prot · FV09121 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag kan också säga liksom , att vi litar påjordbruksministern i detta fall, litar på att intentionerna fullföljes,eftersom problemet är stort. I detta sammanhang skall jag uttala min överraskning överatt aUemansrätten har kommit så på glid att man anser att terränggående fordonpå annans mark omfattas av allemansrätten. tycks det vara så, och då är detkanske nödvändigt att på ett eller annat sätt reglera denna fråga. Det är förnärvarande snöskotern vi talar om. Vi kan med teknikens framsteg kanske fåandra terränggående fordon det gäller inte enbart motorbåtarna vid vårakuster, som också är ett stort problem, utan även andra fortskaffningsmedel -som gör att vi måste fundera på om vi skall kunna behålla vår gamla tjusigaallemansrätt utan paragrafer. Jag tillhör dem som sätter mycket stort värde pådenna rätt och hoppas att den inte skall behöva bli paragrafbunden ärför närvarande det enda land som har undgått detta. Men jag är väl medveten omhur svårt det är att få folk att förstå vad allemansrätten innebär, vad man fårgöra och vad man inte får göra. Jag blev åtskilligt skakad för några månadersedan när jag i vår egen radio hörde en något egendomlig uttolkning av vadmänniskor har rätt att göra - föga om vUka skyldigheter man har när manutnyttjar allemansrätten. Men det var i samband med den blivande ändringen ijaktstadgan som jag ämnade säga några ord. Jag tror att det är riktigt att manmåste ta i hårdare då det gäller vapen på terränggående fordon. Därmed är intesagt att man inte skall ha möjlighet att medföra vapen efter dispens. Dendispensen måste självfallet, som jordbruksministern nämnde, inte ges åt storagrupper, utan det måste vara en individuell dispens, och den borde kunna klarasutan alltför stort bekymmer. När man tar itu med jaktstadgans revidering är det tvåsynpunkter som man måste ha klart för sig. Den ena är att vi inte skalllagstifta på ett sådant sätt att kontrollen blir så gott som omöjlig; vi måsteförsöka få lagar som går att kontrollera. Vi måste också få lagar somaccepteras av rättsmedvetandet. Om vi alltför hårt skärper vår lagstiftning dådet gäller transport av vapen på fordon som går på väg, riskerar vi attkontrollen blir så gott som omöjlig och att folk inte accepterar lagen - tyvärrfinns det sådana lagar. Då stiftar vi en lag som jag tror skulle vara farligför det fortsatta rättsmedvetandet beträffande andra lagar. Men om jordbruksministern tänker efter, tror jag att hanfinner att det ligger mycket i vad har anfört i sinskrivelse. I avvaktan på att vi får en närmare redogörelse för vad en ändring ijaktstadgan - eventueUt jaktlagen - skall innebära, har departementschefen isin proposition och även utskottet tagit upp frågan i ganska korta ordalag. Föratt själv ge en meningsyttring till känna i det här fallet kan jag ansluta migtUl dem som yrkat bifaU till reservationen i vad denna avser punkten 3, men iövrigt ansluter jag mig till utskottets skrivning. Jag förutsätter då att punkten 3 i reservationen självfallet innebärmöjligheter till dispens. Vi är tydligen rörande överens om att snöskotertrafikenbehöver regleras på något sätt. Den utgör ett problem i våra marker, särskiltnär man åker fram vårdslöst. Dessutom är det ju så att motorbullret givetvisockså kan försämra trivseln i en i övrigt rofylld natur. Det här med olovlig jakt är ju en fråga för sig, ocholovlig jakt kan man bedriva från alla slags fordon. blir den frågan föremålför särskild behandling, och vi får väl invänta denna. Men jag har begärt ordet och jag skall fatta mig kort bara därför att jag finner att debatten idenna fråga här , liksom fallet ofta är med debatten utanför det härmmmet, blir alltför onyanserad. Man kan ju ändå inte bortse från att snöskoternhar blivit ett plusvärde i livet för många människor i glesbygderna. Förutomvad snöskotern betytt för den påvisbara nyttotrafiken