prot · FV0984 · 1972-12-31 00:00:00 — Sanningen är, som jag redan påpekade under den förraVietnam-debatten här, att icke längre är något gerillakrig itraditionell mening. Det vore lögn att påstå det. har från bådasidor utvecklats till att bli ett modernt konventionellt krig med all dengrymhet detta innebär, med radarstyrda robotar, raketer, tungt artilleri,stridsvagnar, komplicerade minor osv. Det ärju detta som har givit kriget iVietnam dess hemska karaktär. Jag frågar alltså herr utrikesministern om han anser detriktigt och tillbörligt, om man nu eftersträvar en politisk lösning, att pånågot sätl la upp frågan om vapenleveranserna med . Jag förutsätter attdet väl blir åtskilliga ytterligare resor dit både för och förandra medlemmar av regeringen. Ang. förekomsten av nordvietnamesiska militära förband iSydvietnam, eller Cambodja Ang. förekomsten av nordvietnamesiska miUtära förband iSydvietnam, eller Cambodja Under detta anförande övertog fru andre vice talmannenledningen av kammarens förhandUngar. Interpellanten upprepade i sittsenaste anförande avslutningsvis två av sina frågor till mig. Jag haregentligen bara begärt ordet nu för att inle skall gå härifrån iföreställningen att jag inte skulle vilja eller uppleva nägot motstånd mol attbesvara hans frågor Jag kan fatta mig mycket kort. En av de två frågornagällde närvaron av nordvietnamesiska trupper i och C!anibodja. Den fråganbesvarade jag redan i mitt interpellationssvar. Den andra frågan gällde min synpå materiella stöd med betydande vapenleveranser till . Denfrågan tog jag utförligt upp i min första replik, och jag ber att få hänvisaherr till protokollet. Det är uppenbart att utrikesministern inte ärinställd på några detaljstudier av de frågor - det var ganska många - som jagställde. Jag avslutade inledningsvis med sex frågor, och utrikesministern sägeratt han har svarat på dem. Han säger att frågan om närvaron av nordvietnamesiskatrupper i Cambodja och har besvarats i svaret. Var och en som läst svareteller hört utrikesministern föredra det kan själv konstatera att det inle varnågot svar i egentlig mening. Det var ett glidande resonemang, av vilket maninte fick särskUt klart för sig var utrikesministern stod. Dessutom är svaret märkliglpå del sättet alt del till att börja med icke klart sägs ut huruvida det flnnsnordvietnamesiska förband i Sydvielnam och senare säger: "En eventuellnordvietnamesisk tmppnärvaio i dessa områden kan därför rimligen inte ges någonannan bedömning än den som kommit till uttryck i vad avser trupper iSydvietnam." Där kan inle dras någon parallell, och utrikesministernvet myckel väl alt den s. k. Ho Chi-min-leden upprättades långt före bådeinvasionen av amerikanska och sydvielnamesiska trupper i C-ambodja och sådanatrupprörelser in i . På den punkten är den folkrällsliga aspekten solklar,. Det är intressant atl notera att utrikesministern inte,utöver det mycket luddiga resonemang som förs i interpellationssvaret, vill taupp en diskussion om denna frågeställning, som enligt min mening är central ochintressant, eftersom i många avseenden paralleller kan dras mellan dessaländers status och status. När det sedan gäller de sovjetiska vapenleveranserna sägerutrikesministern att han i sitt förra inlägg har kommenterat dessa ingående.Det får vi naturiigtvis titta på när vi läser protokollet. sade ikorthet atl och FNL "tvingas" ta emot stöd av , eftersomamerikanarna en gång börjat med sin felaktiga politik i slutet på 1950-talel.Men det var infe det jag frågade, , ulan: "Hur ser ni påSovjets engagemang, och tror utrikesministern atl del finns några idealistiska motiv bakom engagemang?" - Det var det frågangällde, och jag tycker det är förbluffande atl man, när man ställer den typenav frågor, får i halsen antingen från eller det här är hyckleri, det här är att vända på resonemanget. Det är inte attvända på resonemanget! Jag tycker del är mycket intressant att notera BillyOlssons resonemang, och jag håller i vissa stycken med honom i hans analys. Mennär