prot · FV09143 · 1972-12-31 00:00:00 — Men påstod han att man på sakkunnigt håll räknar med attNordsjön skall inta platsen som ett av de viktigaste oljeproducerandeområdena i världen. Den utveckUngen tycks aUtså gå mycket snabbt. Det gäller judärför att beredskapsarbetet med skadeskyddet går ännu snabbare. Att Sverigedärvid inte kan spela någon huvudroll är jag på det klara med. Men det är juviktigt att de oljeproducerande länderna uppmanas att skynda på. Eftersom juockså vi är raed i det s. k. , finns det ju här vissaraöjligheter tUl påtryckningar från svensk sida. Men, som sagt; När kan manräkna med att beredskapsorganisationen är utbyggd med lämpliga fartyg ochfuUständiga utmstningar tUl dessa, med depåer av oljebekämpnings-raateriel avaUa slag, osv. Beträffande Köpenharansöverenskoraraelsen - alltså detnordiska samarbetet på området sade civUministern att överläggningar planerastiU i och . Kommer dessa överläggningar tUl stånd föreeller efter förhandlingarna inom ram? Det har ibland ifrågasatts ora det är realistiskt atträkna raed att olja, vid en större katastrof i , skuUe kunna driva intUl den svenska kusten.Jag noterar att statsrådet har samma uppfattning som jag, att dennarisk finns. De undersökningar som gjorts av norska Fiskeridirektoratetbeträffande strömraarna i är ganska intressanta. Från oljeplattformenGulfpride inom har raan under satt ut i havetplastade brevkort, som av strömraarna förts tUl olika platser runt . Avde 6 0007 000 som hittUls sänts i väg har drygt 400 återfunnits. Ett mycketstort antal av dessa har tUlvaratagits på den danska . Vissa av derahar återfunnits vid kusterna av och . Häroradagenhittades ett dylikt kort vid i . Naturligtvis sker återfinnandetlättare på de danska sandstränderna än exerapelvis på , men attrisken för att löskommen olja också skall drabba vår västkust kan ju anses varabevisat. Men även ora vi skonas från större katastrofer är tydligenrisken för nedsrautsning av och dess angränsande kuster ganska stor.Enligt uppgifter som lämnades av från i vid ett föredrag som han höU i samband raed utstäUningen"Världen, Vattnet och Vi" i soraras i , räknar raan raed attraellan 50 000 och olja släpps ut från fartyg raedveteteller inte inom . Då oljeproduktionen bUr fullt utbyggd inoraEkofiskorarådet beräknas att det - om man så får säga "normala spUlet"från denna produktion kommer att uppgå tUl ungefär samma kvantiteter, alltså enfördubbUng av nedsmutsningen. Även detta skapar ju problem, men naturligtvisinte av samraa orafattning sora om en katastrof inträffar. Det är i första handpå grund av risken att sådana skall kunna inträffa, som en fullständig ochsnabb beredskap måste finnas. Än en gång tackar jag för svaret på rain interpellation,men jag hoppas ju att statsrådet kan ge mer förtydligande svar på defrågor sora jag ställde i början av detta anförande. Hur de bägge överläggningarna som nämndesförhåller sig tUl varandra i tiden kan jag tyvärr inte svara på , därföratt det ännu inte är bestämt. Vad beträffar frågan när det kan tänkas att man i de andraländerna har en organisarion färdiguppbyggd, som vi skulle kunna betrakta såsomallmänt tUIfredsställande med hänsyn tagen till den säkerhet vi vill uppnå, kanjag inte heller där svara för mera än för vårt vidkoraraande. Vi räknar med attom ha vår oljeskyddsberedskap fullt utbyggd. Inom ramen för deöverläggningar som pågår och raed hänvisning tUl de avtal vi har träffat fårvi naturligtvis möjligheter att verka aktivt för att den organisation som vigemensarat skaU svara för skall bli så effektiv som möjligt. Hur snabbtorganisationerna i de andra länderna kan komma att bU färdiga blir självfaUetberoende av de anslag som kan tUlskjutas i respektive land. Från svensk sidaskall vi i varje fall göra vad vi kan i saraband med överläggningarna för attunderstryka angelägenheten av att vi så snabbt som möjligt får effektiva organoch effektiva möjligheter att möta de risker sora Nordsjöoljan utan tvivel kaninnebära för våra kuster. Överläggningen