har den inneburit heltnya kontaktmöjligheter för människor i glesbygden. Man har också exempelvismöjlighet att på fritid nå skärgårdsområden och fritidsanläggningar. Så ärförhållandet framför allt i Norrlands kustland. De sakkunniga har med rätta påpekat att det är svårt attdra gränser mellan vad som är nyttotrafik och vad som är förbjuden nöjestrafik.Enligt min mening bör man då naturligen avstå från ett generellt förbud motskotertrafik och därmed också från ett alltför omfattande regleringskrångel.Jag anser att utskottets betänkande är väl avvägt. Länsstyrelserna borde varaväl skickade att bedöma när selektiva förbud eUer föreskrifter kan varapåkallade ur naturvårdssynpunkt eller annan allmän synpunkt. Dessutom innebär utskottsbetänkandet, som här vidupprepade tillfällen har framhållits, att lagen är tidsbegränsad till tre år.RUcsdagen har alltså möjligheter att ta ställning tUl huruvida någranya regleringar på området kan vara motiverade. Med detta vill jag yrka bifall till utskottets hemställan. Köming i terräng med motordrivet fordon HertTAKMAN (vpk): En aspekt som jag tror inte har kommit framhär är risken för olyckshändelser. Vi har numera skotrar som kan köra med enhastighet av , och vi har förare som inte är lämpade attköra motorfordon med den hastigheten i någon som helst terräng. ellersenare kommer det att inträffa allvarliga olyckshändelser med skotrar. Denfrågan togs upp i utskottet vid den långa debatt vi där hade om det nyalagförslaget. Då framkom också de positiva synpunkter som bl. a. redovisade, alltså vilken betydelse skotern har för människor i glesbygden,t. ex. för många gruvarbetare i och för resor ochäven för praktiskt bruk, t. ex. för de renskötande samerna och förskogsarbetare. Den skrivning som av utskottets 15 ledamöter enades omefter mycket långa diskussioner gäller för övrigt bara den ena halvan avproblemet. Det har redan betonats här i debatten. Den andra halvan, nämligenfrågan om Köming i terräng med motordrivet fordon skotrarnaskännetecken och kraven på skotrarna och på skoterförarna, kommer att behandlasi en särskUd proposition. När den propositionen läggs fram såvitt jag vet ärdet som kommer att lägga fram den - finns detbättre möjligheter för oss att bedöma skotertrafiken i dess helhet, inte baraden halva som vi har tagit ställning tiU. Då har vi också bättremöjligheter att ta definitiv ställning till hela problemet. Detta är emellertid inte det enda skälet tUl att vårtlagförslag till skUlnad från Kungl. Maj:ts förslag är tidsbegränsat. Det finnsockså andra skäl, bl. a. den snabba ökningen av antalet skotrar. Det är lättatt få en vision av hur förhållandena på många håll kommer att bli outhärdliga,om antalet skotrar ökar kraftigt. Och om de gör det, så måste det vara ettintresse också för skoterägare att vi får några restriktioner, så att inteförhållandena blir outhärdliga för alla. Genom att utskottet har tillagt att lagen gäller endasttill utgången av har det gillrats en giljotin för skotrarna, och undertiden har vi möjligheter att bedöma hela frågekomplexet och att eventuellt taställning tUl ett generellt förbud. kan konsekvenserna rimligen intebli sädana att det blir omöjligt att hejda en utveckling som inte är önskvärd. Allemansrätten, som har farhågor för,diskuterades också utförligt i utskottet, och det var då en allmän mening attallemansrätten är så värdefull att vi snart sagt till varje pris måste slå vaktom den. Allemansrätten härrör sig ju från det gamla bondesamhällets tid, alltsåfrån tiden före plaståldern, engångsglasen och motortrafiken, och det ärsjälvklart att den rätten inte kan tåla hur stora påfrestningar som helst. Denmåste på något sätt begränsas. Det har vi ju också sagt i betänkandet.Utskottet skriver på s. 6: "Utskottet anser dock att allemansrätten inteutan vidare innebär rätt att med snöskoter eller annat motorfordon färdas iterrängen på annans mark." Även den frågan lämnas