det gäller uppfattningen om folkrätten vore det intressant att få reda påom den är representativ för . Jag betvivlar det! Jag ställde ett antal frågor. Jag anser självatt jag fått mycket dåliga svar. Jag har försökt att exemplifiera detta pånågra punkter. Jag tror nu inte att det finns stor anledning att förlängadebatten - åtminstone inte från min sida. Jag vill avslutningsvis säga altsyftet med min interpellation bl. a. var att försöka få balans i den svenskaregeringens uttalanden i Vietnamfrågan. Därmed uppställer jag inte på någolsätt mig själv som någon försvarare av den amerikanska krigföringen i dageller . Jag tror att både utrikesministern och jag under deår som har gått vid åtskUliga tillfällen har fått revidera vår syn påVietnamkonflikten. Men jag anser atl de punkter jag tagit upp här, omfolkrätten och om det sovjetiska engagemanget, skulle kräva en kommentar frånden av annat slagan den har gjort har . Jag kan bara beklaga, och få det antecknat i protokollet, att denensidighet som jag har märkt i regeringensVielnamuttalanden helt kvarstår efter dagens debatt! Ang. förekomsten av nordvietnamesiska militära förband iSydvietnam, eller Cambodja HerrOLSSON i (): Jag konstaterar att inte lyssnadepå vad jag sade. Jag har inte - nu eller tidigare - anklagat för hyckleri, och jag skall inte göra det heller. Jag tror attÄnders tror pä vad han säger, och jag utgår alltid från att demänniskor som yttrar sig i den här kammaren gör det. Jag tycker det är lättareatt föra debatten om man har den utgångspunkten. Däremot anser jag att AndersWijkman har bortsett från det historiska sammanhanget när han inte serbakgrunden till vad som händer i , när han inte går tUlbaka ens sålångl som lill 1964 eller 1965. Om man skall bedöma bakgrunden tillkonflikten är det nödvändigt att åtminstone gå tillbaka till den dag i februari1965 då skickade sina första bombarmador mot befolkningskoncentrationer iNordvietnam. Det vore orimligt att försöka utmäta nägon form av skuld ochlasta nordvietnameser som befinner sig i för att de är där, omman inle har i minnet att en gång unilateralt attackerade medall sin teknologiska överlägsenhet och fortsatt atl göra det under mer än sexår. Det får man verkligen inte glömma när man diskuterar Vietnamproblemet iSveriges riksdag. I så fall debatterar man i elt vakuum, och debatten blir utanvärde. Överiäggningen var härmed slutad. Om ätgärderför att motverka arbetslösheten bland ungdom § 6 Omåtgärder för att motverka arbetslösheten bland ungdom Herr inrikesmmislern HOLMQVISTerhöll ordet för att besvara i (vpk) den 11 aprilframställda interpellation, nr 108, och anförde: i har frågat vilkaåtgärder regeringen avser att vidta dels för att komma lill rätta medarbetslösheten bland ungdomen, dels för att garantera sysselsättning åt de värnpliktigasom rycker ut , dels för att trygga möjligheterna till feriearbeten åtstuderande ungdom, 1 mitt svar den 2 pä interpellationer av fruJonäng och om ungdomsarbetslösheten redovisade jag läget på arbetsmarknadenför ungdomen och de åtgärder som vidtagits för denna grupp. hararbetslösheten bland ungdomar minskat något men är dock fortfarande hög. Medhänsyn härtill fullföljs de särskilda insatserna för arbetslös ungdom, i förstahand den intensifierade platsackvisitionen samt förbättrad information omarbetsuppgifter och arbetsförhållanden inom induslrin. Beträffande fortsattutbildning för dessa ungdomar äger ett nära samarbete rum mellan skolor,organisationer, kommunernas sociala organ och arbetsförmedlingen.