prot · FV0991 · 1972-12-31 00:00:00 — Jagtycker all den uttrycker ett inkiökt militaristiskt tänkande, eftersomrespekten för den svenska utrikespolitiken - för den svenska neutraliteten -är en politisk och ingen militär fråga. Det är inte med vapenskiaminel utan medpolitisk fasthet och konsekvens som respekt skall vinnas för svenskutrikespolitik. Den karolineranda som ligger i utskottets motivering borde varafrämmande i vart fall för ett parti som har sina rötter i svenskaibelarröielse. Snarare kan den svenska krigsmaklen minska tilltron tillden proklamerade alliansfria utrikespolitiken. Den förfogar överva|)ensystem som utvecklats i samverkan med det infernnlionella storkapitaletsrustningsindustri. De vapnen är inte enbart av defensiv natur. De kan användasi anfallssyfte. Vidare är del väl känt hur nära organisatoriskt Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. samarbetesom förekommer mellan den svenska militären och militär från NATO-länder. Vihar sagt i vår motion 1609: "Alliansfrihet, vilja att leva i fred ochhävdandet av det nationella oberoendet är frågor som långt mera är avhängiga avdet politiska uppträdandet än bundna till en viss organisation ochöverdimensionering av krigsmakten." 1 stället för den nuvarande kopian av stormaktsförsvar harvi föreslagit en annan inriktning av försvarspolitiken med ett folkförsvar, somskulle ha sin bas i lokala enheter som kan mobiliseras för bestämda uppgifter.Vissa specialutbildade rörliga enheter bör ingå, som i samarbete med de lokalaenheterna kan irritera och förstöra en eventuell angripares förläggningar,förhindra transporter, förstöra förråd, åstadkomma så stor omsättning avangriparens personal som möjligt och göra den militära ockupationen av Sverigealltmer kostsam och besvärlig att upprätthålla. Utöver detta terriiorialförsvarbehövs ett gränsförsvar med luftvärn och kust bevakningsutrustning. Ett försvar av den här skisserade typen skulle ställa sigbetydligt billigare ekonomiskt än det nuvarande försvaret. Del skisseradeförsvaret skulle även bli mindre exponerat för förintelse och bättresammanvuxet med den lokala befolkningen. Den nackdel som ligger i vårt lands långsträckthet när detgäller ett konventionellt försvar av nuvarande typ skulle vändas till en fördelmed den typ av försvar vi har förordat. Del offensiva drag den svenskakrigsmakten har skulle genom en sådan försvarsorganisation försvinna. Denskulle också och det är ett av huvudskälen bli betydligt meraanpassningsbar till en militär ned- och avrustning och därmed utgöra ett bidragtill ytterligare internationell avspänning i vår del av världen. Jag ber att med detta få yrka bifall tillmotionen 1609, och jag ber dessutom alt fä yrka att under åberopande av i motion 1972:953 anfördmotivering hos Kungl. Maj;l hemställer att förslag förelägges om en nedtrappning avmilitärutgifterna med lägst 2 , att uttalar sig för att pågående arbete medViggenprojektet till jaktversion avbrytes och all samtliga militära utgifter för kommande budgetår måtteuppföras under fjärde huvudtiteln. Skulle detta yrkande inte vinna bifall, kommervår grupp att rösta mol de förslag som skulle innebära de största bidragen tillde militära rustningarna. Vi kommer således att stödja utskottets hemställan,inte därför atl vi är överens med det om denna hemställan utan därför att dennågot mindre gynnar militarismen än ett genomförande av den borgerligaoppositionens olika reservationer. Utskottets förslag är alltså något mindredåligt än reservanternas, och vi vill förhindra genomförandet av det allrasämsta förslaget. HerrFÄLLDIN (c): Enigheten i vårt land om de allmännariktlinjerna för utrikespolitiken är av utomordentligt värde. Det råder storenighet om att vårutrikespolitik har som primär uppgift att genom alliansfrihet i fred göra detmöjligt att upprätthålla neutralitet i krig. Efter hand har denna politikvunnit allt större respekt utomlands, och det kan bero på många omständigheter. Jag tror för min del att det framför allt är ett