sålunda öppen för vidarebehandling. Som flera talare redan påpekat har dessutomlänsstyrelserna alla möjligheter att inskränka skotertrafiken och att t. o. m.totalförbjuda den, om detta skuUe visa sig nödvändigt. Från flera synpunkter ärdetta att föredra framför ett generellt förbud. Länsstyrelserna i de fyranordligaste länen det är framför allt dem det gäller har bättre möjligheteratt överblicka var förbuden bör sättas in och var det bör finnas restriktioner.De står också under opinionstryck både från skoteranhängarna och frånskotermotståndarna. Man får hoppas att det trycket kommer att utövas i enriktning som är välgörande. För min del tyckte jag också att det var olustigt att viskulle ta ställning till ett förbud som i stort sett blir geografisktbegränsat. Det har alltför hänt att stockholmare och skåningarbestämt vad norrbottningar får göra och inte göra. Också den synpunkten börväga något. Det är bättre att de fyra nordligaste länsstyrelserna får avgöradenna fråga för befolkningen i dessa län än att vi utfärdar ett generelltförbud för hela landet. Jag yrkaraUtså bifall tUl utskottets hemställan. HerrLUNDBERG (s): Jag hade inte tänkt ta tUl orda i det härärendet, men jag vill kommentera uttolkningen av den s. k. allemansrätten ochden kategoriklyvning man kan spåra i detta sammanhang. Det sker en uttunning avallemansrätten som är ganska allvarlig för allmänheten, inte minst i Norrlanddär bolagen har tagit sig före att slopa urgamla rättigheter förbygdebefolkningen rätten till fiske och jakt men framför allt rätten attnyttja de gamla bygdevägarna. Man sätter upp stängsel för vägarna. När det gäller trafikproblemen vUl jag att de regler manutfärdar skall vara generella och inte riktade till en viss kategori. Samtidigtborde vi lära bolagen att de måste visa hänsyn. Jag blev litet rädd när den förste talaren var beredd attmedge undantag för samerna. Det finns ingen anledning att medge undantag förnågon grupp. Om jag fattade jordbruksministern rätt var han beredd attbeakta alla de synpunkter som har kommit fram i detta sammanhang, och hanskulle utnytfia de möjligheter som jaktstadgan ger honom. Jag är också litet rädd för att man även här skall få intävlingsraseriet. Nog är det ett ingrepp i naturen mot både fauna och flora attanordna de tävlingar som vi vid olika tillfäUen får bevittna. Det har talats omatt vi bör ha ett trafikskyddsverk, men öppnar man möjligheter fördessa biltävlingar som är ett ont - inte minst för ungdomen är de ganskaallvarliga. Vi har fått in eländet på våra sjöar och vattendrag i formav båttävlingar. Vi borde göra klart för oss att vi inte bör ha sådanatävlingar. Vi har t. o. m. tävlingar i pimpling där det gäller att ta upp såmycket fisk som möjligt. Om vi i detta sammanhang kunde rensa bort allt dettavore det mycket tacknämligt. Bullret i naturen måste vi naturligtvis på något sättkomma till rätta med. Jag såg i en tidning att ett mycket fintjaktsällskap, vars medlemmar jag förutsätter hade en viss utbildning, var uteoch sköt älg. Man tillämpade den gamla klappjakten. När vi nu skall ta itu meddet bullerproblem som blir en följd av snöskotertrafUcen bör vi rensa bort alladessa tokerier. Nog kan man bli förbittrad över smattret från bilar ute iterrängen. Men än värre är ljudet från en klappjakt med alla dessa bleckburkar ochannat. En klappjakt där det sitter en jägare på en stol ute i naturen ochväntar på vUlebrådet är för resten inte jakt, utan det är slakt precis påsamma sätt som jakt frän snöskoter är det. Jag skulle vilja vädja till jordbruksministern, som jagvet har sinne för det hela, att slå vakt om allmänhetens intressen. Allmänhetensaknar de möjligheter och rättigheter som vi som äger en bit mark ändå har. Tabort alla dessa förbudsskyltar som sätts upp och otid! Ta bort bolagensalla avstängningar av gamla bygdevägar! Gör klart för bolagen att om de gör detomöjligt för människorna att ta sig ut i terrängen med bil, så kommer samhälletatt med samma stängsel förhindra bolagen att komma från t. ex. gamla flottlederoch upp på allmän väg med sina transporter. På det sättet får de lära sig - jaghöll nästan på att säga - att veta hut. Var räddom allemansrätten! Släpp inte juristerna på denna sak, utan 11 protokoll 1972. Körning i terräng med motordrivet fordon Körning i terräng med motordrivet fordon försökbevara någonting av det ursprungliga! Låt oss inte genom juridiska tolkningarbit för bit och ganska omärkligt nagga på allemansrätten. anförande om jakt m. m. var oerhörttUltalande. Oavsett resultatet av omröstningen i kammaren förutsätter jag atten klok, kunnig och för naturvård intresserad jordbruksminister kommer att beaktadessa synpunkter och skapa möjligheter för att det hela skall fungera på ettgott och riktigt sätt. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tiU dels utskottetshemställan, dels reservationen av i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 52 punkten 1 röstarja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifaUit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöterna ha röstat för ja-propositionen.Då begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Yrkanden hade framställts om bifall till dels utskottetshemställan, dels utskottets hemstäUan med den ändring däri som föranleddes avbifall till motionen nri 1718 av herrar i och . Fruandre vice talmannen förklarade sig av formella skäl vara förhindrad attframställa proposition på det sistnämnda yrkandet. På gjordproposition bifölls utskottets hemställan. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av i motsvarande del, ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller jordbruksutskottets hemställan i betänkandetnr 52 punkten 3 röstarja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av i Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens Nr 121 J-------------- 4._ i _:;-i-_A ni- -.i. : T-*£ 1 c*-;i 1 1 'A 1 Köming i terräng med motordrivet fordon ledamöterha röstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat: Utskottets hemställan biföUs. § 17 Föredrogs jordbruksutskottets betänkanden: Nr 53 i anledning av motion om översyn avsäkerhetsbestämmelserna för oljeraffinaderier och oljeupplag Nr 54 i anledning av motion angående utgivande av eninformationsskrift rörande aUemansrätten Nr 62 i anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:106med förslag tUl godkännande av internationella konvention omingripande på det fria havet vid olyckor som är ägnade att leda tUl föroreninggenom olja Kammaren biföU vad utskottet i dessa betänkanden hemstäUt. På förslag av fru andre vicetalmannen beslöt kammaren uppskjuta behandlingen av återstående ärenden påföredragningslistan tUl . § 18 Meddelande ang. allmänpohtisk debatt ochfinansdebatt vid riksdag Vid vårsessionen 1973 kommer att anordnas enallmänpolitisk debatt och en finansdebatt i anslutning till finansutskottetsbetänkande över finansplanen. Debatterna tar sin början onsdagen den 31 januarirespektive . §19 Interpellation nr 227 ang. bestämmelserna om besiktning avbrandbilar Ordetlämnades på begäran tUl HertENLUND (fp), som yttrade: Enligt vägtrafikförordningen 24 §, 1 mom.första stycket skall registrerat motorfordon eller registrerat släpfordon, somär inrättat uteslutande för brandväsendet eller för transport av sårade ellersjuka eller som används uteslutande för brandväsendet och är försett med beteckningdärom, efter närmast föregående besiktning av ägareninställas hos besiktningsman för besiktning, avseende kontroll av fordonetsbeskaffenhet och utrustning (kontrollbesiktning). Nämnda bestämmelser, sominnebär tätare besiktningar för utryckningsfordon än för andra fordon, träddei kraft . Frågan om tätare besiktningar av utryckningsfordonaktualiserades sedan det konstaterats att vissa ambulansfordon inte alltidfyllde berättigade krav på säkerhet bl. a. beträffande bromssystemet. Vid remissbehandlingen av lagförslaget påpekade statensbrandinspektion dels att långt ifrån alla fordon för brandväsendet ärutryckningsfordon, dels att några olyckor ej var kända i vilka brandfordonvarit inblandade till följd av fel på bUarna. Enligt brandinspektionens meningvore eventuellt skärpta krav vid registreringsbesUctningen samt den årligakontrollbesiktningen fullt tillfredsställande från trafiksäkerhetssynpunkt.Svenska kommunförbundet påpekade bl. a. att den årliga körsträckan för brandfordonär mycket kort, i genomsnitt per fordon, samt att brandfordonen iregel vårdas mycket omsorgsfullt. Efter nära erfarenhet kan nu konstateras, attbestämmelserna om besiktning var sjätte månad i vissa fall lett till orimligakonsekvenser vad beträffar brandbilarna. Svenska brandbefälets riksförbundkonstaterar efter en undersökning i ett 20-tal kommuner - främst i bl. a. följande: Den genomsnittliga körsträckan för det 100-tal brandbilar somomfattades av undersökningen var mellan 50 och . I vissa fallutgjorde körningen tUl och från besiktningsorten mer än halva körsträckan. "1 flera fall åker besiktningsman från ut tillrespektive brandstation. Någon norm för när detta sker synes inte finnas utansker olika i olika kommuner." Några kommuner saknar ersättningsfordon ochi två fall används privatbilar med dragkrok för transport av motorsprutor ochmaterielkärra. Vidare noterades att dessa besiktningar ofta tar en helarbetsdag. I en skrivelse till påpekar brandchefen i att den extra besiktningen kostarVästerås kommun . "Då personal ur vaktstyrkan inte kananvändas för körning av bilarna till besiktningen måste verkstads-eller extrainkallad personal användas. Detta medför extra kostnad till dyr övertidstaxavid användande av fri personal. Användes verkstadspersonal stårarbetet i verkstaden stilla . Vid deltidsbrandkårer måste en ur produktionen . Beredskapen på de mindre kårerna sänks genomatt en brandbil måste köras i många fall lång sträcka från brandstationen. 1många fall har bilarna inte gått mer än enstaka mil mellanbesiktningarna." I samma skrivelse säger brandchefen i att denextra besiktningen förslagsvis skulle kunna anknytas till antalet körda milefter senaste besiktning. Ett konkret exempel må ytterligare belysa konsekvensernaav nu gällande besiktningsbestämmelser. När brandbilen i skall besiktigasmåste en bU från Åre köras de 6 milen upp till för att där uppehållabrandberedskapen medan förstnämnda bU körs de 16 milen till förbesiktning. Det blir sålunda sammanlagt 44 mils körning för attbesiktiga brandbil, som i vissa fall gått några få mU Nr 121mellan varje besiktningstillfälle. Med hänvisning tUl det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att till herr kommunikationsministern få framställa följande frågor: Anser herrstatsrådet att bestämmelserna om besiktning av brand-bUar är lämpligtutformade? Om så ej ärfallet, ämnar herr statsrådet vidtaga åtgärder för att få nämnda bestämmelserändrade? Denna anhållan bordlades. §20 Interpellation nr 228 ang. anstånd med militärtjänstgöring för studier Ordetlämnades på begäran tUl (), som yttrade: Enligt 22 § kungörelsen om värnpliktigastjänstgöring m. m. (SFS 1969:380) kan anstånd med tjänstgöring beviljasvärnpliktig som visar att tjänstgöringen skulle medföra avsevärt avbräck ipåbörjade studier eUer vålla väsentlig olägenhet i hans arbete eller beredahonom eller nära anhörig tUl honom väsentliga svårigheter. Denna bestämmelse uppfattas av värnpliktiga som bedriverstudier vid någon av våra högskolor och universitet som liktydigt med att vederbörandeär befriad från mUitärtjänst då normalt studiernabedrives, alltså månaderna och septemberdecember. Så är dock intevärnpliktsverkets och värnpliktsnämndens uttolkning av kungörelsens 22 §. Studerande värnpliktiga har inkallats tillrepetitionsövning 18 okt i är trots att den militäragrundutbUdningen hade avslutats så sent som och då omfattat324 dagar. Efter inkallelsen gjordes ansökan om anstånd medfullgörandet av militärfiänstgöringen hos värnpliktsverket.I ansökan framhölls att om studierna avbröts av repetitionsövningen, skullefördröjningen bli en termin. avslog ansökan om anstånd.Besvär anfördes hos värnpliktsnämnden, som dock fastställde värnpliklsverketsbeslut. Eftersom en termins fördröjning av påbörjade studier vidhögre läroanstalt innebär svårigheter och kostnader både för den enskildestuderanden och för samhället, borde tolkningen av 22 § i kungörelsen omvärnpliktigas fiänstgöring m. m. vara grundad på vederbörligt hänsynstagande. Med hänvisning till det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att till herr försvarsministern få ställa följande frågor: Anser försvarsministern att en termins förskjutning ipåbörjade studier till följd av fullgörande av repetitionsövning är attbetrakta som "avsevärt avbräck i påbörjade studier"? Om så är fallet, avser då försvarsministern att göravärnpliktsverket och värnpliktsnämnden uppmärksamma på att uttolkningen av § 22i Nr 121 kungörelsen om värnpliktigas fiänstgöring m. m. hittUls varit alltför -------------------- Denna anhållan bordlades. § 21 Interpellation nr 229 om åtgärder mot brottslighetriktad mot äldre personer Ordet lämnades på begäran tUl HerrJONSSON i (fp), som yttrade: Antalet rån ökade under tidenjanuari-september 1972 . Inbrottsstölderna minskade medan övrigastölder ökade. minskade misshandelsbrotten, hemfridsbrott o. d. Närdet gäller brott mot förmögenhet redovisas andelen som riktats mot åldringsärskUt. Även särredovisningen visar en ökning. När det gäller brott mot personfinns inte motsvarande särredovisning av brott mot åldring. Jag befarar attvåldsbrotten mot gamla ligger på en hög nivå trots att dessa brott totalt settminskat något. Den ökande brottsligheten mot åldringar har föranlettrikspolisstyrelsen att vädja tiU äldre människor, särskilt ensamboende, attinte släppa in främUngar i sina lägenheter och vUlor. Bakgrunden är bl. a. att bUburna personer opererar ilandet och besöker äldre människor. Under olika förevändningar bereder man sigtillträde tUl de gamlas bostäder och stjäl deras besparingar. I tätorterna är väskryckningar som drabbar äldre damervanliga. I ökar våldsbrotten kraftigt. Även äldre människor drabbasav misshandel och rån. Naturligtvis är det angeläget med åtgärder riktade motbrottsligheten över huvud taget. Rån och våldsbrott som riktat sig mot äldrepersoner är emeUertid speciellt oroande. Äldre människor i både tätort och glesbygdkänner sig ofta otrygga. I städerna vågar många inte gå ut ensamma. Ensligtboende äldre i landsorten kanske inte vågar bo kvar av rädsla för bUburnarånare. Om det kan konstateras att våldsbrotten mot äldre har ökat väcker detockså farhågor om en förändrad mentalitet hos grupper i vårt samhälle. Iallmänhet anser nog människor att våldsamheter som riktar sig mot äldre ochmindre försvarsdugliga personer är särskilt stötande. Med hänvisning tih det anförda anhåller jag om tillståndatt till herr justititeministern få ställa följande fråga; Avser statsrådet taga ytterligare initiativ för attmotarbeta den brottslighet som riktar sig mot äldre personer? Denna anhållan bordlades. § 22 Upplästes följande tUl kammaren inkomna ansökan: Till rUcsdagens kammare Härmed anhåller jag om ledighetfrån riksdagsarbetet från och med tUl ochmed fördeltagande i generalförsamlings 27:e session i Nr 121 . Kammaren biföU denna ansökan. § 23 Fru andre vice talmannen meddelade att till kammaren inkommet läkarintyg var sjukskriven ytterligare undertiden . erforderlig ledighet från riksdagsgöromålen. § 24 Meddelande ang. enkla frågor Meddelades att följande enkla frågor denna dagframställts, nämUgen Nr 331 () till herr finansministern omåtgärder för att lättare skilja femkronorsmyntet från enkronan: VUkaåtgärder avser finansministern vidtaga för att eliminera de