prot · FV0942 · 1972-12-31 00:00:00 — Sådana gjorde polisen i synnerhet 1969.Insatser görs naturligtvis fortfarande, även om polisen inte kan avdela såstora resursen Hur mycket av den aktivitet som polisen här bedriver går inte uppi rök, om jag så får säga, därför att man inte kombinerar de polisiärainsatserna med en aktiv narkomanvård! Jag förmodar att vi får diskutera detta i sumbund medbehundlingen av den proposition som vi nu har utt se frum emot. Jug skall intefördjupu mig i dettu ämne men vill nämnu utt polisens storu insatser blir rättbetydelselösa, därför att man inte hur huft förmägun och viHun utt vidtuåtgärder över helu fältet. Utskottet frumhäller utt "den ekonomisku utvecklingennödvändiggör en mycket restriktiv budgetpolitik och en sturk återhållsumhetbeträffunde ökning uv utgifternu pä den offentliga sektorn". Jag delurdennu åsikt. Jag förstår att vi hur ett kärvt ekonomiskt läge och utt mundärför bör vuru varsuni när man satsar ytterligare pengar. Men jug villfrumhållu, herr tulmun, utt kriminaliteten i detta land kostur det svenskusumhället stora pengar. Den kostar pengar över budgeten, men framför allt urden kostsum för de mångu enskildu människornu. De får göru storu ekonomiskauppoffringar, därför att kriminaliteten inte kun hållus inom rimUgu gränser. Vi hur i en motion från moderuta samlingspartiet gjort enmycket försiktig beräkning av vad kriminaliteten kostar och kommit fram tillatt man med fullt fog torde kunna säga att brottsligheten kostar detta landåtminstone fem miHarder kronor. För egen del vägur jug påstå, utt om man tarmed hela nurkotikuproblematiken i bilden kommer man upp i ännu större siffror.Jug viU med dettu säga att det ulltså är en god investering att sutsuytterligare pengur på utt utöku untalet polisen Mun kun därmed göra ensamhällsekonomisk vinst. Utskottetanför att departementschefens förslag om 230 nya dänster innebär "enstark prioritering av polisverksamheten". Jag kan mot bakgrund av vud jugtidigure hur sugt inte unslutu mig till den bedömningen. Vi har ulltså fått ettkraftigt bortfall av polismunstjänster tidigure genom urbetstidsförkortningen,och de 230 dänster som föresläs, menur jug, är ett ulldeles för litet untulför utt det verkligen skull innebäru någru effektivu åtgärder i ett läge somändå är bekymmersamt. Enligt min mening är det sumhällets skyldighet utt se tillutt rättsuppuruten kan fungeru tillfredsställunde, vilket den inte gör i dug.Polisen, som ju egentligen skuU hu till huvuduppgift att verka brottsförebyggande,hur inte möjlighet utt ägnu sig så mycket ät den delen uv sin verksumhet i dug,utun den får i stället ägnu sig åt utt försöku utt kluru upp de brott som denhur fått kännedom om. Det är negativt, tycker jug. Lundets polischefer hur i sinu äskanden föreslagit 2 296dänster, som länsstyrelserna sedan har prutat ned till 2 039. Från dennautgångspunkt har begärt 910 nya poUsmanstjänstenDepurtementschefen stunnur för 200 nyu polismunsdänster och 30 tjänster förunnun personal. Dessu siffror skull mun hu klara för sig, när man, som jug gör,påstår utt depurtemcntschefens förslug är otillräckligt. Vi skuU inte heUer tro utt polischefer och länsstyrelserhar yrkat dänster uppe i det blå. De säger självu utt derus yrkunden trots ulltinte motsvurur det reeUu behovet uv tjänster utun endust vud som hur unsettsoundgängligen nödvändigt för att inte ambitionsnivån inom polisverksamhetenskall sjunka ulltför mycket. Jug skuUe, herr tulman, sammanfattningsvis vida säga attmoderata samlingspartiet i enlighet med förslag yrkurytterligure 710 dänster. Vi tror att rikspolischefen här har gjort en riktigavvägning av situationen, och det som har hänt talar ytterligare föratt man i vade fall inte bör gå under det förslaget. Jag tänker då särskilt pådet som vi har att vänta oss när det gäller ett nytt grepp om narkotikafråganoch, som jag hoppas, om nurkomunvården. Skull det ledu tiU resultut, måste detkombinerus med effektivu polisinsutser för utt man skall få ut något effektivtuv