prot · FV09108 · 1972-12-31 00:00:00 — § 11Om obligatorisk användning av bilbälten Herr kommunikationsministernNORLING erhöU ordet för att besvara i (s) i kammarensprotokoU för intagna fråga, nr 278, och anförde; i har frågat mig om jag mot bakgrunden av gjorda uttalanden avser att framlägga förslagtill lag om obligatorisk användning av bilbälten. Det av trafiksäkerhetsverket tiUkommunikationsdepartementet inlämnade "trafiksäkerhetspaketet"innefattar bl. a. förslag tUl lagstiftning avseende obligatorisk användning avbilbälten. Åtgärds-paketet är föremål för remissbehandling. Iavvaktan på slutligt ställningstagande övervägs inom departementet ohka problemsom är förenade med en sådan lagstiftning. Om obligatorisk användning av bilbälten HertPETTERSSON i (s): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min enkla fråga. Bakgrunden tUl den är tväfaldig. För det första skulleingen annan trafiksäkerhetsreform vara så effektiv som en lag ombilbältesanvändning. Ätt en sådan åtgärd i detta avseende står i en klass försig är en bedömning som ytterst få bestrider. För det andra syftar jag på de uttalanden somkommunikationsministern gjort i lagstiftningsfrågan. När jag tog upperfarenheterna av bilbälteslagstiftningen i villekommunikationsministern inte diskutera en sådan lösning för del, men iseptember , efter publiceringen av den s. k. över dödaoch skadade i trafUcen, uttalade sig statsrådet klart positivt för enlagstiftning. Frågan är nu om kommunikationsministern är beredd att följa uppsin positiva attityd genom att möjligt lägga fram en proposition förriksdagen om en lag om användning av bilbälten. Jag kan konstatera att jag i statsrådets svar i dagknappast fått något besked pä denna punkt. Statsrådet hänvisar i stället tillremissyttranden över trafiksäkerhetsverkets PM för ökad trafiksäkerhet.Remisstiden gick ut , dvs. Om man förhandstittar litet ide yttranden som kommit in jag hoppas att statsrådet har haft möjlighet attgöra det också - sä kan man konstatera att, såvitt jag förstår, samtliga tungaremissinstanser nu ställer sig bakom en bilbälteslag. ,riksåklagaren, , , , och t.o. m. motororganisationerna är nu beredda att ställa sig bakom en lag omobligatorisk användning av bUbälten. Mot bakgrunden av en snabbläsning i vissaremissyttranden vill jag ställa en kompletterande fråga; Delar kommunikationsministernuppfattningen att om de tunga remissinstansernas yttranden övertrafiksäkerhetsverkets PM för ökad trafiksäkerhet förordar en lag ombilbältesanvändning, sä bör denna lag kunna genomföras ganska omgående? Angu tformningen av momenten "lag och rätt"iskolans läroböcker Det är riktigt som i Lundsäger att i de remissvar som har kommit in fram till nu är det en allmäntpositiv inställning till en lagstiftning om obligatorisk användning avbilbälten. Detta är i och för sig intressant. Det visar att ansvariga instanseri vårt land börjar se hur aUvarlig den här frågan är och därmed ocksä sökerefter nya vägar att komma till rätta med de siffror för offer i trafiken som vimöter , , och varje är. Men vi rör oss här med en rad praktiska, tekniska ochjuridiska problem, många dessutom av känslig natur, som man mäste ha ett greppom, innan man sätter sig ned och skriver en lag. Den hittillsvarande,procentuellt sett dåliga användningen av bilbälten kan inte få fortgå nägonlängre tid utan ingripande från ansvariga myndigheter. Det har jag, som herrPettersson mycket riktigt nämnde, uttalat under densenaste tiden. Det är i medvetandet om att vi tämligen snart kan tvingas gålängre - trots fördelarna med frivillighet - som vi redan nu noggrant ser överalla aspekter pä en eventuell lagstiftning. i (s): Jag tackar kommunikationsministern för detsenaste inlägget. Det var utomordentligt värdefullt och klarläggande. Det ärglädjande att statsrådet är beredd att här i göra detta klaraställningstagande. Jag fattar det så att själva principen om att enlagstiftning skall införas är klarlagd. Allt