paromständigheter som har medverkat till att respekten för denna svenskainställning efter hand har vuxit sig allt starkare. Den ena är det förhållandet- som jag berörde att det har rått stor politisk enighet om den allmännainriktningen av utrikespolitiken. Den andra omständigheten är att -återigen under stor politisk enighet - har markerat att man varit beredd att takonsekvenserna av denna utrikespolitik. Jag tänker då på de ekonomiskaansträngningar som vi har gjort för att hålla ett starkt försvar för attunderstryka vår fasta vilja att hävda denna neutralitet om det olyckliga skullehända att det bleve konflikter ute i världen och i vår omedelbara närhet. Jaganser att del har betytt särskilt mycket att försvarsbesluten och inställningenlill försvaret har kunnat bygga på en bred politisk uppslutning. Naturiigtvis måste del av och till ske en prövning avvilken omfattning som vårt försvar skall ha, och då tänker jag påförsvarspolitiken i vidaste mening. Det är alltså en fråga om såväl detmilitära och civila försvaret som det ekonomiska och psykologiska försvaret.Det är också rätt självklart atl besluten i dessa frågor påverkas av hur viuppfattar det som vi kan kalla hotbilden, dvs. den risk för öppna konfliktersom vi kan se ligga inom den överskådliga framtiden. Men naturligtvis blir dettill sist också en prövning mot bakgrund av den slatsfinansiella situationen hur mycket pengar vi anser oss kunna avdela för denna del av statensverksamhet. Glädjande nog har en avspänning i kunnat noteras påsenare år. De flesta av oss torde vara överens om detta. Det råder därigenominte så stora skillnader i bedömningen av den s. k. hotbilden, och jagkonstaterar med tillfredsställelse att det sålunda finns en i långa styckengemensam utgångspunkt för beslutet i det avseendet. Detta har också kommit tilluttryck i försvarsutredningens betänkande. Utredningens arbete prägladesdessutom, som jag har kunnat uppfatta det, dels av att man försökte beskriva deallmänna förutsättningarna som sedan skulle ligga till grund för de meraavgörande besluten för den närmaste femårsperioden, dels av att man försöktesätta in dessa beslut i ett längre perspektiv. Del senare är nödvändigt medtanke pä de långa planeringstiderna. I utredningen nåddes enighet om att det försvar vi skallha skall fotas på en allmän värnplikt. För egen del tror jag attdel är betydelsefullt alt försvaret har denna grund även . Men detinnebär att man den vägen binder sig för användningen av en icke så liten delav de totala kostnaderna inom försvaret. Man var vidare överens om alt manskulle ha med flygstridskrafter på en avancerad nivå, bl. a. genom , ochdel är en myckel tung post. Beträffande ubåtssidan rådde det enighet om att vårproduktionskapacitet inte skall få försvinna, och det innebär att vi rätt snartmåste bestämma oss för det antal ubåtar vi skall ha. Dessa tre komponentertillsammans kräver en mycket stor del av Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. de medelsom avsätts för försvaret. Vi har en allmän målsättning för försvaret. Regering ochriksdag har formulerat en uppgift till överbefälhavaren och övriga som har detdirekta ansvaret för att förverkliga statsmakternas intentioner. Om man då hardessa intentioner kvar - och såvitt jag vet är det ingen som öppet stått uppoch sagt att man skall ändra på dem - och tar de här tre tungabesluten, så leder del till alt försvarskostnaderna i fortsättningen komineratt bli myckel stora. Mot bakgrunden av det statsfinansiella lägel harutredningen lagt ned mycket arbete på att se efter på vilka olika vägar manskulle kunna hitta besparingar men ändå hålla fast vid den uppgift somförsvaret har tilldelats. 