prot · FV09115 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollen för den 1 innevarande månad. § 2 Meddelande ang. val Jag ber att få meddela att val av en ledamot iinrikesutskottet efter kommer att ske . § 3 Meddelande ang. plena den 16, 23 och 30november Kammarens sammanträde blir ettbordläggningsplenum. För att bereda ytterligare tid för utskottsarbete kommersammanträdet nämnda dag att - med ändring av den preliminäratidsplanen- ta sinbörjan . Av samma skäl senarelägges även sammanträdena den 23 och30 november. tar sin början och sammanträdet börjar vare sig detblir ett bordläggningsplenum eller ett arbetsplenum. § 4 Föredrogs och hänvisadesKungl. Maj :ts propositioner nr 123 till utrikesutskottet och nr 131 tUlnäringsutskottet. § 5 Föredrogs och hänvisades motionen nr 1759 tillinrikesutskottet. § 6 Föredrogs skatteutskottets betänkande nr 60 ianledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:119 med förslag tUl förordning omändring i förordningen (1968:430) om mervärdeskatt jämte motion. Sedan kammaren bifallit utskottets framstäUning om attärendet skuUe företas tUl avgörande efter endast en bordläggning, bifölls vadutskottet i övrigt hemställt i detta betänkande. § 7 Föredrogs och biföllsinterpellationsframställningarna nr 214-216. § 8 Föredrogs socialförsäkringsutskottets betänkande nr 35i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:108 med förslag tUl lag omändring i lagen (1962:381) om allmän försäkring m. m. jämte motioner. Utskottets hemställan bifölls. Kollektivanslutning till politiskt parti § 9Kollektivanslutning till politiskt parti Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkande nr 34 i anledning av motioner angående koUektivanslutning tillpolitiskt parti. I detta betänkande behandlades motionerna 1972:3 av () vari hemstäUts att rUcsdagenbeslutade att hos Kungl. Maj:t begära att gmndlagberedningen gavs direktiv atti gmndlag införa stadgande som garanterade den enskUdes suveräna och exklusivarätt att besluta i fråga om politisk partitillhörighet, 1972:787 av herrar () ochLarsson i (c) vari hemställts att uttalade att de politiskapartierna borde upphöra att tUlämpa koUektivanslutning av medlemmar och attsåsom medlem registrerades endast den som individuellt begärde inträde i parti, 1972:790 av i (fp) vari hemställts att gav Kungl. Maj:t till känna vad som anförtsi motionen samt 1972:809 av () varihemställts att hos Kungl. Maj:t skulle anhåUa om förslag till sådanlagstiftning att anslutning tUl politiskt parti endast fick ske individuelltoch efter personligt och fri-vUligt ställningstagande. Utskottet hemställde att riksdagenskulle avslå motionerna 1972:3, 1972:787, 1972:790 och 1972:809. Reservation hade avgivits av herrarLarsson i Luttra (c), (), (), i (c), iMalmö (m), Schött (m) och (), vUka ansett att utskottet bort hemställa, att mofionerna 1972:3, 1972:787, 1972:790 och 1972:809skulle anses besvarade med vad reservanterna anfört. Till de grundläggande frågorna i en demokratisom vår hör att ge alla medborgare en chans alt aktivt vara med och formasamhället. 1 detta syfte är det angeläget att alltid sträva efter att förbättramöjligheterna till politiskt engagemang. I organisationen härför är det självklart att de politiskapartierna är hörnpelare. I partierna - bakom deras program - sluter människorupp allteftersom de känner att just det parti som de väljer bäst motsvarar deegna förväntningarna om hur samhället skall formas. Detta är helt naturligt och riktigt. I anslutning till denna individens val av parti är del enannan grundläggande princip som måste komma till uttryck. Medlemskapet i ettpolitiskt parti måste alltid få bestämmas av individen själv genom egen aktivhandling. Det är mot den grundläggande principen som det nuvarandesystemet med kollektivanslutning av medlemmar lill det socialdemokratiskapartiet strider. 