prot · FV09120 · 1972-12-31 00:00:00 — §6 Ang. följderna av hyggesplöjning Herr jordbruksministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpellation, nr 157,och anförde; har frågat mig dels om jag villredogöra för de erfarenheter beträffande ekonomi, naturvård ochrenbetesförhållanden som finns av hyggesplöjning och liknande former avmarkberedning inom skogsbruket, dels om jag vUl medverka till att frågan omhyggesplöjning eller liknande metoder för markberedning utreds med avseende påbl. a. ekologi, naturvård och renskötselproblem. Markberednmg i skogsbruket utförs för att man skall få ensäkrare och snabbare återväxt efter avverkning. På vissa marker ärmarkberedningen Ang. följderna av hyggesplöjning enförutsättning för att man över huvud taget skall få någon återväxt inom rimligtid. Markberedning i form av hyggesplogning är i en relativt ny metod.Den utförs på av den slutavverkade arealen.Enligt vad jag inhämtat räknar man med att användningen av denna metod inteskaU öka . bedrivs forskning om effekterna av olikaformer av markberedning framför allt vid skogshögskolan. Frågor om hyggenasinverkan på renbetet utreds inom växtbiologiska institutionen vid Uppsalauniversitet. Eftersom markberedning hör samman med kalhuggning uppdrog jag ijuni åt den arbetsgrupp som jag tillsatt för alt utreda omfattningen ochverkningarna av kalhyggen att behandla även frågor om effekterna av olikaformer av markberedning. Arbetsgruppens resultat kommer att redovisas undernästa år. Vi kommer då att få den redogörelse som harefterfrågat. HerrSELLGREN (fp): I sitt förhållandevis korta svar på min interpellationangående följderna av markberedning genom bl. a. hyggesplöjning berörjordbmksministern egenthgen bara min andra fråga. Jag tackar för detta svar. Jag tolkar svaret så att herr statsrådet varit lyhörd förden oro som kommer till uttryck främst inom rennäringen men även bland forskareoch andra, som befarar att markberedning genom plogning får negativa effekterfrån ekologisk och naturvårdande synpunkt. Jag noterar också atttilläggsdirektiven till arbetsgruppen för utredning angående kalhyggenalämnades månad, dvs. samma månad som Svenska samernas riksförbundhade sitt landsmöte och antog en resolution i samma ärende. Uppgiften om attarbetsgruppens resultat kommer att redovisas tolkar jagockså som något positivt i det här sammanhanget. Det är med markberedningen, särskilt metoden med plöjning,som med kalhyggena, att den måste avvägas mot övriga intressen i samhället.Diskussionen om kalhuggningen har bl. a. lett till att ytorna begränsats ochatt större hänsyn tas tiU naturvårdsintressena. är man också på detklara med att kalhyggena inte behöver sträcka sig över enorma arealer för attge ekonomi i hanteringen. Tvärtom sägs det i vissa fall vara en fördel att debegränsas till smärre ytor. Metoderna för markberedning varierar. Den metod som medfördet brutalaste ingreppet i naturen och markförhållandena är onekligenhyggesplöjningen. Det är också den som åstadkommer de svåraste sidoeffekternatrots att den tillämpas på en relativt sett liten andel av de slutavverkadearealerna. Statsrådet anger och att den andelen intekommer att öka . Jag hoppas att jordbruksministernsuppgift är hållbar. Jag har fått andra uppgifter. Det sägs bl. a. i tidskriftenSamefolket nr 78 detta år, att markberedning genom hyggesplöjning kommer attöka i samma takt som kalhyggena kommer att minska. Den intressanta frågan i sammanhanget är inte hur mångaeller hur få procent som plöjs upp . Det väsentliga synes mig vara attfå svar på min förstafråga i interpellationen, nämligen den som gäller ekonomisk lönsamhet,naturvård och renbetesförhållanden. De problemen har statsrådet helt undvikit.Det måste självfallet vara i både skogsbrukets och samhällets intresse att vifår en tUlväxt av vedråvara som så nära som möjligt svarar mot industrinsbehov. Sysselsättningseffekterna bör också vägas in som en positiv faktor i enöversikt över lönsamheten. Som jag ser det, måste man för