prot · FV0976 · 1972-12-31 00:00:00 — Men detta förändrar ju inte detfaktum atl man med dessa nya principer frångår principen om att alla hjälpmedelskall finansieras av samhället en enligt min mening myckel väsentlig princip.Inte heller minskar argument betydelsen av vad jag sagt om deproblem som uppkommer för läkare och andra som skall träffa avgörandet i degränsfall som i sådana här sammahang aUtid måste uppslå. Hjälpmedel för handikappade m. m. HerrKARLSSON i (s) kort genmäle: och har varitinne på frågan om handikapporganisationerna och deras eventuella representationi hjälpmedelsrådet, och sade i det sammanhanget att jagunderstrukit atl de representanterna skulle vara sakkunniga. Ja, herrCarlshamre, min uppfattning är alt det inle kan finnas några hinder i världenför att la med representanter för de handikappade i detorgan sorn skall tUlsättas. Jag betraktar det tvärtom som en naturlig sak attså sker. Men vi vill inle ha inskrivet i förslaget att det skall vara enparisrepresentation. Del är detta som har varit del väsentliga här. Sedan sade atl det är skiUnad på min instäUningnär det gäller Apoteksbolaget och när del gäller UUH. Då vUl jag förtydliga förherr Carlshamre vad utskottet menar. På s. 19 1 utskottets belänkande slår följande; "--- med hänsyn främst lill atl landstingen är de huvudsakligaavnämarna på området framstår del som naturligt att samarbete eftersträvasmellan UUH och LIC." Vad finns det för något i del uttalandet, herrCarlshamre, som innebär en inkonsekvens till vad jag sade om Apoteksbolaget ochde privata företagen? Ingenting hindrar Apoteksbolaget från att samarbeta medprivata företag, och ingenting ålägger UUH atl ha samarbete med LIC. Jagföreställer mig atl det i båda fallen kommer alt vara självklart alt man tarkontakter och samarbetar i frågor där delta är naturligt. När detsedan gäller ordinationen kan man ju se på utvecklingen, herr 2'Riksdagensprotokoll 1972. Carlshamre.Då väntetiden i de allra flesta fall inte är längre än högst finnsdet ingen anledning att ändra på de nuvarande reglerna. De är tillräckliga föralt garantera att de handikappade får den behandling som de skall ha. Slutligen vill jag säga till atl del förnärvarande inom finns ett organ som handlägger vissahjälpmedelsfrågor, och om vi nu får ett från fristående organsom har till speciell uppgift atl se till att hjälpmedelsfrågorna löses på etlvettigt sätt, så ser jag inget negativt i det. Tvärtom ser jag det som etlmyckel värdefullt komplement till de övriga organ vi har på handikappområdet. () kort genmäle: Ingenting hindrar att Apoteksbolaget upptarsamarbete med den enskilda handeln, sade i , men detbehövs inget uttalande fördenskull. Ingenting hindrar heller att deti hjälpmedelsrådet ingår representanter för de handikappades organisationer,men del behövs inget riksdagsullalande på den punkten. Men när det gällerutrustningsnämndens samarbete med en av tillverkarna av de produkter som manskall upphandla, då behövs det ell uttalande för att man skall varasäker på att detta samarbete kommer till stånd. Man understryker all det ärnaturligt med elt sådant samarbete. Om jag tolkade i Huskvarnarätt, anser han uppenbarligen också att det är naturiigt att Apoteksbolagetsamarbetar med den enskilda handeln samt att man ser till att man fårföreträdare för de handikappades organisationer i hjälpmedelsrådel. I enafallet behövs del ell uttalande, i andra fallet inte. Och detolyckliga är alt uttalande anses behövas på den enda av dessa trepunkter, där det verkligen är tvivelaktigt. Vad är det nämligen ma,i här gör?Ja, man kan säga att Landslingens inköpscenlral är någonting av vadstatsminister brukar kalla för ett public service-företag, vad vel jag?Men del är en enskild tillverkare bland andra av de produkter som utrustningsnämndenskall upphandla, och vad man gör när man särskilt understryker att det bör tasupp elt samarbete är alt man direkt inbjuder till vad som med ett fult ordbrukar kallas för mygel. När det sedan gäller