var härraed slutad. Ang. beredskapen mot oljekatastrofer i Herr civUministern erhöllordet för att besvara i AUngsås (fp) fraraställdainterpeUation, nr 205, och anförde: i har frågat mig delsom jag kommer att föreslå åtgärder i syfte att åstadkomma ett effektivtoljeskydd i , innefattande bl. a. en kustpostering, dels om ett sådantförslag kan förväntas till vårriksdag. Jag vill inledningsvis kort redovisa huroljeskyddsberedskapen för är anordnad. Länsstyrelserna i , och länhar gemensarat fastställt en beredskapsplan för oljeskydd på medtillämpning fr. o.m. Planen, som är avsedd att tUlärapas vidoljeutsläpp på öppet vatten, omfattar ledningsorganisation och åtgärdskalendersamt en förteckning över materiel sora finns tUlgängligt för oljebekärapning.Förteckningen revideras . Vid de tUlfällen då planen tillärapats har det varit frågaom utsläpp av tämligen ringa omfattning. Planen har fungerat tUIfredsställandeoch effektiva motåtgärder har kunnat vidtas. hänvisar i sin interpellation tUlräddningstjänstutredningens förslag att ansvaret för oljeskyddsberedskapenskall ankomma på tullverkels kustbevakning. Utredningens förslag innebär attkustbevakningen skall anlita förslagsvis brandkårerna i , Mariestadoch för bekärapningsinsatserna. Länsstyrelserna i Vänerlänen säratVänersborgs, och korarauner har lämnat utredningensförslag utan erinran. anser i sitt remissyttrande att enförutsättning för att skall ha ansvaret för oljebekämpningen iVänern är att en kustpostering inrättas. Sker inte detta bör enligt styrelsensuppfattning länsstyrelserna och kommunala organ ansvara för såväl planläggningsom den operativa verksamheten i dess helhet. När man skaU bedöma omfattningen av denoljeskyddsberedskap som behövs för , måste man enligt rain uppfattninggöra detta raed hänsyn till det tanktonnage sora trafikerar dessa farvatten.Herr påpekar att såväl antalet fartyg sora tonnagets storlek kommer attöka när utbyggnaden av blir färdig. Utbyggnaden, som beräknasbli klar , koramer dock inte att medge att fartyg raed störrelastförraåga än ca kan passera in i . Några stora fartyg kommeraUtså inte heller efter utbyggnaden att trafikera farvattnen. Jag vUl då konstatera att den helt övervägande delen av detankfartyg sora trafikerar är svenska fartyg. Under vart och ett av åren1970 och 1971 transporterades sålunda 1,6 railjoner ton oljeprodukter, varavsvenskt tanktonnage i inrikes fart svarande för 1,5 respektive 1,4 miljonerton. Även de fartyg i utrUces fart som trafikerar är i stor utsträckningsvenska. Jag vUl hänvisa tUl den effektiva kontroll vi har över det svenskatanktonnaget i fråga ora fartygens konstmktion och säkerheten orabord. Jag villvidare erinra om att Kungl. Maj :t den 21 aprU haruppdragit åt att i sararåd med utreda frågor isamband med olje- och kemikalietransporter på svenskt inre vatten. Utredningenskall orafatta bl. a. utarbetande av förslag tUl trafik- ochsäkerhetsföreskrifter och andra åtgärder sora från raUjö-skyddssynpunkt kananses nödvändiga. Frågan om en kustpostering bör inrättas i fårbedömas i anslutning tUl det slutliga ställningstagandet tUlräddningstjänstutredningens betänkande. Arbetet i departementet är inriktat påatt en proposition i äranet skall läggas frara vårriksdag. HerrJONSSON i AUngsås (fp): Jag tackar civUminister för detutförliga svaret. Jag tar det som ett positivt besked, då det ger löfte om enproposition tUl våren. Jag hoppas också att det blir förslag som kan ge våravatten och kuster ett fullgott skydd mot oljeutsläpp och andra svårhanterligaämnen som förstör vattendragen både ofta och svårt. TiUförseln av föroreningar tUl havs och på sjöarna måstebegränsas så att vattensysteraens självrening inte sätts ur spel. De ekologiskasystemen är också i ytterst känsliga, och det är angeläget att ettutbyggt oljeskydd kommer tUl stånd innan någon riktigt svår olycka inträffar.Riskerna är ju uppenbara, och tUlbud har inte saknats. sägs det i svaret attde utsläpp som förekorarait är av ringa orafattning, raen