prot · FV09144 · 1972-12-31 00:00:00 — Den är över huvud taget en förutsättning för att mänskUghetenskall kunna överleva. Det är där vi skaffar oss vårt dagliga bröd. Av denorsaken raåste vi hushålla raed raarken sora produktionskälla. Jag viU gärna ge chefen för civUdeparteraentet, statsrådetLundqvist, ett erkännande för att han i propositionen så klart understrukit deareella näringarnas betydelse och poängterat att vi måste vårda oss om markensom produktionskälla, inte bara för friluftslivet och naturvårdens skull utandärför att detta är en nödvändig förutsättning för att producera vårt dagligabröd. Det har vi faktiskt, såvitt jag kan förstå, i vårhistoria nu fått fastslaget, och det betraktar jag som en stor tillgång. Det finns en hel del kverulanter skribenter och andra -sora har försökt förringa det arbete sora Ugger bakora propositionenHushållning Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regionalutveckling och hushållning med mark och vatten med markoch vatten. Jag har ingen förståelse för sådana synpunkter. Man säger att den ärraer eller mindre betydelselös, man förringar dess betydelse med tanke påfraratiden, och man hävdar att det här inte är någonting att komma med och attdet behövs ett helt annat grepp ora ämnet. Jag vUl då bara säga att någon gångoch någonstans måste man börja, och det har raan nu gjort, raan har börjat raeden riksplanering för våra kuster och våra fjällområden, och man måste gåvidare. Vi måste hushålla med våra naturtillgångar, och vi måste planera förhur vi skall använda dem. Jag skall inte raera utveckla den här fUosofin utan gåöver till mera konkreta ting som har anknytning till utskottsbehandlingen avdetta ärende. Jag skall ta upp några av de reservationer som jag själv stårbakom. Jag börjar då med några kommentarer till reservationen 6. Inriktningen av miljöinsatserna har inte fått någonövergripande beskrivning av civilministern. Det är kanske förklarligt medhänsyn till arbetssättet och den rätt hårda bindningen tiU rapportensdisposition och uppläggning. En utgångspunkt för det fortsatta arbetet måstedock vara att innan man kommer tUl sammanvägningsstadiet få klarhet i deallmänna prioriteringsfrågorna. Det som förs fram i reservationen 6 är sålundainte någonting sora fraraförs i poleraik raot propositionen. Det är avsett somen del av det i propositionen begärda yttrandet över riktlinjerna, en del sorabetonar behovet av att se på frågan om prioriteringen av miljöinsatserna föratt få ut det bästa möjliga. Egentligen hade det inte behövt bli enreservation, raen det är ofta så vid behandlingen i ett utskott att när raaninte kan påvisa att raotionens krav är tiUgodosedda i propositionen, såavstyrker man för säkerhets skull motionen. Jag är övertygad om att vi intebehöver debattera reservationens sakliga riktighet. Reservationen 8 innehåller alternativa motiv tUl denhemstäUan som vi liksora majoriteten står bakom. Reservationens syfte är attbetona att inrikesministerns regionalpolitiska handhngsprogram inte är allenasaliggörande för hushållningen med mark och vatten. I de allmänna delarna fårvi koraraa ihåg att valet fortfarande står raellan en centralistisk och endecentralistisk inriktning. CivUministerns uttalanden i denna del är dock såutforraade att vi inte funnit skäl att gå eraot dera. Reservationen raed sinhänvisning tUl att andra alternativ står tUl buds borde t. o. m. kunna haflutit in i en majoritetsskrivning ora det inte var för regeringspartietspolitiska prestige. I motionen 1824 har frågan väckts om den fortsattaplaneringen i norra . Utskottets ledamöter från och raoderatasaralingspartiet har i reservationen 12 förordat att riktUnjerna preciseras iett hänseende, näraligen att de inte skall anses hindra att industriraarkreserveras vid . Utgångspunkten är ju den att de geografiskariktUnjerna enligt propositionen ger vissa restriktioner till förmån förrekreation och naturvård i vissa kustområden, bl. a. norra från till norska gränsen. CivUministern