Överläggningar och samråd har förekommit mellan ansvariga myndigheter i syfteatt erbjuda fler utbildningstillfällen, inte minst på yrkesinriktade linjer. Vissa pågående beredskapsarbeten för ungdom kommer attförlängas, en del till juni månads utgång. Ett syfte med dessa arbeten är atlge ungdomar information om arbetsmarknaden, de krav den ställer och demöjligheter den ger. Av uppgifter från berörda länsarbetsnämnder grundade på enenkät bland de utryckande värnpliktiga framgår att 12 800 av de 20 400 sornbesvarat enkäten uppgav sig ha arbete vid utryckningen och 3 100 planerade attpåböfia eller fortsätta studier. För återstående 4 500 som sade sig saknaarbete har arbetsförmedlingen gjort särskilda insatser i form av anpassad,skriftlig information, kollektiv och enskild yrkesvägledning samtplatsförmedling. Jag delar interpellantens positiva värdering avskolungdomarnas feriearbete. Från flera håll i landet rapporteras relativt godtillgång på ferieplatscr. För ungdomar tycks möjligheterna varagoda, i vafie fall om de inte har alltför speciella krav. Av betydelse ärvidare att ungdomarna i större utsträckning än tidigare söker sig tillarbetsförmedlingen för att få feriearbete. Jag kan vidare upplysa om att i slutetav anordnar en konferens för att diskutera vidtagna och planeradeåtgärder mot .ungdomsarbetslösheten. Till konferensen har inbjuditsrepresentanler för de politiska ungdomsförbunden, ,. , och länsarbetsnämndernasamt dessutom arbetsmarknadsmyndigheterna i , och . Som jag nämnde i milt interpellationssvar villjag til! sist erinra om att regeringen inlett en översyn i särskild ordning av ungdomensarbetsmarknad. HerrMAGNUSSON i (vpk): L'ru talman! Jag ber att få tacka inrikesministern försvaret på min interpellation. Att den stigande arbetslösheten bland ungdomen är ett stortsani-liälleligt problem framgår såväl av min interpellation som av inrikesministernssvar. Som karakteristiskt har framhållits att ungdomsarbetslösheten varithögre den här korfiunkturnedgängen än under lågkonjunkturen 1967-1968. Är 1971var den betydligt högre än untler de åren, och siffrorna är betydligthögre än för motsvarande nrånad . Att det förhållandet inte bara har att göra rnedarbetslöshetssituationen just nu framgår av att andelen arbetslösa ungdomarunder nu länge varit nästan dubbelt så stor sorn ungdomarnas andel av dentotala arbetskraften. Till bilden hör att många ungdomar sysselsätts i beredskapsarbeteneller av arbetsmarknadspolitiska skäl plockas in i yrkesutbildning. Som ett typiskt uttryck för att situationen untler detsenaste året radikalt försämrats kan anföras en notis i tidskriftenArbetsmarknaden, där det påpekas att när en reporter pä våren1971 skulle ha tag på en ung arbetslös människa som inte hörde hemma i derrrissanpassades kategori lyckades arbetsförmedlingen i inte få framen enda. tläremot satt massor av s.k. vanliga, skötsammaungdomar rned utbildning i väntrummen på förmedlingen och sökte jobb. Ungdomens attityd påverkas givetvis av dess möjligheteratt få ett rneningsfyllt arbete efter slutad skolgång eller firllgjordvärnplikt. Kan samhället i den situationen inte göra någonting förungdorrrarna, kan tlet ta utan tvivel få konsekvenser när det gäller de ungassociala anpassning. Det är därför oerhört viktigt att största möjliga ansträngningargörs för att bereda de mänga ungdtirnar sorn avslutatvärnpliktsjänstgöringen eller snart skall sluta sin skolgång en meningsfylldsysselsättning. släppte man ut ca 35 000 värnpliktiga på enredan titligare ansträngd arbetsmarknad. Enligt uppgifter i skulleen fiärdedel av dessa 35 000 ungdomar vid utryckningstillfället varaarbetslösa. Enligt samma tidning var stänrningen mycket dyster bland devärnpliktiga. Man redovisade bl. a. exempel från I 2 i , och detframhölls därvid att Värmlandsregenientets rekryter hörde till de värstdrabbade i landet. Var tredje var där arbetslös efter utryckningen. I den avinrikesministern åberopade enkäten framgick tjckså att ungefär en tredjedel avde svarande sade sig sakna arbete. De 60 00070 000 ungdomar som i sambandrned skolavslutningarna söker sig ut på arbetsmarknaden komplicerar givetvis irrrycket hög grad situationen. L'rågan är nu: Är de 'av inrikesministern föreslagna åtgärdernatillräckliga? Jag noterar som positivt att det för arbetslös ungdom nusker en intensifierad platsackvisition sairrt en förbättrad information omarbetsuppgifter och arbetsförhållanden inom industrin. Det är givetvis avvärde att ungdomen får information om de