talar för det. Vad man nudiskuterar är tekniska frågor, avgränsningsfrågor och mycket annat. Det ärklart att det finns vissa avgränsningsproblem, och det kanske behövs nägon tidi departementet för att klara dem, men de tekniska och praktiska svårigheternaär till för att övervinnas. De remissyttranden som kommit in eller som är påväg frän bl. a. och riksåklagaren, som ställer sig positivatill en lagstiftning, gör mig - och som jag hoppas ocksåkommunikationsministern övertygad om att de tekniska frågorna går att lösa. Jag ber än en gång att få tacka för det mycketklarläggande svaret från kommunikationsministern. Överläggningen var härmed slutad. §12 Ang. utformningen av momenten "lag och rätt" i skolans läroböcker Herr utbildningsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 255, och anförde: har frägat mig, vilkaåtgärder jag avser att vidtaga för att momenten "lag och rätt" iskolans läroböcker skall få en bättre och rUctigare utformning. I den av Kungl. Maj.t faststäUda läroplanen förgrundskolan finns som ett av huvudmomenten för ämnet samhällskunskap på högstadiet har i sina anvisningar framhållit bl. a.att "eleverna bör komma tiU klarhet om att människor i varje gruppbUdning,organisation och samhäUe måste ställa upp gemensamma regler för att kunnafungera". Undervisningen skall planeras och genomföras i samarbete med denlokala polismyndigheten och om möjligt med företrädare för socialvården ochkriminalvården. Även på mellanstadiet förekommer en sådan undervisning. Pä justitieministerns uppdrag undersöker nusamarbetsorganet för åtgärder mot ungdomsbrottsligheten - i vilket bl. a.skolöverstyrelsen ingår - vUka möjligheter polisen har att i störreutsträckning medverka i undervisningen. Jag vill tillägga att läroboksnämndenhar låtit utföra en granskning av på läroboksförteckningen uppförda läroböcker.Resultatet av denna undersökning har delgivits bl. a. läroboksförlagen. Den avherr aktualiserade frågan är således under bevakning på skilda häll. Ang. utformningen av momenten "lag och rätt" iskolans läroböcker HertRICHÄRDSON (fp); Jag ber att fä tacka utbildningsministern för svaret.Bakgrunden till min fråga är den ganska skarpa kritik av läroböckerna isamhällskunskap i som framförs i en promemoria, utarbetad päuppdrag av samarbetsorganet för åtgärder mot ungdomsbrottsligheten inomjustitiedepartementet och författad av hovrättsassessorn Äspelin. Jag skallinte försöka plocka hem lättköpta poäng genom att peka pä enstaka misstag ellertokigheter i enskilda böcker. Jag vill begränsa mig till att framhålla vissagenerella brister som utredaren pekar på i sin sammanfattning. Han säger där: "Huvudsyftet med ämnet Lag och rätt torde vara attskapa förståelse hos eleverna för vårt rättssystem och för reglernasefterlevnad. Det räcker inte med att konstatera att det finns regler utan detmåste också klargöras varför de finns. I läroböckerna borde man ta upp fråganhur allvarliga skadeverkningarna blir för samhället och medborgarna om regelsystemetinte följs. Man efterlyser sålunda genomgående uppgifter om målsäganden denskadelidande." En annan generell brist i läroböckerna är, heter detvidare, "att den allmänt brottsförebyggande verksamheten inte har fåttnågot eller i varje fall har tilldelats mycket litet utrymme". Flertaletläroböcker är orealistiska i det avseendet att de blundar för den mycketomfattande dolda brottsligheten. Den allmänna tesen är att det begås brott,brottet upptäcks och gärningsmannen döms och straffas. De flesta elever vet attverkligheten är en annan, heter det. Det påtalas vidare att våldsbrotten borde fä en merframträdande plats. Här finns specieU anledning att ta upp frågan om hot,misshandel och förföljelse av avvikande eller handikappade elever i klassen, s.k. mobbing, något som enligt utredaren läroböckerna sorgligt försummat. Det påtalas också att böckerna snabbt blir föråldrade. "Flera av de nu genomgångna böckerna innehåller därför oriktigauppgifter", heter