det kanske är envärdering som är aUtför försiktig. I rapporten tiU Nordiska oljeskyddsunionen avseende år1971 fraragår det att det skett ett 10-tal utsläpp i nämnda år. I mindreän hälften av fallen har fartygen ertappats. Många kommuner har sittvattenintag från . och har upprepade gånger fåttsin vattenförsörjning hotad. Sådana tUlbud skedde då en västtysk 600-tonnaregrundstötte nordost om , och inträffade attett oljebälte sUctades vid GäUeudde. Den nordliga vinden drev dock oljan nästadag i höjd raed udde, och därigenora var faran för över fördenna gång. inträffade ett allvarligtolyckstUlbud i , då en cistern läckte ut. Om det var olycka ellersabotage låter jag vara osagt, men det understryker den tendens och de behovsom finns: fler olyckor respektive att allt större bekämpningsinsatser synesbli nödvändiga. säger statsrådet att det är fråga om svenska båtar,dvs. båtar som underkastats den hårdare kontroU som sker med det svenskatanktonnaget än som sker med båtar under annan flagg. Statsrådet menar att detinte rör sig om stora fartyg. Jag är dock av annan uppfattning. Båtar på 3 500ton är kanske inte de allra största, men en sådan båt totalhavererad i Vänernskulle raedföra en katastrof av oanade raått. Till detta koramer att den kanalfördjupning som sker iTrollhätte kanal innebär att större fartyg än nu kommer att gå in i Vänern.Dessutom kommer den förraodligen att innebära - relativt sett - en stark ökningav antalet utländska båtar, som inte är understäUda den stränga kontroll somsker med de svenska båtarna. Även omtotalhaveri inte är så troligt så finns risken. Torsdagenden 14 decpmber 1972 mindreutsläpp ger ju stora skador, specieUt i en insjö där vattenomloppet ärbegränsat. DärtUl komraer känsligheten bl. a. på grund av att raånga koramunerhar sin vattenförsörjning från . Det motiverar att beredskapen blir betydande och färrejäla resurser. Det krävs en ordentlig organisation och samordning. Det fårman bäst genom en kustpostering. Det går inte att framgångsrikt dela uppansvaret på många händer. Svaret får förhoppningsvis tolkas så sora jag serdet att statsrådet ,delar den uppfattningen, eftersom statsrådetinte framfört invändningar mot denna tankegång i generaltullstyrelsensremissvar i anledning av räddningstjänstutredningens förslag. Jag tackar än en gång för svaret och hoppas på en snabblösning av dessa problem som berör både sjöfarten i och kommuner iVänerlandskapen. För att inga missförstånd skall uppstå villjag påpeka att jag naturligtvis inte har stått här och lovat en kustbevakning iVänern. Jag har sagt att frågan får prövas när vi tar stäUning tUlräddningstjänstutredningens förslag. Men man skaU naturligtvis ha en oljeskyddsberedskap somsvarar emot de risker sora man bedömer att det finns i för oljeutsläpp,så att raan kan bekärapa eventuella oljeutsläpp. Detta blir en avvägningsfrågamellan å ena sidan de risker vi löper och å andra sidan de kostnader vi skallengagera samhället i. HerrJONSSON i AUngsås (fp); Statsrådet säger att jag inte fär ta detsagda som ett löfte att det skall ordnas en kustpostering, men han lovar enseriös prövning. Det ger mig. ändå goda förhoppningar. Statsrådet nämnde i sitt svar att den beredskapsplan somnu finns för oljeskyddef och sora gäller från den omfattarlänsstyrelserna inom , och tUlämpas så svarar för oljeutsläpp sora inträffar på öppet vatten, och den orafattarockså ledningsorganisation, åtgärdskalender samt materielförteckning. Men det blir ändå så att den operativa verksamheten fårskötas av de lokala brandkårerna. Dessa kårers personal har inte alltid enrelevant UtbUdning, och samarbetet kan hänga i luften. Gränschefen säger i sittyttrande i generaltullstyrelsens remissvar: "Behovet av sjöutbildad och ioljebekämpning tränad personal med möjlighet att initiera snabba och adekvataåtgärder vid oljeutsläpp tUl sjöss kan enligt styrelsens mening tUlgodosesendast genom inrättande av en kustpostering i ." Jag vUl bara tUlägga att en kustpostering skulle då bliden fasta punkten