möjligheter som föreligger. Om åtgärder för att motverka arbetslösheten bland ungdom Om åtgärder för att motverka arbetslösheten bland ungdom somnämndes i en föregående interpellationsdebatt stöts ungdomen bortav bristfälliga förhållanden på arbetsmUjöområdet. Den konferens i regi sominrikesministern talade om är naturligtvis ocksä ett positivt steg. Frågan ärbara vilken effekt denna kan ha för den aktuella situationen. Jag tror ocksåatt en översyn är nödvändig för att få grepp orn ungdomens arbetsmarknad. Även om jag finner de vidtagna åtgärderna positiva, är deav allt att döma otillräckliga. Ungdomsarbetslösheten liksom den totalaarbetslös-lietssituatit)nen i övrigt är fortfarande ett akut problem.Arbetslösheten bland ungdom har under en rad av år varit högre än bland övrigakategorier. Detta visar att ungdomsarbetslösheten är ett strukturellt problem. Det skapas heller inte arbetsplatser i tillräckligomfattning för att ge ungdomen arbete. Det visar sig dessutom attarbetsköparna, sorn ofta vägrar att anställa äldre arbetskraft, också vägraralt anställa unga människor - särskilt ungdomar som är utan yrkesutbildning.Dessa svåra problem avslöjar den planlösa kapitalistiska ekonomins oförmåga atttrygga allas rätt lill arbete. De som bestämmer utbildningens inriktning kaninte avgöra, om denna utbildning kan leda frarn lill anställningar . Frägan är väl om man inte måste vidta vissa åtgärder motindustrin för att tvinga den att anställa yngre arbetskraft, i'likhet med vadsom gjorts vad det gäller den äldre arbetskraften. Jag är medveten om svårigheternaoch att det är ett känsligt problem. Jag vill inte ställa något kategorisktkrav, men jag tycker all det vore motiverat att diskutera en sådan åtgärd föratt bekämpa arbetslösheten, särskilt rnot den bakgrund som jag tidigare här hartecknat. En åtgärd som också borde diskuteras är en mera uppsökandearbetsförmedlingsverksarnhet på regementena. Jag har inte fått det intrycket avinrikesnrinisterns svar att sådan förekommer. Vafie regemente borde kanske hasin egen arbetsförmedling - i vafie fall . Jag berännu en gång atf få tacka för svaret. HerrOSKARSON (m): 1 interpellationssvaret redovisarinrikesministern arbetsmarknadsläget för de i vår utryckande värnpliktiga. Avsvaret franrgår att av de värnpliktiga, som svarat på den i svaret omnämndaenkäten, saknar 4 500 av totalt 20 400 arbete. Det är i procent räknat - en rrrycket hög siffra. De procenttal som redovisats i pressen och ävenomnämnts tidigare i debatten ligger dock t. o. m. något högre. Vad som är mycket påtagbart och som jag här velat ta uppär att det mellan förbanden förekommer mycket slora variationer. Det ärnaturligtvis beroende på både regionala och lokala förutsättningar, men dockinte enbart detta. Det förband som nått det bästa resultatet är A 3 iKristianstad. Bland de värnpliktiga vid A 3 som ryckte ut hade manlyckats nedbringa antalet av derrr som saknade arbete fill 10, eller under 3procent av de utryckande. Ungefär sarr-.nia siffror anser rrran sig kunnakorrrma frarii till för dern sorn lämnar rrrilrtärtjänsten den 26 nraj,respektive . Där har man nått ett mycket gott resultat, som också väcktberättigad uppmärksamhet. Hur har man då lyckats med detta? Ja, det är en mängdsamverkande åtgärder sorn kan redovisas och sorn jag helt naturiigt inte skallta upp tiden med att gå in på här. Men jag vill kortfattat sammanfattaåtgärderna på följande sätt: Man startadeuntlersökningen av de värnpliktigas arbetsmöjligheter efter inryckningen. Härigenom skapade man underlag för tlet fortsattaarbetet. 