prot · FV0988 · 1972-12-31 00:00:00 — Då föreligger detinget hinder för att tillverka 3,6-procentigt öl, det är bara så att detförsäljs på Systembolaget. Det är alltså inte borta, och den skötsamme kan gåtill Systemet och köpa öl om han vUl. Borde då inte denne skötsamme kunnauppoffra något för att rädda en stor grupp ungdomar som kommer in på avvägargenom mellanölet? Är det inte en samhällslojalitet att inte bara tänka på egenbekvämlighet att kunna köpa enkelt? Man borde väl kunna tänka på alla dem sominte kan klara detta utan förstörs genom mellanölet. Ett av de flitigt använda argumenten för att hållamellanölet så fritt som möjligt och rent av truga det på ungdomen är att om delinte funnes mellanöl så skulle det drickas starkare drycker eller användasnarkotika. Det är en mycket egendomlig argumentering, som blev bemött i herrWärnbergs utmärkta anförande, som jag helt instämmer i. Den utgår från enfatalistisk uppfattning att man inte kan påverka sitt eget beteende, och däromtvista ju de lärde. Det ligger dock en ovedersäglig sanning i vad deamerikanska länksällskapen säger, när de talar om social drinking. Man börjarmed att dricka en ytterst liten kvantitet för sällskaps skull. Den ökas undanför undan vid detta sällskapsdrickande, och blir en gruppalkoholskadad. Den gruppen kan bli större eller mindre beroende på hur stortrekryteringsunderlaget är. är ju mellanölet en av de farligastetillvänjningsdryckerna för ungdomarna genom att det är så bedrägligt. Manbörjar med att dricka mellanöl, och sedan tar man steget vidare mot starkare drycker.Vad värre är är att en undersökning, som gjordes av , visadeatt mellanölet, i stället för att hindra narkotikabruket, i många fallmedverkade till all skapa narkomaner. Ungdomar, som i nyktert tillståndavböjde narkotika, kunde efter förtärande av en eller flera burkar mellanölförmås till att pröva narkotika. Det är alltså raka motsatsen till vad man harpåstått här i en del fall. På det sättet kommer vissa ungdomar genom mellanölet att Nr 88 hamna i det farliganarkotikabruket. Torsdaeenden '' ibland invändningen all viinte löser ungdomsproblemen 5mai 1972 '' ' ''' mellanölet. Nej, självfallet inte. Ingen harpåstått det, ------- :----------- menom vi ändå har ett ungdomsproblem i vårt land, skall vi då förvärra det genomatt låta mellanölsfloden välla fram över landet? Alla, inte minst riksdagsmännen, är nu utsatta för enhänsynslös propaganda från bryggeriindustrin. Framför allt vUl jag brännmärkaen del av de synnerligen tendentiösa undersökningar som gjorts för att visa attdet bara är som vill ha in mellanölet på Systembolaget. Enomfattande undersökning, utförd av , visar emellertid att 39procent vill ha in mellanölet på Systembolaget och att vUl förbjudamellanölet helt. Det är således . Jag skall inte vidare gå in pådessa undersökningar, som har gjorts på ett så besynnerligt sätt. Jag vill baranämna att chef en gång kallade denna hänsynslösamarknadsföring för ett sabotage mot ungdomen. Det är en asocial reklam som harbedrivits. Det talar för att man borde vidta hårdare åtgärder. Jag har i enmotion tillsammans med en del andra föreslagit att vi skulle förstatligabryggeriindustrin eller ställa den under sådan kontroll att den inte skuUe hanågot vinningssyfte. Jag är givetvis intresserad av att åtgärder vidtas i denriktningen. har ju visat på att i ett särskUt yttrande detta såatt säga finns skickat till alkoholpohtiska utredningen, och jag hoppas attutredningen lämnar förslag . Jag har inte ändratuppfattning på något sätt utan anser att bryggeriindustrin har förverkatförtroendet att få fortsätta som den gör . Så har det talats något om den ekonomiska sidan. Är detinte ett cyniskt resonemang att tala om affärernas förtjänster och mot demställa det som förstöres för ungdom? Ekonomiska ting väger synnerligenlätt mot denna förstörelse. Det har citerats en del frän Systembolagetsverksamhetsberättelse, och det kan vara intressant att läsa mer ur den, isynnerhet för , som är ledamot av