vissa områden, därmarkberedning genom plöjning ses som det enda alternativet, också bedömaeffekterna i fråga om ekologi och renbetesförhållanden. Vissa forskare, bl. a.professor , anser att till hyggesplogningens nackdelar fårman räkna den både från estetisk synpunkt och från framkomlighetssynpunktförändrade terrängen. Han framhåUer också att ekologiska nackdelar påvisats iplantbeståndet. Risk för bonitetsminskning befaras på vissa marker. Från annathåll har farhågor framförts för att tillväxten kan avstanna efter tio år.Såvitt jag förstår, hör det samman med bl. a. de förändringar ivattentillgången i marken som uppstår genom plöjningen. Professor har konstaterat att erosionsfarangenomgående förringats i . Frågan stäUs då om man inte borde söka andrametoder för markberedning, som tillfredsställer både ekologiska och estetiskakrav. Även här har professor konstmktiva synpunkter. Kritiken mot markberedningen genom plöjning är starkastbland samerna. Samernas landsmöte i antog, som jagantydde inledningsvis, ett uttalande mot denna typ av skogsbruk. Det samråd somskaU äga rum mellan samerna och domänverket i de här frågorna synes intefungera. Flera uppgifter bekräftar att så är förhållandet. 1 domänverkets anvisningar om hyggesplöjning sägs klartatt särskild hänsyn skall tas till bl. a. rennäringen vid val av objekt förhyggesplöjningen. Det är möjligt att det finns områden som inte ärmarkberedda av hänsyn till samernas intressen. Jag ifrågasätter därför inte attinstruktionerna följts . Det kan också tyckas att när andelenrenbetesmark inom domänverkets områden är sä låg som skulle demarkerna vara tämligen obetydliga för domänverket. Men dessa marker kan istället vara ytterst vitala för rennäringen. har särskilt hyggesplöjningarna inomGällivare revir väckt uppmärksamhet. Området är gamla vinterbetesmarker förKaalas-vuomas och Norrkailums samebyar. När man ser den flygbild jag visar påbUdskärmen står det klart bilden är inte klar, men om man ser det iverkligheten är det klarare att sådana här beredda marker ärspolierade för rennäringen. Det gäller inte bara framkomligheten för renarnautan även möjligheterna till bete . Aterväxten tordesnarare komma att bestå av gräs än av mossa och lav, som är renarnas vinterbetemedan gräs avbetas på sommarbetesmarkerna. Som lekman kan man också fråga sig,när man ser den här bilden, om just den här typen av marker är lämplig förplogning. Nästa bild visar kanske ännu tydligare markenssvåråtkomlighet efter plöjningen. Ett sådant här markområde kan inle pä åratal,om någonsin, återfå sin forna framkomlighet för djurbeståndet. Ang. följderna av hyggesplöjning Ang. följderna av hyggesplöjning En annan outredd fråga är sambandet mellanvinterbetesmarkernas minskning och minskningen av renstammen. Enligt uppgifthar renantalet i Kaalasvuomas och Norrkailums samebyar minskat från 18 000renar tiU 7 000 renar är 1971. Från samiskt håll hävdar man att en avorsakerna till minskningen är kalhyggen och markberedning. Eftersom jag inte har fått något egenthgt svarpå min första fråga i interpellationen har jag velat beröra bakgrunden till attjag framställt den här frågan om ekonomin, naturvård och renbetesförhållanden.Om man anser det motiverat med hyggesplöjning på renbetesområden synes det mignödvändigt att den i första hand föregås av ingående samråd med berördasamebyar. Och detta samråd bör ha formen av en långtidsplanering och inteaktualiseras först när det skogsvårdande organet praktiskt taget står medredskapen på området. Ett andra krav är att om intrång måste göras, och dettasker efter överenskommelse, frågan om skälig ersättning för den skadelidandeparten prövas om det kan påvisas att markingreppet försämrar för rennäringen. Jag vill med utgångspunkt från vad jag nu anfört ställafrågan pä nytt tiU statsrådet: man på departementet gjort några bedömningari det här avseendet och exempelvis prövat frågorna gentemot den nyarennäringslagen, eller kommer den arbetsgrupp som nämnts här att penetrera ävende här