1 utredningen fanns det vissa skillnader iuppfattningarna - man kan väl säga att den kostnadsram som socialdemokraternapekade ut i utredningen anslöt sig till den lägsta nivå som mittenpartiernakunde acceptera. hade kommit fram till en högre kostnad. Även iutskoltet har lagt sig på en kostnadsnivå betydligt högre änregeringens och mittenpartiernas. Det är givet atl även försvaret i dessaekonomiskt kärva lider måste finna sig i återhållsamhet, och därför ärmoderaternas linje inte slatsfinansiellt möjlig. Det är känt att regeringen ville handlägga frågan på detsättet att den lade fram sin proposition men framhöll att man därmed inte hadestängt alla dörrar för förhandlingar. När propositionen kom visade det sig attden innebar alt regeringen stannade för den lägsta nivå som socialdemokraternai utredningen hade förordat. Närpropositionen hade lämnats uppenbarades det att varken utredningen ellerförsvarsdepartementet blivit informerade om att lönerörelsens genomslag förförsvarels del var sådant alt det gick utöver vad det s. k. neltoprisindex kankompensera försvaret för i delta avseende. Denna felräkning har bedömts uppgåtill storleksordningen för femårsperioden. Vid det tillfälledå vi hade atl avlämna våra motioner var detta förhållande känt. Eftersom viförutsatte att det fanns en beredvillighet att diskutera hur man skulle ställasig i detta nya läge utformade vi från mittenpartiernas sida avsiktligt dengemensamma partimotionen så, alt vi förklarade oss beredda att ta en diskussionför alt ge försvarsbeslutet det materiella innehåll som regeringen själv hadeförsökt teckna. Vi var beredda att pröva alla vägar för att komma fram lilldetta. Vi var beredda att undersöka vilka besparingsmöjligheter som fanns, mensjälvfallet insåg vi att det inte skulle vara möjligt att bibehållaambitionsnivån och spara in denna miljard. Det är överraskande ochanmärkningsvärt att Socialdemokraterna inte har visat något intresse för att taen diskussion i syfte atl åstadkomma en gemensam lösning i denna fråga iutskottet. Det är överraskande och beklagligt av mänga skäl. Jag återkommertill att för mig framstår del som mycket viktigt att det råder så stor politiskenighet som möjligt om försvarets inriktning och utformning, eftersom det är enviktig del av utrikespolitiken. Det är beklagligt och överraskande att i dennafråga socialdemokraterna framhärdar i sin linje och gör del i förlitande på attkommunisterna i en slutvotering kommer att välja det lägsta av de då återståendetvå alternativen. i Tvresö har ju också här givit oss en bekräftelsepå att det kommer att gå på det viset. När del gäller /73 vet ingen av oss exaktvad det nya den instrumentet för kompensation för pris- ochlöneökningar i praktiken 99 mai 1972 kommer att ge. Längre fram under budgetåret kan detta lättare fastställas.Vi förordar därför att regeringen anmodas komma tillbaka till Försvaretsfortsatta och på tilläggsstat påyrka de pengar som är nödvändiga föratt '"'"' ning m. m. uppfylla den ambitionsnivå regeringen i sin proposition har försökt teckna. Det är självklart att varje riksdag är suverän och attförsvarsbeslutet undan för undan kan omprövas av varje riksdag. Denståndpunkten har ju också försvarsministern framhållit i sinaanföranden. Men det kan aldrig få bli fråga om några stora kastningar, eftersommaterielanskaffning och planering av försvaret är av så långsiktig karaktäratt vissa grundläggande beslut måste få gälla, om vi inte skall göra pengarnaodrygare än de behöver bli. Tvära kastningar i anslagstilldelningen innebär ändrar på vidtagna dispositioner, och det kan komma alt innebära att man,enkelt uttryckt, kastar pengarna i sjön. Jag noterar som ett resultat avdebatten alt stor oklarhet råder om vilka inskränkningar detblir fråga om beträffande infanleribrigader och i andra avseenden som ettresultat av det långsiktsbeslut som uppenbarligen kommer att ta. Meneftersom det är min förhoppning att det skall bli möjligt att komma tillbakatill en sådan politisk situation alt man på samma sätt som tidigare kandiskutera försvarets innehåll och omfattning, liksom de reella resurser somskall ställas till dess förfogande, har jag inte ägnat mig åt att polemisera inågon utpräglad grad. Jag har avhållit mig från detta, därför att det skullekunna göra det svårare att ta detta beslut under ny prövning och därför