väntetiderna är jag medveten om attde har förkorlats, men jag kan ändå inte följa i Huskvarnaresonemang. Väntetiderna är inte obetydliga. Och vad är det som talar emot atlförsöka så att säga använda samma väntelid för två syften, i stället för alllägga den ena ovanpå den andra, vilket blir faUel om utskottets majoritet fårsom den vill? Då kommer man först att behöva etl antal månader - fler ellerfärre, upp till sex eller sju för den administrativa handläggningen ochdärefter i många faU etl antal månader för den praktiska utprovningen ochanpassningen av de hjälpmedel del gäller. Vad reservanterna föreslår är bara alt detta skaU kunnaske , och det bör rimligen kunna ske utan nämnvärd kostnadsökning,eftersom ett eventuellt misslyckande med anpassningen inte leder tUl atl deldyrbara hjälpmedlet förfars, utan del kan användas vid elt nytt besök för någonannan patient. Jag har särskilt svårt atl dela uppfattningnär han säger all eftersom del här gäller människor som i de flesta faU redanunder dragils med sill handikapp, kanske , så spelar del inleså stor roll om de får vänta ett par tre eller fem till. Jag tyckerdel är precis tvärtom; ju längre man har tvingats vänta, ju längre manulan hjälpmedel fått dras med sill handikapp, desto angelägnare måsle del varaalt den ytterligare väntetiden förkortas så myckel som någonsin är möjligt. i (s) kort genmäle: Jag viU fråga : Om det gälleren människa som suttit handikappad under läng lid och det är fråga om atf åthonom eller henne pröva in etl lämpligt fordon, kan del då vara avgörande omhan eller hon kan få della fordon en eller förr eUer senare? Det intressanta i resonemang är mindreomsorgen om de handikappade än omsorgen om enskilda intressen. Här har herrCarlshamre stått och talat om atl Apoteksbolaget måste samarbeta med enskildaföretagare. Det resonemang för gäller, även om det ärkamouflerat, ingenting annat än Permobilen, som vill lägga utserielUlverkning på. Del är det jag - och den meningen tror jag delas avutskottsmajoriteten - är myckel skeptisk till, och det är sådana skäl som görall man tvingas atl här kammaren svara i klartext när hanförsöker kamouflera vad det gäller. Det är inle så atl utskotlsmajoriteten ärkaUsinnig lill de handikappade. Men våra erfarenheter av hur det går tUl på dellaområde gör alt vi tvingas till en viss återhållsamhet så att vi inte utanvidare inför regler som kan leda till besvärligheter. står medandra ord här och talar mera för de enskilda intressena än för dehandikappades. Hjälpmedel för handikappade m. m. HerrGUSTAVSSON i (c): Jag tillhör i denna frågaulskoltsmajorilelen, och jag viU klart deklarera atl jag tycker att det ärmycket tillfredsställande alt detta förslag framlagts; det leder lUl etlförenklat bidragsförfarande det tycker jag är oerhört värdefullt -, till enbättre samordning och tUl en effektivisering. Jag skall bara ta upp ett parpunkter. Jag hade väckt en motion, där jag hävdade uppfattningenatt skulle kunna ha hand om upphandlingen. Jag har dock kunnat ansluta miglill utskottsmajoritetens skrivning. Jag är mycket förvånad över resonemang pådenna punkl. Han talar om att det är principiellt felaktigt alt uttala sig förelt samarbete mellan och utrustningsnämnden. Han gör t. o. m. gällande altutskottsmajoriletens skrivning inbjuder tUl mygel. Men, ,, som är huvudman för huvudmännen för denna verksamhet, harväl ändå ett ansvar. Det är helt naturligt att denna huvudman är intresserad avatt vi får fram de bästa hjälpmedlen tiU de handikappade. Beträffande ordinationsrätten säger atthan har haft kontakt med tillverkare av hjälpmedel. Det har inte jag, meneftersom jag Hjälpmedel för handikappade m. m. arbetar enhel del med dessa frågor på landslingsplanet har jag låtit personalen pårehabiliteringscentralen i milt län gå igenom utskottsbelänkandel och la delav utskottets synpunkter. Personalen lägger andra synpunkter på frågan än herrCarlshamre gör. Man ser det som oerhört värdefullt att slippa träffa avgörandetbeträffande de