prot · FV0911 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag hoppas att utrikesministerns senaste inlägg inte skalltolkas så, att han anser att de frågor jag reste i mitt inlägg är oväsentliga,utan endast på det sättet att han nu inte är beredd att kommentera dem. Densenare tolkningen är jag helt vUlig att acceptera. Överläggningen var härmed slutad. § 7 Ang. erkännande av Herr utrikesministern ordet för att besvara fröken () i kammarens protokoll för den18 januari intagna fråga, nr 18, och anförde: Fröken har bett mig att förriksdagen redovisa min principiella uppfattning i frågan om ett erkännande avBangladesh. Jag viU som svar framhålla att vi i denna sak kommer att följa deprinciper vi alltid tUlämpar när det gäller erkännande av nya stater. Dessaredovisades av min företrädare, , i andra kammare den7 . De går ut på att den makt som skall erkännas har vunnit ettrimligt mått av självständighet utåt, som någorlunda allmänt godtagits avomvärlden. Vidare krävs en rimlig stabUitet inåt, genom att det finns statligamyndigheter som faktiskt upprätthåller kontroU över ett visst territorium ochdär utövar suveräna befogenheter. Svenskt erkännande bmkar ges när vi delsanser att minimikraven är uppfyllda, dels finner att inga särskilda skäl talaremot erkännande. Regeringen har som bekant fattat principbeslut att erkännaBangladesh. Tidpunkten för denna åtgärd är föremål för noggrant övervägande.Vi har kontinuerlig kontakt med ett antal andra regeringar, inklusive de övriganordiska. FrökenELIASSON (c): Det är med odelad sympati som det svenska folket har följtden östbengaliska kampen för frihet och självständighet och bidragit tUI attsöka lindra det akuta hjälpbehov som strömmen av 10 miljoner människor på flykthar givit upphov tiU. har striderna emellertid upphört. Mujibur harfrigivits och återvänt tUl Dacca samt övertagit ledningen för Bangladesh.Flyktingarna återvänder i allt större utsträckning till sina hem. Över 3mUjoner uppges redan vara tillbaka i . En ny stat med 75 miljonermänniskor har aUtså kommit tUl. Förhållandena har stabUiserats. Frigörelsenfrån är ett faktum. Det har därför väckt en del undran och oro att det dröjtmed ett svenskt erkännande av den nya staten. Det är mot bakgmnd av dennaovisshet som jag har ställt min fråga och önskat att utrikesministem förriksdagen och inför svenska folket skuUe klargöra regeringens syn påerkännandefrågan. Jag noterar med tacksamhet att jag har haft en viss framgångmed min fråga, och även om erkännandet dröjer ännu någon tid, förefaller det,är det med glädje jag hälsar deklarationerna om att ettsvenskt erkännande av i princip är att vänta. Med stöd av det uttalande som utrikesministern själv hargjort under sitt besök i , att neutrala länder i en dynamiskinternationell utveckling ständigt måste vara beredda att ompröva sininställning i viktiga frågor, som t. ex. , utgår jag från att ettsvenskt erkännande nu bara är en ren tidsfråga. Men, herr utrikesminister, hurlång tid är det fråga om? Tidpunkten för ett erkännande är inte bara en frågaav väsentlig praktisk betydelse för återuppbyggnadsarbetet utan också en frågaav principiell vikt. En utbredd opinion i väntar sig att ett svenskterkännande är förestående. På hur många stater ytterligare skall vivänta? , , , , , , , ,, och inte minst har alla erkäntBangladesh. Är det som i detta fall en efter en skaU visa vägen? Pånågot håll har man kanske fått den uppfattningen att det svenska dröjsmåletskulle bero på en eUer annan stormakts inställning. Jag förutsätter emellertidatt så inte är fallet. Men som neutralt land borde ha särskUdaförutsättningar att bana väg för ett allmänt erkännande i öst och väst avBangladesh som en självständig nation. I och för sig är det gott och väl om ett erkännande kankomma från de nordiska länderna. Men samrådet med näraliggande länderoch önskvärdheten av ett gemensamt agerande får inte för neutralaländer bli ett skäl för avvaktan och inaktivitet, som kan leda tUl att