prot · FV0987 · 1972-12-31 00:00:00 — Eftersom, herr talman, narkotikafrägan är ett verkligtallvarligt samhällsproblem, vilket omvittnats av jag tror samtliga talare här,och kräver betydligt större insatser än vad som här föreslagits, synes fråganenligt mitt bedömande kräva en parlamentarisk utredning. Vi har vårdfrågan idess helhet som ger anledning till överläggningar och överväganden. Vi hargrundmaterialet i stort sett klart i narkomanvårdskommitténs betänkande,vilket betänkande bör kunna utgöra grundmaterial för utredningens arbete.Utredningen skall utföra sitt arbete skyndsamt och framlägga förslag tillsamlande lösningar för att komma till rätta med den för vår tid allvarligasamhällsfråga som narkotikaproblemet utgör. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. FruERIKSSON i (s): Jag har tidigare instämt i . Det var särskilt på två punkter jag var intresserad av att instämmai hans mening, nämligen när han pekade på i stället för att resonera allmäntom problemet och ta till djupa tonfall - en medicinsk behandling som på visstområde har gett resultat. Han såg litet kallt på den frågan och därmed varmtför dem det gällde. Han talade också om meningslösheten i att ändra siffransex till tio, när det gällde maximistraffet för narkotikaförbrytelse. Jag anserockså, att det är meningslöst, och efter vad jag har förstått, är det ocksåmeningen, att det skall vara meningslöst. Det är den ursäkt som statsrådetLidbom framfört, när han först talar om att det är viktigt med enstraffskärpning - viktigt att höja maximistraffet från sex till - men isamma ögonblick tillägger att det inte är meningen att den längre strafftidenskall tillämpas . Han sade det i TV också. Jag ser det nog som engest som kanske lugnar en del men som i sig själv inte betyder att vi kommernarkotikaförbrytarna till livs ett enda uns mer . Det som uppkallade mig, trots att jag inte sitter i någotav utskotten och därför egentligen inte borde yttra mig här , var attsocialutskottets talesman sade, att det fanns medel tillräckliga för vården,och pekade på att tillgängliga statsmedel inte har använts av huvudmannen, somskall klara av vården. Har man i utskottet inte gjort någon liten reflexionöver varför medlen inte har använts, när det ändå måste stå klart för alla, attdet behövs vårdplatser. Har man dä känt sig befriad från att ordna ytterligarevård bara därför att medel frusit inne och inte har kommit till användning? Vadär det som ligger bakom? Jag har tagit upp frågan i . Jag erkänneratt det för "menig man" kan vara svårt att få ett expertsvar översatttill sitt eget förstånd, men jag har fått den uppfattningen att det har fästssådana villkor för användningen av dessa medel att de inte kan användas för den Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, rn. vård somverkligen behövs. Kraven är att vårdplatser för narkomaner skall vara lika demsom traditionellt funnits för institutionsvård av alkoholister. Mensocialstyrelsen och de läkare som sysslar med frågan är övertygade om att denvården passar inte för narkomaner. Även här i kammaren har sagts att denvården inte är lämplig, om man vill nå resultat med narkomanvården. Då bordeväl normerna omarbetas så att de verkligen passar det syfte som man haft föratt anvisa dem. Sanningen är alltså, , att det inte finnsmedel för vården. De medel som är anvisade för kommuner och landsting ärotillräckliga kommunerna har själva ont om pengar därtill får deanslag som finns inte användas för modern narkomanvård. Jag har tagit upp denna fråga i . Där hardet fattats beslut om att , och socialstyrelsentillsanmians skulle försöka konkretisera kraven på lämpliga vårdplatser ochsedan hemställa till de statliga myndigheterna om rätt att anordna sådanavårdplatser för pengarna. Jag förutsätter att även skall gåmed på att pengarna används så som de ansvariga för vården och ,som skall ge anvisningar för vården, anser vara riktigt. I betänkandet hänvisas till att socialutredningen skalllägga fram ett förslag. Jag känner till den tekniken från den tid då jag varordförande i ett utskott: när man vill bli av med en motion och fösa bortproblemet hänvisar man till en utredning. Man anger när den väntas lägga framsitt betänkande och säger att den inte bör föregripas. När jag icke längre ärutskottsordförande kan jag inte acceptera detta slag av argumentering. Det ärskenargument att avvisa omedelbara insatser med hänvisning till attsocialutredningen funderar på en ny lagstiftning. Utskottet hänvisar också till något som kallas för SBN. Dåfrågar jag: Hur ofta sammanträder detta samarbetsorgan för