prot · FV0993 · 1972-12-31 00:00:00 — Såvitt jag förstår fordras det i stället all man ser till att det satsas mera resurser i näringslivet, så att detta kan byggas ut för att bättre klara de olika kostnadsstegringar som förekommer, bl. a. dem som regeringen genom 115 Den ekonomiska politiken, m. m. olikaekonomisk-politiska beslut belastar näringslivet med. Det är den rimhga vägen. Se till att den företagare somhar en god idé om hur man skall kunna sänka kostnaderna får ekonomisk möjlighetatt genomföra detta! Då blir det också möjligt att klara de olika påfrestningarsom förekommer, utan alltför snabba prisstegringar. Av den anledningen har vi från moderat sida begärt ilikhet med lustigt nog mycket tillfälligtvis i - skulle genomföra åtgärder som ökar lönsamheten i företagen, så att det blirsnabbare investeringar. Men för att göra det mera smakligt att på det viset ökalönsamheten i näringslivet, menar vi också att man får lov att skapa former förett mera spritt ägande än det vi har här i landet, och jag tycker att det ärmycket allvarligt att regeringen tar så lätt på våra förslag i den riktningen.Tillgångarna i ett land måste ägas av någon. Det socialdemokratiska receptetatt staten skall äga mer och mer är, anser jag, farligt både för demokratin -med tanke på maktfördelningen och för den ekonomiska styrkan. Det är hellerinte bra, om ägandet skulle koncentreras till ett fåtal privatpersoner. Det ärmot den bakgrunden som vi med energi vill driva idén om att man skall göra detlättare för vanliga inkomsttagare att bygga upp egna tillgångar. Då gör man detockså politiskt möjligare och smakligare att genomföra åtgärder som kan ledatill förbättrad lönsamhet i företagen. Ytterligare ett problem är ju att sysselsättningen här ilandet fortfarande vilar på en bräcklig grund. Även om arbetslösheten skulleminska till följd av en konjunkturförbättring, så visar jämförelser mellanolika perioder att sysselsättningssvårigheterna ändå kommit att stegras. Detbehövs faktiskt en annan näringspolitik. Det kan inte vara på det viset att vii så hög grad satsar på beredskapsarbete i stället för arbete, alt vi satsar såmycket på omskolning i stället för skolning och att det blir så mycketavveckling i stället för utveckling. En näringspolitik som leder fram tillsådana saker som vi kan iaktta är inte ägnad att förbättra dethär landets framtid. Man är på helt fel väg, om man tror att arbetsmarknadsstyrelsenär en fullgod ersättare för ett .självgående näringsliv. För att fullgöra derimliga uppgifter som skall ha behövs det faktiskt ettnäringsliv som kan bidra med pengar. Annars knakar även arbetsmarknadsstyrelsenihop. Mot den bakgrunden har vi föreslagit åtgärder för attunderlätta de enskilda företagens verksamhet och planering. Vi har inte minstgjort det mot bakgrunden av de svårigheter som det innebär med den osäkerhetsom vilar över vårt samarbete i framliden med andra europeiska länder och denmycket slora påfrestning som det sannolikt kommer alt innebära med deinskränkningar som det blir i det samarbetet. Vi har begärt åtgärder för altkunna öka sparandet och investeringarna, , och vi vill också selill att det inte blir så höga räntor och svåra kreditrestriklioner som deltidigare har varit. Finansministern försökte tidigare här säga att deborgerliga partiernas politik innebär en beställning på snabbarekreditpoliliska ingripanden. Det har jag väldigt svårt att förstå. Om ni istället ginge på vår linje att iaktta större sparsamhet med offentliga utgifteroch uppmuntra sparandel, så skulle vi kunna ha lägre räntor än vi har för Socialdemokraterna .skriver också i finansutskottetsbetänkande: "Forskning, innovationer och företagens eget utvecklings- ochrationaliseringsarbete är viktiga element" för att stärka ekonomin. Detär fullständigt riktigt. Men till skillnad från socialdemokraterna föreslår viockså åtgärder i den riktningen, . Vi har t. ex. läst denOECD-rapport som kom och som delats ut till finansutskottetsledamöter. Där finns - jag tror