det. Jag har full förståelse för svårigheten att alltid haaktuella uppgifter. Det är ocksä en kostnadsfråga, och det ligger mycket i vadsom här föreslås, nämligen att man skaU förnya böckerna med supplement. Justitieministernhar just påtalat betydelsen av undervisningen i lag Ang. information i skolan om poUtiska ungdomsförbundsverksamhet och rätt iskolan. Han har bl. a. påpekat att polisen bör medverka, såsom ocksäUtbUdningsministern anfört i sitt svar, och det är bra. Men det mäste ändå iförsta hand vara den reguljära skolundervisningen man fär lita tiU, och enförutsättning därvid är att läroböckerna är bra. Jag skuUe vilja fråga utbUdningsministern vUka slutsatserhan drar av den skarpa kritik som finns i den här promemorian, som jagförutsätter är bekant. Jag vill ocksä fråga om det verkligen räcker med engranskning av förteckningen över läroböcker; det tycks vara på det sättet attdet behövs en genomgående undersökning av läroböckerna över huvud taget, därföratt vissa viktiga moment saknas. På fråga vill jag svara attjag tycker att läroboksnämnden har reagerat föredömligt i den här situationen.Man fick ett påpekande, man j tog initiativ till en undersökning avalla läroböcker uppförda på förteckningen och man gjorde en ordentliggranskning av dessa böcker. Den ledde ocksä till vissa resultat - efter vad jagvet uteslöt man sedanjen av böckerna från listan. I ensådan situation tycker jag inte det finns anledning för mig att vidta ytterligare åtgärder. På den punkten har alltså vårt nuvarande granskningssystem fungerat. Däremot hoppas jag kunna återkomma senare till med en proposition grundad på läromedelsutred ningens förslag. Hert (): Om dét förhäller sig så somutbildningsministern nu säger är jag nöjd. Jag kunde inte utläsa det ur självasvaret, där det talas om att man har granskat förteckningen. Om det innebär engranskning ocksä av läroböckerna med utgångspunkt i den kritik som kommit framtycker jag att det är tillfredsställande. Överläggningen var härmed slutad. §13 Ang. information i skolan om politiska ungdomsförbunds verksamhet Herr utbildningsministern erhöU ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 273, och anförde; har frågat mig om jag anser att detstår i överensstämmelse med läroplanen att skolstyrelse eller rektor skallkunna vägra politiskt ungdomsförbund att lämna information i skolan om sinverksamhet och målsättning under förevändning att andra politiskaungdomsförbund inte hemställt om att få lämna motsvarande information. Jag vill först erinra om att skolstadgan föreskriver attskollokalerna skall kunna upplåtas för bl. a. frivilligt bildningsarbete ochliknande verksamhet bland ungdomen. Skolstadgan uppställer som enda villkor för sådanlokalupplätelse att större olägenhet inte vållas verksamheten i skolan. NågotviUkor att samfliga organisationer av visst slag skall anhålla om sådan lokalupplåtelsefinns inte. I läroplanerna för och gymnasiet understryks ocksäbetydelsen av att eleverna har kontakt med föreningsverksamheten. När det sedan gäller frågan om ungdomsorganisationernasmedverkan vill jag erinra om uttalandet i propositionen 129år 1968 angående revidering av läroplan för (s. 70) att bl. a.ungdomsorganisationerna kan tillföra skolundervisningen ett stimulerandematerial. 1 gymnasieskolan finns numera pä alla linjer timme till förfogande.Denna resurs kan användas efter skolans eget bestämmande med ledning av deanvisningar utfärdat. Skolans undervisning skaU vara objektiv, dvs. Detta behöver givetvis inte innebära att en beskrivande ellerinformerande presentation av verksamheten och målsättning för en religiös,politisk eller dylik organisation vid t. ex. timme tUl förfogande ellergemensam samling kan komma i fråga endast under fömtsättning att andraorganisationer som verkar inom samma område anhållit om att få göra motsvarandepresentation. Ang. taxesystemet för samtrafik tågbuss Som nöjd frågeställare har jag ingenkommentar till