dit samordningsfrågor och utbUdning skulle kunna knytas. Den skulle också kunna ägna sig åt andra uppgifter än detrena oljeskyddet och följa upp saker sora nu inte sker, t. ex. tuUbevakning den internationella sjötrafiken koramer alltmer - där man nu är hänvisad tUlbUpatruller och landbevakning, raedan sjösidan är sä att säga oförsvarad.Sjöräddning kan vara en annan uppgift, kontroll av småbåtar, sjö- ochfisketUlsyn, som kontinuerligt skulle kunna ske. Den plan sora nu finns organiseradav innehåller inte Nr 143 resurser för ett fullgott skydd. Jag upprepar att det är angeläget raed en Torsdagen den skyndsam lösning av dessa frågor. Det kanske skall påpekas att när det gällerbehovet av personell och annan utrustning vid vissa tUlfällen är det inteuteslutet -även när länsstyrelserna svarar för organisationen att ocksåkustbevakningen medverkar. har sagt i sitt remissyttrandeatt man vid sådana tUlfällen snabbt kan transportera den typen av resurser tUlett sådant här område, om en olycka skulle inträffa. Dessutora står mannaturligtvis tUl förfogande med hela den fortlöpande erfarenhet som man har avdenna typ av arbete. Överläggningen var härmed slutad. Herr civUministern erhöU ordet för att besvaraherr () fraraställda interpellation, nr 216, ochanförde: har frågat mig om jag delaruppfattningen att de mest utpräglade glesbygderna har speciella svårigheter ifråga om avstånd och service vid förestående koraraunsammanläggning samt omdessa alldeles speciella omständigheter kan raotivera ett. uppskjutande avsammanläggningen i sådana områden. Det centrala innehållet beslut om nykommunindelning är principen att den koraraunala verksamheten bör samordnasinom oraråden sora utgör från näringsgeografisk synpunkt saramanhållnaregioner. Genora beslutet sattes koramunindelningsfrågan in i ettregionalpolitiskt, planeringspoUtiskt och sarahällsekonomiskt perspektiv. Om samhället skaU lyckas med uppgiften att föra en aktivregionalpolitik för att trygga sysselsättningen, åstadkomma större jämlikhetolika bygder eraellan och dessutora fraragångsrikt tUlgodose kraven på godraUjö, behövs effektiva instruraent för sarahällsplaneringen och ett närasaraspel raellan statliga och koraraunala insatser i dessa hänseenden. Fördessa olika forraer av samhällsplanering har koramunblocken mer och mer fåttfungera sora byggstenar. Kommunblocken är t. ex. de rainsta planeringsenheternai den regionala utvecklingsplanering sora ligger tUl grund för detregionalpolitiska handUngsprograra, sora har förelagts rUcsdagen (propositionen 1972, bil. Det frarahöUs i propositionen 1969 ora åtgärder föratt fuUfölja koramunindelningsreformen, att raöjligheten att nå desarahälle-liga mål, sora det råder stor enighet ora, raåste vara avsevärtstörre i de block som färdigbildats tUl kommuner än i de block, där praktiskttaget inget samarbete förekommer. Koramunindelningsreformen är aUtså en avgörandefömtsättning för den aktiva regionalpoUtiken, som vi är överens om attsarahället bör Ang. sammanslagningen av glesbygdskommuner SjälvfaUet delar jag uppfattningen att de raest utprägladeglesbygderna har speciella svårigheter. Särskilda åtgärder har också vidtagitsunder senare år för att stödja glesbygdsbefolkningen i fråga ora såvälsysselsättning sora serviceförsörjning. I regeringens förslag tUlregionalpolitiskt handlingsprogram förutskickas förslag om ytterligare åtgärdertUl riksdag bl. a. på grundval av glesbygdsutredningens förslag. Engod serviceförsörjning i glesbygderna har varit ett viktigt motiv för regeringensförslag tUl uppbyggnad av den regionala strukturen. Regeringen är sålunda beredd att på olika vägar inom ramenför regionalpolitiken söka förbättra levnadsbetingelserna för människorna i deglest befolkade delarna av landet. Sådana särskUda insatser utgör emellertidinte skäl för att avstå ifrån att fullfölja koraraunindelnings-reformen.Tvärtora är det nödvändigt att de sarahälleliga insatserna kan utformas underpositiv medverkan från kommunala enheter som är lämpade För detta ändamål. I annatfall skuUe det bli nödvändigt att utforraa åtgärderna utan stöd i en koramunalplanering. Det vore enligt min menmg tUl allvarlig nackdel för den kommunalasjälvstyrelsen. Av vad jag sagt fraragår att jag anser det vara angelägetatt återstående koramunsamraanläggningar i glesbygdsorarådena kan komma tUlstånd saratidigt med övriga sammanläggningar. HerrSTJERNSTRÖM (c); Jag ber att få tacka civUrainistern försvaret på rain interpellation. När regeringen efter segervalet genoradrev förslagetora tvångs-sammanslagning av komraunerna frarafördes från densocialdemokratiska utskottsmajoriteten att tUl lagförslaget hade fogats ett parundantagsbestämmelser, som skulle innebära ett lämpligt raått av uppmjukningav sluttidpunkten för komraunindelningsreformens genoraförande. I konstitutionsutskottetsutlåtande nr 24, föranlett av propositionen 1969, framhålles bl. a.följande: "Vid sin bedömning av förslaget har utskottet ifäst avseende vidatt detta innefattar vissa undantagsbestärarael-ser. För det första skalllänsstyrelserna kunna föreslå, att en sararaanlägg-ning skall helt utgå urindelningsplanen, om det kan allvarligt ifrågasättas om den bör genomföras ens1974. För det andra skall regeringen även utan sådant förslag frånlänstyrelsernas sida kunna, om speciella omständigheter föreligger, underlåtaatt förordna om indelningsändring ens tUl /74. Dessaundantagsregler kan enligt utskottets mening innebära ett lärapligt mått avuppmjukning av den i princip gällande sluttidpunkten förkoraraunindelningsreforraens genomförande." 1 det svar som statsrådet gett mig konstaterar han, att demest utpräglade glesbygderna har speciella svårigheter. Jag undrar då vad somvar innebörden i den speciella uppmjukning som utskottet pekade på 1969. Fannsdet möjligen behov av att dämpa kritiken mot beslutet eller fanns det en reeUinnebörd i denna skrivning? Om så var fallet, borde väl riraligtvisuppmjukningen tUlämpas när probleraen är så besvärliga i glesbygderna och närmånga av de berörda människorna bestämt hävdar att enkomraunsammanslagning kan leda tUl väsentliga förändringar ur servicesynpunkt.Borde man inte dröja med tvångsgenomförandet och avvakta resultatet i de gamlaglesbygdsområden där raan redan har gjort sararaanslagningar? I sitt svar pårainner statsrådet ora att det centralainnehållet beslut om ny komraunindelning var principen ora att denkoraraunala verksamheten borde samordnas inom geografiska områden, som fungerarsom enheter ur arbetsmarknadssynpunkt, ur allmän servicesynpunkt, urkommunikationssynpunkt och ur fritidssynpunkt. Jag betvivlar dock att denföreslagna sammanslagningen inom vissa glesbygdsområden följer denna mall. Omjag skulle ta som ett exempel, är det ju inte riktigt att påstå attvästra är ett med den östra delen av landskapet sararaanhåUet områdeur arbetsmarknadssynpunkt. Avstånden är alltför stora för att det skall varamöjligt, och de västra delarna av är utpräglade turistområden.Näringslivet bygger på turismen i mycket hög grad, och det är ett förhåUandesom inte gäller för de östra delarna av den tänkta storkomraunen. Man kan inte heller säga att dessa två delar av Härjedalenär ett SararaanhåUet område ur kommunUcationssynpunkt. För den östra delen ärdet sora är huvudorten raedan raan för den västra delen i raycket hög gradhar resvägarna inriktade raot . Dessutora är det knappast troligt attde östra och de västra delarna av kan anses som en enhet urfritidssynpunkt. Fritidsaktiviteter av olika slag finns i de båda områdena, ochdet kan knappast vara skäl att från den utgångspunkten genomföra entvångssammanslagning Ser raan orarådet slutligen ur aUraän servicesynpunkt, ärHärjedalen inget sararaanhåUet geografiskt oraråde. koraraun får 13000 invånare på en 125 kvadratmU stor yta. Det är en yta som är fyra gånger såstor som , och i koraraun rymms ledigt hela landskapetSkåne. Från , som är huvudort i den västligaste delen, och till Svegär avståndet 14 rail, och från en del ytterområden i den nya