alt det är på s. 22 - sifferuppgifter över hurdet är med utgifter för forskning och utvecklingsarbete. Det visar sig där attSverige, av de länder som nämns, ligger lägst. Jag ger er helt rätt i detuttalande ni gör om nödvändigheten av att genomföra sådana här åtgärder, men nimåste då också komma med några förslag om hur det skall gå till. Sådana förslaghar alltså vi framfört. Den nuvarande näringspolitiken bygger, tycker jag, på idénatt det är så roligt för socialdemokratiska politiker och byråkrater att lappaoch laga att man gärna låter olika näringsgrenar i det närmaste gå i kras.Sedan får man komma med olika stödförslag, och då verkar man förskräckligtduktig! Men jag tror inte att det är rätta uppläggningen att på det viset låtaden ena branschen efter den andra bli så svag att man måste rycka ut medspeciella åtgärder. Det har faktiskt i näringslivet blivit som det till en delblivit bland de enskilda människorna, att pålagorna är så höga att man behöverbidrag för att klara sig. Understöd är ofta motiverade, men får man enunderstödstagaranda både bland de enskilda människorna och bland företagarna -och det håller man på att få då kommer utvecklingen i detta land att blisådan att då får man inga pengar till de olika stödåtgärder som skulle behövas.Jag undrar om det inte är så att det är en snurr med orimliga skatter, bidrag,skatteökningar, särregler, understöd, punktinsatser och socialhjälp som görhela landet fattigare än det skulle behöva vara. Jag säger inte att det ärfattigt men att det är fattigare eller sämre än del skulle behöva vara. Jagtror ingen kan bli gladare av delta än möjligen några socialdemokrater somfinner en glädje i att verka konstruktiva när man åker runt med olikastödåtgärder ål det ena eller andra hållet. Mol bakgrunden av dessa synpunkter ber jagatt få yrka bifall till de borgerliga partiernas gemensamma förslag till enrimligare ekonomisk politik, förslag som framförs i finansutskoltels belänkandenr 25. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrEKSTRÖM (s); Efter två partiledardebatter tidigare i daglär det bli ganska svårt för finansutskottets och skatleutskottets och övrigaanmälda talare alt anföra argument som inle redan tidigare är vädrade. Jag skulle vilja ta upp en sak som förekom i den debatten.Det framhölls gång på gång från oppositionens sida att om regeringen tagitkontakt med oppositionen innan man framlade skattepaketel, skulle kanskesituationen varil annorlunda. Del skulle alltså här från regeringens sidaha förts ett taktiskt spel. Från oppositionens sida för man givelvis aldrignågot taktiskt spel! Det är givet alt man kan ifrågasätta värdet av enunderhandsparlamentarism, men jag skulle vilja Den ekonomiska politiken, m. m. frågavilka kontakter de borgerliga partiernas företrädare tog med socialdemokraternainnan de , alltså när höstsessionen av riksdagsamlades, för att meddela att nu kommer vi att under åberopande av 55 §riksdagsordningen framlägga förslag om konjunkturstimulerande åtgärder. Ingen sådan kontakt förekom, utan när man riktarbeskyllningar för ett taktiskt spel tycker jag att man på denna punkt verkligensitter i ett glashus. Det har varit intressant att lyssna på finansutskottetsföreträdare i den borgerliga oppositionen. Jag börjar med att kommentera herrKristiansson i som bl. a. talade om febertoppar och hästkurer. Jagskall inte ge mig närmare in på det, men jag förstod av hans resonemang att hangivetvis fortfarande hävdar att om i fiol hadeaccepterat oppositionens förslag om en tillfällig sänkning av momsen och ett tillfälligtborttagande av arbetsgivaravgiften, skulle det ha påverkat sysselsättningslägeti högsta grad. har varit inne på samma synpunkter. Detta kommer nigivetvis alt framföra i evärdliga tider framåt. Ni kan inte bevisa effekterna,men ni kommer att framföra dem som ett ständigt argument. Men vad som är intressant är just vilket upprepats mångagånger inte minst från centerpartihåll - att när vi från vårt håll sade att niville lägga ovanpå