1 samverkan medlänsarbetsnämnderna, närmast i och Matrrröhus län, utarbetade manprogram för fortsatt aktivitet, planering, enkäter och information. Kontakt ochsamverkan upprättades med privata och statliga företagsamt rned komnrunalamyndigheter. Man harfortlöpande informerat de värnpliktiga och fortgående bedrivit undersökningarorn arbetsmarknadsläget. Detta har skett kontinuerligt. harman kunnat sätta in studier och yrkesvägledning bland de värnpliktiga, vilkaalltfort saknat arbete. Man har ocksånoggrant följt upp och kontrollerat hela verksamheten i samverkan medlänsarbetsmyndigheten. Man har haftindividuell behandling av de värnpliktiga, som varit särskilt svåra atl placerai förvärvslivet. Man har också lyckats, vilket är mycket viktigt, atlengagera de värnpliktiga i del här arbetet, vilket jag betraktar som mycketbetydelsefullt. Resultatet har också som jag tidigare visat blivit gott. Jag har med detta korta inlägg velat fästainrikesministerns uppmärksamhet på hur man arbetat på A 3 i ochvilka resultat man där har nått. Jag hoppas att man för kommandevärnpliktsårgångar uppmärksammar denna arbetsmetodik. Naturiigtvis gäller dettai första hand de militära myndigheterna men även länsarbetsnämnderna ocharbetsmarknadsstyrelsen. I anslutning till vad i sadevill jag gärna framhålla att det i myckel hög grad förekommer en upp.sökandeverksandiet från de militära nryndigheternas sida i samverkan rnedlänsarbetsnämnderna. Detta är alltså inle något bortglömt kapitel. Jag vill till herr inrikesrrrinistern uttrycka denförhoppningen, att den värnpliktiga arbetslösa ungdomens problem uppmärksammasvid den konferens om åtgärder mot ungdom.sarbetslöshet och den översyn avungdomens arbetsmarknad som herr statsrådet har aviserat i sitt svar. Om åtgärder för att motverka arbetslösheten bland ungdom Till i och herrOskarson vill jag gärna säga, att även om vi alla har sorn utgångspunkt attgöra mycket för de värnpliktiga kommer vi inte ifrån atl det dock här flnnsvissa svårigheter. Många ungdomar rycker numera in tillvärnpliktstjänstgöring utan att de tidigare haft kontakt med arbetslivet. Närgrundutbildningen i skolorna var kortare hann de unga få kontakt rnedarbetslivet och ofta Om åtgärder för att motverka arbetslösheten bland ungdom varaanställda i olika arbete några är före rnilitärfiänsten. Setlan gammalt gällerju t)ckså den regeln att en ung man sorn fullgjort sin värnplikt är berättigadatt återväntla till sitt arbete. kan vi nog räkna med samrnasituation sonr . En stor del av ungdomarna kommer att gå direkt frånskolan lill militärtjänsten. Först sedan de fullgjort sin värnpliktsutbiltlningsöker de sig ut på arbetsmarknaden. Vi rnäste vara inställda på alt tietta intebara är en tenrporär företeelse, utan att vi också framöver måste utnytfia denlid ungdomarna finns i det militära för att förbereda dern för derasinplacering på arbetsmarknaden. Därvidlag gör man stora ansträngningar. Jag hari tidigare sairrrnanhang i kanrrnaren haft tillfälle att redogöra för detta,varför jag inle skall ta upp tiden rned det. VitI tIe flesta förbandlägger rnan ned ett stort intresse på denna uppgift. Utgångspunkterna är dock tilika. nämndeexempelvis ett förband i , där man gjort slora insatser. Det är attmärka att ungdomsarbetslösheten i län är mycket låg. Det är ettav de län där man har den lägsta ungdouisarbetslösheten, även om det finns treeller fyra andra län som kan visa upp likvärdiga siffror eller kanske t. o. m.något lägre i fråga om ungdtjiiisarbetslöshet. Grannlänet, Malrirö-lius län,har den högsta ungdt)msarbetslöslieten i landet. Där har rrran ungefär drrbbeltså rrrycket; av de arbetslösa är där untler . Detta hördelvis samman rrred hur man behandlar arbetslöshets-problemet. 1 infördeskonirrrunalf kontantstöd till de arbetslösa, vilket gjortle att siffrornaomedelbart ökade. En rad unga mänrriskor som inte sökt sig tillarbetsförmedlingen ställdes nu inför kravet att de rrråste anmäla sig stiriiarbetssökande för att få den utlovade ersättningen. Även andra faktorer kan haspelat in, rnen i ledde denna nya ordning till en mycket kraftighöjning av ungdonrsarbelslösheten. Vi får kanske tlärför ta dessa siffror med en nypa salt,eftersom bakom dern ligger en del olika förirtsättningar. Men jag delar detönskemål som här framförts. Jag har sarnrna uppfattning, alt vi rrråste varainställda på att fiMja denna fråga med stor uppmärksamhet. Av milt svar framgårocksä att vi när det gäller