mycket dyrbara hjälpmedlen. Det antyddes all om avgörandet heltskuUe läggas i personalens händer, skulle man känna något av en press införvalet av hjälpmedelstyp; del förs ju ofta en diskussion om vilka hjälpmedel somär mest lämpliga. I reservationen 6 sägs - som utförligt hartagit upp atl inköp bör ske av sådana kvantiteter hjälpmedel all kliniskprövning av angivna slag kan ske på ordination av alla som harordinationsbehörighet och att det skulle vara lämpligt med tillverkning i längreserier. Såvitt jag förstår måsle del vara permobilen som reservanterna tänkerpå. De elektriska s. k. utomhusmllstolarna är nämligen inte tillverkadespeciellt för varje särskilt fall utan de måste kompletteras i många avseenden.Jag skulle vara intresserad av atl få veta om tänker pånågonting annat än permobilen. Till socialministern vill jag säga att de som påvårt länsplan handlägger dessa frägor anser att summan borde höjastill 8 000 ä 10 000 med hänsyn tUl de prisstegringar som har skett. Det ärnågot som bör övervägas . Med detta,herr talman, ber jag få yrka bifall till utskottets hemställan. Under delta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. FrökenBERGSTRÖM (fp): Jag skall be att få börja med alt yrka bifalltill reservationen 4 i socialutskottets belänkande nr 14. 1 den reservationenhänvisas till två motioner. Den ena av dem är motionen 1515, undertecknad avBernt Ekinge och mig, där vi vänder oss emot propositionens förslag att läggaen avgift på ortopediska skor och att ta bort statsbidraget för hålfotsinlägg.Enligt propositionen räknade man med atl avskaffande av statsbidragen förhålfotsinlägg och införande av egenavgifl på för ortopediska skorskulle innebära en besparing pä sammanlagt . Den besparingenär säkerligen räknad i överkant, inte minst med hänsyn till att bådepropositionen och socialutskottet i sitt betänkande räknar med atl reglernaskall utformas på etl sådant sätt atl det kan bli möjligheter lilldifferentiering, där man speciellt skall la hänsyn lill barn och även andra,som av medicinska och sociala skäl kan vara i behov av speciellt stöd i dettasammanhang. Den reservation som här görs gäller aUtså i stort sett bådeortopediska skor och hålfotsinlägg. En sådan prövning medför givelvis ocksåadministrativa kostnader för att bedöma i vilken mån en person skall kunnaerhålla etl par ortopediska skor utan egenavgifl eller en minskad egenavgifl iförhållande lill de tidigare eller kunna få statsbidrag tiU sinahålfotsinlägg. Egenavgiflerna på handikapphjälpmedel togs bort 1962 pågrundval av proposition nr 82 och statsutskottets utlåtande nr 109. fiänslenhar jag inhämtat en del uppgifter om de resonemang sorn fördes i samband medalt man ändrade bestämmelserna i de här frågorna. hade de handikappade atl erlägga en egenavgiflför sina hjälpmedel. Enligt de uppgifter jag fått uppgick egenavgiften underåren 1955-1962 till en fjärdedel av den totalkostnad som hjälpmedlet betingade.Man hade då en karensavgift på . Då nöjde man sig aUtså med all begäraen fjärdedel av totalkostnaden för handikapphjälpmedlen, medan man nu ärberedd atl gå ända i egenavgift för ortopediska skor. I detsammanhanget menade man tidigare alt den enskildes andel av dessa kostnaderofta blev betungande. En del landsting gav också särskilda fyllnadsbidrag föratl underlätta för de handikappade som behövde hjälpmedel att skaffa sigsådana. Det var emellertid inle alla landsting som gjorde delta, ochfyllnadsbidragen varierade i olika landsting som lämnade sädana. TUl underlag för propositionen förelåg endepartementspromemoria. I den föreslogs ett karensbelopp på vidnyanskaffning av handikapphjälpmedel, men departementschefen avvisade dettaförslag, bl. a. med den motiveringen att det kunde bli betungande för handikappadesom behövde flera olika typer av hjälpmedel. Det är väl ocksä rätt klart attdet finns en del personer som har behov av olika typer av hjälpmedel samtidigt.Jag vill ytterligare understryka att del den gången var fråga om 10kronor i