UtbUdningsministerns svar. Det utgör ett nyttigt klarläggandeoch bör tas emot med tacksamhet av de politiska ungdomsförbunden. Även jag vUlframföra ett tack tUl utbildningsministern för det klarläggande svaret. Överläggningen var härmed slutad. taxesystemet för samtrafik tåg-buss Herr kommunikationsministern erhöU ordet för att iett sammanhang besvara dels () framställdainterpellation, nr 186, dels i (c) i kammarens protokollför intagna fråga, nr 250, och anförde; har i en interpellation frägatmig om jag vill medverka till att bussresenärer inte avkrävs extrabetalning vidsamtrafik mellan järnväg och buss. i har frågat mig om jag anser den av SJinförda prisskUlnaden mellan buss och tåg på samma sträcka vara i godöverensstämmelse med önskemålet om rationell samordning av olika trafikmedel. Jagbesvarar interpellationen och den enkla frågan i ett sammanhang. De sakkunniga, som jag bemyndigats tillkalla för attutreda olika trafUcpolitiska frågor, har bl. a. att överväga den framtidalämpliga utformningen av SJ:s taxor. I detta uppdrag ingår givetvis ocksä denviktiga frågan, hur man genom lämplig konstruktion av taxorna på säväl person-som godstrafikens område skall kunna främja en bättre samordning mellanjärnvägen och andra trafikmedel. Det bör framhållas att Ang. taxesystemet för sam trafik tågbuss övervägandenai taxefrågan i direktiven getts hög prioritet med sikte på så snara resultatsom möjligt. HerrCÄRLSTRÖM(fp): Jag ber att få tacka kommunikationsministernför svaret på min interpellation. Äv svaret framgår att statsrådet bemyndigatstillkalla sakkunniga för att utreda olika trafikpohtiska frågor, varvid man färförutsätta att utformningen av SJ;s taxor och samordningen mellan järnvägen ochandra trafikmedel kommer att bli föremål för de sakkunnigas granskning ochbedömning. Statsrådet uppger i sitt svar att "övervägandena itaxefrågan i direktiven getts hög prioritet med sikte på så snara resultat sommöjligt". Mot detta har jag intet att erinra, totalt sett. Men detspeciella fall som föranledde min interpellation var tillämpningen av den s. k.snittaxan med gUtighet frän . Under den relativt korta tid somtaxan har använts har den ställt tUl en massa tråkigheter och trassel både förSJ:s chaufförer och biljettörer och för den resande allmänheten. Man borde intevänta på den av statsrådet aviserade trafikpolitiska kommittén, som enligt vadjag erfarit ännu icke är tillsatt, och vilket resultat den kan komma till, tyförmodligen dröjer det ganska länge innan kommitténs arbete ger synligaresultat. Kunde man utan större formaliteter införa snittaxan, bordedet vara lika enkelt eller enklare att ta bort den igen. Jag har själv varitvittne till irriterade passagerares reaktion när bussföraren på ett vänligtsätt påpekat att järnvägsbiljetten icke är tillräcklig för färd med buss, inteens om tågförbindelse saknas. Det är inte lätt att vara en reaktionssnabb ochharmonisk bussförare när man bhr utsatt för mindre smickrande omdömen om sigsjälv eller det företag i vilket man arbetar. Inkomstökningen för SJ kan inteha någon avgörande betydelse, och man vet inte heller hur stortinkomstbortfallet varit pä grund av de passagerare somvalt att använda andra trafikmedel än SJ:s buss just på grund av snittaxesystemet.I SJ:s egen tidning, SJ-nytt, nr 19 av säger man att"snittaxan är ett osedvanligt krångel". Jag håller med tidningen omdetta, sedan jag själv konstaterat verkningarna av den. Jag vill gärna, herr talman, lämna några exempel på hursnittaxan verkar, vilket i de konkreta fallen blir för den resande allmänhetenalltmer obegripligt. Om jag löser en täbiljett tur och returOlofström-Stockholm kostar den . Eftersom SJ ersatt vissatägförbindelser med landsvägsbuss nödgas jag oftast anlita landsvägsbuss pååtervägen mellan och . Då måste jag betala ytteriigare 5:60kronor. Om resan företages mellan och och sammalandsvägsbuss anlitas vid återfärden mellan och blirtillägget 2:60. Gäller färden OlofströmGöteborg