att detskulle kunna försämra förutsättningarna alt göra det i en så avspänd atmosfärsom möjligt. Historien upprepar sig inte. Därför tror jagdel skulle vara fel att försöka direkt tillämpa på dagens försvarsdebatt TorgnySegerstedts kända ord : "Bort rida ryttare. Delförflutnas skuggor jaga förbi. Kvar står ministären och myser isolskenet." regering har ingen anledning, och ingen möjlighetalls, att stå och mysa i något solsken. Den historiskt sinnade den äldresreaktion försvarsbeslut med dess indragning av 17 regementen ochkårer och en kraftig reduktion av flottan hörde hemma i en annan lid. Men sålångt gäller parallellen, att gamla landskapsregementen kan komma att försvinnaäven genom försvarsbeslut - ingen vet ännu vilka. Vad som antytts äratt man bl. a. mycket snart får skrota ner flygvapnets sex divisioner och dra in åtta divisioner Drakenjaktplan. Det blirrimligen en omfattande kapitalförstöring, eftersom materielen långt ifrån ärförsliten eller omodern, och det betyder att mängas utbildning och plikttrognaarbete spolieras. Minst av allt kan det vara ett utslag av framgångsrikplanering och god hushållning. konstaterade 1925 också att "manhåller på att prata bort det faktum att har kuster att försvara", och han 81 Försvarets fortsatta inriktning m. m. fortsatte:"Att inom ramen av en viss kostnad eftertrakta den bästa möjligaeffektivitet i försvaret, det är det mening i. Att över huvud taget ingentingoffra på försvaret, det kan det också vara mening i. Men att anslå summor tillatt administrera bort på ett fingerat försvar, det är det ingen mening i. Någonplan, någon avsikt, något syfte måste del finnas." Jag tror all upphovsmännen bakom försvarels nyaplaneringssystem instämmer i detta helt och fullt och med så mycket störrerätt som man 1972 förfogar över ett långt bättre men också dyrbarare planeringsinstrumentän 1925. I propositionen om det nya planeringssystemet skrev vårnuvarande försvarsminister att "det kommer att ge Kungl. Maj;t ochriksdagen bättre underlag än f. n. att bedöma försvarets resursbehov ocheffektivitet". Alla erkänner väl att detta är en svår planeringsuppgift.Gör tankeexperimentet att man hade haft det nuvarande planerings-,systemet. De femtonåriga perspektivplanerna skulle då ha gått fram tiU då grannar i öster, söder och väster fick stormaktsvapenvända mot sig. Det perspektivet borde alltså ha ingått som ett av fleratänkbara i säkerhetspolitiska miljöstudier . Det är väl tvivelaktigt om mantagit hänsyn tUl det, men nog borde ett fungerande planeringssystem ha gettvarningssignaler än de som ledde till politiska beslut förstmot 1930-talets sista år. Följden av svaga försvar blev den gången attlandet inte mäktade föra en konsekvent neutralitetspolitik. Genom undfallenhetmot den aggressivaste, mol , hoppades den dåvarande svenskastatsledningen kunna kompensera den bristande trovärdigheten i den egnaförmågan att värna landets självständighet. orkade inte med att föra enkonsekvent neutralitetspolitik i ett läge där folkrättens regler ändå vartämligen klara. Transiteringsbesluten och liknande eftergifter innebar intebara en förödmjukelse och ett brott mot vad vi förpliktat oss till vidneulralitetsförklaringen. De innebar också att många i vår omvärld fick en bildav svensk utrikespolitik som än i vissa situationer ligger oss i fatet.Torgny stod då främst i linjen mot eftergifterna, men naturligtvishade det varit lättare för de styrande alt förstå honom om man följt honomredan 1925. Uppgiften för totalförsvarets militära och civila delar äratt inför omvärlden ge trovärdighet ät vår vilja och förmåga att svara motneutralitetspolitikens förpliktelse. Budskapet lill omvärlden i en krissituationblir alltså att svenskt område inte står någon part till buds för baseringeller genomtransport. Totalförsvarets funktion blir att göra det så dyrbart sommöjligt för den part som vill föra över kriget till svenskt område. Huvudsyftet- det känner vi alla - är att bevara freden. Om det misslyckas skall enangripares styrkor