det, vUket vi alla hoppas skall bli fallet. Dessutom är det också viktigt att man över huvud tagethejdar brottsutvecklingen. Vi måste återställa respekten för lag och ordning idet här landet. Jag vet att vissa personer anser att begreppet lag och ordningär fula ord. Jag skulle gärna viHa höru hur justitieministern ser på dettu.SkuU vi anse utt kruvet på utt upprätthåUu lug och ordning är någonting fult,eller skall vi tycka utt det är någonting positivt, som vi skall slå vukt om?Det är ju ändå regering och riksdag som stiftar lugar, och jug tycker därfördet förefuller ganska naturUgt utt det ocksä är regering och riksdug som skullse till att lagarna efterlevs. Jug skulle med dessu ord viHu yrku bifuU tillreservutionen 4. Under dettu unförunde övertog herr förste vice tulmannenledningen UV kammarens förhandlingar. 2* protokoll 1972. HerrERNULF (fp): Brottsligheten i brukar i denvunliguste stutistiken och i den ullmännu debutten beräknus efter untuletstrufflugs- eller numeru brottsbulksbrott som kommer till polisens kännedom,frånsett fylleri och förargelseväckande beteende. Detta innebär att t. ex.trafikförseelserna och trafikbrotten, såsom vårdslöshet i trufik, ruttfyllerioch ruttonykterhet, fuller utunför denna statistik. Mun bör hu den begränsningenklur för sig när siffrornu diskuterus. Med dessa begränsningar visar siffrornu för untulet brottsom kommit tUl polisens kännedom en successiv stegring under helu 1960-tuletmed unduntug för en viss minskning . Den minskningen berodde med uUsunnolikhet på en omfuttunde kumpunj mot nurkotikubrottsligheten som polisen sturtudei böriun uv med en insuts uv ungefär 600 polismän. Tyvärr räcktepolisens resurser inte till för utt fullföHu kampanjen, och resultatet uteblevinte. Mun fick en fortsatt ökning uv brottsligheten och, inte minst beklugligt,en stark ökning av nurkotikubrottsligheten och därmed summahängandekriminulitet på mångu orter i landet . Lärdomen uvdennu utveckling ur utt en insuts i frågu om polisresurser kan betydu mycketför utt bekämpu brottsligheten, och den visur också vilku resultut bristanderesurser för polisen kan ge. Utskottets ordförunde har givit oss en mörk bUd uv läget ifråga om brottsligheten i vårt lund. Tyvärr kun jug inte säga utt hennes bUd ärulltför mörk. Det är verkligheten som är oroväckunde. Jag kan i ullt väsentligtinstämma i vad hon har sagt i den skUdringen. Grundfelet i statsmakternaspolitik vad beträffar poUsväsendet är enligt min mening att man inte har ökatpolisens personella och andra resurser i takt med ökningen av brottsligheten. Istället har man en ständig eftersläpning i förhållande tUl de resurser sompolisen skulle behöva för utt kunnu fullgöru de uppgifter som sumhället hurlugt på den. Det är alltid lättare att stämma i bäcken än i ån - sanningen idetta gamla ordspråk har verkligen kunna konstuterus i frågu om brottsligheteni vårt lund. Med rejälu och udekvata insatser i frågu om polisresurser hudedennu utveckling till stor del kunnut vuru en unnun och bättre. Det verkligt oroväckande är nu utt internutionellubrottssyndikut hur upptäckt vilken givunde murknud vårt lund kun vara för dem.Och det innebär att polisen nu måste vara för utt möta en mycket mervälorganiserad och hänsynslös brottslighet . Egentligen är det väl inte många som vill bestrida attrikspolisstyrelsens begäran om personalökningar och andra resursökningar ärmycket välmotiverade. Men det besvärliga statsfinansieUa läget, som vi aUa ärmedvetna om, gör att även mycket välmotiverude kruv måste prutus. Folkpurtietsoch representunter i utskottet hur dock inte kunnut godtu en såkruftig prutning som regeringen föreslugit och som innebär utt mun inte enskompenserur bortfullet uv urbetskraft genom arbetstidsförkortningen den 1januuri . Liksom förru året begär vi utt polisens upprustning skuUske snubbure än vud regeringen föreslår. begär vi 300 poUsdänster utövervud regeringen föreslugit. Det innebär utt vi inte unsett oss ha råd att gå så långt sommoderaterna, som i huvudsak godtagit