styrelsen. a. följande i verksamhetsberättelsen: "TiU den klartövervägande delen beror utvecklingen på ölförsäljningensframmarsch. Denna började ungefär med liberaliseringen avölförsäljningen genom ölförsäljningsförordning och den accentueradesstarkt när mellanölet infördes. Av ökningen på ren alkohol och vuxen faller inte mindre än på mellanöl och pilsner samt på starköl, tillsammans ." slutar med några ord som jag tycker ärvärda att läsas in till protokollet: "Mellanölsutvecklingen bekräftar enviktig erfarenhet från motbokens avskaffande: det är mycket lätt alt genomliberaliseringar öka konsumtionen och alkoholskadorna men det är mycket svårtatt åter minska skadefrekvensen." Jag vill sluta med att erinra om vad en av våra främsta vetenskapsmän, som inte mer finns bland oss, professor ,sade en gång om sin personliga inställning till alkoholen och samhället.Han sade: "Om jag genom att vara nykterist endast kan rädda 144 en enda från alkohohsmen är det nog för mig för att avstå från alla SkaU vi inte kunna tänka på liknande sätt i denna kammare,bortsett från personliga åsikter? Om jag med min röst bara kan rädda en enda avSveriges ungdomar från att bli alkoholskadad, borde det vara ett skäl starktnog för mig att rösta på utskottets förslag. Jag yrkar bifall tUl utskottets hemställan. I detta anförande instämde i Agnas (m). () kort genmäle: Herr förste vice talmannen hänvisartill en artikel i . Då vill jag bara påpeka att denne förresonemangen bara , när han nämner att vi har haft en ständigökning av alkoholkonsumtionen. Det typiska är alltså att han inte anger att dentotala alkoholkonsumtionen 1971 hade minskat till ren alkohol per invånare över 1 . Han nämner inte heller att ölkonsumtionen har stagnerat.1971 hade ölkonsumtionen, såväl II A som II B, liksom året tidigare minskatnågot. 1969 var ölkonsumtionen i ren alkohol 2,53 hter och 1971 värden 2,46hter per invånare . Även starkölet uppvisar samma tendens, ochtrenden nu är ungefär densamma. Jag tycker att det också är av intresse för både herrBengtson och mig att konstatera att lättölskonsumtionen ökade med 40 procentförra året. Trenden visar på en liknande utveckling . Herr förste vice talmannen () kort genmäle: Var och en känner till att ekonomin påverkarkonsumtionen. 1971 var med en kärv ekonomi, vilket kan ha inverkat. Men talade fortfarande inte om den långatrend som tidigare nämnde. Jag utgick , då denliberaliserade alkoholpolitiken infördes, och visaralkoholkonsumtionen en förfärande utveckling. Varför inte fortsätta, , och inte endast takonsumtionen 1971? Jag nämnde att mellanölskonsumtionen under första kvartalet1972 ökade med 1 och starkölskonsumtionen med . Vi har ännu inte fått någon uppgift om spritdryckskonsumtionen, men tyvärr kan manbefara att även den har ökat. Det är alldeles för litet att fästa sig vid endastett år och binda upp hela sitt resonemang på den enkla statistiken. () kort genmäle: Om man nu talar om denlånga trenden, herr förste vice talman , skall man väl också ta med1971 när det gäller den totala alkoholkonsumtionen. Att ölkonsumtionen underförsta kvartalet uppvisade en ökning jämfört med beror på attpåskhelgen inföll . Detta är tredje gången såsom finansminis- Nr 88 ter som jag deltar i en öldebatt,som har - föreställer jag mig - dygnslång Jag kanske inte har någotspeciellt behov av att delta just i en 5 mai 1972 öldebatt. Jag gör det närmastdärför att jag på ämbetets vägnar har -------------------- ansvaretför att propositioner av detta slag signeras av mig innan de läggs Mellanöl på bord. Efter att ha avlyssnat den debatt som fördes samt debatten här - jag kan säga detsamma om debatten 1965-kan jag konstatera, att argumenten i långa stycken är väldigt ensartade, vUketde måste vara, även om en och annan debattör är ny i talarstolen. Jag har, frutalman, med avsikt suttit stUla i bänken och väntat på att det mesta av det somkan sägas i denna debatt skulle få sägas av andra, så att jag följaktligenkunde vara relativt koncentrerad i detta inlägg. Det har moraliserats en hel del i denna debatt, vilket välär förklarligt. Eftersom jag ser på hela denna fråga utifrån helt andrautgångspunkter, har jag svårt att följa med i moraliseringarna. Det harfrågats: Hur kan man vara så hjärtlös, om jag får använda det uttrycket, och haså liten förståelse för vad det här gäller, att man börjar föra in finansiellasynpunkter? Detta är ju en alkoholpolitisk fråga, där det rör sig om helt andrating. Där bör sådana enkla och triviala argument som inkomster till statsverketsjälvfallet inte spela någon roll. Jag vill minnas att herrr reagerademot reservanternas skrivning, där dessa synpunkter förekommit. Skall jag vara riktigt äriig, och det skall man väl alltidvara, betraktar jag dessa frågor varken som renodlat alkoholpolitiska eUer somrenodlat finanspolitiska. Vi har tillämpat en ordning, där vi har sagt attalkoholen inte skall bli relativt sett billigare än andra varor. Följaktligenhar vi låtit indexutvecklingen påverka den speciella punktbeskattning somalkoholvarorna är underkastade. I det sammanhanget har vi försökt driva enviss alkoholpolitisk prispolitik genom att genomföra större prishöjningar på demera farliga alkoholdryckerna och beskedligare prishöjningar på de beskedligaredryckerna. Det har varit den alkoholpolitiska linjen i prishöjningarna. Och jagskall gärna säga all principen alt denna vara med hänsyn till sin natur intebör bli bUligare i förhåUande till andra varor som människor konsumerar harvarit en ganska bekväm och enkel utgångspunkt för justeringarna. Å andra sidanär det klart att dessa skatter också fyllt en uppgift i finansministerns budget jag vore inte ärlig om jag inte erkände det. Slutsatsen blir därför att detvarken varit rent ekonomiska synpunkter eUer rent alkoholpolitiska synpunktersom varit avgörande, utan för finansministern har det varit en kombination avbåda. Men jag skall vUligt erkänna att det är de alkoholpohtiska argumenten somvarit vägledande när prisstegringarna initierats. Jag vill fästa kammarledamöternas uppmärksamhet på enannan detalj, som inte riktigt kommit fram i debatten. Vi lever i då vi får räkna med en mera intensiv integration mellan vårt land och omvärlden. Det gäller även i fråga om mänskliga beteendemönster. Vi reser flitigare till andra länder, och andra länders invånare reser flitigare till vårt land. Vi skickar i stor utsträckning våra ungdomar till andra länder för att de skall få litet hjälp i sin språkutveckling, och vi gör det i 146 det allmänt hälsosamma syftet att de skall få umgås med andra människoroch lära känna andra nationers vanor. Om den utvecklingen fortsätter får viockså räkna med att den uppväxande ungdomen även i fråga om sina vanor och vidsin konfrontation med alkoholen får mer av ett internationellt beteendemönsterän de har så länge vi lever instängda i vårt eget land. Det spelar naturligtvisockså en viss roll för utvecklingen av alkoholkonsumtionen och låt mig gärnasäga ölkonsumtionen . Ölkonsumtionen här i landet har ökat - här harunder debattens lopp exercerats statistik i stor utsträckning när mellanöletblev en bruksvara för den stora delen av svenska folket. Trots detta är vårkonsumtion av öl fortfarande låg. Även om man räknar in maltdrycker somsvagdricka och lättöl, som ju även den mest föredömliga nykterhetsman ansersig kunna konsumera, är förbrukningen per invånare bara hälften så stor iSverige som i eUer , två nationer som vi umgås rätt mycket med.Och i det mera centrala finner man ölkonsumenter av respektingivandeomfattning såsom och jag ser då till förbrukningenutslagen på antalet invånare. Där har man en konsumtion av öl som är tre gångerså stor som vår. Har nu vår konsumtion i stort sett stagnerat - det är mycket somtalar för det, och ingen är ledsen för det - så får vi nog i det härinternationella sällskapet betrakta oss som måttlighetsförbrukare av den varavi nu diskuterar och som väckt ett sådant intresse, av talarlistan att döma. Det är naturligtvis högst ovanligt att ett statsråd gårtill med en proposition i en så kontroversiell fråga som denna, enfråga som griper så många av ledamöter och uppkallar tillkontroversiell debatt, trots att den stora utredning som arbetat i sju årräknar med att kunna presentera sitt slutresultat relativt snart. Och jagskulle väl inte ha gjort det om inte uttalat ett uttryckligt önskemålatt jag skulle bryta ut frågan om mellanölet och behandla den som en specielldetalj i det stora komplexet av alkoholpolitiska frågor och servera riksdagenett förslag i det avseendet. Det var därför inte överraskande att remissvaren varmycket kritiska mot förfaringssättet att rycka ut en ganska väsentlig bit avdet stora problemet och försöka lösa den frågan isolerad från de övriga.Regeringen var ganska betänksam inför denna remissopinion och tvekade att läggafram förslag för , men klara beställning vägde över, ochföljaktligen blev det ett förslag. Jag erkänner villigt att det inte var några storaförändringar i läget som föreslogs; förslaget var ett klart provisorium och etttillmötesgående mot utredningen. Det gällde att lagfästa 18-årsgränsen. Jaggick litet längre än utredningen genom att föreslå en 18-årsgräns även förutskänkningen och inte bara för försäljningen och utminuteringen. Däremot vägdeden mycket bastanta och eniga remisskritiken alldeles för tungt när det gälldediskförsäljningen, och det blev ingenting av med det förslaget. Den stora nyheten i förslaget är anslaget på 5 miljonertill propagandaverksamhet mot missbruk, det må gälla mellanöl, narkotika ellerandra stimulantia som ungdomen använder. Det är en i ekonomiskt avseendekraftigare satsning än vi har vågat oss på tidigare, och det är det storagreppet i det i övrigt ganska blygsamma provisorium som serveras ,någonting som också kommit i skymundan i debatten, därför att den har förtsfrån de traditionella nykterhetspolitiska utgångspunkterna. Man kan här i landet fritt köpa starksprit i, vill jagminnas, 300 butiker, placerade på sådana platser att ingen egentligen på grundav avståndet behöver avstå från det. Är det långt finns det ju möjligheter tilireguljära skickebud, som det heter på enkelt språk. Följaktligen är det välingen i detta land som egentligen behöver sakna den starka varan om han önskarden. Det är en vara som håller från 35 alkohol. Vid sidanav detta har man starkvinet , lättvinet med upp till 12procent och detta mellanöl alkohol. Naturligtvis står man litetfrågande för alt varan alkohol har fått en sådan centralbetydelse i debatten, när de andra och så mycket starkare varorna helt gårutanför skottlinjen, i varje fall i dagens läge vi kommer väl tillbaka tilldetta skulle jag tro. är ju den alkoholpolitiska utredningen sammansatt medhänsyn till att folk som brukar alkoholdrycker och folk som inte brukar alkoholdryckerskall få tillfälle att anföra sina argument, låla dem mötas, och därefter ilugn och ro försöka dra slutsatserna av det. Och man har ju tagit ganska godtid på sig, eftersom man har suttit det kanske blir innandet blir färdigt. Jag tycker således att de som talar för nykterhetsrörelsenoch den absoluta avhållsamhelen i detta avseende borde kunna med vissförtröstan lita på sina representanter i den alkoholpolitiska kommittén. Dennahar ju icke varit benägen att på förhand göra så hårda ingrepp ialkohollagstiftningen alt man skulle förbjuda mellanölet i den handel ochmarknadsföring som vi har. Jag finner således att opinionen i gårmycket längre än vad denna opinions företrädare i den alkoholpolitiskakommittén har ansett vara nödvändigt och erforderligt. Det har även i den här debatten talats om - det liggerlitet vid sidan av problemet - försöket med nya former för försäljning avstarköl i , som motiverades av den enkla uppfattningenalt vi bör undersöka om vi kan gå längre i försöket att ersätta spriten meddrycker av lägre alkoholhalt. Det var detta som var motivet för att man släpptestarkölet i . Det blev vilket också har erinrats om en myckethäftig debatt kring detta. Jag var så pass pinad av den debatten att jag medregeringen bakom mig - avbröt detta försök. Jag har i efterhand blivit upplystom att jag måhända var ute för tidigt när jag avbröt försöket medstarkölsförsäljningen i , Systembolaget och andra, som har gjort vissaundersökningar, kom tUl den slutsatsen att man, om man såg på den totalaalkoholkonsumtionen, faktiskt kunde avläsa en nedgång som starköletvar fritt i . Nåja, det där tillhör historien, men det är ändå ettuttryck för den gamla sanningen att man knappast kan rycka loss en vara inomdet här avsnittet och dra sina slutsatser efter den. Man tvingas nog att se dethela i sitt ' sammanhang. Jag nämnde att man flitigt har exercerat statistikunder debatten, och det är i och för sig ganska naturligt, eftersom det ju ståstill tjänst med sådana här statistiska upplysningar i riklig mängd. debatterarom huruvida alkoholkonsumtionen har ökat i vårt land sedan motbokstiden ellerinte, tror jag inte att det lönar sig särskilt mycket att dra slutledningar avutvecklingen under den ena eller andra månaden. Man kan rent allmänt säga, atti fråga om starkspriten har vi i varje fall inte ökat konsumtionen. I fråga omvin och öl har vi ökat konsumtionen. Totalt har vi ökat konsumtionen, om manlägger ihop alltsammans. Men det vore ju underligt om vi inte skulle ha gjortdet. hade vi ju en gentemot kvinnandiskriminerande reglering. Den gifta kvinnan var ju inte betrodd att ha sinegen motbok. Var hon däremot ensamstående och självförsörjande kunde hon ibästa fall tillerkännas rätten att inhandla en liter i kvartalet, om jag minnsrätt. Det blev sålunda någonting av en kvinnans frigörelse 1955.Hon jämställdes med mannen i fråga om konsumtionsvanorna. Det kom således in,även om man inte skall övervärdera det, en ny köpkraftkategori på den härkonsumtionsvarans område. Från den utgångspunkten är det kanske inte såöverraskande, om en viss stegring i den totala alkoholkonsumtionen blevföljden. Ett annat argument som jag också vUl understryka är attunder de 17 åren har det självfallet hänt rätt mycket i fråga omsvenska folkets individuella köpkraft och standard. Vi har en annan standard,en annan konsumtionsförmåga, en annan köpkraft än vi hade för 17 årsedan. Jag tittade på en liten intressant tabell därvi är inplacerade som alkoholkonsumenter i ett mera globalt sammanhang. Bland34 nationer är vi inplacerade som den 21:a nationen uppifrån räknat, där ettanär den som konsumerat den mesta alkoholen och sedan i fallande skala ned. Blandde 12 nationer som konsumerar mindre alkohol per invånare än vi hittar man 2stycken som kan räknas in bland normalt industrialiserade nationer, medan deandra är nationer som vi kan beteckna med begreppet underutvecklade länder,fattiga länder, länder med dålig köpkraft och konsumtionsförmåga. är ju en nation där människorna har eninternationellt sett stark konsumtionskraft. Om vi skall jämföra oss med deövriga europeiska länderna, behöver vi inte känna oss i något avseende somefterblivna, utan vi ligger snarare på toppen. Men om vi ser på jämförbaranationer med folk som har samma konsumtionskraft som vi, finner vi att vi ärbetydligt blygsammare i fråga om alkoholkonsumtionen per invånare. Jag tyckeratt en sådan alldeles ofrånkomlig statistisk sanning ändå bör redovisas, närman har exercerat med statistiken av och till här . Hur skall man förklara att i det här större perspektivetden speciella frågan om ölet har blivit en så våldsamt kontroversiell ochdiskuterad fråga? Jag tror det var i Bäckmora som citeradeHavamal. Det är klart att när man på sagoön ute i i sin Havamalfrån mitten av skrev någonting om ölets verkan på de gamlavikingarna är det ett uttryck för att drycken har väldigt gammal tradition hosmänskligheten. Den har hållit sig kvar, och jag tror att den också kommer atthålla sig kvar, vad man än försöker göra med den. Man kanställa frågan om hur det kommer sig att vi fick och har den härvåldsamt engagerande debatten om meUanölet. Jag tror att iBäckmora var inne på mycket av sanning, då