kommunen bliravståndet uppemot tUl centralorten. Man måste väl ändå säga att det ärett orimligt förhällande. Det är inget exceptionellt för , utan detförekommer i andra glesbygdsområden också, men det bättrar inte upp saken. koraraun är den i särklass största arbetsgivaren ivästra , och man kan med visst fog befara, tycker jag, att servicenför befolkningen kommer att försämras, när exerapelvis herasamaritverksam-hetenoch byggnadsärendena skaU skötas frän . kan man visserUgen i en kommuninrätta fUialkontor, men erfarenheterna års sammanslagningarvisar att dessa fUialkontor försvinner tämUgen snart. man skulle tänka sigen filialverksamhet raed önskvärd omfattning för att klara servicen tUlmänniskorna i ytterområdena utan att försämra den i förhållande till dennuvarande situationen, måste väl ändå, tycker jag, syftet medsammanslagningstvånget ha förfelats. Det var väl meningen att det skulle görasbesparingar genom kommunsammanslagningen. Jag skulle i det sammanhanget vUja ställa några frågor tUlstatsrådet: Hur är nu erfarenheterna från de glesbygdskommuner som slogs samman Ang. sammanslagningen av glesbygdskommuner Harman vunnit det man avsåg, när man beslutade om tvångs-sammanslagningar avkommunerna? Har man fått det effektiva instruraent för samhällsplaneringen somman trodde sig kunna nå? Har effektiviteten ökat, dvs, har man uppnått sammaservice för en lägre kostnad utan att sänka standarden för vissa av invånarna ikommunen? Jag skulle sätta värde på ora statsrådet vUle ge ett besked på denpunkten. Koraraunindelningsreformen har från regeringens sidamotiverats med att kommunsammanslagningar är en avgörande förutsättning för attbedriva en aktiv regionalpolitik. Men om jag får fortsätta att hämta exempelfrån , så kan väl statsrådet inte förneka att den industriellautvecklingen i västra har varit god trots att man haft den garalakommunen som planeringsenhet. Jag tänker närmast på komraun. Den koramunenhar utvecklats mycket kraftigt i industriellt avseende och är en av de fåkoramuner i sora ökat sitt befolkningstal. säger statsrådet i svaret att regeringen anser detangeläget att återstående kommunsammanslagningar i glesbygden kan komma tUlstånd med övriga sammanslagningar, detta därför att det är nödvändigtatt de samhälleliga insatser som behövs kan utformas under positiv medverkanfrån kommunala enheter som är lämpade för detta ändamål. Men det finns raångakomraunalraän och andra människor i de raest utpräglade glesbygdsorarådena sorainte anser att de nya storkora-munerna, sora omfattar oraråden på 125kvadratmU, är de bästa i det avseendet, atan att det är bättre med enheter somspänner över mindre geografiska oraråden. Tror inte statsrådet att komraunalraännen i de härområdena också har möjlighet att göra en bedömning? Skulle det inte då varamöjligt att från regeringens sida lyssna något mer tUl dessa raänniskor sorafinns på fältet och sora känner probleraen i detalj? Om man ser tUlutvecklingen exempelvis i västra , kan det väl inte vara rättvist attsäga att de nuvarande kommunerna saknar förmåga och möjlighet att bidra tUl enpositiv utveckling och leda en aktiv lokaliseringspolitik i dessa glesbygdsområden. I svaret sägs att om inte denna kommunsammanslagningkomraer tUl stånd, skulle det bU nödvändigt att utföra dessa sarahälleligaåtgärder utan stöd i en koraraunal planering, och det vore enligt statsrådetsraening tUl aUvarlig nackdel för den koraraunala självstyrelsen. Men nog är detändå att ta till en smula i överkant. Inte är väl de nuvarande kommunerna såtotalt odugliga när det gäller att uträtta någonting i det avseendet. Man kundekanske också tänka sig sammanslagningar som är något mindre långtgående just idessa glesbygdsområden. När jag läst svaret, raåste jag tyvärr konstatera att detfanns inget mått av uppmjukning i propositionen. Utskottets påstående varfelaktigt på den punkten. Propositionen innebar ett totalt tvång, och det måstejag konstatera är ett bittert besked tUl människorna i de glesbygder jaghar nämnt.