yrkanden i fråga omden lokala polisorganisationen. Men jag vill betona att denna skUlnad harekonomiska skäl. Förslaget från vår sida innebär vidare en uppräkning med 1miHon kronor uv unsluget till polisens utrustning. Det är en konsekvens uv detökude untal polistjänster som vi föreslår. Polisen behöver ökude personellu resurser för mångu olikuändumål. Det ungelägnu önskemålet om ökad övervakningsdänst, främstfot-putmllering i större utsträckning och ett större untul kvurters- ellerstudsdelspoliser, kräver naturligtvis ett ökut untal polistjänster. Försök med intensivure trufikövervukning hur visut utt munpå den vägen skulle kunnu spuru mångu människoUv, mycket lidunde och ävenmycket pengur. Men också det fordrur nuturligtvis ökude resurser. Brottsutredningurnu släpur efter på mångu håll på ettulldeles oacceptabelt sätt, och på det hur ju utskottets ordförande givitexempel. Samma är förhållandet med spaningsverksumheten. Jag är alltså väl medveten om att mittenpartiernas reservationinte med ett slug löser polisens personulproblem. Men den är ett uttryck förutt vi fortfurunde hur den uppfuttningen utt regeringens förslug tillupprustning av polisväsendet innebär en ulltför långsam tukt i förhållande tUlbehovet. Det kun vuru uniedning utt i dettu summunhung understrykuutt enburt ökude polisresurser inte löser problemet med den ökundebrottsligheten. Men det är en oundgänglig åtgärd i den nuvurunde situutionen,om brottsligheten inte skull växa oss över huvudet. Sedan behövs det en rudoliku åtgärder på skildu områden uv sumhällslivet. Hemmens fostrun uv burnentill godu sumhällsmedlemmur måste stödjus och främjus. Skoluns insatser förungdomarnas fostran måste, efter vad jag kan förstå, väsentligt ökas. Detkräver självfallet nya resurser och säkerligen också ökade befogenheter förskola och lärare i deras fostrande uppgift. Man blir nästan skrämd, när manläser i tidningarna att i två fall har en elev misshandlat en lärare i skolan,och åtgärden blev i ena fallet en veckas avstängning och i andra fallet tvåveckors avstängning från skolarbetet. Det måste ju för det första bli enomöjlig arbetssituation i den klassen, om man låter en elev fortsätta att gå iskolan efter det att hun hur tUlgripit våld mot sin lärure. För det undru ärdet inhumant mot eleven att på detta sätt invagga honom i tron att mun utunnågru svårure påföHder kun göru sig skyldig tUl våldshundUngur. Sumhällets burnu- och ungdomsvårdunde orgun måste ocksåöku sin brottsförebyggande verksamhet och i faU av behov ingripa med deåtgärder som anvisas av lagstiftningen, främst barnavårdslagen. Även dettakräver ökade resurser och möjligen också ökade befogenheter. Mångabarnavårdsnämnder gör redan nu mycket betydelsefulla insatser för att motverkaungdomsbrottsligheten, men på andra håll är handlingskraften oroväckande låg idetta avseende. Beträffande en har som bekuntjustitieombudsmunnen i skurpu ordulug påtalat underiåtenhet att ingripaenligt barnavårdslagen, trots att ingripanden var klart påkallade. Här är detnog nödvändigt att regeringen studerar frågan närmare. Också samarbetet mellan polis, skola ochbarnavårdsmyndigheter brister på många håll. Trots att regeringen ju harrekommenderat barnavårdsmyndigheternu utt tu initiutiv till sådunt sumurbetesker det på sina håll inte, fastän polisen hur frumställt önskemål härom. Härbehövs nyu initiativ. Ju tidigare ett ingripande kan ske, desto större ärmöjligheternu utt med relativt mjuka metoder komma till rätta med en begynnandemissunpussning och kriminulitet. Att väntu med ett ingripunde tills den ungehur vuxit upp och blivit mogen för åtgärder från polis, åklagare och domstol ärvarken effektivt eller humant. Jag har personligen under mitt urbete i domstolmånga gånger haft anledning utt göru den reflexionen utt t. ex. ettomhändertugunde för sumhällsvård med plucering i ett gott fosterhem kanskeskulle ha räddat en ungdomsbrottsling från fortsutt kriminalitet medungdomsfängelse som påföHd. Det finns andra områden av samhällslivet där