1 föreliggande betänkande från konstitutionsutskottetbehandlas motioner som tar upp delta viktiga problemkomplex. Frågorna är ingalunda nya. År har de varitaktuella och blivit diskuterade ur skilda infallsvinklar. har försin del, bl. a. i en partimotion , tagit upp frågan om förbättrat skyddför medborgarnas politiska integritet. Debatten visar att ökad olustmot kollektivanslutningen också gör sig märkbar inom socialdemokratiskakretsar. Tidningar med socialdemokratisk anknytning har varit kritiska.Enskilda socialdemokrater känner sig alltmer besvärade. Ett aklueUt bevis för detta finns också att hämta i detremissvar som i avgivit pågrundlagberedningens betänkande. Däri framhåller man under avsnittet Fri- ochrättigheter; "Härjämte bör diskuteras i vilken form friheten att slippakollektivanslutning skall regleras." Enligt vad jag vet är detta yttrande enhälligt - alltsåhar även socialdemokraterna i biträtt skrivningen. Därutöver kanju tilläggas att det med det sätt på vilket länsstyrelserna utses väl också ärsocialdemokratisk majoritet i i fråga. Ett ständigt återkommande försvar för kollektivanslutningenhar varit att det föreligger reservationsrätt. Denna s. k. befrielseform harmånga allvarliga brister. Hur skall den politiska integriteten skyddas, ommänniskorna tvingas begära befrielse från ett politiskt parti som de inte villtillhöra? Lika viktigt som vi tycker det är att alla vid politiskaval tar ställning i politiska avgöranden lika viktigt är det - och det är viöverens om - att skydda valhemligheten vid valtillfället. Kollektivanslutningenoch den därtill fogade reservationsrätten är ett allvarligt avsteg från dennaprincip. Till detta kan också fogas de administrativa olägenheternaför den som måste utnyttja reservationsrätten. Fackföreningsavdelningarna harskilda tillvägagångssätt i detta avseende. I vissa fall räcker det inte ens meden skriftlig uppsägning utan en sådan måste följas upp med ett personligtbesök. Detta är självklart helt otillfredsställande. Det är för mig angeläget att i detta sammanhang starkt fäpoängtera den fackliga verksamhetens betydelsefulla roll i vårt samhälle. Detbör vara självklart att varje arbetstagare skall vara ansluten till en fackligorganisation. Uppgifterna för den fackliga verksamheten ökar. I detta avseendevill jag bara nämna företagsdemokrati- och arbetsplatsmiljöfrågorna.Fackföreningarna har också betytt mycket för konstruktiviteten päarbetsmarknaden. Lika principiellt riktigt som det är att arbetstagareskall tillhöra en facklig organisation lika viktigt är det icke minst urindividens egen synpunkt att det finns en klar gräns mellan facklig ochpolitisk anslutning. Inom känner vi hur trycket successivt ökarmot den form av kollektivanslutning som förekommer till det socialdemokratiskapartiet. Detta är också naturligt. Av nära 1 miljon väljare i 1970 årsval kan över en kvarts miljon beräknas vara anslutna till . Det kaninte vara rimligt att en stor del av dessa människor skall tvingas att genomreservationsrätt bli befriade frän medlemskap i ett politiskt parti - detsocialdemokratiska - som de inte vill tillhöra. Kollektivanslutning till politiskt parti Kollektivanslutning tiU poUtiskt parti heller kandet vara rimligt atl det förekommer dubbelanslutningar lill politiska partier. Vi måste snabbt komma fram till en lösning där vi får slutpå detta anmärkningsvärda inslag i vår demokrati. Olika vägar härför har idiskussionen framförts. T. o. m. införande av ett skydd i grundlag har, som jagtidigare redovisat, varit aktuellt. Från sida vill vi inte i nulägetförorda lagstiftningsvägen. Vi förordar att de politiska partierna själva gårin för att sanera på detta område, och det kan ske genom att partierna interegistrerar andra personer som medlemmar än dem som individuellt söktmedlemskap i partiet. Det är också innehållet i den reservation som är fogadtill betänkande nr 34, vilken, herr talman, jag yrkarbifall till. Detta är, som sade, verkligen ensedan länge diskuterad fråga. Den har i själva verket varit föremål fördiskussion ända sedan det svenska samhäUet demokratiserades för 50 år sedan.Jag tror att det är ganska förståeligt, eftersom det för en demokrati