egenavgift, som man menade kunde vara betungande för de handikappade.Nu tycker man att kan vara en lämplig egenavgift. Vi har i vår motion 1515 bl. a. sagt att vi anser attdetta område inte är ett sådant område som man bör ge sig in på när man villvidta besparingsåtgärder. Vi anser atl det är mycket tveksamt, framför alltdärför alt det rör sig om människor som redan tidigare ofta har svag ekonomi pågrund av sitt handikapp. Dessutom behöver de köpa nya skor oftare än andramänniskor, eftersom de för det mesta har en starkare förslitning av sina skorän vad de människor har som saknar handikapp av denna typ. De hålfotsinlägg som man nu kan få statsbidrag till ärhålfotsinlägg av specieU typ. 1 den författning som finns om detta heter detatl del skall vara hålfotsinlägg av Langes typ, för vilka ordinationsrätttillkommer läkare vid lasarettsklinik för ortopedi. Del innebär atl statsbidraginte har utgått för vilka hålfotsinlägg som helst. Det är alltså fråga omhålfotsinlägg som verkligen har betydelse för den som använder dem, och vimenar atl det inte är riktigt all la bort statsbidragen för dem. Sedan skulle jag gärna något vilja beröraremissinstansernas syn på den här frågan. Jag kan inte hjälpa att jag anser attremissutlåtandena har redovisats mycket slentrianmässigt i propositionen, ochåtminstone i en del fall kommer inte de direkta uttalandena fram ipropositionen. Jag har fått en sammanfattning av remissutlåtandena på dettaavsnitt. Sammanfattningen är gjord inom , och jag har ingenanledning atl betvivla atl del som står där är rikligt. Om rnan bläddrar igenomden finner man atl betydligt fler landsting har uttalat sig negativt till deåtgärder som föreslås i propositionen än som redovisas i densamma. Vissaremissyttranden är vidare redovisade på elt sådant sätt Hjälpmedel för handikappade ni. Hjälpmedel för handikappade m m. att maninte rikfigt vet hur de skall tolkas. På s, 3 I i proposilionen 1972redovisas t, ex, yttrande, och det heter där: "framhåller att tUlverkning ochanpassning av ortopediska skor måste ske noggrant, vilket - särskilt för barnoch ungdom med växande fötter innebär att utbyte eller förändringar måste skerelativt ofla," Litet längre fram i propositionen återkommer man lillsocialstyrelsens remissyttrande och det heter: "anför att den enda lösningen för personermed deformerade fötter oftast är ortopediska skor eller speciellahålfotsinlägg. Sådana inlägg, som ordineras av ortopedläkare i vissa angivnafall och tillverkas på ortopedisk verkstad, bör enligt styrelsen även ifortsättningen vara statsbidragsberättigade." Enligt den sammanfattning jag har fåll, som alltså ärgjord på , har direkt anfört: "Styrelsen avstyrker alltså förslaget att statsbidraglill hålfotsinlägg helt avskaffas och anser att statsbidrag fortfarande skallutgå till hålfotsinlägg av Langes typ till personer, som av ovan angivna ochliknande medicinska skäl för sina folbesvär behöver dem." Delta varalltså elt direkl citat ur sammanfattningen. När detgäller egenavgiften på ortopediska skor heter det: "Ettuttagande av en egenavgift på per par skor innebär då en merutgift för de handikappade i förhållande till andra. hänsyntill det anförda anser sig styrelsen inte kunna tillstyrka arbetsgruppensförslag." Jag vill bara hänvisa till ytterligare ett remissyttrande,men jag läser inte vad som skrivits i propositionen. Jag avser yttrandet frånstatens handikappinstitut. Det har sagts tidigare i debatten att handikappinstitutetser de föreslagna åtgärderna som ett avsteg från principen om fullt statsbidragtill hjälpmedel. säger enligt sammanfattningen:"Handikappinsti tutet avstyrker att hålfotsinlägg av Langes typ avföres från statsbidrags givningen." Efter att ha resonerat litet om detta, säger handikappinsti tutet om ortopediska skor: "Förslaget om en egenavgift på . för ortopediska skor anses utgöra etl avsteg från principen om fullt statsbidrag till hjälpmedel.-- Institutet avstyrker därför den föreslag na egenavgiften på . för ortopediska skor." Jag menar, herr talman, atl dels förarbetet till deltidigare införandel av fria hjälpmedel, dels de synpunkter som framkommit imotionerna, dels de citerade remissyttrandena är tillräckliga skäl för altavvisa propositionens förslag i detta stycke, och jag ber än en gång att fåyrka bifall lill reservation nr 4. I dettaanförande instämde (). Jag har burit fram motion 1519 tiUsammans med kamrater från samtliga fem partier här i kammaren. kostsammahjälpmedlen, dvs. de som kostar mer än . Förslagen i motionen harföljts upp i reservation nr 6. Jag måsle beklaga att inte utskottet i sinhelhet har följt motionens förslag. Bakgrunden tUl yrkandet i motionen och i reservation nr 6,som har redogjort för, är omsorgen om de handikappadeoch särskilt de svårast handikappade och självfallet inte - som utskottetsärade ordförande sade i replik till - någon sorts omsorg omenskilda företag, t. ex. Permobilstiflelsen. Samhället bör på allt sätt medverka till att de som haretl allvarligt handikapp får tUlgång lill hjälpmedel, som möjliggör för dem attleva ett så normalt liv som över huvud taget är möjligt. Del är naturligtvisangeläget att de får disponera sådana hjälpmedel så snart som möjligt.Självklart måste det förekomma en viss utredning och även prövning, innan mankan bestämma sig för att hjälpmedlet är lämpligt, men alla tänkbara åtgärderbör vidtas för atl förkorta den liden. Om man följer elt ärende från böfian, finner man all detförst tar 2 å 3 månader i väntetid och utredning hos läkaren, Där medverkar juinle bara läkaren själv ulan också kuratorer och sjukgymnaster t. ex. Sedan gårärendet till . Där lar del , en eller flera. Ivissa ärenden dröjer det åtskilliga månader, innan avgjortfrågan. Därefter går ärendet till Kungl. Maj:t, där det tar . Efterdel är del ändå inte färdigt, utan man skall också rekvirera hjälpmedlet. Närdet är fråga om dyrbara hjälpmedel kan det vara tillbehör som måste tillverkas,och man måste noga pröva atl patienten klarar av hjälpmedlet. Del kan alltså taavsevärd tid. Sammanlagt tar det många månader, innan patienten får sillefterlängtade hjälpmedel. Vad gäller prövningen hos Kungl. Maj:t föreslog redan 1970den arbetsgrupp inom , den s. k. hjälpmedelsgruppen, somtidigare åberopats här, atl man skulle la bort den överprövningen iindividuella fall. Det föreslås också i motionen och reser-vationen, och jagtycker att del finns all anledning all nu följa det råd som hjälpmedelsgruppengav. Statistik för handläggningen i har tagitsupp i utskottet. Jag vill påpeka all i aUa de ärenden, 335 under är 1971, somanges där, gäller huvuddelen relativt enkla hjälpmedel - inte de dyrbaraste. Deär ell fåtal bland dessa. Statistiken är också i viss rnån ofullständig. Man harinte berört ärenden som avgjordes först eUer som kansketill äventyrs ännu inte har avgjorts. Enligt den statistik som är förebragt är det ändå 32ärenden 1 som har tagit mer än , och utskottetsordförande menar atl det är väldigt litet. Jag tycker inle det, i synnerhet omman lägger liU de 53 ärenden som har lämnats kvar . Av dessa har 35avgjorts . Alltså är del 18 av dessa ärenden som har tagitminst . Sammanlagt blir det och 50ärenden som har tagit mer än i . Om man lägger lUlbehandlingstiden hos Kungl. Maj:l, blir det ungefär och däröver.Det är sannolikt alt de här 50 ärendena gäller just de svårast handikappade. Hjälpmedel för handikappade m. m. Hjälpmedel för handikappade m. m. De siffror som anförts i motionen gäller PermobU S, intedärför att motionärerna är speciellt intresserade av PerrnobU utan därför altden är den enda särskilt dyrbara rullstolen för gravt handikappade som finns pämarknaden såvitt jag kan förstå. Enklare hjälpmedel finns också frånandra företag men alltså inte av samma karaktär som PermobU S. Handläggningstiden för denna rullstol har isocialstyrelsen varit i medeltal , alltså ungefär , hosKungl. Maj;l och för rekvisition , dvs. sammanlagt ungefär18 veckor eller . Det är glädjande nog en förkortning. Om man jämförmed