mun ocksåmåste beukta kravet på att förebygga och motverku brottslighet. Jug tänker bl.u. Det blir nog ändå nödvändigt utt mun, när mun ser över uvtulet mellanTV och staten, tar upp frågan om våldsinslagen i TV-programmen tillöverläggning. Det har gjorts många undersökningar - jug hur försökt utt föHadem så gott jug hur kunnut - om påverkun uv våldsfilmer. Så mycket kun mun nogsägu utt just underhållningsvåldet kan ha mycket negutivu effekter. Det kunvänja unga tittare, och även undra för resten, vid att betrakta våldet som etträtt nuturligt sätt utt lösu konflikter. Det är en svår frågu, men jag trorinte man kommer förbi den. Det vore önskvärt att det från regeringshåll togsinitiutiv tUl såduna överläggningur med TV. Det finns ju ingen anledning utttro utt TV i och för sig skull ställu sig negutiv tUl utt diskuteru dettu. Jug vill med dessu ord hu sugt utt ennödvändig successiv upprustning uv polisväsendet måste kompletterus med en radundru sumhällsätgärder. De fuller nuturligtvis utunför justitieutskottetsurbets-område. Det är egentligen beklugligt utt vi inte här vidutskottsbehund-lingen genom utt hu ett summunsatt utskott eller på unnut sätthur kunnut diskuteru samordnude insutser för utt motverku usocialitet ochkriminulitet. Sådana insatser är i samhällets intresse, i de laglydiga samhällsmed-borgurnusintresse och även i lugbryturnus intresse, därför utt det måste ändå för deflestu människor vura en fördel utt levu i fred med övrigu sumhällsmedlemmaroch med samhäUet. Det kan händu utt en purlumenturisk beredning i stället voreden rättu vägen för denna sumordning. Men vi skull väl inte diskuteru denfrågun i dug, utun jug tänker återkomma i ett annat summunhung till despörsmålen. Jug vill ulltså nu begränsu mig till att yrka bifall tillreservationerna 3 och 6 vid det nu behundlude utskottsbetänkandet.Reservutionen 3 är en mittenpartireservation som förordar en anslugsuppräkningmed 14 mUjoner kronor för att ge polisväsendet 300 polismansdänster utöverKungl. Maj;ts förslug. Reservutionen 6 är också grundud på mittenpurti-motioner.Där föreslås, som jug tidigare hur nämnt, en uppräkning med 1 miHon kronor avanslaget tUl utrustningen inom den lokala polisorgunisutionen. Del är enkonsekvens av reservationen 3. Ökur man untalet polismansdänster, måste mun juockså öku utrustningsunsluget. Jag yrkar aUtså bifaU tUl reservationerna 3 och 6. HerrPOLSTAM (c); I sumbund med dennu proposition hurdepurtementschefen presenteru! en del stutistik över brottsutvecklingen. Denhur också omnämnts uv utskottets fru ordförunde, som berör tiden . Jughur tittut på , och det är även under den tiden i detnärmuste en fördubbling. Det är en mycket orounde utveckling, och mångu frågarsig naturligtvis vad den beror på. Orsakerna till brott kan vuru mångu, och en del hurredovisuts här. Det kun vuru urbetslöshet, brist på fritidssysselsättning,bostudsproblem med trängsel, otrivsel och uggressioner som föHd. Det kan varugiftmissbruket som vi redun har diskuterat och som ökat hastigt . Det kun vura besvärliga hemförhållanden och mycket annat. Viförsöker utt efter bastu förmågu bemästru ullu dessu problem, men fråga är omvi gör tUlräckligt eftersom vi har fått den här utvecklingen. Vud som är särskUt oroande, vUket både ochherr framhöll, är ökningen av de grovu brotten med väldsinslug.Bankrånen hör snart till de dagliga händelserna, och allt detta bidrar tUl uttöku otryggheten hos människornu i sumhället. När sedun uppklurings-procenten -specieUt för vissa slag av brott - är ganska låg sä är den här oron hosmänniskorna rätt naturlig. Uppklaringsprocenten för t. ex. tUlgreppsbrott ärmycket låg - för , den senaste kända siffran, och någotbättre, eUer , om mun räknur med utredningsurbetet även ,uUtså . Om mun renodlude uppkluringsprocenten för enburtbunkrån skulle siffrun bli mycket nedslående. Det är möjligt uttuppkluringsprocenten i när det gäller bankrån kun förbättrus någotgenom de uvslöjanden som gjorts helt nyUgen. Men resultatet är i allu fullnedslående. Det