viktigastäUningstaganden skjuts på en kanske oviss framtid. Låt mig först i förbigående tacka frökenEliasson för att hon här i kammaren åberopat ett citat av något som jag skulleha sagt i . Jag har aldrig - vilket var och en som läst detta kunnatförstå sagt vad som här läggs i min mun, nämligen att neutrala stater skulle varasärskilt angelägna att ompröva sina ståndpunkter exempelvis i frågan omBangladesh. Det har jag aldrig sagt. Jag vet inte varifrån det uttalandetkommer. Därför kan det vara en fördel att nu få tUlfälle att dementera det. Låt mig så övergå till sakfrågan! Det väsentliga är att vivet att den det har också offentliggjorts, vilket i ochför sig är unikt - har fattat ett principbeslut i denna fråga; detsamma gällerde övriga nordiska regeringarna. Vi vet också och det är det ur politisksynpunkt väsentliga i frågan att en serie andra länder står i begrepp atterkänna . Fröken frågar varför vi i detta läge dröjer. Jo,vi dröjer helt enkelt därför att det icke, vare sig ur svensk synpunkt eUer och det skulle jag vilja fästa avgörande vUct vid ur synpunktfinns något intresse av en svensk säraktion i ett läge när man vet att ettsamordnat erkännande är under förberedelse. Ur synpunkt är detviktigt att erkännanden inte kommer enbart från den ena sidan, vilket varitfallet hittUls det framgick ju av fröken uppräkning. Ett svensktsärerkännande i detta läge skulle ingalunda ändra relationer. Detsom är intressant för är att få sin ställning som det var ocksåherr inne på oberoende och överallt accepterad stat markerad. Detsker icke genom ett svenskt erkännande, utan det sker genom ett massivterkännande från de länder som hittUls icke erkänt . Det är av denanledningen som vi och det är en uppfattning som delas helt av mina nordiskakolleger - bör dröja något. Det är inte alls fråga om något långt dröjsmål. Detär inte möjligt för mig att ange den exakta dagen, men fröken vara övertygad om att det är fråga om en mycket kort tidrymd innan dennastörre aktion kommer tiU stånd. Fröken (): Även om jag kanske hade hoppats att ett svenskt erkännandeskuUe ha kunnat komma tidigare, är jag det vUl jag gärna säga djupt tacksamför att det tydligen finns en aktivitet hos den och för attvi kan vänta ett svenskt erkännande. Men man får inteförbise den vikt som ändå måste läggas vid neutrala länders erkännande av nyastater. Som neutralt land har en särskUd ställning och kan i särskildgrad bidra tiU att bana väg för ett mera allmänt erkännande av isåväl öst som väst. Jag menar att man inte aUtid får vika för kravet påsamordning och därför vänta med att inta en ståndpunkt som kan bidra till attett återuppbyggnadsarbete kommer i gång i rimlig tid. Vi vet aUa att det ändåär av inte oväsentlig betydelse att ett svenskt erkännande kommer tUI stånd, såatt man kan organisera hjälparbetet. Vad beträffar utrikesministernsuttalande i om de neutrala staternas särskilda möjligheter har jaghelt byggt på pressuppgifter. Men det förefaller ändå som om utrikesministernhar den inställningen, att utvecklingen måste följas med all uppmärksamhet ochatt man mycket snart på folkrättslig gmnd kan erkänna . Överläggningenvar härmed slutad. Ang. bidrag till kristna och ideella organisationers studieförbund ur anslaget till SIDA.-s informationsverksamhet bidrag till kristna och ideella organisationers studieförbund anslagettill SIDAs informationsverksamhet Herr utrikesministern ordet för att besvara i (s) i kammarens protokoUför intagna fråga, nr 26, och anförde: i har frågat mig om jaganser att även studieförbund tiUhörande kristna och ideeUa organisationer skaUtUldelas medel ur det anvisade reservationsanslaget tiU SIDA:s informationsverksamhet. Behovet av att vinna ett brett folkligt stöd för vårinternationella solidaritetspolitik har upprepade gånger understrukits av båderegering och riksdag. Informationen kring problem och det svenskautvecklingssamarbetet spelar här en viktig roll. För /73 föreslår regeringen istatsverkspropositionen att 1,9 mUjoner kronor