bekämpande avnarkotikamissbruk? Vilka medel har det till sitt förfogande? Man har tydligeninte känt någon lust att sätta sprätt ens på de medel, som redan har anvisatsför vård. Vilket telefonnummer har SBN, och har man ett sekretariat som lyssnarpå människor med narkotikabekymmer? När träffar man föräldrarna till narkomaneroch narkomanerna själva? Självfallet kan inte en kommitté med sådansammansättning fungera på det sätt som krävs för att göra en intensiv insatsoch förena alla goda krafter. En annan fråga har också berörts , nämligen om manbör använda tvång för att få narkomaner under vård eller om man bör eftersträvafrivillig vård. Denna diskussion har jag tidigare betecknat som en skendebatt,eftersom vi inte kan ge vård ens till dem som verkligen vill ha sådan. Vibehöver inte syssla med tvång, utan bara ordna så att de som vill får vård. Närvi inte kan ge någon vård, vad är det då för mening att föra en rent teoretiskdebatt i dagens trängda läge? Vad gör man t. ex. med.en liten tös som har stick iarmarna, utslag i ansiktet, som är nervös, som har tics, som kanske lider avgulsot och som har flytt från skolan, som inte är hemma och som bara sitter ochser sin framtid i svart? Vad gör man med den flickan? Avfärdar man henne meddet relativt förnöjsamma skrivsätt som socialutskottet har åstad- kommit?Gör man det, måste det väl finnas mycket starka skäl fördetta. Det kan aldrigvara enbart ekonomiska skäl som hindrar kraftigare tag. Orsaken måste väl varaatt man inte riktigt har accepterat problemen såsom angelägna att lösa. Någonting annat som jag tycker illa om och som harförekommit är det småborgerliga moraliserandet över barnens föräldrar ochungdomarnas hem. Man anger som orsak till narkomanin hos barnen attföräldrarna varit kärlekslösa mot dem och inte lyckliga med varandra, attpappan hade gett sig i väg frän familjen eller att pappan söp, osv. För den somär gammal i arbetarrörelsen, är detta ett sätt att argumentera som inte kangodkännas. Vore det på det sättet, att ett hem som verkligen inte är någotmönsterhem hade ett sådant samband, skulle många av oss varit utlämnade. Hurmånga av oss vågar påstå att vi har fått barn som har klarat sig från narkomanidärför att vi själva har varit så bra föräldrar eller därför att hemmet varitså lyckligt? Hur många hem är så lyckliga? Det får väl bh folk av ungarna ändå.Jag tycker inte om att man skjuter problemet från sig med att säga att ett barninte har lyckhga föräldrar eller ett bra hem. Man får försöka att ta hand ombarnen utan att pricka dem såsom produkten av olyckliga familjeförhållanden. Det är en flykt från ansvaret för narkotikaproblemet, närman dels anger föräldrarna som orsak, dels hänvisar till djupgående brister isamhället. Vidare avvisas vårdproblemet med att man bör inrikta sig på denförebyggande vården. Då frågar jag; Vem går och säger till en magsårspatienteller till en människa med hjärtinfarkt, som kommer in på ett sjukhus; "Vivill inte bry oss om era problem; håller på med enkostpropaganda och en motionskampanj för att förebygga magsår ochhjärtinfarkter"? Eller vem vågar vägra någon med lungcancer operation medmotiveringen att det är mycket viktigare att säga till människor att de aldrigskall börja röka? Godtar man inte det sättet att argumentera i dessa fall, kanman inte heller godta sättet att skjuta undan de omedelbara åtgärder som behövsför att ge vård åt den som missbrukar narkotika. Att ge vård åt de akuta fallenär i alla avseenden också förebyggande vård. Alla kan säga att det är lätt att prata runt om problemet,och det är det. Jag vet att det finns sociala myndigheter och kommunala myndighetersom verkligen skulle vilja allvarligt ta itu med de här frågorna men som dethar sagts väntar på att utger råd och anvisningar. Det ärkanske väl, att inte har gjort det än utan att man där harsansat sig litet. Vilken trollformel kan väl komma med till demsom vill göra något ute i kommunerna? Jag tycker det är bättre attsocialstyrelsen nu exemplifierar åtgärder som kan vidtas och som har vidtagits,att man meddelar de rön som har gjorts forskningsmässigt och erfarenhetsmässigtoch att man ställer detta till förfogande för kommunerna och de socialamyndigheterna. Det vore nämligen oriktigt om man från kom medett recept och sade att så här skall man fixa problemet. Det vore det mestoriktiga av allt. Vi skall vara glada att man inte alltför snabbt har slängt utråd och anvisningar. Även om man kanske skulle ha kunnat samla ihop sig litettidigare än man har gjort, så är det rikgit att inte ha rusat i väg. Vissa åtgärder mot narko tikam issbru-ket, m. m. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. Vården klaffar inte riktigt , det måste erkännas.Därför bör väl det förslag som jag har lagt och tidigare om att tillsättaen kommission, med kampen mot narkotikan som huvuduppgift, inte helt förkastas.Några ledamöter i utskottet har reserverat sig för ett sådant förslag ochdärför kommer jag att rösta för den reservationen. Jag förstår dem som misstrordet, men låt mig åtminstone och några till få tro att detta skall vara enmöjlig väg att få skjuts på problemet. Vi har ,så länge sett SBN och de andraorgan som haft ansvaret inte kunna göra någonting för vården eller uppsökandetav narkomanerna eller för att få fram en lagstiftning som skulle kunna varatjänligare än den vi har . Därför konmier jag att demonstrera min tro påen kommission sammansatt av alla goda krafter. Även om förslaget avvisas i dagså kan man inte lösa detta problem vare sig genom SBN eller genom hänvisningtill kommittéer som inte är färdiga eller med hänvisning till att vetenskapsmännenhåller på att forska, vetenskapsmännen är osäkra. Man kan heller inte vinnanågot genom att hävda att vi får inte ingripa i människors liv, de måstebestänmia själva. Ansvaret för dem som är sjuka ligger på oss alla. Detta ärför mig så angeläget att jag skulle vilja se ett särskilt organ som fick ettdirekt ansvar och som också kunde få medel direkt anvisade för sitt ändamål. Efter att ha lyssnat till jag säga att jag knappast tror att folk i vanliga fall brukar känna någondirekt entusiasm inför propositioner signerade , men i det härfallet tror jag att statsrådet kan räkna med mycket starka sympatier i vidakretsar för syftet, dvs. att genom skärpta straff för de värsta marodörernasöka hindra den förnedrande människoexploatering som narkotikahandeln utgör. Iansträngningarna att värja sig mot dessa förbrytare av allra värsta slag mågärna de strängaste straff tillgripas. Vid förra årets riksdag, herr talman, slötinrikesutskottet upp bakom ett av mig framfört motionsyrkande om en sådanförfattningsändring att passmyndigheten därigenom skulle åläggas attovillkorligen återkalla pass tillhörande dem som avtjänar långvarigafängelsestraff. Jag hade givetvis i första hand då också narkotikalangarna itankarna. Det kan tilläggas att ett flertal remissinstanser, bland demkriminalvårdsstyrelsen och , i princip tillstyrkteförslaget. underströk speciellt att detadministrativa förfarandet borde effektiviseras så att reglerna kundeupprätthållas i praktiken. För den händelse inte arbetet med en ny passlagkunde väntas leda till resultat inom rimlig tid borde enligt utskottets meningen provisorisk lösning övervägas. beslöt i enlighetmed utskottets hemställan. Jag tillåter mig därför, herr talman, att hövligast riktaden frågan till statsrådet; Har riksdagsbeslutet föranlett någon Kungl. Maj:tsåtgärd och i så fall vilken? Om frågan inte kan besvaras jakande vore jagtacksam för en upplysning om när åtgärder kan förväntas i syfte att effektuerariksdagsbeslutet. Avsikten är att vi skall försöka komma med enny passkungörelse . (vpk): Jag är tacksam för de inlägg som NancyEriksson, och på sätt och vis också statsrådet har hållithär. Efter alla dessa preciseringar är jag något mindre orolig för attstraffskärpningen inte kommer att användas mot andra än den ytterligt lillagruppen av syndikatgangsters i den internationella narkotikahandeln. Det ärnaturligtvis ändå min förhoppning att den om skall avslås av kammaren. Debatten om frivillig eller icke frivillig vård är - dethåller jag med om liksom jag också instämmer i det mesta som honsade i sitt anförande delvis en skendebatt. I vissa fall måste man tillgripatvång av olika art, men den som ropar på tvång mot personer som inte får vårdtrots att de skulle vara eller är motiverade för sådan gör definitivt fel. Jagnöjer mig med att konstatera detta. försökte med sin vanliga tvärsäkerhet på ettområde, där man verkligen inte har alltför stor anledning att vara tvärsäkermed hänsyn till det vetenskapliga underlag vi har, bevisa med hjälp av enuppsats att man inte får positiva resultat annat än av tvångsvård. Men hanciterade i förbigående också en Malmöundersökning, som visar raka motsatsentill vad försökte bevisa. Jag råkar ha denna undersökningtillgänglig. Den publicerades i nr 18 av och har rubriken.Undersökningen är gjord av , och . Manutgick från en grupp på 47 ungdomar under 20 är, som tagits in 1969 vidinfektionskliniken i för säkerställd eller misstänkt"narkomanhepatit", alltså gulsot. Av dem förnekade 4 att de hadeanvänt narkotika. Av de 43 återstående ungdomarna