är gunsku naturligt utt ärendebulunsen påutredningssidun i viss mån ökur i tukt med ökningen uv untulet brott. Ärendenmed känd gärningsman måste tas med förtur, medan ärenden med okänd gärningsmankommer i andru hund. Även om inte dettu gäller de grövstu brotten så gäller detde flesta anmälningarna, och det är otillfredsställande frånrättssäkerhetssynpunkt. Även om det är ett önsketänkande så borde ullu anmäldabrott bli föremål för någon form uv utredning och inte buru läggus i urkivefter . En sådun ärendebehundling leder till större säkerhet hos människorsom begär brott. Upptäcktsrisken är så liten utt det kan förefullu lönunde uttbegå nyu brott. För utt mötu dettu hur den nya polisorganisationen medorguniserude spuningsenheter sutts in, och jug utgår från utt vi skallfå se ett bättre resultat av det arbetet. Det måste också ständigt vuru enbulans på basis uv tUlgängligu resurser mellun brottsförebyggunde ellerpreventiv polisverksumhet och utredningsverksumhet. Som jag nämnde inledningsvis är det väsentligt att vi påallt sätt försöker inrikta oss på den brottsförebyggande verksumheten. Jugmenur då utt inte bara polisen skall arbeta med denna, utan vi måste på deflesta områden hjälpas åt. Men det kommer att tu tid, och i uwuktan på resultutmåste vi lösu de ukutu problemen. Då finns inte mycket unnut än utt förstärku polisens . Från sida har vi i vår partimotionliksom folkpurtiet begärt ytteriigure 300 dänster utöver vud departementetbegärt. Mot bakgrunden av vad polischeferna och äskut ärdettu trots allt en liten ökning. Vi har inte fått gehör för dessu krav i utskottet, och vikommer väl av allt att döiriu inte heller utt få det i kummuren. Tyvärr kun detkommu att medföru utt tryggheten eftersatts. Det ligger mycket i vud som uvslutningsvis skrevs i enledare i februarinumret av polisförbundets tidning . Den ledurenhundlude om "Trygghet eller resignution" och jug citerar; "Omriksdagen, svenska folkets valda ombud, menar allvar med sin lagstiftning synesdet logiskt utt mun ser till att förordningurnu även får förutsättningur uttbli respekterude.--- Ochdet finns skäl utt se över de rumur mun gett föi Det sistnämndu förefuller i dug vura en förutsättning förfolkets rätt till frihet från fruktan." Enligt tillgänglig statistik har polisväsendet tillförtstotult 3 105 dänster, varuv 2 238 polismanstjänster till den lokulupolisorganisationen, sedan polisväsendet förstutligudes . Det är säkertmeru än vud vi totult sett hade fått om huvudmannaskapet inte överförts tiUstaten. Jug klugur ulltså inte på huvudmannuskupet, och jag är övertygad om attmun även från departementets sida ser aUvarligt på läget och kunske rent uvvelut föreslå större ökning än vud som skett. Att budgetläget är besvärligtvet vi alla, och det har vi också förståelse för. Men mot bukgrunden uv denredovisude brottsligheten är ändå 200 polistjänster i underkant. Utslaget på119 poUsdistrikt, eUer skaU vi säga 100 efter den kommandedistriktssammanslagningen, är förstärkningen inte mera än två polistjänster perdistrikt. , och hur kunske det ullru störstu behovetoch tur de flestu dänsternu, vilket kommer utt medföra att de medelstoru ochmindre polisdistrikten inte försturks med en endu tjänst. Därtill kommerurbetstidsförkortningen, som ulltså redun hur ätit upp mer än dessu tjänster.Det ur ett förhållunde som bl. u. orour mig. Med hänvisning till dettu yrkur jug i Hkhet med herrErnulf bifull till reservutionernu 3 och 6. Avslutningsvis vill jug sägu ytterligurenågra ord. Jag citerade ny.ss ur en ledare i . I den tas ävenpersonalens situation upp, och man skriver; "Tilltron till reglernu - dvs. de i demokrutiskordning tillkomnu lugurnu med syfte utt gugnu vude rättskuffens medborgure synes ullt ofture svikta;. Det föder hos den enskilde polismunnen en känslu uvosäkerhet i och meningslöshet med urbetet. Slagord som 'polisbmtalitet',onyanserad kritik mot dänsteätgärder och ständigt uttalade hot omJO-anmälningar kan i det långa loppet ge till resultat en passiv i