måslevara ett orimligt förhållande att människor i grupp, människor som kollektiv,ansluts till ett politiskt parti. Det resonemanget gäller både frågan om attanslutas tUl ett parti över huvud taget och frågan om vilket parti man skallanslutas till. Det är således inte särskilt förvånande att kollektivanslutningenhar debatterats i tidigare. Det förvånande är att denhär anslutningsformen fortfarande finns kvar. Det är ju socialdemokraterna som har försvarat den härordningen, ibland med passivt stöd av kommunisterna, och jag vill inleda med enfråga till socialdemokratins talesmän i den här debatten - frågan kan gå tillkommunisterna också, om de avser att stödja kollektivanslutningen: Vad finnsdet för argument mot alt låta varje människa ensam och för sig själv avgöra omhan eller hon vill tillhöra ett politiskt parti eller ej och i sä fall vilketparti han eller hon vill tillhöra? Vad är det för fel på en sådan ordning? Från sida ser vi det här som en fräga av storprincipiell betydelse, en fräga om frihet för den enskilde att forma sin egenåsikt i en demokrati. Vi menar att varje tendens till politiskt förmynderimåste bekämpas, inte minst om den skulle uppträda inom de fackliga organisationerna. Låt mig ta ett exempel på den förmyndarmentalitet somibland är förknippad med kollektivanslutningen. Det är ett uttalande avsekreterare i Träfackens utredningsavdelning inomTräindustriarbetarförbundet. säger att de fackliga medlemmar,företrädesvis folkpartister, som kämpar för en brytning mellan SAP och LO måsteräkna med att kunna bli uteslutna den dag de följer sin övertygelse och handlardärefter. Och denne facklige pamp avslutar sitt inlägg: "Vi klarar oss demfömtan." Dem han talar om är alltså ungefär 200 000fackföreningsmedlemmar, som har en annan politisk övertygelse än densocialdemokratiska. Jag tar det här som ett exempel på den förmyndar-attitydsom ibland uppträder inom det socialdemokratiska partiet och som vid debatter iden här frågan har fått uttryck också här i kammaren. Deninnebär ungefär följande: Alla får vara fackföreningsmedlemmar. Alla får drivasin uppfattning inom fackföreningsrörelsen, om den sammanfaller medfackföreningsrörelsens målsättning. Men fackföreningsrörelsens målsättning äralltid lika med socialdemokratins. Vi hade, herr talman, en omfattande debatt om det härförra året som var ganska upplysande, och det finns därför möjligheter attfatta sig relativt kort . Jag skulle emellertid vilja ställa en fråga tillkommunisterna i det här sammanhanget: Var står vpk i frågan omkollektivanslutningen? Det gäller i är enbart ett uttalande motkollektivanslutningen från principiella utgångspunkter, och den viktiga delen idet här uttalandet är naturligtvis de två första meningarna i reservationen,där det heter: "Individens rätt att fritt och självständigt väljapolitiskt parti är grundläggande för demokratin. Kollektiv anslutning av människortill politiskt parti kan utskottet därför av principiella skäl ickeacceptera." Reservanterna i för alltså intefram några förslag om lagreglering av fackföreningarnas frihet härvidlag, ochdet görs inga försök att påverka fackföreningarnas möjligheter att geekonomiskt stöd till de politiska partierna. Det gäller enbart ett uttalandeför eller emot kollektivanslutningen som princip. Är vpk för eller emot? Denfrågan kommer att besvaras av debatten och omröstningen . Låt mig, herr talman, sluta med att säga några ord omvarför den här frågan aktualiseras och varför vi kommer tillbaka är efter år.Vi gör det därför att vi vill visa hänsyn och respekt för de många människorför vilka detta är ett problem, för de mänga människor som har en annan meningän den socialdemokratiska men som känner sig besvärade av att öppet visa det.För deras skull behövs en ändring och vi tror att den ändringen kommer tUlstånd om reservationen bifalles. Jag yrkaralltså bifall till reservationen. Moderata samlingspartiet och dess föregångare högerpartiethar genom alla år bekämpat koUektivanslutningen till politiskt parti. På olika sätt - ofta i motioner i - har viuttalat värt bestämda ogillande av detta system, som enligt vår uppfattning ärhelt oförenligt med en sund demokrati. Senast i vår samlade partimotion tillårets riksdag nr 294 - har frågan berörts. Än en gång har vi därför framhållit attkollektivanslutning av medlemmar till ett politiskt parti är en odemokratiskkvarleva från förfluten tid. har vi krävt systemets upphävande ochsamtidigt hoppats att fackföreningsrörelsen och socialdemokraterna skullebesluta att avstå från denna djupt odemokratiska form av medlemsanslutning. Vi har hoppats förgäves. kan enskildamedborgare - ofta vid möten där de själva inte kan vara med - genom majoritetsbeslutanslutas till det socialdemokratiska partiet. Flertalet av detta partismedlemmar är anslutna på detta sätt. Vi förmenar att den omständigheten att beslut omkollektivanslutning fattas i formellt demokratiska former inte innebär attbeslutet som sådant är förenligt med demokrati. Inte heller kan systemet ansesvara en Kollektivanslutning tiU poUtiskt parti internangelägenhet för fackföreningarna och det socialdemokratiska partiet.IndividueUa fri- och rättigheter avser grundläggande demokratiska värderingaroch är en angelägenhet för samtliga medborgare. För oss moderater är det fullständigt obegripligt hursocialdemokraterna kan vilja försvara ett system som innebär att medlemmar ien organisation utan egen vetskap eller mot egen vilja kan inskrivas som medlemi ett parti, även om de redan är medlemmar i ett annat parti och är heltfrämmande för det kollektivanslutande partiets ideologi. Hur kan man försvarasystemet genom att hänvisa till medlemmarnas reservationsrätt? Det gäller juett system som innebär att utträde ur det stora partiet inte kan vinnas annatän genom en åtgärd som på visst sätt röjer vederbörandes politiska åsikt. Det är med djupt beklagande som vi konstaterar att någonsanering av frågan på frivillighetens väg ej skett. Vi har därför nödgatsförorda att i grundlagen stadgas att medlemskap i politiskt parti kan vinnasendast genom individuell anslutning. Det kan vara förklarligt att det socialdemokratiskapartiet en gång i svunnen tid, då det var litet och fattigt, såg sig nödsakatatt utnyttja de stora fördelar som kollektivanslutningen onekligen innebär. Menhur största och rikaste parti kan finna det med sinvärdighet förenligt att tillämpa detta system är för mänga absolutoförklarligt. Låt även mig erinra om den hårda kritik av systemet somförekommit i den allmänna opinionen, ja t. o. m. i vissa socialdemokratiskatidningar. Och låt mig citera vad skriver beträffandekollektivanslutningen i sin bok i dagens ; "Kritiken har tidigare enbart kommit från borgerligthåll samt från kommunister och sydikalister; det socialdemokratiska försvarethar varit kompakt. Men i den debatt som förts har vissameningsskilj-aktigheter framträtt på den socialdemokratiska sidan. Positionernahar måhända börjat rubbas, kompromisslösningar skymtar. En av orsakerna tilldenna förändring är att ett statligt stöd till partierna har genomförts på senareår. Om staten tar på sig ett ökat ansvar för partiernas finansiering skulle detraditionella finansieringsformerna få minskad betydelse, både försocialdemokratin och de borgerliga partierna. En annan orsak till att man ävenpå vissa håll inom socialdemokratin börjat ifrågasätta kollektivanslutningensberättigande torde vara att utvecklingen mot storavdelningar inomfackföreningsrörelsen ställer problemet om den enskilde medlemmens reellavalfrihet på sin spets; den som blir kollektivansluten utan att ha haft reellamöjligheter att delta i beslutet kan ha goda skäl att känna sin politiskaintegritet kränkt. Man kan också peka på att kollektivanslutningen tordeförsvåra LO:s rekrytering inom det allt viktigare tjänstemannaskiktet igränsområdet till TCO." Liksom vill jag för undvikande av varjemissförstånd klart deklarera att medborgarna givetvis bör vara anslutna tillsina fackföreningar och genom dem på allt sätt försöka förbättra sina villkor.Men det är direkt