frågorna? första fråga lyder: redogöra för de erfarenheter beträffande ekonomi, naturvård ochrenbetesförhållanden som finns av hyggesplöjning och liknande former av markberedninginom skogsbruket? Jag har ansett mig böra begränsa mig tUl det kortfattadesvar jag läste upp alldeles . Skälet därtill är att vi ännu inte hartillräckhga erfarenheter på vilka vi kan bygga en tillfredsställanderedogörelse. Den här formen av markberedning har tillämpats förhållandevis korttid i vårt land. Vi har inte haft en sådan markberedningsmetod ,och vår forskning på det här området har bedrivits . Det är visserligensant att den här metoden har tillämpats i , och forskare iFinland har arbetat med detta. a. har man där kommit underfund med enintressant sak, nämligen att de diken som grävs upp stannar mycket länge iterrängen. Hur länge de stannar beror på marken och förhållandena i övrigt, menman kan räkna med . Den frågan har forskningen fått svar på,men det är också det enda exakta svaret man fått på frågorna på detta område. Jag vill fästa uppmärksamheten på att denna metod hartillämpats på mycket begränsade arealer. hardomänverket för sitt vidkommande plogat i och och de privata skogsbolagen ungefär lika mycket. HerrSellgren ifrågasatte riktigheten av min uppgift om att denna hyggesplogninginte skulle öka i omfattning . kommer attmarkbereda , och det har också de privata bolagen uppgivitsom sin areal för den här behandhngsmetoden. Då skall man veta att vi avverkar 200 000-300 000 hektar skog. På sammanlagt 8 000 hektarhärav kommer alltså den här metoden att tillämpas. Uppgiften i Samefolket omatt metoden skulle tillämpas i ökad omfattning är således felaktig; domänverketkommer inte att markbereda mer än den areal som jag har angivit, och jag haringen anledning att tro att de privata bolagen ljuger för oss när vi ber demlämna uppgifter. Också jag har sett de bilder som visade. Detär väldigt fult när man ser det uppifrån, det kan inte förnekas. Domänverkethar emellertid i sina instruktioner sagt ifrån att plogningsmetoden inte fåranvändas i närheten av livligt trafikerade vägar, och det lär också bolagen hasagt ifrån i sina instruktioner. Och en sak som är absolut förbjuden är atttillämpa den här metoden i de områden där samerna har vinterbete för sinarenar. Det är alltså helt olagligt att göra det. I och med att man fredarvinterbetet, som ju är flaskhalsen för renskötsehi, stör man mte renskötselnnämnvärt genom den här metoden. Anledningen tiU att jag lät arbetsgruppen titta på ävenmarkbered-ningsmetoden var att jag fick ett brev från ledamöterna av dennakammare och , som påpekade för mig att det varviktigt att man som man studerade kalhyggena också tittade påmarkberedningsmetoden. Därför fick arbetsgruppen detta tilläggsuppdrag. Jag vill inte förneka att samrådet mellan å ena sidansamerna och å andra sidan domänverket och andra skogsbrukare harbrustit. har emellertid lantbruksstyrelsen tillsatt en samrådsgrupp fördetta ändamål, och i den ingår representanter för renägarna. Den samrådsgruppenhar varit mycket aktiv . Dessutom kommer samerna själva att setill att det i varje sameby kommer att finnas två representanter som skall varakontaktmän mellan skogsintressena och samebyn. Samerna själva tror attförhållandena på detta område skall bh mycket bättre genom samrådsgruppen, derepresentanter samerna själva utser och samernas nya organisation med denutformning som vi givit den enhgt renbeteslagen. När det gäller ekonomi, ekologi och naturvård pågår alltsåutredningar och forskning, och vi är ännu inte färdiga att ge svar pä allafrågor.Det är klart att det finns delade meningar om det här bland forskarna,och det är i och för sig inte så märkvärdigt. har man fått en liten undersökning klar som manhar gjort i Gällivaretrakten, och där har man funnit att den här metoden ärmycket effektivare. Det är inget tvivel om att den är avgjort bättre än andrametoder. Den metod man tillämpade här tidigare var ju bränning, något somsamerna tyckte mycket