ungdomsarbetslösheten ingalunda ännu kommit framtill acceptabla förhållanden. Orn vi hade haft tur kunde vi kanske i denna debatttill vårt förfogande ha haft siffrorna frän den majräkning av arbetslöshetensom pågått vid förrnetllingarna. Siffrorna lär komma ellermöjligen . Vissa stickprov sorn gjordes tyder päalt arbetslösheten fortsätter att gå ned och att antalet lediga platser ökar.Det är vati sonr nornrait skall ske vid . Vi får ettnärnrande mellan utbud och efterfrågan på arbetskraft. Delta gäller också iviss irrån rrngtlomarna, i fråga orn vilka vi kan räkna med en fortsattnetlgång av arbetslösheten och en ökad efterfrågan på arbetskraft. Även om detta som sagt delvis är en säs(-)ngrrrässigföreteelse som inträffar vaije år, kan vi ändå rned viss tillfredsställelsenotera att def ser ut att gå i rätt riktning. Men jag understryker vad jagtidigare sagt: L'rågan kräver fortsatt uppmärksamhet. HerrMAGNUSSON i (vpk): När jag har läst materialet har jag blivilmedveten om att det även vid regementena förekommer en omfattandeackvisitionsverk-samhet för att skaffa de utryckande arbele och atl det därocksä lämnas en betydande information orn arbetsmöjligheterna. Vad som närmastföresvävade mig var att man här skulle kunna ha en fastare ordning som kundeverka på regementena . Därvidlag vill jag aktualisera en idésom jag fick av en motion som socialdemokraten väckt i ärendet.Han ställde frågan, om man inte för arbetslös ungdom skulle kunna tänka sig nyatyper av beredskapsarbeten, t. ex. som biträden och medhjälpare i, olika organinom samhället och då naturligtvis också inom arbetsförmedlingarna. Det kanskekunde vara lämpligt att använda ungdomar i sådant arbete. Ungdomarna drabbas ofta socialt myckel hårt av att intekunna få arbete. måste ungdomarna ta de dyraste bostäderna inyproduktionen, de har ådragit sig skuldsättning för möbler etc, vilketsammanlagt gör att de befinner sig i en ganska prekär ekonomisk situation. Manmåste se till att ungdomarna får åtminstone samma procentuella antJel sornövriga arbetstagare av tillgängligt arbete. Del är ofta de äldre och de yngresom slås ut bland dem sorn redan fått arbete. Vad gäller de äldre har vi ju nulagstiftningen om äldre arbetskraft. Mot den bakgrunden vill jag väcka tanken,att man på samma sätt skall kunna sätta sig ner och resonera om att hänsyn ävenbör tas till ungdomen. Industrin borde lämna uppgifter på hur stor andelungdomar som sysselsätts pä arbetsplatserna. Då kunde man lätt se om antaletöverensstämde med den andel som kan anses normal för gruppen i fråga. Inrikesministern svarade ingenting pä den propån, men jagtycker att det är en åtgärd som borde kunna övervägas. Trots alla de praktiskaåtgärder som man försökt genomföra, har man ju ändå inte koniinit till rättamed ungdomens arbetslöshetsproblem. Jag är medveten om att det är ett oerhörtsvårt problem, men därför bör man kanske vidta extraordinära åtgärder. Ungdomen stär oftast utanför arbetslöshetskassorna.Tillsammans med de fackliga organisationerna borde man kunna söka åstadkomma enförbättring därvidlag genom att informera ungdomarna om värdet av att tillhöraen arbetslöshetskassa. Jag är medveten orn att svårigheterna här är stora bl.a. på grund av att många ungdomar inte hunnit komma ut i det praktiska livetoch inte heller är medlemmar av någon fackförening, vilket nredför att de intekunnat komnra med i nägon arbetslöshetskassa. Även dessa problem måsteuppmärksammas. Om ätgärderför att motverka arbetslösheten bland ungdom För att del inte skall uppstå någramissförstånd vill jag först upprepa vad jag sade i milt tidigare anförande,nämligen atl det är klart att det finns många olika förutsättningar inom olikadelar av vårt land. Det är helt naturiigt mycket svårare att exempelvis vidvåra Norrlandsförband skaffa arbele åt de uttryckande värnpliktiga. Men även om förutsättningarna är olika på olika håll harjag velat peka på det systern som har utarbetats nere i , där devärnpliktiga bevarande av mindre kommuner som självständigaenheter