regeringens förslag, framhölls det att viinte skulle ha kvar dessa åtgärder en enda dag, en enda månad längre än vad sombehövdes. Ni sade att när vi tar ställning till kompletteringspropositionenvåren 1972 kanske konjunktursituationen i landet är sådan att vi kan återföramomsen till den procentsats den hade tidigare och återinföraarbetsgivaravgiften. Ja, ärade fåtaliga kammarledamöter! Jag undrar när manfrån oppositionens sida skulle ha sagt; Jo, nu är det att åter ha en15-procentig moms, nu är det att återinföra arbetsgivaravgiften. Givetvishade det blivit så att regeringen fått framlägga en proposition, och sedan hadeoppositionen sagt: Nej, än så länge är inte situationen sådan att vi skallåterställa skattesatsen och återinföra avgiften. Möjligen kanske ni kunnat gåmed på att höja arbetsgivaravgiften men inte med 2; ni skullegivetvis då som alltid haft behov av att visa en annan inställning till deekonomiska problemen än vad regeringen och regeringspartiet har. i log upp ett gammaltuttalande, som professor en gång fällde om vad som skulle varaacceptabelt beträffande arbetslöshetens storlek. Om jag uppfattade rätt sadeAxel att professor hade påstått atl skulle varatolerabelt. Här sviker Axel minne honom. Det var somprofessor talade om. Men vi skall inte diskutera den frågan mer - den hargång på gång dykt upp i riksdag under de år som varit. HerrKristianssons argument faller platt till marken! När del gäller vad socialdemokratin menar med fullsysselsättning är del myckel svårt atl säga bestämt atl arbetslösheten kan fåuppgå till den eller den procenten i det eller det lidslägel och vid den ellerden konjunkturen. Men ingen kan väl tvivla på att .socialdemokratins helainställning är all de människor som önskar ha ell arbete också skall Det kan emellanåt, när konjunktursvackorna kommer, bli så att näringshvetinte kan bereda arbete. Då måste man, , placera människor iberedskapsarbeten och göra tillfälliga insatser som ger sysselsättning och somockså kan ge sysselsättning på och bidra till vår export. Det är inte bara detta att producera varor som är av värde allt som vi kunnat åstadkomma under den här lågkonjunkturen är ju av storbetydelse för vårt samhälle. Gör vi inte insatser t. ex. inom skogen? Jo, detgör vi vi satsar på skogsbilvägar, och det befrämjar givetvis näringslivet.Vi satsar på vägar för att frakta timret ned till våra stora exportindustrier det påverkar givetvis gynnsamt näringslivet. Vi satsar på turism för attmotverka valutautströmning ur landet. Borde inte det också ge en långsiktigsysselsättning? Och vi har satsat , kanske inemot750 , på miljövårdsinsatser under den här lågkonjunkturen föratt därmed skapa sysselsättning i stället för att industrier läggs ner avmiljöskäl. Axel kanske bör tala med inte minst sina kolleger uppehos oss i norra delen av för att förstå vilka insatser, också för attskapa produktion och export, som görs inom ramen för arbetsmarknadspolitiken. Det är självklart att det skattepaket som vi kommer attbesluta om eller kommer att innebära kostnader för kommunerna.Men Axel bör kanske ändå observera att här har klart utsagts attden merkostnad som kan uppstå för kommunerna genom att arbetsgivaravgiftenhöjs i stället för momsen skall de erhålla kompensation för. tog upp frågan om den regionala balansen ochmenade att vi från socialdemokratiskt håll inte skulle ha intresse för denfrågan. Regional balans är ett av våra övergripande mål, och vi har framförtsynpunkter beträffande detta i utskottsbetänkandet, som jag hänvisar till. vände sig till mig gång på gång, ochjag ber om ursäkt om jag inte har tid att vända mig till honom hka mångagånger. Det är intressant att lyssna på . Det är enkanonad av anmärkningar och kritik mot den socialdemokratiska politiken. Enligtsina egna funderingar hade han lyckats utfinna att den socialdemokratiskamajoriteten i finansutskottet brister i fråga om all försvara regeringenspolitik, och det skulle man tolka som att vi kritiserar den. I andra sammanhangfrågar : Hur kan ställa sig bakom regeringenspolitik? Det upprepades gång på gång. När beskriver del ekonomiska lägethär i landet väntar man alllid all han skall komma fram till några konkretaförslag, men de uteblir. Om vi kunde sänka skattelägel i landet, säger herrBurenstam , skulle vårl näringsliv kunna öka sina vinster och då skullesamhället med en lägre skattesals få ökade inkomster. Ja, , jag har i ell par decennier sysslat med atl vara budgetmakare i enindustrikommun. Där rör man sig alltid med realiteter när del gäller attupprätta utgifts- och inkomststaten för . Skulle jag någon gångunder dessa ha sagt till ledamöterna i kommunstyrelsen att nu skall visänka kommunalskallen därför alt då kommer industriföretaget alt få såmycket större vinster all det blir ökade skatteinkomster lill Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. kommunenmed en lägre skattesats, då skulle man ha sagt till mig: "Nej, SvenEkström, nu har du ändå haft den här sysslan för . Du menar väl ändå inteatl del där går ihop?" Så resonerar man på del kommunala planet, och såresonerar man också på landstingsplanet. Men när man kommer upp på riksplanet,eller rättare sagt, när man kommer ner på riksplanet kan Ni tassa omkring i träsk och tassemarker och påstå att en inkomstökning förstaten skulle kunna bli följden av lägre skatter. Nej, ge oss några konkretaexempel på vad den ändrade ekonomiska politiken skulle innebära! Den socialdemokratiska majoriteten beskylls för att inteha givit någon sammanhängande bild av situationen . Men vad skall jag dåsäga om reservationen från den borgerliga sidan? Ger den någon sammanhängandebeskrivning? Nej, sannerligen inte! Med tanke på den korta tid som står tillutskottets förfogande när det gäller att ta ställning tillkompletteringspropositionen tror jag att har kunnatkonstatera atl det inte går att skriva någon längre ekonomisk avhandling, varesig man tillhör majoritetssidan eller finns bland reservanterna. Debatten har, som jag tidigare sade, farit över vidafält, och det finns ingen anledning att upprepa allting. Jag skall försökaanföra några synpunkler på vad det nu gäller för vårt vidkommande, nämligenfinansutskottets betänkande nr 25. I utskottsbetänkandet har vi tagit upp en diskussion på deviktigaste politiska områdena. Vi har diskuterat de utgångspunkter ochbedömningar som framträder i den reviderade finansplanen och deställningstaganden som återfinns i motionerna 1699, 1700 och 1701. Vi har iutskottet haft hearings och diskussioner med företrädare för den ekonomiskaexpertis som finns i landet, och bedömningen är enhetlig i fråga om konjunklurutsikterna.Vi är på väg upp ur konjunktursvackan, frågan gäller med vilken styrka och taktomslaget sker. Därvid är vi myckel beroende av hur snabbtinvesteringsverksamheten utvecklas i våra stora exportländer, framför alltVästtyskland, och våra nordiska grannländer. Särskilt viktig ärförstås utvecklingen inom verkstadsindustrin. Produktionen för hemmamarknadenhar ju enligt samstämmiga rapporter ökat, och exporten kan mycket snabbi skjutafart. Jag nämnde att vi i utskoltet hört företrädare förekonomisk expertis i landet, och jag kan inte undanhålla kammarens ledamötervad en av dessa experter svarade när vi ställde frågan; Kunde man utläsa någonminskning i näringslivels inveslering.svilja när arbetsgivaravgiften förstagången infördes, och kunde man utläsa någon minskning när den höjdes? Expertensvarade att det kunde man inte göra därför att det gällde konjunkturlägen därhöjningen av arbeLsgivaravgiften mer eller mindre drunknade i löneglidningarna.Jag tror att det kanske vore värdefullt om man i den fortsatta debatten ilandet framhöll att del inle är så, som del ofta har framställts i massmedia,all de ålgärder som kommer alt besluta eller skallträda i kraft - del är ungefär så som resonemanget harförts. Det skall ju träda i kraft i en konjunkturbild som vi räknar med skallråda . har den privata konsumtionen fått en påspädning underförsta halvåret genom