ansluter sigtill förslagen i rapporten. Detta skulle enligt propositionen mnebära attetablering av miljöstörande industri i första hand kraftverk, raffinaderier, tung kemisk industri, vissa metallverk och skogsindustri- bör helt undvikas, att orarådet skall planeras för frUidsändaraål medåterhållsamhet beträffande enskUt fritidsbyggande i kustbandet, attytterskärgården hålls helt fri från bebyggelse men att i andra oraråden kanryramas åtskUUg ytterligare fritidsbebyggelse. Sätter man punkt där får man enuppfattning om planeringsriktlinjerna. Det sägs emellertid också att detta inte innebär attnäringslivets UtveckUng inom området skall hindras vad det gäller företag inomhuvudparten av industri. Tvärtora kan, enligt propositionen, förbudet motmiljöstörande industri stärka raotiven för att lärana regionalpolitiskt stödtiU annan industri sora vUl etablera sig där. Det sägs också att de riktlinjersom nu kan anges är mycket översiktliga samt att de angivna områdena är endastgrovt avgränsade. Riktlinjerna får också anses innebära att förekomsten avdjupharansraöjligheter inora områdena vägts in men inte ansetts väga så tungtatt den obrutna kustens princip borde naggas i kanten. I Länsprogram 1970 har i och bl. a, betonat att det påbörjade samarbetet mellan och Strömstadsärat de norska grannkoraraunerna i frågor sora berör sarahällsplaneringen börkraftigt understödjas. Vidare har föreslagit att tung industrilokaliseras tUl Strörastad för att ersätta den avtagande sysselsättningen inorajord- och stenindustrin. I det regionalpolitiska handlingsprograra-raet harStrörastad klassats som regionalt centrum. Vi svävar i ovisshet ora hur de allmänna riktlinjernaslutligen konkretiseras i andra. Vad innebär den grova gränsdragningen? Kan mantänka sig att jämka på angivelsen "den norska gränsen" i den del somligger vid och som inte är havskust i vanlig mening? Hur skall man kunnabeakta industrilokaliseringen på norsk sida? Vad kan sararådet över riksgränsenleda tUl? Det är möjligt att vi inte får besked förrän efter den första etappen således . Men, som vi i andra sararaanhang så ofta påpekat, fårsarahäUet inte kvävas i planeringsför-laraning, och raåste veta vadden gör när den godtar planeringsriktlinjer av den här typen. Utskottsledaraöterna bakora reservationen 12 föreslår enprecisering av riktlinjerna för . Preciseringen innebär ettuttalande, att riktlinjerna inte hindrar att industrimark reserveras vidIdefjorden. Vi har följt motionen 1824 av herrar i ochMattsson i Lane-Herrestad. I motionen preciseras områdets läge vid Idefjordensmynning. Reservanterna har inte gått så långt utan vUl överlåta preciseringentill den koraraunala planeringen. Vad vi vUl är att klart säga ut att ettområde i anslutning till den norska gränsen får reserveras för även tung industri sora inte ger railjöfarliga utsläpp. Vi vill inte gå emot principen omen obruten kust. Vi vill inte heller motverka rekreationssyftet. 1 ställetanser vi att bevarandet av detta kräver ett utbyggt näringsliv och en bofastbefolkning. Jag hoppas att civUministern redan här i kamraaren kan geen sådan bild av vad anvisningarna till koraraer att innehålla idet här sararaanhanget, dvs. om direktiven till medger att kommunenkan göra en generalplan med det föreslagna industriområdet. Under allaförhållanden bör för sin del påkalla en precisering enligt Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten I partiraotion 1813 har vi föreslagit en ändringi övergångsbestäraraelserna till de ändrade ersättningsreglerna. Motionenstankar har av center- och folkpartUedaraöterna förts vidare i reservationen 24tiU civilutskottets betänkande. Majoriteten har sagt nej, därför att ändringenskulle för.ä för långt raoderaterna har sagt nej, därför att ändringen inteför nog långt. Jag tänker närmare utveckla denna fråga därför att jaganser den vara principiellt viktig. Bakgrunden är ju den att enligtpropositionens huvudförslag ersättning inte skall lämnas för rainskadglesbebyggelserätt. Riksdagsmajoriteten sade - då den här beställningengjordes följande: "--------- exploateringsrättför glesbebyggelse har uppfattats som i principfri och inskränkt endast av temporära förbud. Det skulle därför kunna anses som obilligt om markägare sora på ett påtagligt sätt vidtagit åtgärder för att få tiU stånd en glesbebyggelse inte under en övergångstid skuUe kunna ställa anspråk på ersättning. Övergångsregler ------ bör utforraas så att de inte raedger spekulation eller raissbruk." Innebörden av uttalandet raåste ha varit att raan skallskilja de konkret angivna användningsavsikterna från de endast påstådda. I propositionen har civUrainistern gjort en gränsdragninggenora att reservera en möjlighet att få ersättning endast för markägare som"vidtagit påtagliga åtgärder". Han tolkar själv huvudprincipen så,att förväntningarna på glesbebyggelse skall ha "tagit raera påtagligförra" och att ersättning inte skall lämnas "när bebyggelse inte ärpåtänkt". Och så långt är vi helt ense. Civilministern exemplifierar i propositionen vad han villse sora bevis för att tankarna på glesbebyggelse "tagit raera påtagligförra". Han anger då först vissa faktiska handlingar: vägbygge,brunnsborrning, avstyck-ningsansökan ra. Vidare anger han vissa faktiskaförhållanden som skall godtas oberoende av om nuvarande ägare varit aktiv ellerinte t. ex. att fastigheten, kanske på ansökan av annan, avstyckats förglesbebyggelse eller . Kritik har fraraförts i reraissbehandlingen mot det härsättet att skilja fåret från getterna i ersättningshänseende. Man har sagt attden här metoden ger ett slumpartat val. CivUministern tycks sig ha känt sigberörd av den kritiken. Han säger att han går på den här linjen därför attingen har koramit frara raed något annat förslag sora håUer sig inomhuvudprincipen. Men har civUministern fått ett förslag i reservationen24. Allmänt sett tycker jag att det har en sådan utformning att det borde kunnaövervägas även av regeringspartiet. Förslaget i reservationen går ut på att det önskvärdakonstaterandet av att tankar på glesbebyggelse "tagit raera påtagligform" skall kunna göras också med hänsyn till taxeringen. Jag tror attcivilministern kan hålla med mig åtminstone så långt att det finns fastigheterdär man av hänsyn till farailjeskäl eller personliga förhållanden skjutit uppatt "vidta en påtaglig åtgärd" men där glesbebyggelseförväntningenegentligen är lika konkret sora i fall där man fått i väg en ansökan omavstyckning i rätt Föratt ge Utet mer resultat åt den princip vi geraensarat utgår från nämligenatt inte hindra ersättning där detta kan uppfattas som obUligt kan raanenligt min raening raycket väl håUa sig till de taxeringsvärdena. De är sattaav en opartisk myndighet, och de har använts för att ge underlag för statenskrav på skatt. Därför bör de rimligtvis duga också som underlag för att i varjefall skUja ut en krets fastighetsägare som skaU kunna yrka på ersättning underett övergångsskede. Jag är för egen del fullt raedveten ora att det inte är såenkelt att raan bara kan avläsa i taxeringslängden var det finns upptaxeringarpå grund av glesbebyggelsevärde ens enligt den äldre definitionen. Jag är ocksåpå det klara raed att det inte alls går att läsa ut vad sora beror påglesbebyggelsevärde enligt den nyare definitionen. På den punkten behöver viinte arguraentera. Men jag tycks påstå att det inte skulle vara svårt attskilja ut en övervägande grupp fastigheter raed ett särskilt exploateringsvärdesora klart beror på förväntningar ora tätbebyggelse. man dessutom, somenligt reservationen 24, inom den återstående gruppen skiljer ut i princip defastigheter där ägaren bor på brukningsenheten har vi kvar en gruppfastighetsägare sora det enligt min mening skulle vara obilligt att neka enprövningsrätt övergångsvis. Det är kanske inte oraöjligt att jag skuUe kunna fåcivUrainistern raed på resoneraanget så här långt. Då invänder han förmodligenatt han aldrig kan tänka sig för principens skuU - att lärana ersättning förglesbebyggelserätt enligt den äldre definitionen. Jag tycker att denkänsligheten är överdriven. Han går ju själv från en princip för att göraövergångsregler sora inte upplevs sora obUliga. Och för övrigt skulle också enersättningsrätt endast för det inskränkta glesbebyggelsevärdet kunnadiskuteras, ora vi bara kan koraraa så långt. Reservationens innehåll utesluterinte detta, och det skulle väl inte vara svårare att låta dorastolen värderainora den Uär kretsen än inora en krets som bestämts av vägbygge ochbrunnsgrävning. Det är mot den bakgrunden sora jag gärna vUl ha ett löfteav civUrainistern att han oavsett hur det går i voteringen om reservationen låter den här frågan utredas närraare. vi får en proposition omgrustäkterna , skulle ju utfallet kunna anmälas då. Det bör också noteras att vi begränsat ersättningsrättentUl ett högsta belopp om . Det har vi gjort därför att vi delarCivUministerns uppfattning att både statsfinansiella och fördelningspolitiskamotiv måste beaktas. Jag skall inte fästa mig vid den ur debattsynpunktotrevliga släng som raajoriteten tydligen inspirerad utifrån - ger i det härsararaanhanget. Den sortens debatteknik är i varje fall civUrainisternfräraraande för. I stället vill jag påpeka för de ledaraöter av moderatasamlingspartiet sora står bakora det särskilda yttrandet 4 att jag tror att detligger bra raycket raera realisra i reservanternas positiva förslag tUlförbättringar. Spel utanför planen brukar inte leda till raål. Jag ber att få yrka bifall till allareservationer under vUka mitt namn återfinns och i övrigt tUl civUutskottetsheraställan. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten 10 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten har partiledarna vädrat sinavisioner -de har påmint ora sfärernas harraoni raed en och annan dissonans. Nuär det vi från utskottet sora skall vara litet raera marknära. Jag ber att från början säga att rapporten om Hushållningraed raark och vatten är ett utoraordentligt fint arbete. Det är klart, att detär ofullständigt. Det har sagts att man för den skull inte skulle ha lagt fraradet, men jag anser att tiden var inne för publicering, eftersom en sådan härsak aldrig blir färdig. Kritik har också riktats raot att det fått eninsmickrande layout i presentförpackning. Jag tycker vi skall vara tacksammaockså för det. Många fina utredningar har förblivit olästa på grund av att dehaft tråkig typografi och tråkiga omslag. Arbetet har på ett lättare sättkunnat användas vid undervisning och sådant. Saratidigt skulle jag kanske säga något ora den finatiteln . Jag undrar ora det inte är sora inspireratrill denna. Den första jag hörde tala ora hushållning raed sådana här resurservar just . talades ora markanvändning. I samband därmed skuUe jag vUja instämma i vad herrGrebäck sade angående syn på markäganderätten. Det ligger någoti det uttryck jag raött under min tjänstgöring i vissa mellannorrländska län.Man talar där ora "gudslånet" när det gäller fast egendom det är ensak raan har, raedan raan är på jorden, men sedan skall andra ha den och manfår därför inte förstöra den. Jag skall nu ingå på några av reservationerna och jag tardera i nummeroidning. De första är de sora gäller Ljusnan och vattendragen överhuvud taget. I vår motion 1817 säger vi att vi vUl ha sådana riktlinjer förriksplaneringen, att vattenkraftsutbyggandet ej bör tillåtas i hittUlsoexploaterade älv- och sjösystem. Vi har på grund av utskottstekniska skäl fåttdela upp frågan i tre reservationer. Den första gäller reservationen 13 omKalix älv. Utskottsraajoriteten vUl där ha ett teraporärt förbud i a-Afaktan påytterligare överväganden för att grunda ett definitivt beslut på stt bättreunderlag. Vi säger att det är onödigt att skaffa frara detta underlag och attKalix älv skall vara outbyggd. Reservationerna 14 och 15 handlar ora de södrahuvudälvarna och oexploaterade älv- och sjösystera i övrigt. Här har frågan omLjusnan, som diskuterades , komrait in. Jag skulle vilja försökaatt analysera vad sora är skillnaden raellan utskottsraajoritetens förslag ochreservationen. Det har påståtts att skUlnaden inte är så stor, och det är denkanske inte heller, för vi har tydligen sararaa strävan att bevara dessa älvar raen på olika sätt. Majoriteten säger, att vi inte kan ge oss in i denprocess, sora pågår beträffande Ljusnan speciellt. Men vi vill att raan UosKungl. Maj:t beställer en lagändring, sora gör att den från i årgäUande regeln i vattenlagen om underställning till Konungen skall gälla ävenför pågående mål. Det kan alltså koraraa en sådan lag omKungl. Maj:t tycker som riksdagsmajoriteten. Om sedan Kungl. Maj:t tycker påsamraa sätt i målet har raan ingen garanti för. Frågan underställs Kungl. Maj:tför bedöraning, och det finns alltså ingen garanti för att Ljusnan förbliroutbyggd. Sedan vUl raan att Kungl. Maj;t skall bedöraa frågan ora alla dessaälvars eventuella utbyggnad i ett sararaan- Detfinns en särskUd utredning tillsatt ora det, och här är alltså ytterligare ettosäkerhetsraoraent. Vad gör då reservanterna? Jo, vi går på motionens förslagom att det skall utfärdas riktlinjer att dessa vattenkraftstiUgångar icke skallutbyggas. Vi Uar i reservationen 15 tUl civUutskottets betänkande föreslagitföljande lydelse: "Starka skäl talar enUgt utskottets raening för atthittills oexploaterade älv- och sjösystera bör bevaras. Utskottet vUl därförunderstryka att de hittUls oexploaterade huvudälvarna bör undantas frånkraftverksutbyggnad." Därefter talar vi om vad som därutöver börinnefattas i oexploateradé älv- och sjösystem. Vi säger vidare att dennaprincip bör gälla sora riktlinje för det fortsatta riksplaneringsarbetet ochatt vad utskottet här anfört bör ges Kungl. Maj:t tUl känna. Vi säger att det nu har presenterats ett stort arbete soraskall ligga till grund för hushållningen raed dessa resurser. Vi inbjudes avstatsrainistern och därefter av fackrainistrarna att godkänna riktlinjerna. Menvi vUl ha en riktlinje sora går ut på att det inte skall ske någon utbyggnad,det är en klar viljeyttring. det blir majoritet i för dennamening, raåste alltså regeringen expediera detta beslut raed något av de knepoch konster sora redan finns i den nuvarande och koraraande lagstiftningen. Därfinns frågan ora generalplan, det finns raöjligheter att användanaturvårdslagen, och vi har 87 § Byggnadslagen sora drevs igenom förra åretgenom vilken Kungl. Maj;t kan utfärda byggnadsförbud i viss utsträckning.Vidare kan länsstyrelserna agera genora byggnadsförbud, raan kan haprovisoriska förbud osv. regeringen slår på tmraraan och säger att det skaUbli en riksplanering och fattar beslut beträffande dessa älvar, voredet väl underligt om inte regeringen skulle kunna expediera detta beslut. Omregeringen inte kan göra det blir ju dess uttalande bara luftbubblor.Statsminister antydde att det inte fanns någon annan möjlighet än enretroaktiv lagstiftning för att raan skulle kunna gå i process. Jag har talatraed vattenrättsdomare om den här saken, och de säger att de inte tycker omingrepp i processer och tycker inte om retroaktiv lagstiftning. Men om detkommer ett administrativt beslut sora förbjuder att man t. ex. tar grus ur engmsås eUer bygger i vatten, är det klart att en pågående process måste upphöra. Anta att vi har sju älvar kvar i detta land och att detpågår processer, sökta före , för alla sju älvarna i någotavseende. Om processen leder till att det ges utbyggnadstillstånd iallesararaans, upptäcker raan plötsligt att vi inte har några älvar kvar. Dåraåste raan innan processerna slutförts vidta åtgärder, och dessa åtgärder äratt kräva stopp för all utbyggnad. Blir beslutet att ingen utbyggnad får ske dåraåste också processen upphöra och papperen läranas tUlbaka såvitt jag förstår.Däremot ställs det krav på ersättningar, och det görs ju ändå. Det sätt påvUket statsministern har frarafört dessa saker tycker jag utgör ett bevis påatt raan inte vill ha riktlinjer, för raan har ingenting att genoraföra demraed. Jag har fattat det så att raan har sådana raöjligheter. Jag har försäkerhets skuU plockat frara propositionen 106 från i vUkenföreslogs en ändring i vattenlagen. I den propositionen diskuteradesförhåUandet meUan plan och beslut i . Sararaa diskussion hadevi i fråga om miljöskyddslagen - plan Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Det sades att en koncession binder inte planmyndigheterna, däremotbinder planmyndigheterna en koncession. Man får inte ge koncession ora detstrider raot planen, om man inte tror att den skall bli ändrad. På sararaa sättär det här. Man får inte utfärda en vattendora i strid raot en plan annat änunder förutsättning att planen ändras. Använder man sig t. ex. avgeneralplaneinstitutet eller av någon av naturvårdslagarna, sätter det stoppför en sådan exploatering. Det är min åsikt. Det vore intressant att få höravad regeringens företrädare här har för åsikter om detta. Reservationen 16 handlar ora parlaraentarisk insyn iriksplanearbetet. När riksplanearbetet nu läggs frara för prövning,blir en av de första frågorna: Hur skall denna verksamhet handhas ifortsättningen? Vad behöver göras för att föra ut idéerna och hur skall detgöras? Förarbetena har pågått i stort sett utan någoninsyn fram till då rapporten raed raark och vattenpublicerades. har mycken kritik framförts mot att arbetetbedrivits helt inora departementen, först komraunikationsdepartementet ochsenare . I interpellationsdebatter och på annat sätt harframförts önskemål ora pariaraentarisk insyn, raen ingen öppning åt det hålletUar gjorts. Däreraot är det bekant att socialderaokratiska partiet har haft enstudie- eller testgrupp eller vad det nu kallas, som fått ta del av materialetinnan det publicerades. Men det anser inte vi vara tillräckligt. Med ett visst järaraod har vi inora funnit ossi att det tekniska arbetet i form av inventeringar, metodstudier osv. har ägtrum i avskildhet. Däremot har vi sagt att riksplaneringen raåste förankras idet demokratiskt utforraade beslutssystera som gäUer planering i vårt land. Vi har också framhållit att den kopplingen är så mycketsvårare sora riksplaneringen är något nytt sora inkräktar på koraraunernasplanraonopol och att det inte bara är fråga om teknik utan att därtill börläggas även en god dos av psykologi. Det skulle därför vara till gagn förresultatet om en parlaraentarisk beredning finge delta i riksplanearbetet ifortsättningen. Därav blir nu intet tills vidare. Tre raånader försenad i järaförelse med riksplanerapportenkom en lagstiftningsproraemoria från departementet. Den var heltokänslig för det koimmunala sarabandet, och stor fara förelåg för attreniissrayn-digheterna på den korta tid sora stod till buds inte skulleuppraärksararaa svagheterna och hinna koraraa med andra, konstruktiva förslag.Så blev nu också fallet i stor utsträckning. Men så mycket kritik kom i allafall fram att den proposition sora nu fraralagts innehåller för koramunernaacceptabla lösningar. Man kan t. o. ra. tala om ett helt omtänkande i vissadelar. Däremot presenteras ingen lösning på hur det fortsattariksplanearbetet skall kunna fä en parlaraentarisk förankring. Och en sådanbehövs, både för att ge insyn och för att utveckla arbetet. Civilministern harantytt möjUgheten av att som rådgivare utnyttja något organ av typen lokaliseringsberedningen.Det anser vi inte vara tUl fyllest. Vi önskar en parlamentarisk insyn iverkställigheten och vi är övertygade om att en sådan skulle medverka till ettbra resultat. Det är ytterst viktiga frågor sora skall avgöras, alltförviktiga för att överlämna tUl departementets avgörande utan någon insyn frånriksdagspartierna. Herr civUrainistern har oragett sig raed en fin krets avgoda experter duktiga, kunniga och trevliga experter. Men vi vill i alla faUinte lärana den fortsatta beredningen bara till dera. Kom ihåg definitionen påen expert! Det är alltså en person som vet allting ora sin specialitet utoraraeningen raed den.