groteskt alt jag därför att jag tillhör en fackförening skallkollektivt bli medlem i ett politiskt parti vars uppfattning jag icke allsdelar. Vi talar så mycket ommiljövård. Det vore en i hög grad miljövårdande åtgärd om man sanerade detsvenska samhället genom att rensa bort det förnedrande system som kollektivanslutningeninnebär. Då grundlagberedningens betänkande för närvaranderemissbehandlas, har vi avstått från att nu kräva lagstiftning. Vi har emellertidän en gång klart velat markera vårt bestämda ogillande av det nuvarandesystemet. Jag villmed denna motivering yrka bifall till reservationen. i (vpk): Så behandlar alltså återigenmotioner rörande kollektivanslutning till ett politiskt parti, närmare bestämttill SAP. De borgerliga partiernas företrädare får chunsen att framstå somdemokratins främsta företrädare och värnare, detta på grund av altsocialdemokratin inte insett fackföreningsrörelsens bästa men för all deläven det egna partiets - och rensat ut det odemokratiska oskick det innebär attmänniskor mot sin vilja ansluts till ett politiskt parti. Den debatt somårligen upprepas har blivit en borgerlig käpphäst som livligt citeras i dagspressen. Detta skadar självfallet fackföreningsrörelsen, ochborgerliga syften uppnås. Men skulden för detta faller tungt på dem som gettchansen till angreppen. Del är inte lätt att arbeta ute på fältet för fackligslagkraft genom största möjliga anslutning när vi möts av argumentet, att manvisserligen vill vara med i en fackförening för kamp för gemensamma intressenmen inte önskar gå in i ett politiskt parti. Därmed är inle sagt attfackföreningsrörelsen inte skulle stödja och samverka med partier som man anserför dess talan i . Detta bör emellertid ske på basis av organisatorisksjälvständighet. Förra årets debatt utredde mycket klart hur det liggertill med kollektivanslutningen. Talet om att reservationsrätten skulle varatillräcklig för att garantera demokratin blev också helt sönderslaget.Debatten visade all reservationsrätten inte har någon som helst reellbetydelse. Jag behöver inte upprepa motiveringarna i årets debatt. Vi är emot en lagstiftning - som krävs i motionerna - somingriper i fackföreningsrörelsens göranden och låtanden. De som har sagt annati sådana här sammanhang brukar å undra sidan vara väldigt restriktiva när detgäller lagstiftning angående bolag, bolagsstyrelser osv. Det är också typiskt för den här frågans behandling att deborgerliga partierna skriver motioner i , medan vpk tar upp kampen utei fackföreningarna, ute på arbetsplatserna. Det är också medlemmar avvänsterpartiet kommunisterna, tillsammans med progressiva socialdemokrater ochpartilösa, som bekämpat kollektivanslutningen och därmed hämmatdensamma. Det är den kampen som har lett till att inte samtliga harsina medlemmar kollektivanslutna till det socialdemokratiska partiet. ställde en fråga till vårt parti om vad vi harför uppfattning angående kollektivanslutningen. Det har ju framgått tidigarevad vi anser om den, och det kommer också att framgå tydligt av det förslag somjag kommer att ställa i slutet av mitt inlägg. Det är så, , att vi är Kollektivanslutning till politiskt parti Kollek tiv an slutn ing tiU politiskt parti emotkollektivanslutning i alla sammanhang, även om det gäller exempelvisstatskyrkan, och då vill det till att de som angriper kollektivanslutningentill politiskt parti ställer upp bakom sådana krav. Vi anser också att den härdebatten och de utspel som kommer från borgerligt håll egentligen är ettpropagandaspel. Man tar inte upp odemokratiska företeelser i andra sammanhang,t. ex. när det gäller bolag, lika livligt som man tar upp den här frågan ochåterkommer med den år . Det framgår av det anförda att jag och dengrupp jag företräder är ense med utskottet om att hemställa om avslag på defrån borgerligt håll väckta motionerna, dock inte med den av utskottet anfördamotiveringen. Att vi heller inte kan stödja den borgerliga reservationen harockså framgått och kommer att framgå ytterligare av det förslag