den extra höjningen av folkpensionerna och genom dehöjda bostadstilläggen. Den påspädningen verkar ju framöver under det nyabudgetåret, och den finanspolitiska åtstramning som den nya riksstaten innebärär - det har vi sagt i utskottet - tämligen måttlig. Man kan alltså inteutesluta atl restriktiviteten i den ekonomiska politiken måste ökas under detnu aktuella budgetåret. Jag måste säga att det inte är så lätt att veta vadreservanterna i utskottet tycker. Ä ena sidan säger man att bedömningen avkonjunkturutsikterna i den reviderade finansplanen är för optimistisk. Man äralltså själv mer pessimistisk. Å andra sidan anser man att den finanspolitiskaåtstramning som åstadkoms är motiverad. Mittenpartierna har ju dessutomframfört en finanspolitisk motivering för att tidigarelägga höjd skatt på bl.a. öl - om sådant skulle finnas tillgängligt. Lägger man härtill alla derasförslag till utgiftsökningar och inkomstminskningar, så blir sannerligen bildenännu mer förvirrad. ligger förvisso tanken bakom de här uttalandena i öppendag. Socialdemokratin får stå till svars för sin politik. Men den borgerligaoppositionen gräver sina gryt med många utgångar den här gången också. Skullesysselsättningen bli sämre än vad som kan förutses, så skall man om niomånader kunna ställa sig upp och säga; Vad var det vi sade i betänkande nr 25?Och så läser man upp en utvald mening därifrån. Skulle konjunktumppgången kommahäftigare än vad som kan bedömas, då hänvisar man i stället till ett annatavsnitt och säger; Vi varnade redan i betänkande nr 25 för prisstegringarna, vivarnade för att sätta in åtgärderna . Se nu hur det har blivit! Det finns gott om den här typen av finurligheter iutskottsreservationen, men vi får väl ändå sammanfatta det så att bildenavsiktligt är mycket förvirrad, särskilt om man väger in också de ståndpunktersom finns i motionerna, speciellt stora partimotion, nr 294, meddess argumentation för en stramare finanspolitik. Jag får väl som vanligt lyckönska mina kolleger iutskottet herrar och i som än en gång lyckatsfinna att och mittenpartiernas ekonomiska politik sammanfaller. Detvar kanske inte sä lätt att se, om man tittade på motionerna. För att återgå till majoritetsskrivningen, så har vi tagitupp sysselsättningsperspektiven bl. a. från den utgångspunkten att detföreligger en viktig skillnad mellan situationen inför den härkonjunkturuppgången och den tidigare situationen. Konkurrensen i fråga omarbetskraftsreserven från den kommunala sidan kan nu väntas vara avsevärtmindre . Detta gör det särskilt angeläget att man inom industrinanstränger sig hårt för att suga till sig den lediga arbetskraft som finns, gerrimliga arbetsvillkor, försöker med mer deltidsarbete och över huvud tagettillvaratar den möjlighet som yppar sig att komina först mednyrekryteringen. Vt har i fråga om sysselsättningsutvecklingen också sagtatt på byggnadsområdet måste vissa åtgärder redan nu anses befogade. En delåtgärder i den riktning som vi avsåg har vidtagits av regeringen, ochytteriigare diskussioner pågår. Det är bra. Den ekonomiska situationen i Den ekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska poUtiken, m. m. väldigtmånga kommuner är pressad, men det får inte leda till att man först gör uppplaner för investeringar och sedan inte fullföljer dem. Detsamma gällerbostadsbyggandet och industriinvesteringarna. Det går inte atttillfredsställande klara samhällsbalans och sysselsättning, om man på skildahåll först gör upp planer och sedan hastigt värderar om dessa alltefter mertillfälliga förändringar i stämningsläge, efterfrågan och likviditet. Deslutsatserna bör vi bl. a. dra av utvecklingen , och i denriktningen har vi uttalat oss i utskottet. Vi har tagit upp detta till diskussion tidigare iutskottet, och vi har gjort det nu igen. Vi kan inte acceptera att se vare sigindustrin eller andra delar av näringshvet som någonting avskilt från samhälleti övrigt. Investeringar och inte minst lagerrörelser måste planeras in i enekonomisk