anslås för den betydelsefulladel av u-landsinfor-mationen som äger rum i samarbete med enskilda organisationer.Detta innebär nära nog en tredubbling jämfört med innevarande budgetår.Regeringen har i årets statsverksproposition förordat att löntagarorganisationernaoch andra folkrörelser därvid får ökat stöd. Genom dessa organisationersbetydelse i fråga om opinionsbUdning och vuxenutbildning öppnas möjligheteratt nå stora gmpper av medborgare, som kanske annars inte får del avu-landsinformation. Inom ramen för det kraftigt ökadeanslaget, som fördelas av SIDA, kommer det liksom tidigare att finnas utrymmeför stöd också tiU de kristna och ideeUa organisationernas och derasstudieförbunds informationsverksamhet om u-landsfrågorna. HerrSVENSSON i (s); Jag ber kort och gott att få tackautrikesminister för det här svaret. Min fråga föranleddes av enskrivning i statsverkspropositionen på denna punkt som inte var alldeles klar.På en konferens i , i vilken de kristna samfundenoch några riksdagsledamöter deltog och där även pressen var närvarande,ställdes frågan om det möjligen var på det sättet att det hade skett en ändringfrån det att SIDA:s petita framlades och statsverkspropositionen presenteradesoch att och de frikyrkliga studieförbunden skuUekomma att stå utanför. Jag är nu glad för att den misstanken kan avskrivas.Såvitt jag kan finna av svaret gäller anslaget för SIDA;sinformationsverksamhet samtliga folkrörelser. 1 slutet av svaret säger ocksåutrikesministern, att det liksom tidigare kommer att finnas "utrymme förstöd också tiU de kristna och ideella organisationernas och derasstudieförbunds informationsverksamhet om u-landsfrågorna". Jag tror med den informationen i denna viktiga fråga kan nå långt ut i det svenskasamhället, vilket är angeläget då det utan särskilda åtgärder kanske kan blisvårt att vinna den svenska opinionen förde insatser som vi kommer att göra iframtiden. Jag beralltså, herr talman, att få tacka för svaret. Överläggningen var härmed slutad. Om sysselsättningsfrämjande åtgärder inom regionen Ang. anonymitetsskydd vid anmälan om barnmisshandel § 9 Omsysselsättningsfrämjande åtgärder inom regionen Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den18 januari intagna fråga, nr 24, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt med bortseende från formeUt gällande gränser för stödområdet positivtbehandla förslag om lokaliseringsstöd tUl sysselsättningsskapande nyetableringareller utvidgningar av företag inom regionen . Som jag uttalade i propositionen tUl riksdagangående den fortsatta regionalpolitiska stödverksamheten finns det skäl atttiUämpa bestämmelserna rörande lokaliseringsstödet på ett smidigt sätt särskUti gränsområdena tUI det allmänna stödområdet. I enlighet därmed har regeringen i flera fall bevUjatlokaUseringsstöd tUl företag som har etablerat eller utvidgat sin verksamhetinom regionen . Sedan lokaliseringsstödet tUlkom har sålunda nioföretag fått lokaliseringsstöd med sammanlagt inemot 32 mUjoner kronor förinvesteringar inom regionen. Genom stödet har ett betydande antal nyaarbetstUlfällen tillskapats. Med hänsyn tUl utvecklingen inom regionen är regeringenberedd att liksom positivt pröva ansökningar om stöd tiU företag somkan bidra tiU att lösa problemen. Hert (); Jag ber att få tacka inrikesministern för detsynnerligen positiva svar som här har lämnats. Det är ju alldeles riktigt, somi svaret framhåUes, att denna region hittiUs har fått ett stort stöd försträvandena att bereda största möjliga sysselsättning inom regionen. Denbrottas faktiskt fortfarande med stora besvärligheter. Vi tackar för den välvilja som statsmaktema har visat dådet gällt att skapa möjligheter att komma tUl rätta med de mera akutaproblemen. Jag hälsar med tUlfredsstäUelse det svar som inrikesministern harlämnat, varav framgår att vi allt fortfarande kan påräkna samma stöd fråninrikesministern för de nya projekt som efter hand kan komma fram. Överläggningen var härmed slutad. §10 