han talade om den benägenhet attdramatisera ölfrågan som vi har i vårt land. Vi minns ju allatidningsrubrikerna och massmedias engagemang, när mellanölet släpptes loss. Detvar ju någonting av en befrielseakt för det svenska folket av enorm dignitet.Följaktligen låg de olika konkurrerande bryggarna av nationell och internationellkaraktär i startgroparna. Jag fick i fatta ett beslut omatt ingen fick vrida om startnyckeln förrän vid ett visst klockslag den dag närölet blev tillgängligt att dricka. Efter en sådan enormt uppdramatisérad situation är detklart att vi än litet grand lever kvar i ett läge, där ölet framstår somden mystiska varan. Jag föreställer mig också att det avölcelibat - om uttrycket tillätes - naturhgtvis var något av en intressantupplevelse för svenska folket att gå ut och ta, som det hette , sinförsta ölgås utan att behöva ha läkarrecept på att det var tUlåtet att drickaen rneUanöl. Denna dramatisering har spelat sin stora roll, och jag haralltid haft ett behov av att försöka avdramatisera frågan så långt det nu går.Jag har inte precis haft någon hjälp av representanter. Dehar nog alltid velat se denna fråga så att man skall måla antingen i svarteller i vitt - någramelerade nyanser däremellan tycker man att det ligger under sin värdighet att presentera. Jag tycker att jag har funnit inslag av denna typ även i dagens debatt. började med att säga att de ändringar somfinansministern vill göra är så små att de egentligen inte är något värda. Ja,är dessa ändringar inget värda, är det ju svårt att finna förbindelsen mellanherr heta engagemang i anledning av propositionen och de diminutivajusteringar finansministern vUl göra. Om dessutom ändringarna är så små, voredet ju logiskt om man sade att det nu egentligen inte bör göras några störreingripanden utan att vi bör vänta tUls utredningen lägger fram sitt slutgUtigaförslag. Jag blev litet grand förvånad när min gamle vän herrWärnberg ansåg sig representera sakkunskapen i fråga om skiUnaden i smaksensationermellan mellanöl och vanUg pilsner. Jag måste nog ta risken att göra herrWärnberg litet ledsen genom att säga att han därvidlag icke är vittnesgill, hurstabU och tillförlitlig han än är i många andra avseenden. När man ser påkonsumtionsutvecklingen, där mellanölet enligt siffror frånpropositionen har ökat till medanpUsnern gått ned från drygt 200 miljoner till , säger man sigockså att det ändå måste finnas någon skillnad i smaken. Med all respekt förreklamens möjligheter vi diskuterade ju detta i går - trorjag ändå inte, som jag sade, att är alldeles vittnesgill på denna punkt. Konsumenterna har utbildat ett mönster för sin konsumtion, och man skall inte frånkänna dem ett visst motiv fördetta mönster. Det är resultatet härav vi nu kan avläsa. säger också med starkt understrykande avsitt engagemang: Är det inte rimligt att den starke hjälper den svage? Detfinns svaga människor i vårt land, som missbrukar rätten att konsumera mellanölunder de förhållanden och former detta nu är tillåtet. Detta menar herrWärnberg är ett så allvarligt problem att den vanlige brukaren bör ta hänsyntiU det. Om den vanlige brukaren skall betecknas som den starke, bör hanföljaktligen hjälpa den svage. Ja, det är en fråga som man onekligen kan ställa. Menproblemet att hjälpa den svage löses nog inte så enkelt som genom att baraförbjuda mellanölet, och det spörsmålet har också närmare analyserats avåtskiUiga talare. Man kan ställa frågan, och jag tror att både och anförde någonting om detta: Vad är anledningen tiUatt ungdomen berusar sig på vad det nu vara månde - mellanöl eller starkspriteller vin eller knark av olika slag, thinner eller vad det kan vara man hittarpå? Det finns kanske åtskilliga och vidlyftiga problem i bakgrunden. Det kan vara samhällets snabba strukturomvandling, som har upplöst detgamla bondesamhällets familjeband och skapat nya former för familjens beteende.Det kan vara den friare fostran på gott och ont - vi hoppas naturligtvis attdet goda väger över det onda.