ställe fören trygg, resolut polis." Frågan är givetvis nu hur samhäUet ser på den svenskapolisen. Sumhällsunsvuriga är väl närmust regering och riksdug. Borde mun dåinte ta bladet från munnen och från ansvarigt håll säga hur man frånsumhällets sidu ser på sin polis. Jug vet utt såväl riksdugen som regeringenanser att kanske hur världens bastu polis; mun unvänder uttryck sompålitlig, omutlig och unsvurskännunde. Men om jug som enkel ledumot avriksdugen säger det betyder det kanske inte så mycket som om t. ex.justitieministern säger det. Dä blir det kungsord, och det kommer säkert att gähem hos vurie polismun. Enburt justitieministerns och stutsrådet Lidbomsuttulunden till polisens försvur i sumbund med hyresbråket i vurvälgörunde och uppfuttudes också på ett positivt sätt av såväl allmänhet sompolis. Det vur t. o. m. så utt vissa riktningur i massmediu tuppudeskrivklådun. Jug tror utt det kun verku lugnunde för såväl ullmänhetsom polis om mun från regeringens sidu det behöver inte ske ulltid- så snurt som möjligt tar till ordu och säger sin mening när något hurinträffut och polisen hårt kritiserus före verkställd utredning och dom. Ompolisen i dettu skede oemotsugt kritiserus leder det tiU utt ullmänheten kunbibringus den uppfuttningen utt polisen hundlut fel och gjort sig skyldig tillövergrepp. Polisen kun också få uppfuttningen utt den inte hur sumhällets stödi sin verksamhet, trots utt allt poHsiärt arbete i vårt land är inriktat på attskyddu och hjälpu ullu medborgare. Intresset är inte alltid lika stort attsenare i massmedia med summu uppmärksumhet redovisu utt poHsen hundlut rätt.Har däremot polisen handlat fel saknas sällun intresse utt återigen med storubokstäver tulu om det. Mun frägur sig otviveluktigt vad som är syftet. Jag menar inte utt svensk polis skull strykus medhårs. Dentål också suklig kritik och den uccepterur befogade unmärkningur, men den tålinte i längden feluktig och osukUg kritik, som lätt kun ledu dithän som den uvmig citerude leduren antydde. Och sådunt resultut - en passiv poHs t. ex.- vUl ingen av oss hu. Vi vUl i stället se ett positivt resultat av polisensarbete till sumhäUets bastu. Det som jug uvslutningsvis unfört vur kunskeen liten utvikning i debutten om poUsbudgeten, men jag tror att det är viktigtatt vi i det här summunhanget inte glömmer bort den sidan av polisens arbeteoch polisens situution. Det skuUe vuru intressant om justitieministern skullevUja sägu någonting beträffande de här synpunkternu. HerrSCHÖTT (m): Fredugen den 6 decmber 1968 förekom i förstukummuren i riksdugshuset på en livlig interpellationsdebattangående åtgärder för bekämpande uv nurkotikubrotten. Därvid unförde en uvtulurnu bl. u. följunde: "När jug begärde ordet, herr tulmun, vur det för uttfrumhållu att jag upplever narkotikaproblemet och den ökunde brottsligheten somen uv de verkligt storu sumhällsfrågornu. Det råder inget tvivel om utt vi huren sådun situution i lundet utt folk inte känner utt det råder en tUlbörligrättssäkerhet. Jug tänker i dettu summunhung mycket litet på dem som demonstreruroch förgår sig i ideellt summunhung. Vud jug tänker på ur de typer som inte vUlurbetu utun som lever på brottsHghet och på gmnd av polisbristen ochden begränsude risken att åka fust kun uppträda fruktansvärt utmunande ochvårdslöst. Jug hur själv bevittnat en företeelse pådettu område som jug inte nu skall redovisa men sominte kun få förekomma i ett rättssamhälle. Jag ser ytterst narkotikaproblemet som en konsekvens av att vi inte har grepp om brottslighetenpå det sätt som vi rimligen borde ha. här rörsig om är inte något mindre än utt vi tillåter en trufik som i hög grud kommerutt brytu ned livskruften hos vårt folk, så utt vårt välstånd kommer totult päsned. Vi kun inte tillätu utt hundrutusentuls skolung-domur blir delaktigu uvnurkotikukonsumtion med gängbUdning och ullt vud den innebär. Det ärsunnerligen frägu om ett mycket ullvuriigt läge. Därför vill jug med interpellunten hoppus utt ingen möduspurus på detta område.