och jag åker med samma bussÄlmhult-Olofström bhr tilläggskostnaden 1:60. Samma tilläggspris bhr det om jagreser tUl eller till - i båda faUen 1 ;60 - men åker jag tUlVästerås blir tiUägget för hemfärden med :60. TUläggen är som syneshögst varierande, och det är för resenärerna svårförståeligt. De angivna exemplen, som givetvis har sin motsvarighet iövriga , ger belägg för att statsrådet lämphgen bör ingripa föratt ställa tUl rätta vad som gått snett. VUl statsrådet medverka härtUl? Det är angeläget att SJ blir vän med allmänheten och viceversa. De angivna exemplen motverkar den målsättningen. i (c): Vid det senaste tidtabellbytet genomfördes avstatens järnvägar en sådan ändring i prissättningen på buss- respektivetågbiljetterna att det tidigare genomräknade tågpriset, som gällde oavsettfärdmedel, upphävdes. Motiveringen, som man lämnade bl. a. i ett htet flygbladtill resenärerna, lyder: "är det sä, att början av en tågresa ofta ärdyrare än slutet. Ju längre Ni åker tåg, desto mindre betalar Ni per kilometer.När Ni avbryter en tågresa och börjar en bussresa, byter Ni från ett lågt kilometerpristill ett högre. Därför mäste Ni lägga tUl mellanskUlnaden meUan tåg- ochbussbiljetten". Man kan ifrågasätta om detta ens är teoretiskt riktigt,och det fär för en del sträckor mycket märkvärdiga konsekvenser. Eftersom herrCarlström redan har berört frågan, skall jag bara syssla med , somnärmast berör mig och som jag har upplevt dessa problem på. Sedan ett flertalår har ersatt tåg och motorvagn med landsvägsbuss.Motiveringen för detta var att busstrafiken skulle minska SJ:s underskott påbandelen norr om . Trafiken med buss skulle alltså vara bUligare äntrafiken med tåg. Därför blir självfallet resenärerna pä denna bandel förvånadeoch förbittrade när man nu utöver den sämre resestandard som byte av färdmedelalltid utgör skall betala ett högre pris för att man fär utstå dennaförsämring. fungerar det pä sä sätt att om man har biljett frånstation norr om till här i , till Göteborgeller till , så måste man - om man reser med första lägenhet pä morgoneneller sista betala ett tillägg, exempelvis och 9:50. Men vid resor till mindre stationer finns intedenna möjlighet att lösa ett tillägg, utan dä hänvisas resenären till att lösaen enkel biljett på den sträcka där han använder buss och söka restitution hosSJ för den del av tågbiljetten som han inte har utnyttjat. Det kan kanske intevara fråga om så stora belopp i restitution. Det är besvär för resenären ochframför allt måste det ocksä vara, tycker jag, rätt stora administrativaomkostnader för att sköta den här restitutionen av en del avbiljettpriset. Det är sä stora problem för båda parter att det framstår somfullständigt irrationellt att sköta verksamheten på detta sätt. Det är, som också sade, mycket svårt attförklara varför resenären skall betala extra avgift bara därför att SJ på enviss sträcka byter färdmedel och naturligtvis speciellt när man, som i det härfallet, har järnvägslinjen längs efter , där man sätter in bussen istället. Det är ungefär som om man kom på idén att vid resa mellan Stockholmoch ha byte mellan tåg och buss i och kanske i ; detskulle medföra att man fick möjligheter att ta mer betalt totalt för sträckanän när man har ett färdmedel. Ang. taxesystemet för sam trafik tågbuss Ang. taxesystemet för sam t ra fik tågbuss Jag ber slutligen att få tacka kommunikationsministern försvaret. Jag tycker dock att SJ här har gjort en förändring av systemet och attdet inte skulle vara nödvändigt att fundera så länge på att återgå tUl ettrationellt system. Det skulle vara väldigt svårt att i någon annan branschinföra en sädan här teoretiskt utformad prissättning, om det fannstillstymmelse tUl alternativ. Eftersom SJ:s centralförvaltning själv inte harvelat lyssna pä protesterna från resenärer och anställda, är det angeläget kan hitta andra vägar för att komma tillbaka tUlsystemet med ett genomräknat tågpris. Som jag sade har jag funnit att detfinns anledning att närmare överväga i vad mån konstruktionen av statensjärnvägars taxor i olika hänseenden är den rätta för att SJ pä ett samhällsekonomisktriktigt sätt skall kunna fullgöra sin andel i trafikarbetet. I det sammanhangetär det av stor vikt att taxorna ges en sädan utformning att de bättre medverkartill att utnyttja SJ:s kapacitet men även, i det fall som vi nu diskuterar, om möjligt reder ut begreppen. Det normala vid kombinerade tåg-bussresor har alltid varitatt SJ beräknat avgiften pä varje färdmedels delsträcka för sig enligtrespektive färdmedels taxa, den s. k. snittaxan. Med hänsyn till detta kan deti och för sig vara konsekvent av SJ att ocksä i fråga om kombinerade tåg-bussresor,där busslinjen går parallellt med järnvägen, tillämpa samma princip. Omläggningen har , som vi kunnat konstatera avinterpellationen och den enkla frågan, medfört vissa komplikationer. Inom SJhar man varit på det klara med att en omläggning tiU snittaxa även för medjärnvägen parallella busslinjer skulle medföra vissa övergängssvärigheter. SJräknar dock med att genom olika åtgärder kunna minska eller undanröja dekomplikationer som uppstått. Jag anser att SJ inom ramen för nuvarande taxesystemsåvitt möjligt skall söka komma till rätta med de olägenheter som framkommit. Även om det inte hör till vare sig interpeUationen ellerden enkla frågan vill jag i parallellitetens namn bara göra det konstaterandet,att om det är ett privat bussbolag som svarar för den sista biten av en resa,där SJ svarar för den första delen, så är det ju inte tal om att det skall varanågon genomgående prisberäkning. Eller är det sä? 1 interpellationen och i denenkla frågan gäller det ju SJ. Jag tycker ändå att det i det störteperspektivet kan vara intressant att nämna detta, eftersom jag utgår från attproblemen för den enskilde resenären inte är mindre - åtminstone inteekonomiskt om den sista delen av en resa skall ske med ett privat bussbolagsfärdmedel. Jag säger det här därför att man annars kan få denuppfattningen, att detta med snittaxan och snittaxans problem skulle varanågonting som bara så att säga tillkrånglat hör hemma hos statens järnvägar.När ett privat bussbolag svarar för sista biten av resan, dä är det varken talom snittaxans införande eller om snittaxans upphörande, utan då är det somdet alltid har varit och säkerligen ocksä kommer att bli i fortsättningen -fråga om ett biljettpris för tågresan och ett biljettpris Men låt mig återgå tUl vad vi diskuterar här. Jag villupprepa vad jag sade i mitt första svar, att hur man genom lämplig konstruktionav taxorna skall kunna främja en bättre samordning mellan järnvägen och andratrafikmedel får övervägas av de av mig tUlkallade sakkunniga. Som framgår avsvaret har de här övervägandena getts hög prioritet med sikte på snararesultat. Ang. taxesystemet för samtrafik tåg-buss HertCÄRLSTRÖM(fp): Jag ber att fä tacka kommunikationsministernför det kompletterande svar som han gav. Jag är emellertid inte riktigt tUl freds med det sätt pävilket kommunikationsministern tolkar det begrepp som här diskuterats. Vi harinte tagit upp olika företags olika transportmedel, utan både iSkee och jag har hållit oss till SJ. I detta fall tycker vi ochresenärerna och SJ-folket tycker i stor utsträckning som vi att det äregendomligt att man inte tillämpar ett pris för hela resan. Resenärer ochberörd personal kan ju t. ex. knappast lastas för att SJ har dragit injärnvägen och ersatt den med en landsvägsbuss. Om man får lägga tiU pengareller om man får resa på den biljett som man hade räknat med att fä använda ochsom man hade betalt även hemfärden med beror endast på vid vilken tid på dagenman råkar resa hem. Jag hoppas, herr talman, att kommunikationsministernverkligen inser det allvarliga i SJ.s beräkning och vilka olägenheter ochirritationer som detta har åstadkommit. Jag kan nämna ett konkret exempel. Detvar fyra personer som reste från och skulle till .