mötas av folkets samlade värnkraft och med vapen.system somutvecklats just för det svenska områdets speciella villkor. Det är ganska ofta omvittnat, inte minst här i kammaren,att den svenska utrikes- och säkerhetspolitiken betraktas som en viktig faktori den relativa balans som råder i norra . Det är inte balans som ärsäkert garanterad men den är ändå viktig. ökatintresse gällt passagen längs som förbindelse mellan Sovjetsutbyggda marinbaser och . Det är geografin som gör Nordkalotten ochÖstersjöulloppen till självklara skärningspunkter vid en större konflikt.Liknande men inte lika utpräglade resonemang gäller , den s. k.södra flanken. Om man nu hävdar att flankerna tilldrar sig ökat intresse,får det ändå inte hindra oss från att erkänna att förbättringen ochstabiliseringen i verkar dämpande på riskerna i hela området.Litet förenklat kan man kanske göra sammanfattningen att krigsriskerna i Europahar minskat under det senaste årtiondet, men inom ramen för de något minskaderiskerna är läge mer utsatt . Det är fundamentalt att inte vidtar sådanaåtgärder, alt vårt bidrag till balansen väsentligt går ned. En drastiskförändring av svensk försvarspolitik skulle kunna leda till tveksamhet om vårförmåga eller vår vilja att svara mot neutralitetens förpliktelser vid en nykonflikt. Redan i fred skulle en sådan tveksamhet i omvärlden kunna leda tillkrav på kompenserande åtgärder genom stormaklsdispositioner gentemot våragrannländer. Det är självklart så att bör anpassa sig tillsäkerhetspolitiska förändringar i vår del av världen. På den grundläggandepunkten har jag ingenting alt invända mot regeringens lika gmndläggandevärdering. Men vi får inte, bör inte göra tolkningar eller förändra våradispositioner i sådan riktning och sådan takt att andra förleds tillmotdisposilioner, dvs. stormakter ökar militära resurser i därföratt reducerar sina. Jag tror att det vore olyckligt om man försökte attargumentera för långt på temat att kan reducera sitt försvar till följdav en nu iakttagbar avspänning i , om någon motsvarande reduktion inteens skymtar hos de två stormaktsallianserna häri området. Eftersom det dessutomär uppenbart att regeringens försvarsproposition innebär kraftigareneddragningar än planeringsarbetet och försvarsutredningen över huvud tagetsysslat med, så blir det omöjligt att hävda att beslutet bygger på enlångsiktig och genomtänkt bedömning. Vad överbefälhavaren häromdagenoffentligt sade i den saken är verkligen belysande; Hela underlaget som viarbetat fram blir ju av inget värde. För de lägen där vi nu skall planera harvi inget material. Det är i stället självfallet statsfinansiella ochkortsiktigare avvägningar som har påverkat regeringens bud. Till en del hardetsamma gällt för många länder, främst inom västvärlden. Man har senarelagt,urholkat eller ändrat viktiga delar av försvaret, inte därför att man utrettoch funnit att behovet blivit mindre, men därför att trycket från andrasektorer inom och utom statsbudgeten har blivit större än väntat. Erkänner man detta och det är ingen skam att erkänna det då leder det inte lika lätt till missförstånd om utrikespolitiskaomprövningar, något som annars ligger nära till hos bedömare som inte tyckersig se lika säkra tecken i skyn på varaktig säkerhet. Jag har berört försvarets nya planeringssystem någragånger. Det har ofta sagts att försvaret är det fält där statsmakterna kommitlängst i fråga om långsiktsplanering med perspektiv framåt. Försvarets fortsatta inriktning m. m. Försvarets fortsatta inriktning m. m. försvarsbeslutgav förutsättningarna för den här långsiktsplaneringen, som undan för undanutvecklats till ett instrument att få överensstämmelse mellan långsiktigt ochkortsiktigt handlande. Den planeringen är ofrånkomlig för alt få balans inomoch mellan olika vapensystem och organisatoriska delar, där vissa komponenterfordrar för utveckling och framtagande, medan andra kan förändrasrelativt snabbt. En betydande vidareutveckling av försvarets långsiktsplaneringhar förberetts