Ang. anonymitetsskydd vid anmälan om barnmisshandel Herr justitieministern erhöll ordet för att besvaraherr ' (fp) i kammarens protokoU för intagna fråga, nr19, tUl statsrådet , och anförde: har frågat statsrådet omhon anser det tillfredsställande att frågan om förstärkt anonymitetsskydd fördem som anmäler misstanke om barnmisshandel inte väntas bli löst förtåntidigast . Frågan har överlämnats tUl mig för besvarande. Jag viU tUl en början erinra om att redan nu gäUandebestämmelser i sekretesslagen ger möjlighet att vägra part attta del av handling som visar vem som har gjort anmälan eller i övrigt lämnatupplysningar i ärende rörande barnavård eUer ungdomsvård. En förutsättning försådan vägran är dock att det föreligger grundad anledning att anta att denanmälde skulle missbmka kännedom om anmälaren eller den som lämnatupplysningarna tiU skada för denne eller annan person. Det anonymitetsskydd somanmälare nu har är alltså inte ovUlkorligt utan beroende av en avvägning mellanå ena sidan intresset av att enskilda utan risk för skada skall kunna lämna upplysningartUl och å andra sidan den från rättssäkerhetssynpunkt viktigaprincipen om parts rätt till insyn i aUt material i ärende hos myndighet. Vår sekretesslagstiftning ses över ioffentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén. I kommitténs uppdrag liggeratt ta upp anmälares anonymitetsskydd tiU behandling. På kommittén liggeralltså att överväga om ändring behövs i de nuvarande bestämmelserna om bl. a.skydd för anmälare till och om den intresseawägning som denuvarande reglerna ger uttryck för är riktig. har så sent som haft fråganom skyddet för anmälare till uppe tiU behandling. Riksdagenansåg då att frågan inte bör brytas ut ur det pågående utredningsarbetet. Detfinns inte någon arUedning att nu frångå denna bedömning. När offentlighets-och sekretesslagstiftningskommittén kommer att vara klar med arbetet i den delsom rör bl. a. den aktuella frågan kan inte anges . Ang. anonymitetsskydd vid anmälan om barnmisshandel HertROMANUS (fp): Det är rätt som hert justitieministern säger,att den här frågan diskuterades . Då betonades också från alla departier som var representerade i debatten, att det är angeläget med en skyndsamlösning av frågan om förstärkt anonymitetsskydd för den som anmäler misstankeom barnmisshandel. har det inträffat att utredningens ordförandeoch sekreterare har uttalat sig i TV. Det framgick av ordförandens uttalandeatt man inom utredningen betraktar den här frågan som en liten detalj i sittarbete, och att man över huvud taget inte har behandlat den . Ochsekreteraren sade att han inte väntar sig att det här skulle vara klart under1973-1974 utan . Det är bakgmnden tUl formuleringen av min fråga. Den utredning som har utfört, och som haröverlämnats till offentUghets- och sekretesslagstiftningskommittén fick man iuppdrag att göra 1965. Den blev klar och överlämnades tilloffentlighets- och sekretesslagstiftningskommittén . I riksdagenbehandlade vi frågan 1971. Man fick då alltså en påstötning genom två debatterhär. får vi veta, att arbetet inte blir klart förtån . Från alla håll har betonats att det är en angelägenreform. Då kan man verkligen fråga sig om det är motiverat, att det skallbehöva ta från det den första utredningen tiUsattes tUls det blir enändring. 3 protokoll 1972. Ang. anonymitetsskydd vid anmälan om barnmisshandel Det är naturligtvis inte fråga om - som en tidning harfått för sig att man i och för sig skall slå vakt om angivare och om desocialt välanpassade. Vad det gäller är att få ett förstärkt skydd för barnen.Om man inte ger ett bättre anonymitetsskydd än vad vi har , drar sig mångamänniskor för att anmäla misstanke om barnmisshandel. Det är ju inte ettovUlkorligt skydd. Angiveri är naturligtvis ingenting trevligt, menbarnmisshandel är ännu otrevligare, och därför måste man allvarligt övervägaalla möjligheter att skydda de svaga i samhället. Man måste också ta hänsyn tUldet rimliga kravet att den som anklagas skall få ta del av utredningsmaterialetoch bemöta det. Men, som JO har påpekat, en anmälan är inte betydelselös ävenom den inte kan ingå i utredningen. Den kan ju sätta i gång en utredning somskapar klarhet. Det är riktigt att inte ansåg att denhär frågan borde särbehandlas. Men har ju nya uppgifter tUlkommit om vUkentid det här kommer att ta. De tycks ju vara nya även för hert , eftersomhan säger, att det inte kan anges hur det här arbetet kommer att gå. Därförskulle jag vilja ställa den kompletterande frågan, som jag tackar försvaret: VUl inte överväga att den här frågan kan fåbrytas ut och behandlas för sig, och därmed få en snabbare behandling? Det är sedan riksdagenbehandlade frågan, och någon förändring beträffande utredningens arbete harinte inträffat. Det förelåg precis samma situation då som . ha fått de här informationerna om hur utredningentänkte sig att dess arbete skulle förlöpa. Jag kan därför inte se att har inträffat någon situation som ger anledning till att göranågon ny bedömning . HertROMANUS (fp); Jag beklagar justitieministerns senasteuttalande. Det är visserligen riktigt, att både jag och andra ledamöter kundeha vänt oss till utredningen och fått närmare upplysningar. Men faktum är, attdet inte framgick av betänkande , att detskulle ta innan man kunde få en lösning på detta problem.Tvärtom betonades det från aUa de partier som då var företrädda i diskussionen- och jag är övertygad om att övriga partier har samma uppfattning att det ärangeläget att det här arbetet bedrivs skyndsamt. Eftersom det inte bestreds avnågon, fick man den föreställningen att det här skulle bedrivas skyndsamt. Sedankom de här uttalandena av ordföranden och sekreteraren, som visar att det kanbli färdigt . Det upplever i varje fall jag som en förändradsituation. Det är möjligt att den i verkligheten var lika bedrövlig redan ihöstas, fast det inte framgick av riksdagsbehandlingen. Men trots aUt, och utan att vUja avkräva justitieministernnågra ytterligare kommentarer , skulle jag ändå vilja framföra en allvarligvädjan att man överväger att på något sätt inom eller utom denna utredningpåskynda arbetet med frågan om ett förstärkt anonymitetsskydd. Vi har dockunder fått nya och ohyggliga påminnelser om vadbarnmisshandel kan innebära. Säkert skulle väldigt många människor här i landetuppskatta om justitieministern ville ge utredningen en påstötning så att mantänker om. Jag är medveten om att denna utredning har andra viktigafrågor att syssla med, dataintegritet m. m. Men är det så att kommittén intekan klara av det här speciella uppdraget snabbt så får man inte vara så låst avatt man en gång har lämnat det tiU den kommittén, att man inte kan bryta utdenna speciella fråga och överlämna den tUl någon annan för utredning. Det harju framgått av ett uttalande av utredningens ordförande, att man betraktarfrågan om anonymitetsskydd som en detalj i sitt arbete. Då bör det väl varamöjligt att få den frågan särbehandlad och sedan ändå hålla tUlräcklig kontaktmed offentlighets-och sekretesslagstiftningskommittén. Ang. permission och frigäng för den som dömts tillinternering Det svenska utredningsväsendet är ju berömtför sin grundlighet, men med denna följer ofta att utredningsarbetet blirganska tidsödande. Jag kan nämna för att vi i departementetsträvar efter att fortlöpande hålla kontakt med våra kommittéer för att försökase tiU att arbetet ger resultat så fort som möjligt. Det kan ibland vara frågaom att bistå dem med sekreterare m. m., och det avser vi naturligtvis att göraäven beträffande denna utredning. Överläggningenvar härmed slutad. § 11 Ang. permission och frigång för den som dömts till internering Herr justitieministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 18januari intagna fråga, nr 23, och anförde: har frågat mig om jag anser attbestämmelserna om internering i behandlingslagen och i de föreskrifter somutfärdats för tUlämpningen av denna fungerar tUlfredsställande i vad gällerpermission och frigång. Permissionerna och möjligheten att bereda den intagnetUlfälle tUl arbete eller studier utom anstalt under straffverkställighetenutgör värdefulla instrument i behandlingsarbetet inom kriminalvården. Genompermissionerna bereds de intagna tUlfälle att upprätthålla de socialakontakter, främst med famUj och nära anhöriga, som i de flesta fall är enförutsättning för deras rehabUitering. är betydelsefuUt i defaU den intagne, i avsaknad av viss typ av utbUdning inom kriminalvårdens ram,kan beredas sådan utanför anstalten. Vidare kan den intagne genom möjhgheternatUl frigång beredas den anställning ellersysselsättning, som han kommer att inneha efter frigivningen. Härigenomunderlättas den ofta besvärliga övergången från anstaltsvård tiU frivård. Ang. permission och frigång för den som dömts tillinternering Beslut om permission eller frigång föregås, oavsettpåföljdens art, av en noggrann prövning i varje enskUt faU. En grundläggandeförutsättning är att fara för missbruk inte får anses föreligga. Vidbedömningen härav tas hänsyn tUl en rad olika faktorer, såsom brottets art,skötsamheten på anstalt, angelägenheten av att arbetet eller studierna utomanstalt kommer tUl stånd, eventuell tidigare visad rymningsbenägenhet, uppehållsortoch förhåUandena under permission eller frigång m. m. Prövningen av dessa ärenden innebär ofta en svår ochömtålig avvägning mellan olika synpunkter och intressen. Med hänsyn härtUl kandet givetvis inte undvikas att bedömningar görs som senare visar sig varafelaktiga. Jag viU slutligen erinra om att jag för någon månad sedansom svar på en enkel fråga av i framhöll att andraregler måste gälla för dem som har begått grova brott än för övriga intagna ochatt jag avser att efter avslutat utredningsarbete ta ställning till vUkaåtgärder som kan vara motiverade för att undvika missbruk av de förmåner somregelmässigt tUlkommer de intagna. HertWINBERG (m); Jag ber först att få tacka justitieministern för svaret påmin fråga. De frihetsberövande påföljderna har ju tUl uppgift attskydda samhället och dess medlemmar genom att förebygga brott. Men samtidigtvUl samhället försöka återanpassa den dömde till ordnade sociala förhållanden.Och här har naturhgtvis det framgår också av justitieministerns svar permissionsreglerna och frigångsbestämmelserna sin betydelse. Men det är i höggrad en avvägningsfråga hur generösa permissionsreglerna bör vara. Jag ärmedveten om att det ligger i verksamhetens natur, när det gäller så att sägasuccessiva försök att slussa över en person som har fått ett frihetsstraff tiUett normalt liv, att det måste bli misslyckanden och ett antal fall av missbmk. Men skall frihetsberövandet också ha ett allmänpreventivtsyfte finns det nog åtminstone i vissa fall en optimal gräns över vUken maninte kan gå i generositet beträffande permissionsreglerna. Det finns t. ex.fall där utländska förbrytare, narkotikahajar, har dömts i och medutnyttjande av våra frikostiga permissionsregler passat på att snart försvinnafrån landet och fortsätta sin brottsliga verksamhet från utlandet. Mednuvarande regler är det fara att till vårt land dras utländska yrkesförbrytare,som finner risken att arbeta här betydligt mindre än i andra länder. Vidare måste permissionsreglernas användning för deverkligt svåra förbrytarna uppmärksammas. Och det är här jag kommer in på ämnetför min fråga. Jag tar fasta på beskedet från justitieministern i hans svar attsärskilda regler måste gälla för dem som har begått grova brott. Det är väl ioch för sig riktigt att man också beträffande interneringsklientelet försökeranordna en resocialiserande behandling och att som ett led i denna ocksåmöjligheter tiU permission och frigång finns. Men vid avvägningen bör man ocksåuppmärksamma indikationen för en interneringsdom, nämligen att ett långvarigtfrihetsberövande skall vara påkallat för attförebygga fortsatt aUvarlig brottslighet. Det är alltså ett ganska strängtkriterium som skall vara uppfyUt innan en interneringsdom över huvud tagetmeddelas.