lyckades man få tag i 39 förefterundersökning efter vårdtillfället. Genomsnittsåldern vidundersökningstillfället var för de 10 flickor och 29 pojkar som detgällde. Av dessa missbrukare hade 20 upphört med sitt injektionsmissbruk mer före efterundersökningen. Av dessa tillhörde 12 gruppen gravamissbrukare. Man fann dock att 9 av de 20 som hade upphört medinjektionsmissbruket fortfarande rökte hasch. Det räknar man alltså inte somnarkotikamissbruk. Det var fråga om en fullständigt frivillig vård, och jagtyckte att citerade följande avsnitt som visar just detta: "Under avdelningsvistelsenblev missbrukarna i de flesta fall behandlade som vilken patient som helst meden somatisk " - dvs. kroppslig -" sjukdom." De vårdades somnämnts på en infektionsklinik, och de upplevde denna vård som positiv. "Genom en tids miljöbyte, hjälp med bostads- ocharbetssituationen samt erbjudande om stödkontakt skulle sannolikt flera i dennagrupp ytterligare ha kunnat påverkas i positiv riktning. Detta aktualiserar således frågan om hur man bäst hjälper miss- Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. brukarenmed gulsot, antingen genom att betrakta honom som medlem av en särgrupp medbehov av mycket kraftfulla hjälpåtgärder eller genom att behandla honom som enung människa med en somatisk sjukdom." Jag nöjer mig med detta exempel på vård utan egentligttvång som avslutning på den här debatten, som delvis har varit ganskasvåruthärdlig att lyssna till men som jag hoppas har givit oss åtminstone detpositiva resultatet att den reaktionära tendens i svensk lagstiftning, somkommit till uttryck här för ett historiskt kort ögonblick, hädanefter skallvara på retur. i (s): Det är lätt att prata runt, sade , och jag ger henne obetingat rätt i det. En mer utprägladrundmålning än den gjorde av det här problemet får man söka efter. sitter själv i . Hon säger attdet är väl att råden och anvisningarna inte kom ut tidigare, och hon frågar:Vad kan komma med för trollformel till kommunerna för hur deskall sköta narkomanvården? klagar på socialutskottet,som inte tillräckligt tagit itu med problemet utan så att säga tagitlättvindigt på det. Det tycker jag, , är en något märkvärdigargumentering. tillhör styrelsen för det organ som har hand omsjukvården och därmed också narkomanvården i landet, som skall prioriteravårdområdena, som skall fördela läkartjänsterna, som haft till uppgift att geråd och anvisningar till landsting och kommuner - varför har inte ,med det brinnande intresse som hon nu visar, gjort någonting i ,som verkligen är det organ som skall arbeta med problemet? Jag tycker att man bör akta sig för rundmålningar när manbefinner sig i ställning och inte kan påvisa något bättreresultat. Det är lätt att klaga på ett utskott, men utskottet har byggt påpropositionen, och propositionen innebär det har omvittnats från alla hållhär -betydande förbättringar på det här området. Man skärper straffen ochman förbättrar värden. Det är alltså ett betydande framsteg som sker. Men då står i upp och säger att detenda som skulle kunna lösa problemet är en parlamentarisk kommission. Hon sägerdessutom att när hon var utskottsordförande kunde hon hänvisa till deutredningar som fanns. Men, , den pågående socialutredningen harall den expertis som behövs på det här fältet. Vad skall en parlamentariskkommission med låt oss säga , och några till kunna göramera åt narkotikaproblemet än vad exempelvis socialutredningen kan göra? Nej, jag tycker att man bör dämpa det hela litet grand ochatt bör akta sig för rundmålningar i fortsättningen. Är manengagerad för en sak och sitter med i det organ som verkligen har till uppgiftatt arbeta med frågorna, då tycker jag att det är bättre att göra insatsendäran att agera med rundsnack från talarstol. i (s): Tror i att det baraär här jag rundsnackar? (i (s): Nej.) Jag kan försäkra, att jag inte varit overksam isocialstyrelsen, men vad jag anmärkte här var ju att jag inte anser att deträcker att överlämna till att driva denna fråga. Det har jagsagt tidigare, och jag säger det igen. Jag tror att det måste ske enkraftsamling på ett annat sätt av ett organ som inte har så oändligt mångaansvarsuppgifter som har. Det var det första. För del andra: när jag bemötte de anklagelser som riktatsmot för att den inte fått fram anvisningarna snabbt, så gjordejag det med orden att det var kanske bra att man inte varit för snabb med dessaanvisningar. En metod som skulle vara riktgivande för all vård tror jag intekan anvisas, och jag anser att det kan göras en mera nyanserad bedömning.Därför kan det vara bra att anvisningarna