statistiska resultat.Man måste finna nya tekniker för att nå lägsta skaderisk och högstaskyddseffekt. Genom lagstiftning kan vi ju dra upp riktlinjer för enbättre arbetsmiljö. Men om de intentionerna skall nå de praktiska resultat somvi vill ha, så får vi anpassa dem till de enskilda arbetsplatserna. Då krävsdet att de som berörs av besluten ocksä är med och utformar tillämpningarna. Dåmåste de människor som finns i arbetslivet och som konfronteras medproblemen också få möjlighet att vara med och besluta i frågor som rör derasdagliga arbetsförhållanden. Det här ämnesområdet ligger kanske litet vidsidan om de egentliga interpellationsfrågorna, men det hör ändå så intimtsamman med dem att jag inte velat underlåta att redovisa de här tankarna. ville att inrikesministern skulle hjälpa tillatt förändra den felaktiga bild man hade gett av bl. a. industriverksamheten.Jag vill invända något mot det och säga att det är bara en del att hjälpa tillmed den sidan. Verkligheten har ändå så många brister att vi också på allvarmåste ta itu med dem. Ättindustrin nu har sä svårt att locka till sig ny arbetskraft då inte minstungdomen - beror bl. a. på att den inte har kunnat erbjuda en god arbetsmUjöoch att man heUer inte har tillvaratagit människors vUja till ansvar ochmedinflytande i de här centrala problemställningarna. En begränsning avskaderiskerna, ett effektivt skyddsarbete och ett utvecklat inflytande på denegna arbetsplatsen är åtgärder som skulle förbättra arbetsmUjön, oavsettarbetsplats och arbetets art. Om rätten till arbete inte bara skall bh enslogan med kort livslängd, sä behövs förnyade och förbättrade villkor förföretag och löntagare. Slutligen skulle jag vara tacksam om inrikesministernville förtydliga ett par punkter i interpellationssvaret. Det gäller först dehär yrkeskurserna. Jag vill fråga om inrikesministern anser att det är rimligtatt man skapar enklare och mindre byråkrati för att få dem till stånd. Denandra punkten gäller frågan om hur stor personalförstärkningen inom arbetsförmedlingarnaungefärligen kommer att bh i syfte att just ge service åt de ungdomsarbetslösa. Får jag också bara beträffande den inventering sompropositionen talar om och som det är angeläget att vi får till stånd när detgäUer kartläggning av ungdomens situation på arbetsmarknaden fråga, när vi kanförvänta den. Samma fråga gäller förslag. Kan vi räkna med attdet utmynnar i ett snabbt regeringsförslag? Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. Jag har varit nödsakad att begära ordet mångagånger här. Det har varit många interpeUationer, och det vore underligt, ominte sysselsättningsfrågorna skulle vara angelägna och uppta vårt intresse justi dag. Jag hoppas dock att detta skall bh mitt sista inlägg för dagen. ställer den direkta frågan om de som är iutbildning räknas som arbetslösa eUer sysselsatta. Jag vUl svara att deltagarnai arbetsmarknadsverkets utbildningskurser naturligtvis inte räknas somarbetslösa. Det är väldigt svårt att skilja ut dessa och säga att den här typenav studier skulle vi rubricera som arbetslöshet, men en annan typ av studierskulle vi godta som liggande utanför arbetslösheten och beteckna som studier.De som är studerande tUlhör ju inte arbetskraften. Men jag kan försäkra herrBrundin så mycket vet jag på grund av besök vid de här kurserna att demänniskor som är med i ÄMS;s kurser känner sig i lika hög grad sysselsatta somandra som studerar vid högskolor eUer jag kanske närmast skaU nämnayrkesskolorna som ett motsvarande exempel. Jag vUl betona att företagen ju är med via sinarepresentanter och övar inflytande pä utbildningens utformning liksom deanstäUdas organisationer får vara med, när arbetsmarknadsverket lägger uppkurserna. Det gör att den här utbildningen kommer mycket nära arbetslivet. Jag skulle föreställa mig att den stimulans som femkronani timmen skall ge vad beträffar ungdom och kvinnor som vill gä in iindustriellt eller annat arbete skall kunna betyda att vi får en utbildning somdirekt kommer att föra de här människorna in i det produktiva hvet. 4 protokoU 1972. Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom att dentypen av verksamhet kommer att rubriceras som att man är i arbete; man kommerväl att följa vanlig arbetstid och göra en produktiv insats. Jag vUl gärna säga att jag tror att vi kan haanledning att hoppas på mera värvning av utbUdning och arbete och att en sädanordning skulle vara till fördel för alla. Med anledning av att bättre prognoser vUl jag gärna ansluta mig till det. Men vi vet attdet har förelegat svårigheter, därför att vi har haft denuppfattningen att människorna själva i hög grad skulle få lov att välja sinutbildning. Vi kan visserligen ge information, men vi kan ju inte vara säkra påatt den alltid kommer att leda tiU den önskvärda anpassningen. Det har vi välsett exempel pä. Men med en fördjupad information kan vi kanske nå bättreresultat än vi har nätt. Vidare tar upp frågan om ungdomens oviljatill industriellt arbete. Jag undrar om vi inte ändå kan räkna med att iframtiden mycket av de fördomar som råder kan försvinna. Jag har lagt märketiU att många ungdomar som under feriearbete och eljest går ut och tar jobbinte tycks vara lika fördomsfulla som en tidigare generation var. De värderarinte arbetet på samma sätt som en äldre generation gjorde och för dem är inteindustriellt arbete något främmande. Vi är dock aUtjämt fast i en massa fördomar. För en korttid sedan besökte jag en industri, och då träffade jag en flicka som varsvarvare. Hon hade varit det . Hon var den förstakvinnliga arbetskraften i företaget, och jag tyckte att det var intressant atttala med henne. Jag frågade henne: Varför sökte du dig till det här jobbet, ochhur värderar dina kamrater dig? Vilken uppfattning har man, när du går ut isamhället i övrigt och man hör att du är svarvare, hur reagerar man? Jo, sadehon, det är fortfarande många som tycker att det måste vara ett smutsigt arbeteoch som menar att om man sysslar med konfektion eller textil, sä är det ettrenligare arbete. Men, fortsatte hon, det material som jag sysslar med är juden här metallen. En del saker är svarta och en del har annan färg, ochmetallen är ju inte smutsigare än något annat material som man arbetar med. Hon kunde alltså inte finna att arbetet var särskiltsmutsigt. Om vi skall försöka vara objektiva i detta sammanhang - vad som ärobjektivitet kan kanske vara svårt att ange men i varje fall kan det bli frågaom nyanser när det gäller att komma ifrån gamla föreställningar -tror jag attdet finns en mängd smutsiga arbeten på andra områden som kan vara motbjudande.Tag t. ex. värdområdet! Vilka krav kan inte komma att ställas på människor somutför sina arbetsuppgifter inom detta område. Jag har en stark förhoppning om att vi för framtiden skallkunna bryta ner dessa invanda föreställningar och få en friare syn påarbetsuppgifterna. Dä bör det industriella arbetet ha stora utsikter, särskiltom man vinnlägger sig om att pä de områden där det fortfarande bristerförbättra arbetsmUjön, att locka till sig ungdomen. Vi kan därför räkna med attmånga av våra industriföretag också skall ha möjligheter att vara ledande när det gäller lönesättningen. Det har ju under länga perioderförhållit sig så att människorna gått till vissa av dessa industrier justdärför att de har fått hyggliga inkomster i jämförelse med, lät mig sägaserviceyrken och en del annat. För att det inte skall uppstå något missförstånd vUl jagsäga till att vi i regeringen inte uppfattar det sä att den eneledamoten lägger över arbete på den andre. Jag är mycket nöjd med mina"kompisar", som uttryckte det. Jag kan försäkra att vi iden har ett mycket nära samarbete. Jag tror inte att detfinns någon regering i världen som träffas sä mycket som vi gör. Vi äter lunchtillsammans , när vi har möjligheter därtill. Vi diskuterar allafrågor och därför förhåller det sig inte på det sättet att den ene våUarsvårigheter för den andre. Sysselsättningsproblemen har ju både statsministernoch finansministern engagerat sig i, och det är ju inte sä underligt, eftersomdessa frågor, såsom jag sade, engagerar oss allesammans så mycket just . Jag kan således inte ge något belägg för - omhan var ute efter detta att det skuUe vara några svårigheter iregeringssamarbetet dä vi har vissa problem att lösa. TUl i vill jag komma med englädjande uppgift. Jag har sedan jag skrev mitt interpellationssvar varit iytterligare kontakt med UtbUdningsdepartementet och fått det positiva beskedetatt man där räknar med att kunna förlänga de yrkesinriktade kurserna. Dessakurser som skulle vara avslutade kommer att kunna pågåhela året ut. Jag har därmed åtminstone på en punkt kunnat tUlmötesgå herrJonsson. När det gäUer möjligheterna att anordna kurser vUl jagsäga att jag har en känsla av att man visar en stor tolerans och gör undantagfrån de krav som uppställts på elevantal och annat när motiv därför förehgger. Beträffande praktikplatserna har jag i mitt svar nämnt attansträngningar görs att öka antalet platser, och självklart är detta mycketangeläget, om utbUdningen något som både och skall vara meningsfyUd. Vi tillgodoser detta krav med de åtgärdersom jag har signalerat och som jag ocksä har omnämnt i mitt svar. Efter detta inlägg hoppas jag, som sagt, attinte behöva återkomma i denna debatt. Om åtgärder mot arbetslösheten bland ungdom HerrBRUNDIN (m) kort genmäle: Jag är glad över att herr statsrådet delarmin uppfattning om behovet av bättre arbetsmarknads- och arbetskraftsprognosersä att vi kan få större underlag för studievalsinformation, yrkesvägledning ochutbildningsplanering. Herr statsrådet uppehöU sig inte särskilt mycket vidförslaget om att flytta över viss del av yrkesutbildningen till företagen. Jagskall inte heUer uppehålla mig vid detta utan bara säga att jag skulle sättavärde på om herr statsrådet åtminstone viUe överväga en sådan åtgärd, ty det ären biUigare lösning än den som man ofta kommer fram till och man skulledessutom kunna få en närmare anknytning av utbildningen till detarbetskraftsbehov som verkhgen finns. Om främjande av glesbebyggelse Beträffande den kvinnliga svarvaren vUl jag bara tala om,inte för inrikesministern, ty han känner självklart till det, men kanske förkammaren, att svensk verkstadsindustri faktiskt sysselsätter fler kvinnorän textil- och konfektionsbranschen. När det gäller roUfördelningen meUan olika statsråd iregeringen var jag verkligen inte ute efter att försöka få något argument, utantag i stället, herr statsråd, vad jag sade som ett uttryck för sympati ochmedkänsla! Jag lovade att inte återkomma i denna debattmen jag vill ändå med anledning av vad här anförde framhålla attjag är väl medveten om att ett växande antal kvinnor tar anställning inomverkstadsindustrin och att vi har kunnat se en viss förbättring i dettaavseende. Men jag tror fortfarande att det finns fördomar pä denna punkt som vibör komma tiU rätta med. Det var därför jag tog detta tillfälle i akt, herrBrundin, för att peka pä ett förhållande som i och för sig är naturligt men somman ofta inte observerar. Vi bör inte alltför mycket fästa avseende vid olikafärger på det material som man arbetar med. Även om en sak råkar vara mörk,behöver detta inte innebära att den är sämre än nägon annan sak och framförallt inte smutsig i förhållande till andra. Jag vill med detta hlla inlägg understrykavad vi båda är överens om, nämligen att det är angeläget att allt fler kvinnorkommer i industrieUt arbete. Herr civilministern , som meddelat att han isamband med den aUmänpolitiska debatten ämnade besvara i (c) framstäUda interpellation, nr 164, om främjande avglesbebyggelse, erhöll ordet och anförde: i har frågat mig om jagvill redogöra för min principiella syn på vUlkoren för och värdet avglesbebyggelse och om det finns anledning att av vunna erfarenhetervidta åtgärder för att underlätta tillkomsten av sådan bebyggelse, särskilt ifjäll- och inlandsområdena. Genom byggnadslagstiftning avskaffadesmarkägarens dittills i princip fria exploateringsrätt och ersattes med enbefogenhet för samhället att i allmänhet genom detaljplanläggning bestämmabl. a. var och i vUken tidsordning bebyggelse får komma till stånd. Dennareform omfattade emellertid bara s. k. tätbebyggelse, dvs. med dåtidabetraktelsesätt i huvudsak bebyggelse i tätorterna och deras närmasteomgivningar. Utvecklingen av annan bebyggelse, s. k. glesbebyggelse, ansågsinte behöva generellt regleras. Skulle det längre fram uppkomma behov av attinföra ett tillståndsförfarande också för sädan bebyggelse menade man attfrågan härom fick tas upp då. Utvecklingen sedan är 1947 har medfört behov av att frånsamhällets sida kunna främja en lämplig bebyggelseutveckling också inom glesarebebyggda områden. Detta behov har tillgodosetts på skilda sätt. Sålunda harutomplansbestämmelser som medger viss reglering av glesbebyggelse tiUkommitinom allt fler delar av landet, och lagstiftning på naturvårdens område har under1960-talet gett vissa möjligheter att hindra olämplig glesbebyggelse inomområden av värde frän naturvärdssynpunkt. Det har ocksä varit av stor betydelsei detta hänseende att själva tätbebyggelsebegreppet fortlöpande har utvecklats vilket förutsattes i samband med byggnadslagstiftning och att detdärigenom har skett en vidgning av kravet att bebyggelse skall föregås avdetaljplanläggning. Den nämnda utvecklingen har kommit till uttryck bl. a.genom en ändring i byggnadslagstiftningen som trädde i kraft (prop. Genom denna ändring slogs fast att aU tillämnad bebyggelsevid byggnadslovsprövningen skall granskas mot bakgrund av den förväntadebebyggelseutvecklingen och det behov av planläggning som den framkallar. Om ettbyggnadsföretag medför behov av detaljplanläggning blir företaget att anse somtätbebyggelse och det kommer alltså att omfattas av det allmänna förbudet mottätbebyggelse pä icke detaljplanelagd mark. Ändringen i byggnadslagstiftningen skedde i anslutningtill att förarbetena för en fysisk riksplanering redovisades i rapportenHushållning med mark och vatten (SOU 1971:75) och tjänade bl. a. syftet atttillsammans med vidtagna ändringar i expropriationslagstiftningenmotverka sådana spekulativa markdispositioner som rapportens publicering kundeföranleda.