och genomförts genom arbete inom försvaretsforskningsanstalt, de centrala staberna och försvarsdepartementet. godkände det nya systemet 1970 med tillägget attriksdagens egen plats inom planeringssystemet skulle närmare utredas. Planeringssystemet bygger på s. k. miljöstudier som larfram alternativa, styrande angreppsfall all ligga till grund för femtonårigaperspektiv-planer. Utifrån dem skall sedan femåriga programplaner utarbetas.Alternativa lösningar och handlingsfriheten mellan dem skulle bli av särskildbetydelse för alt underlätta politiska avvägningar, för att göra just det somförsvarsministern förde så skickligt resonemang om i sin slutreplik, nämligenatt politikerna ytterst har ansvaret för atl göra avvägningarna. Det skulle alltsåge möjlighet för - och jag kan citera försvarsministerns direktivtill försvarsutredningen att bedöma grunderna för den svenskasäkerhetspolitiken och den långsikliga inriktningen av våratotalförsvarsanslrängningar. har - och jag tycker det här är ganskauppseendeväckande 200 manår ägnats åt arbetet att ta fram perspektivplaneroch annat underlag som skulle ha underlättat vårt beslut här . Därför ärdet mycket anmärkningsvärt och för alla som önskar en inträngande, allvarligförsvarsdebatt mycket beklagligt, alt nu inbjuds att fatta ettförsvarsbeslut mer eller mindre i blindo. Jag påminner på nytt omöverbefälhavarens ord i . Propositionens förslag kan inte överblickas. Varkenperspeklivplaner eller programplaner finns utarbetade för de ekonomiska ramaroch de planeringsnivåer som propositionen föreslår. Därmed har planeringsarbetetmer eller mindre hamnat i samma situation som de Drakcnflyg-plan som nutydligen skall tas ur tjänst åtskilliga år . Både planeringssystem ochflygplan sköts av kvalificerat och hängivet folk. Båda har tillgång tilldalaanläggningar och har tilldragit sig internationell uppmärksamhet föravancerade lösningar på svåra problem. Båda har kostat mycket pengar, även omingen kan säga hur många miljoner planeringsarbetets alla detaljer dragit. Mennu binds de båda. Drakenflygplanen måste stå kvar på marken, ochplaneringssystemet utnyttjas inte heller som del är avsett. Försvarsbeslutets planeringsram är avsedd att gälla i femår. Men långt måste ta ställning till många konsekvenserav det, allteftersom myndigheterna kan överblicka hur det skall vara möjligtatt åter åstadkomma någon plan, någon avsikt. Principerna för försvaret måsteomprövas när man når ner till så här låga nivåer det har vi fackmännens ordpå. Men låt mig säga att inte ens på låga nivåer kan det fåbli svensk försvarsdoktrin atl en angripare måste tränga in i stora delar avsvenskt territorium,kanske in i många svenska landskap, innan vi effektivt förmår möta honom därföratt alltför mycket bygger på lokall bundna enheter. Vi får inte underlåta atldra nytta av de naturliga försvarsbetingelser som ligger i de vatten och detluftrum som omger . För omvärlden har de faktorerna säkerligen en mycketstor betydelse när man bedömer trovärdigheten i den svenskaneutralitetspolitiken. får rimligen redovisningar ochförslag om förbandsindragningar och i samband därmed kanske en klarare bild avriskbedömningar och prioriteringar mellan olika delar av landet. Det är ocksånödvändigt att redovisa de konsekvenser som uppslår för anställda vid statligaindustrier och verkstäder, och även följderna för enskilda företag måstebelysas. Sanningen kommer alt krypa fram - jag tror att det bara ären liten del av den vi har fått fram . Men kanske allra viktigast är atl åter fåplaneringssystemet att fungera, att kunna ange var och hur insatser kan görasför alt vid behov åter stärka försvarskraften. Detta, som har kallats ettåtertagningsprogram, finner jag vara något av del allra viktigaste i det lägesom slatsfinansiella skäl framtvingar, men inte ens ett sådantåtertagningsprogram har utskotts-majoriteten velat ge tillfälle till. Det avgörande för totalförsvaret är ju den styrka det kanutveckla för att ge trovärdighet åt vilja att få vara oberoende.