var då ungefär . Därtill kommer alltsåleveranstiden inklusive den speciella utprovningen som är mellan två och tioveckor och i medeltal . Det finns dessutom vissa ärenden som blir liggande mycketlänge. Enligt uppgifter som jag har fått finns ett ärende kvar frän den 6februari 1970. Det gäller en kvinna i , som alltså ännu inte har fåttsin ansökan avgjord efter mer än två är. Ett annal ärende från gäller inte mindreän tre pojkar, som Eugeniahemmet har undersökt och begärt hjälpmedel för. Ettärende från gäller en man i vars ansökan ännu icke äravgjord. Det kan i dessa fall föreligga speciella skäl, men i vafie fall är delmyckel läng tid. Mot denna bakgrund lycker jag atl förslaget i motionen somkanske kan sägas vara radikalt framförallt är mycket praktiskt. Man skullealltså ge möjlighet för läkare att kliniskt pröva dessa hjälpmedel under denlid som ärendet vandrar vidare i och eventuellt hos Kungl.Maj:t, om man inle tar bort den prövningen, vilket jag lycker man bör göra. Del är många skäl som talar för förslaget. Läkaren är juändå den som har direkt kontakt med patienten och som verkligen känner honomoch hans behov. Det gäller ingalunda bara en medicinsk prövning utan också ensocial, eftersom läkaren vid sin utredning lar hjälp av t. ex. kuratorer. Oberoende av hur utredningen i socialstyrelsentar, är det ofrånkomligt med en individuell prövning. Erfarenheten har visatatt man i vissa fall har fått bakslag. När man fått tUlstånd frånsocialstyrelsen och sedan prövat hjälpmedlet hos den handikappade har man fållla tillbaka hjälpmedlet därför att patienten av olika skäl inte kunnat skötadet. Det har också hänt att man har fått avslag i en första omgång och försökten gång till, och då har bidrag beviljats. Jag vill också påpeka - vilket kanske sagts förut idebatten - alt den handikappade inte äger hjälpmedlet. Det är bara endispositionsrätt han har. Skulle del gå så som jag relaterade här, attvederbörande inte kan sköta det, går det tillbaka och kan utnytfias av någonannan. Jag tycker alltså att det förslag som här är lagt i högstagrad innebär en praktisk åtgärd. Det kommer sannolikt också att medföra etthögst avsevärt förbUligande av hjälpmedlet, vilket harutvecklat myckel noga fömt. Det behöver jag inle gå in på ytterligare. Menframför allt är det humanitära skäl som talar for det här. Del är de absolutsvårast handikappade sorn i första hand skulle kunna få en välbehövlig ganska kraftigförkortning av tiden tills de får sitt hjälpmedel. Jag vill slutligen liksom reagera kraftigtemot vad utskottets ordförande tidigare sade, nämligen alt för dem som harvarit handikappade spelar det inte så stor roll om de får väntatvå tre eller längre än vad de skulle behöva göra med en annanhandläggning av ärendena. Jag tycker all det är just för dem som det äranledning att vidta åtgärder för att så långt möjligt förkorta tiden. Jag villför utskottets ordförande framhålla atl det kan bli för sent för vederbörandesvårt handikappade. Jag yrkarbifall lill reservationen 6. Hjälpmedel för handikappade m. m. i (s) kort genmäle: Jag har, , aldrig sagt attväntetiden inte spelar någon roU för de handikappade. Jag har sagt att det intehar någon avgörande betydelse om man skuUe få vänta en eller annan månadlängre. Det är en väsentlig skillnad. Jag anser att de tekniska och orlopediskahjälpmedlen spelar en oerhört stor roll för de handikappade, men när de fårbeslutet skall det vara underbyggt. Det är del som är grunden för hela vårtresonemang i utskottet. säger atl egentligen var det inte permobilensom avsågs. Men, , permobilen är ju det enda som resonemanget kretsaromkring. Det är ju det som gör atl vi är väldigt tveksamma. Vi vill intedelegera handläggningen av de här ärendena. Vi viU inte överlåta till enskildaläkare alt i storl sett ensamma bestämma när del gäller fordon som kostar likamycket som två bilar, utan här måste beslut fattas centralt. Då menar jag allen eller annan månads förlängning av väntetiden inte kan ha avgörandebetydelse.