illa om. anser de att det vore bättre attgå tillbaka till bränning, men den metoden har också sina nackdelar. Vi skall nog låta den här markberedningsmetoden tillämpas,och vi skall försöka få svar på alla de frågor som inte bara utanmånga andra har ställt. Markberedningen får inte bedrivas så att den skadarrennäringen, och det är sörjt för det genom att man inte får gå m ivinterbetet. Skulle det uppstå tvister om huruvida ett område är avsett förrenbete och man gör intrång i renskötseln, är det också förutsett irenbeteslagen. TiUämpningen av de förbudsbestämmelser som finns i den Ang. följderna av hyggesplöjning Ang. följderna av hyggesplöjning ankommerpå en allmän domstol att pröva. Om samerna anser att man har använt marken påett sådant sätt att det strider mot renbeteslagen, är det alltså hos allmändomstol de får den saken prövad. Hert (): Jag är genomgående tacksam för den positiva syn somstatsrådet anlägger på frågan. Jag förstår att den bedöms på ettseriöst sätt i departementet som vanligt, vill jag tillägga och jag kan välha någon förståelse för att man inte kunnat dra ut några slutgiltiga slutsatseri fråga om ekonomi, naturvård och sådant. Att jag framställde min interpellation berodde delvis påatt vi har fått den nya rennäringslagen, och när denbearbetades var de här metoderna knappast kända. När man läser 30 §, som jagskall be att få citera in extenso, får man väl en tankeställare - rör det siginte här även om ekonomiska uppgörelser? Paragrafen lyder så här: "Den som inom område som avses i 3 § 1 äger eUerbrukar mark där renskötsel bedrives får ej ändra användningen av marken på sättsom medför avsevärd olägenhet för renskötseln i annan mån än som följer avförordnande enligt 26 §. Första stycker hindrar ej att mark användes i enhghet medfaststäUd stadsplan eller byggnadsplan eller för företag vars tillåtlighetskall prövas i särskild ordning." Det var just detta med att "ändra användningen avmarken" som jag har fäst mig vid. Markberedningen har ju bevisligen betyttett ingrepp i samebyarnas renbeten, och man kan givetvis då fråga sig om intehär bhr tal om ersättning. säger statsrådet att det här är fråga om mycketbegränsade arealer och att markberedningen inte får beröra renbetesområden. Mendet är nog ändå så att man kommer in på vinterbetesmark. Jag har en kopia avett brev inom domänverket där det i ett stycke står följande: "Hyggesplöjning har förekommit på GälUvare revirsedan 1968. Plöjd areal och objektens läge framgår av bifogade karta och sammanställning ------ . Området mellan odlingsgränsen och lappmarksgränsen är vinter betesområde för Kaalasvouma och Norrkaitum fjällsamebyar." I fråga om den procentuella andelen av arealen, så hoppasoch tror jag att statsrådets uppgift är riktig att denna andel inte skaU öka.Vad jag citerade ur Samefolket var, om jag förstår artikeln rätt,fortsättningen av ett uttalande av generaldirektör . Där står: "Vadgäller markberedning, hyggesplöjning, så kommer den att öka i samma takt somkalhyggena kommer att minska." Men jag tror att statsrådets uppgift ärfärskare, och den är kanske också riktig. Samrådet har brustit, och jag är tacksam för deupplysningar som här har kommit fram att lantbruksstyrelsen har engagerat sigför ett utökat samråd så att man kanske verkUgen kan skapa en långtidsplaneringoch se frågorna . Att metoden med hyggesplöjning har positiva effekter kanjag givetvis inte bestrida. Jag har uppgifter om dess fördelar. Men man har jubl. a. sett nackdelarna med att riva upp sten och fördärva markytan på ett såbrutalt sätt. Då måste man fråga sig om det inte går att finna andra metodersom är gynnsammare. Jag vill citera vad professor säger:"Hyggesplogningens fördelar skulle i stället utnyttjas genom att lämpatekniken efter de biologiska förhållandena. Man skulle kunna tänka sig ettmarkberedningsaggregat som gör gropar, mal samman mårlagret medblekjord och delar av rosfiorden på ett sådant sätt att den uppkomnablandningen bildar en 'mullvadshög' efter sig. En sådan hög skullevid planteringen innebära att hyggesplogningens fördelar utnyttjades och dessnackdelar i stort undveks." Här får man hoppas att utveckUngen går vidare.Jag har också noterat att domänverket inte är främmande för en sådanutveckling. Man har på sma håll provat en finsk harv, TTS-harven, och jag kanbara uttrycka den förhoppningen att utveckUngen inte kommer att stanna utan attden går fort, så att vi shpper se dessa väldigt förstördamarker. Det sista statsrådet sade - att hyggesplöjningen inte fårskada rennäringen - noterar jag med särskild tacksamhet, och jag tror att detkommer att vara signifikativt för den fortsatta handläggningen av den härfrågan. Då har jag bara att vänta på utredningens resultat. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten Överläggningenvar härmed slutad. § 7 Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten Herr jordbruksministern ordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 166, och anförde: har frågat om jag avser att medanledning av sommarens många drunkningsolyckor vidtaga särskUda åtgärder föratt förbättra simkunnigheten. Det är angeläget att simkunnigheten förbättras ochåtgärder vidtas för att förhindra drunkningsolyckor. Detta sker dels genom enutbyggd simundervisning, dels genom den upplysnings- och utbildningsverksamhetsom bedrivs av och för simningensfrämjande. Organisationernas verksamhet omfattar bl. a. utbildning av simlärareoch propaganda för ökad simkunnighet. För denna verksamhet får organisationernaårligen statliga bidrag. För innevarande budgetår uppgår bidraget till 265 000kronor. Enligt läroplan är undervisning i simning obligatorisk fr.o. m. årskurs tre. Stickprovsundersökningar visar att kommunerna satsarbetydande belopp på simundervisning både i skolundervisningen och genom simskolorunder sommaren. I kommunerna förekommer även simundervisning för vuxna, vilketär ett angeläget led i arbetet att öka simkunnigheten. Kommunernas och organisationernas stora intresse för dennafråga bör leda tiU att simkunnigheten förbättras, vilket bör leda till färredrunkningsolyckor. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten HerrHJORTH (s): Jag tackarstatsrådet för.svaret på min interpellation. Nyhetsmedias regelbundna rapporter över antalet omkomna itrafiken kompletteras ju med uppgifter om drunkningsolyckor- ja, vissa veckoslut har det varit nästan lika många som mött döden vidbåtutfärder eller i samband med badning som vid färd på våra vägar. Det harvarit en skrämmande och beklämmande läsning. Tidningsnotiserna har berättat omfamiljer och sällskap i segelbåtar och motorbåtar som kantrat i hårt väder.Genom oförsUctiga manövrer har någon eller några fallit överbord. De som hamnati vattnet har i de flesta fall saknat flytväst, och både konditionen och simkunnighetenhar varit bristfälUga. Det som från början var avsett som en avkopplandefisketur, en fiusig utflykt till sjöss eller en skön badsöndag har slutat i entragedi. Fram till hade 268 människoromkommit genom drunkningsolyckor, och jag vet att har ytterligareoffer krävts. Fritidsbåtsolyckorna dominerar statistiken. 109 människor omkomvid totalt 228 inrapporterade båtolyckor. Endast en av de omkomna hade flytvästoch ett stort antal var spritpåverkade. Det är alltså ett allvarligt problemsom fordrar både uppmärksamhet och åtgärder från myndigheter, organisationeroch enskilda. Det borde, tycker man, vara lättare att förebygga olyckor tillsjöss än i trafiken, där så många andra faktorer inverkar. Egenthgen berör den här saken flera departement, och jaghade behövt StäUa frågor till flera statsråd . går ju inte dettaför sig, men jag valde interpellationsformen för att kunna utveckla detnärmare. Jag hoppas dock att jordbruksministern med sitt positivaintresse för saken tar initiativ och tillsammans med sina regeringskollegerdiskuterar ohka insatser för att försöka förebygga drunkningsdöden. Det kangälla säkerheten till sjöss i form av säkrare båtar, bestämmelser och upplysningarom maximibelastning