inte har kommit tidigare. När i påstår att jag inte skulleha försökt att aktualisera de här frågorna i , så är det nogingen som tror . Jag har varit ganska mycket i gång. Som vanligtär uppe och försvarar sitt utskott med angrepp men aldrig med attdefiniera meningen i det betänkande som han står för. I betänkandet harpåståtts att det finns tillräckliga möjligheter till vård, det är inte riktigt.Och en av orsakerna är att de pengar som är anvisade inte kunnat användas.Efter vad jag erfarit har de inte kunnat användas dels för att de inte täckerkommunernas utgifter för vården, dels för att man fäster sådana villkor vidanordning av vårdinstitutioner, att dessa inte passar för de vårdbehövande. Dethade legat nära till hands för att säga något om hur man hartänkt i utskottet, om man har varit helt nöjd med att dessa pengar inte kommittill användning. Det var den förnöjsamheten jag opponerade emot. För övrigt tycker jag att man har rätt att reflektera överett så allvarligt problem, även om man inte sitter i utskottet. Det var enaning självironiskt när jag sade att man naturiigtvis hade samma benägenhet somnu har kommit till uttryck i socialutskottet när man satt ordförande och intekunde finna en annan formulering, nämligen att man hänvisade till en sittandeutredning låt oss vänta på den. Det var litet självironi som jag tycker altäven kunde kosta på sig. vet man faktiskt, när man skriverett betänkande, att en sådan utväg kanske var något långsökt, men man vill intealltid bråka. När man sitter som ordförande vill man samla utskottet men närman inte är ordförande behöver man inte ta samma hänsyn utan får göra sina egnareflexioner. Man är fri helt enkelt. Man behöver inte svara för ett heltutskott. Man svarar för sig själv. Och det gör jag när jag riktar förebråelsermot utskottets förnöjsamhet och när jag säger att jag anser icke attsocialstyrelsen är tillräcklig som organ för att leda denna kampanj. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. HerrKARLSSON i (s): Det är inte säkert att alla utskott arbetarmed samma mönster som allmänna beredningsutskottet gjorde . Det kan jufinnas utskott som är seriösa i sitt arbete när del gäller att hänvisa tillutredningar som finns. anser att det är bra att inte gett ut råd Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. rn. ochanvisningar, men i själva verket är det sådana som kommunerna saknat men som debehöver. Kritiken drabbar därför och även dess ledamot fruEriksson. Vad vårdresurserna beträffar vill jag med hänsyn till attdebatten fortskridit så långt bara ge rådet: Läsutskottsbetänkandet, se vad det innehåller och begrunda det! Då kommer fruEriksson fram till att vad vi har sagt innebär helt enkelt att det finns pengartill ytterligare vård men de har inte tagits i anspråk av kommunerna. i (s): Man har inte ifrågasatt att det varit någotfel när medel förblivit oanvända. Har man inte, när man nu är så seriös i dettautskott, undrat: Varför finns det pengar som inte används och vårdbehov sominte tillgodoses? i (s); Vi har bara redovisat fakta! i (s): Man har väl också anvisat hur man vill lösaproblemet? Över huvud taget har väl utskottet tagit upp de frågorna också ochinte bara varit ett slags publiceringsapparat för inskickade uppgifter? Dethade väl legat mycket nära till hands att reflektera litet grand överinnebörden i de uppgifter man hade tillgängliga. i (s); Jag försäkrar i attutskottets arbete har bedrivits med all saklighet och att vi har tagit alla dehänsyn som behövts för att skriva det betänkande som vi nu behandlar. Överläggningen var härmed slutad. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan,dels reservationen nr 1 av herrar och , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandetnr 21 punkten C röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 1 av herrar och Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Vissa åtgärder mot narkotikam issbru-ket, m. m. Kammarenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottets hemställan,dels reservationen nr 2 av i m. fl., och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandetnr 21 punkten G röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 2 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 3 av i m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller socialutskottets hemställan i betänkandetnr 21 punkten H röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 3 av i m. fl. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Vissa åtgärder mot narkotikamissbruket, m. m. begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.