jag ställer.Jag vill därför, herr talman, med anslutning till utskottets kläm föreslå attutskottets motivering ersätts med följande; Fackföreningsrörelsens uppgift är att företräda sinamedlemmars intressen. Denna uppgift fylles bäst av en facklig rörelse sombehäller en organisatorisk självständighet gentemot politiska partier.Underkastelse under partipolitiska hänsyn hämmar rörelsens aktionsförmäga ochinre liv. Fackföreningsrörelsens beroende till SAP har bl. a. betytt att denunderordnats regeringens ekonomiska politik. Att fackföreningsrörelsen i skildalägen stöder politiska organisationer kan i och för sig vara både nödvändigtoch riktigt. Men det bör ske på basis av organisatorisk självständighet och påfackföreningsrörelsens egna villkor. Enligt utskottets uppfattning är därförkollektivanslutning i princip inte försvarbar. Särskilt förkastlig blir deneftersom den numera väsentligen är en form för att i partisyfte krasst utnytfiafackföreningsmedlemmarnas pengar. Dessa former är också osympatiska genom attsmå minoriteter ofta genomdriver kollektivanslutning av stora avdelningar, ochgenom att reservationsförfarandet ofta på ett stötande sätt tvingar folk attoffentligen utpeka sig själva och sin avvikande åskådning. Därför börkollektivanslutningen rensas bort. När borgerliga partipolitiker går till angrepp motkollektivanslutningen är det dock inte av omtanke om fackföreningsmedlemmarna.De borgerliga har inget emot kollektivanslutningen när de anser att den tjänarderas egna syften. Sålunda torde flertalet borgerliga riksdagsmän vara övertygadeanhängare av den religiösa kollektivanslutning som påtvingashela folket via statskyrkan. Utskottet finner därför ingen anledning att i denna frågadelta i den borgerliga oppositionens taktiskt och egoistiskt motiveradepropagandaspel. Förslaget att skall uttala sig motkollektivanslutning till politiska partier är dessutom praktiskt meningslöst.Ett sådant uttalande kommer att helt sakna konkret verkan, när det gäller attfå bort den politiska kollektivanslutningen. Sammanfattningsvis vill utskottet sålunda anföra attprincipen om anslutning till politiskt parti eller organisalion av annatjämförligt slag bör tillkomma den enskilde själv att avgöra. I det nuaktualiserade sammanhanget förutsätter utskottet att opinion för beaktandet avdenna princip utvecklas inom berörda organisationer, i detta fall inom fackföreningarnasjälva. i (s): Då vi diskuterade borgerligamotioner med krav pä lagstiftning mot eller uttalande mot kollektivanslutning,så fann jag anledning att på vårt partis vägnar framföra ett tack till deborgerliga partierna för att de med sådan energi och envetenhet gång på gångtar upp den här frågan i . Vafie gång leder det nämligen till attintresset för medlemskap i det socialdemokratiska partiet från fackföreningsrörelsenssida ökar. Så skedde också efter fjolårets debatt, och jag har alltså, herrtalman, goda skäl att pä nytt upprepa mitt och partiets tack. Vi har haft en debatt i mest i den härfrågan. Samma argument har återkommit frän båda sidor med mycket småvariationer, och antagligen det visar vad som redan har sagts - blir det enupprepning i den här debatten. Jag har därför tänkt att i stället för attupprepa alla våra argument, och trots alla tidigare års förspillda lektioner iämnet, ändå försöka reda ut hur fackföreningsfolket resonerar i den här frågan. Vad är det egentligen som gör att fackföreningsfolketframhärdar trots den skur av tillmälen som ni i de här debatterna öser över demför bristande demokratiskt sinnelag, för att vara oförnuftiga, orättvisa ochhänsynslösa, ja t. o. m. för diklaturfasoner, som skedde ? Varför tarde inte intryck av era så vältaligt framförda argument? Varför gör de inte,skamsna och ångerfulla, avbön? Som partisekreterare medverkar jag inånga gånger påfackliga konferenser och ungdomskurser. diskuterasfacklig-politisk samverkan - innehåll och former, och naturligtvis ocksåkollektivanslutningen. Varje gång prövar jag era argument med lika litenframgång som ni.