för olika båttyper, krav på utrustning med flytväst,införande av promillegränser för alkoholförtäring och givetvis upplysning,utbildning och propaganda. Oavsett hur olyckan inträffat så beror den tragiskautgången i de flesta fall på bristande kunskaper och träning i simning, och detvar därför jag i första hand vände mig till idrottsministern i detta ärende.Det händer t. o. m. att människor drunknar från land pågrund av dålig kondition i förening med simokunnighet. Den statistik som redovisat och som jag åberopat i min interpellationvisar på att det framför allt är män i åldern och enligttidningsuppgifter företrädesvis då män som omkommer viddrunkningsolyckor. torde det inte enbart bero på att det är just dessagrupper som i stor utsträckning vistas på sjön utan också på att dessa är idåligt fysiskt trim och ej är simkunniga. 1 skolåldrarna är det inte så mångasom drunknar vare sig vid båtfärder eUer vid badning utan det är högre upp iåldrarna som detta inträffar. Ofta grips en människa som ej kan simma av paniknär han eller hon faller överbord och får ytterst svårt att klara sig om intehjälpen är nära. Jag tycker att statsrådets svar är hållet i en positivanda även om det inte innehåller förslag till några nya konkreta åtgärder föratt förbättra simkunnigheten.Jag är glad över att jordbruksministern anser det angeläget att simkunnighetenförbättras för att förhindra drunkningsolyckor. Det är också riktigt att detpågår en hel del i fråga om upplysnings- och utbildningsverksamhet, men jagtror att det kan göras åtskilligt mera för att uppnå bättre resultat. är detväl så med simundervisningen i att det är en allmän målsättning ochrekommendation om simkunnighetsprov och att detta skall föras in på betyget. Iskolor där det inte finns någon simbassäng inom lämphgt avstånd bör elevernainformeras om var de kan deltaga i simskola på fritid eUer under sommarferiernaoch därigenom erhålla intyg om simkunnighet. Det är alltså fortfarande i mångaskolor fråga om en frivUlig simundervisning på fritid. Skall man resa långavägar för att deltaga i den undervisningen blir det säkert inte så ofta, ochdärigenom bhr effektiviteten också mindre. De flesta simskolor äger rumsommartid, och långt ifrån alla skolelever deltar. HärtiU kommer attsemesterresor o. d. förrycker barnens närvarofrekvens. Simundervisning för vuxna är mera sällan förekommande. Vidde kommunala simskolorna bör särskUda avdelningar för vuxna inrättas, ochorganisationer av ohka slag bör stimulera till deltagande. Självklart spelaridrottsorganisationerna en stor roll i arbetet med detta. Fler och flersimhallar byggs också runt om i landet, och det bör underlätta rekryteringentill simundervisning från de äldres sida. Någon patentlösning finns det väl inte i detta fall, menmed den stora betydelse som simkunnigheten har för att få ned antaletdrunkningsolyckor och med det positiva intresse som statsrådet visat för denhär frågan vågar jag ändå hoppas att statsrådet med uppmärksamhet följerutvecklingen och vidtar alla de åtgärder som kan erfordras. Jag tackarän en gång för svaret. Om åtgärder för att förbättra simkunnigheten HerrSCHÖTT (m); har med sin interpellation till statsrådetBengtsson fäst uppmärksamheten på en utomordentligt viktig fråga, nämligendrunkningsdöden och den bristande simkunnigheten i vårt land. Beträffande drunkningsolyckorna kan nämnas att antaletsådana olyckor vid tiden närmast var 1 000 eller 22per 100 000 invånare. Är 1950 var antalet drunkningsolyckor nere 1414 eller 6per 100 000 invånare, och för det senast kartlagda året, 1971, redovisassiffrorna 296 respektiver 4. Som vi hörde av kommer årets siffraför antalet drunkningsolyckor tyvärr att bh hög, främst beroende på den vackrasommaren; onekligen medaljens baksida. Nedgången av antalet drunkningsolyckor är naturligtvisglädjande, men det är skrämmande att drunkningsdöden alltjämt tar 300människoliv, många mänskligt att döma helt onödigt. Hur kommer det sig då att antalet drunkningar alltjämt ärså högt?