totalitet, och vi måste fortsätta att utveckla de formerna. Låt mig sedan, herr talman, mycket kort gå över till atttala litet om de borgerliga motionerna och om besparingsutredningar av skildaslag, som utskottet tagit upp i detta sammanhang. Att vilja åstadkomma besparingar är ju högst aktningsvärtoch bra att ha på silt program. Men det förhållandet frestar också till attkalla det mesta för besparingar, och i motiveringarna för s. k.besparingsutredningar återfinns också allt från att avrusta det allmänna ochberöva staten dess handlingskraft till frågan om vad som är innebörden iprogrambudgetering och frågan om decentralisering av förvaltningar. Detförtjänar också alt påpekas alt i de här motionerna förekommer inte såvittjag kunnat finna sidor ett enda konkret besparingsförslag somtips för den föreslagna utredningsverksamheten. Vi har i finansutskottet tyckt att det är anledning attstäda upp litet i denna härva. Detta försök återfinns i utskottsskrivningen pås. 23 och framåt i betänkandet. och har i sina sammanlagt tre motionersom berör dessa frågor yrkat på en besparingsutredning inom den statligaverksamheten. Med det menar man bl. a. att man vill ha partiöverläggningar iulredningsform om vilka prioriteringar som skall göras. Vi tycker att det ärdetta hela riksdagsverksamhelen bör handla om, och det är inte något som börskjutas in i en utredning. krav är att - som det uttryckts i yrkandet imotionen 294 hela den offentliga sektorns expansion skall granskas.Utredningen skall "föreslå besparings- och rationahseringsåtgärder,klarlägga vad som behöver göras för att bryta den hittillsvarande automatiken isamhällsutvecklingen och fastställa hur politiken på olika områden kan läggasom, genom att uppgifter som myndigheterna tidigare skött överförs på enskilda,allt i syfte att stärka den enskildes ställning i förhållande till denpolitiska och ekonomiska maktkoncentrationen i samhället". Riktlinjernaför utredningens arbete finns utformade i motionen. När nu och reservationsvis kräver atlden av yrkade besparingsutredningen skall tillsättas och alt utredningenskall rikta in sig på hela den offentliga sektorn, så måste vi uppfatta det såatt del är riktlinjer som utredningen skall penetrera. Enutredning om den kommunala ekonomin finns ju redan tillsalt, och de endariktlinjer för en utredning som rör den offentliga sektorn ärju de som återfinns i'partimotioner. Därifrån måste alltsådirektiven hämtas, om yrkandet skulle bifallas. Vad säger då i sina motioner? Ja, om jaghåller mig till motion 294, som rymmer de utförligaste motiveringarna, så heterdet där: "Vi befinner oss i vid ett vägskäl. Vi har attvälja antingen en väg som leder till radikalisering ökad centralisering,byråkratisering samt politisk och ekonomisk maktkoncentration och högre gradav socialisering, eller en helt annan och ny färdväg som leder tilldecentralisering, privatisering - avkollektivisering och avsocialisering ochdärmed ökat inflytande för enskilda människor." Det är knappast möjligt, påstår , att på någotområde kunna visa på en utveckling där den enskildes beslutsutrymme har vidgatssom ett resultat av den socialdemokratiska politiken. Ja, det där har vi hörttidigare, och vi diskuterade det . "En urholkning av denenskildes sfär har skett genom offentliga beslut och genom den offentligaverksamhetens expansion," och föreslår alltså "enavkollektivisering och en avsocialisering". Ordningen skall återställastill vad den var innan socialdemokratin kom till makten . Det ärdessa tankegångar som och har funnit så bärande att de villlåta dem bilda utgångspunkt för en utredning. De har säkert rätt, som säger att klyftan mellansocialdemokratin och tenderar att öka. Kan se någonklokhet i detta, så kan då inte jag göra det. I så fall är det den renodladereaktionen som växer fram. Jag skall stanna med detta och ber till sistatt få yrka bifall till finansutskottets hemställan på samtliga punkter. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrLÖFGREN (fp) kort genmäle: