prot · FV09145 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi har bedörat det så att vi måste handla nu.Det är därför regeringen trots kritik för ofuUständighe-ter ikunskapsunderlaget och för korta remisstider har ansett det så angeläget attkomma till beslut i skyndsamt. I en kommunistisk reservation tar man också upp frågan omVästkusten och finner, att denna i propositionen skulle vara starkt prioriteradnär det gäller lokalisering av miljöstörande industri. Detta stämraer inte medvad som uttalats i propositionen. Där utvecklas ett resonemang, som går i heltraotsatt riktning, nämligen att lokaliserings-önskemål som riktas motVästkusten skall bedömas utomordentUgt restriktivt. Till yttermera vissofrarahålls det i propositionen, att de regionalpolitiska och railjöpolitiskabedömningarna leder till samma slutsats i detta stycke. Utöver de synpunkter som utskottsmajoritetens talesmänanfört mot reservationerna vill jag bara tillägga att raan i några av dem iförhållande till skrivningen i propositionen slår in öppna dörrar. Som exempelvill jag peka på den reservation i vilken man understryker vikten av attprövning avglesbebyggelse skall ske i sådana former att den inte bUr betungande för densökande. Detsamma gäller den reservation som talar om angelägenheten av attkunna reservera industriraark vid . Det finns ingen invändning ipropositionen raot den tanken, såvida inte reservanterna syftar påraUjöstörande industrier. Låt mig i detta sammanhang säga som svar på hur regeringen skall ge ytterligare direktiv till länsstyrelsen:Direktiven till komraer att avse hur planeringen skall bedrivas,inte planeringens innehåll. 1 det senare avseendet gäller de riktlinjer sora riksdagenantar, sådana de tolkas i första hand av länsstyrelse och kommun i samråd. Detär bara om länsstyrelse och komraun redovisar en uppfattning omplaneringsriktUnjerna, som skiljer sig från riksdagsbeslutet, som regeringenmåste gå in med direktiv för kommunens planläggning i anslutning till deriktUnjer som har uttalat sig för i sararaanhanget. Låt raig också i detta sararaanhang än en gång fåunderstryka, att hinder i vissa områden för raUjöstörande industrier inte ärdetsamma sora hinder för all industriell utveckling i sådana områden. Här som iandra sammanhang kopplar markhushållning och regionalpolitik tiU varandra, imålsättningen att trygga såväl tUlgång på arbetskraft som rätten till en godlivsmUjö för människorna i alla delar av landet. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten HerrBOHMAN (m) kort genmäle; sade nej till regeringens förslagora aktivare hushållning med raark och vatten, sade statsrådet . Detär inte sant. Det är ju rent nonsens att komma med ett sådant påstående. Harregeringen och statsrådet själv en så svag ställning i den här frågan att niskall behöva använda sådana totalt felaktiga argument? Känner ni er verkligenså svaga? Vore det inte bättre att försöka stå med fötterna på jorden ochargumentera mot den ståndpunkt sora vi verkligen har intagit? Och vilken ärdet? Jo, vi har sagt ja till nya riktlinjer förhushållningen raed mark och vatten. Vi raenar att det är nödvändigt att göraanalyser och överväganden och dra upp riktUnjer sora vi tidigare saknat förutnyttjandet av vårt lands tillgångar. Regeringens sätt att behandla Ritsem-och Kaitumfrågan visar ora något att det behövs planmässighet då det gäUer atttillvarata landets resurser. Vem var det som syndade den gången? Var det inteherr och hans meningsfränder? Men vad vi har sagt nej till är att raan skall utnyttjabehovet av nya riktlinjer för denna hushållning tUl att flytta frara sinasocialiseringspålar på det sätt sora regeringen har velat göra. Vi haraccepterat en viss planering av glesbebyggelsen. Men vi har ansett att man intebehöver gå så långt i planeringshänseende som regeringen velat göra. Vi haransett att den har varit för radikal. På många håll behöver man inte ett såomständligt planeringsförfarande som regeringen föreslagit. Det blir dyrt, detkräver en byråkrati, det leder till tidsutdräkt. Redan nu har JO vid upprepadetiUfäUen ingripit och klagat över den långsamma behandUng som ägnasbyggnadslovsärenden. Det vet säkert statsrådet. Vad viinte accepterat är att man skall vägra ersättning åt markägare Regional utveckling och hushållning med mark och vatten somförlorar den rätt de har haft att bebygga sin mark. Den debatt somstatsrådet och jag hade rörde framför allt avvägningenmellan fritidsbebyggelse och det rörliga frUuftslivet. Statsrådet är nubetydligt mer generös raot glesbebyggelse än då och har tydligen tänkt om. Dengången prioriterade statsrådet helt det rörliga friluftslivet ochfritidsbebyggelse i byar. Det har skett ett omtänkande och det är svenskafolket enbart tacksamt för. Den otroligt negativa syn som statsrådet gången presenterade har modifierats, och det är vi också tacksamraa för. Vi har - det skall vi inte glömma bort - under densocialdemokratiska regeringen regler om hur ersättning skall ges, då intrångleder tUl att marken bara kan användas på ett sätt som står i uppenbartmissförhållande tUl dess tidigare värde. Varför skall den regeln inte kunnavara kvar även i fortsättningen? Vad har den regeln för inverkan påmöjUgheterna att bedriva en förnuftig planering? Ingen som helst! två raarkägare har sina marker alldeles bredvidvarandra, så kan de nya reglerna leda till att den ena får använda marken somhan vUl, medan den andra inte får använda marken som han vill. En av demförlorar egendom, och en av dem får behålla sin egendom och utnyttja den. Detär ett slags lotteri om rättssäkerhet som inte hör ihop med den hittillsvaranderättsordningen. Man skall bedriva lotteri på det här sättet mellan oUkamarkägare. Människorna skall behandlas hka, oavsett om de är markägare ellerinte. Och när vi då kräver att man skall slå vakt om rättssäkerheten bUr det iherr tappning att slå vakt om markspekulationen! Det är fel. De somdrabbas är enskilda människor, väldigt mycket småfolk, småbrukare och andraraarkägare. Deras markägande har inte med markspekulation att göra.Markspekulationen skall vi nog kunna komma åt, och vi är helt inställda på atthjälpa till ora det skulle behövas ytterligare åtgärder för att angripamarkspekulationen som sådan. Sedan tog statsrådet upp frågan om markpriserna och deökade boendekostnader, som ett fritt utnyttjande av marken skulle leda till.Men vem är den stora markspekulanten? Är det inte staten själv? ihåg hur det gick tUl när staten sålde ? Staten ville ha300 railjoner kronor för fältet. Koramunerna i gjorde gällandeatt det ortspris som då var förhärskande, per kvadratraeter, skullebetalas, dvs. tvingade staten igenom ettpris på , ett avsevärt högre pris än det som då var gängse.Det ledde tUl att måste exploateras mycket hårdare än vad somannars hade varit nödvändigt. Det ledde tUl den dåliga bostadsmiljö påJärvafältet som människorna kritiserar. Det ledde också till attlägenheterna inte efterfrågas, att lägenheterna står tomma och att staten måstegå in och subventionera de tomma lägenheterna. Detta är resultatet av statligmarkpoUtik! HerrGREBÄCK (c) kort genmäle: Frågan om en justering av bestäraraelserna omövergångsersättningarna tycks vara en hetare potatis än jag trodde frånbörjan. Statsrådet säger själv på s. 342 i propositionenatt syftet är "att fånga upp de fall där glesbebyggelserätten ellerraöjligheten att i annat hänseende ändra markanvändningen har haft en reellinnebörd för fastighetsägaren och inte endast utgjort ett förväntningsvärde omvars berättigande några säkra slutsatser inte kan dras". Jag har inte gjort någon invändning så långt, men jagifrågasätter däremot och det tycks också civUministern ha gjort omvägbygge, brunnsgrävning etc. är de enda säkra tecknen i skyn på attförväntningen varit reell. En reell förväntning är enligtövergångsbestämmelsernas utgångspunkt någonting som det skuUe kunna ansesobUligt, enligt rUcsdagsraajoriteten , att inte ersätta. I raitthuvudanförande frågade jag om civUministern åtminstone vUle se övermöjligheterna att knyta an tUl fastighetstaxeringen på något sätt. Jag frågar , och jag skulle vUja ha ett ja eller nej somsvar: Tycker civUministern att hans avgränsning av ersättningsrätten verkligenleder tUl hans eget syfte? Svarar han ja på den frågan innebär det alltså atthan raed lugnt saravete kan ta ut skatt på ett taxeringsvärde som inbegriperförväntningar, men att han inte är vUlig att använda taxeringsvärdet ens föratt avgränsa en grupp som skaU ha rätt att få sin sak prövad och prövad ivanlig ordning. det skuUe bli så att inte alla får ersättning skulle ettsådant tllvägagångssätt ändå ha den fördelen raed sig att man mte känner sigdömd utan att ha fått ett tUlfälle att försvara sig. Det borde, som jag serdet, vara värdefullt att på den här vägen få in någonting somknyter an tUl fördelningspolitiska målsättningar, som jag en gång trodde attvi var överens om. Försök bevisa att statsministern hade rätt när han iförmiddags sade tUl : "Men sraåfolket har inte någon anledningatt oroa sig till följd av den nya lagstiftningen - det är de storaraarkspekulanterna som har det." Regional utveckling och hushållning med mark och vatten HerrSVENSSON i (vpk) kort genraäle: Jag hinner tyvärr bara ställa en fråga tUlstatsrådet - den sora gäller industrikoncentrationen. I bilaga 2 s. 164 och 165 säger : "Ävenjag finner rapportens" - dvs. rapporten om hushållning med mark och vatten- "förslagtill riktlinjer för de högexploaterade kusterna väl avvägda. Beträffandede övriga kusterna ansluter jag mig tUl de riktlinjer soraföreslås i rapporten- ." Vad säger då rapporten? vi går tUl s. 14 i bUaga 2finner vi att den säger så här: "Industrier raed utsläpp tUl vatten avsyreförbrukande organisk substans eller stora fosforutsläpp synes förraånligast att lokalisera tUl .---- Lokalisering tUl torde vara att föredra vidsamtidiga utsläpp av närsalter, syreförbrukande substans och små raängder försurande ämnen, eUer av tungmetaller eller andra biologiskt anrikningsbara giftämnen---- . Stora utsläpp av försurande äranen från anläggningar somsaratidigt kräver oljetUlförsel lokaliseras lämpligast tUl ostkusten i varjefall ora nädvändig oljeförsörjning kan ske via rörtransporter. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten är enförläggning tUl möjligen att föredra. Förekomraer dessutora storautsläpp av närsalter och/eller syreförbrukande organisk substans tordeVästkustlokalisering vara att föredra." Såvitt jag förstår betyder rapporten som statsrådetansluter sig tiU att Västkustlokalisering i de flesta fall är att föredra. Hurstämmer det med den regionalpolitiska syn som man i bUaga I påstår sigföreträda? Det stäraraer inte alls. Det måste betyda en avsevärd koncentrationtUl sydvästra av tung industri. () kort genmäle; Statsrådet sade att vi skall ha enfortsatt debatt i om dessa frågor. Detta kommer väl då att innebäraatt vi sora nu bereds tUlfäUe att avge yttranden över riktlinjerna. Vi skallgodkänna riktlinjerna för organisationen och sederraera skall vi också fåinforraati(m, antingen som vi föreslår i vår motion eller också på detsätt som majoriteten uttalat sig för. Jag vet inte om uttalandet om att vi skall beredastUlfälle att yttra oss skall tolkas så att vi får yttra oss över riktlinjernamen att vi inte får hitta på några egna riktlinjer. Jag utgår från att vi harfrihet att framlägga egna förslag, men jag kan inte språkbruket riktigt - detkanske man skuUe kunna få en förklaring på. Sedan anförde statsrådet att det har riktats kritUc motatt utredningen hållits inora kanslihusets väggar osv. Jag har också tidigareanfört sådan kritUc. När det gäller den tekniska delen har jag numera avståttfrån att göra det och sagt att vi kan godtaga tUlvägagångssättet. Det är denbristande parlamentariska insynen framför allt när det gällt att genomlagstiftning förankra riksplaneavgöranden i den deraokratiska beslutsprocessensom vi har riktat anmärkningar mot. Den kritik som jag tidigare iinterpellationsdebatter frarafört raot den tekniska delen viU jag inte upprepa. Däreraot vUl jag understryka dettaraed parlaraentariska närander. Vi tycker att är ett olärapligt organför att vara detalj planerare, även ora det är i riksplanesaramanhang.Riktlinjer skall uttala sig ora, men att hålla på med Ljusnan,osv. passar inte in i systeraet. Därför kunde man ersätta riksdagenmed något annat en raindre riksdag eller ett särskilt utskott. Vi har föreställtoss att man skuUe kunna utforraa en parlaraentarisk nämnd av samraa typ soraandra rådgivande organ sora finns i kanslihuset. Men skall inteersättas av något korporativt organ där parlamentarikerna inte har säte. Detskall vara en demokratisk insyn. Det ligger naturligtvis en risk häri raankan bli gisslan för vad regeringen beslutar i frågor där raan kanske inte harvarit tUlräckligt uppmärksara osv. Men vi tar den risken när vi nu föreslår ettparlaraentariskt organ. Vi föreställer oss att det så sraåningom skall kunnabli ett resultat sora passar bra. hörde kanske inte riktigt upp närjag sade att raoderata samUngspartiet inte vUle vara med om några åtgärder föratt försöka stärka sarahällets raöjligheter att styra raarkhushållningen, närvi Man yrkade ju då avslag på hela den proposition som vilade fram vid detta tUlfälle. Det var så jag uttryckte mig i mittinledningsanförande, och dessutom konstaterade jag att trots den iver med vUkenherr engagerade sig i debatten mot att man över huvud taget skuUege sig på att på något sätt reglera glesbebyggelse har så småningomförnuftigare krafter inom moderata samUngspartiet intagit en annan position,och det gör att vi är ense på den punkten att vi behöver den här typen avöversiktliga bedömningar Och möjligheter för samhället att också ha sm meningom hur och var vi skall bygga i glesbygd. Sedan konstaterade jag också att moderata samlingspartietinte är berett att göra någonting i samband med de ersättningsfrågor som vi nudiskuterar, utan vUl behålla hela den ordning som gäller. Ävendet konstaterandet torde vara riktigt. Här skiljer sig ju ochmoderata samUngspartiet så helt ut från de övriga partierna att jag inte finnerdet mödan lönt att vi håller på och träter om det. Vi kommer aldrig att kunnabli överens om de här tingen, och jag föreställer mig att frontställningarna ärutomordentligt väl klarlagda genom den debatt om expropriationslagsttftningensom fördes här mellan statsrådet och företrädare för moderatasamlingspartiet och genom partUedardebatten . Men så sade ; "Vi skall gärna vara med omatt vidta åtgärder mot markspekulation, om det skulle behövas sådanaåtgärder." Det vittnar ju om hur liten uppmärksamhet moderatasamlingspartiet har ägnat de här probleraen under de år som gått. sade också att jag hade blivit mera generös nuän jag var när det gäUde möjligheten att bygga fritidshus mera glest, omjag får använda det uttrycket. Han vUle tUlvita mig att bara ha kunnattänka mig rörligt frUuftsliv och fritidsbyar. Det är en helt felaktigföreställning som försöker inge kammaren. hade jag deninstäUning som jag har redovisat i propositionen, nämUgen att man naturligtvisskaU pröva olika möjligheter och dessutom försöka möjliggöra fritidsbebyggelsei anslutning exempelvis tUl nuvarande jordbruksegendomar. menade att det där medövergångsbestämmelserna var en hetare potatis än han från början kunde tro. Detär helt rUctigt, . Om vi skall börja tumma på det skydd, som vi geraensarat försökte skapa för att motverka riskerna för markspekulation iområden som vi upplever som tryckområden, och i det sammanhanget införaprinciper som frångicks , när man gjorde den bygglagstift-ningen, dåär det i varje fall för oss en utomordentligt het potatis. När det gäller den i motionen från beskrivnaregeln för hur man via taxeringarna skulle komma fram tUl vilka som skullekunna få ersättning måste jag säga följande. För det första vidhåller jag attjag inte vet hur man skaU göra för att skilja dessa ting åt i taxeringsvärdena.För det andra innebär detta att man ger sig in på principen att om visst värdelagts fast i taxeringsvärdet, så skaU det alltid realiseras med hjälp av bidragfrån samhällets sida. För det tredje är detta en som jag ser det utomordentligtvårdslös ordning tUl skUlnad från den regel som vi har Regional utveckling och hushållning med mark och vatten 12 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten försöktskapa och som jag tycker är klar i förhållande till den pläderarför. har, sora jag uppfattar , heltmissförstått det här med liktlinjer. Såsom han skUdrar detta underlag somrapporten redovisar så håller han inte isär en redovisning av faktiskaförhållanden och de riktlinjer som propositionen sedan ger för självaplaneringen. Det är alldeles riktigt att raan i rapporten redovisar de olikafaktorer som kan tala för lokalisering av olika typer av raUjöstörande industrivid den ena eller andra kusten eller i inlandet. Det är också riktigt att dessafaktorer kan så att säga gå på tvärs emot varandra. De tvingar oss då till enbedömning hur vi skaU planera för att åstadkomma bästa möjliga avvägning. Detär då vi får riktlinjerna, och det är de riktUnjerna som är presenterade ipropositionen och som när det gäller innehåller vad jag sade i mittinledningsanförande. TUl sist vUl jag tUl beträffande denparlamentariska förankringen säga för rain del att vi inte alls skall ersättariksdagen. Jag tycker att frågor om rUctlinjerna för denna verksamhet angårriksdagen i allra högsta grad. Ordningen blir ju nu den att de riktlinjer somriksdagen uttalar sig för skaU diskuteras på länsnivå mellan stat och kommun staten företrädd av länsstyrelse, och prövas på den lokala planeringen. Vi fårtUlbaka detta ärende tUl regeringen och koramer att redovisa det på nytt förriksdagen med de raöjligheter sora alltid finns i att raotionera oraändringar i riktlinjerna. Jag tycker att det är fel att försöka ersättariksdagen raed någonting annat i detta sararaanhang. HerrBOHMAN (ra) kort genmäle: All right, jag skaU inte fortsätta att trätaraed längre om vad han sagt eller inte sagt. Jag skaU nöja migmed att ta ett praktiskt exerapel som belyser de nya reglerna, och jag skallhämta det från ett område där risken för konflikt mellan markägarna och detallmännas intresse är särskUt påtaglig. Det gäller ett område där alltsåstatsrådet raed större rätt än på andra håll - jag väljer alltsånågonting sora är bra för Er skulle kunna ställa krav på både planering ochinskränkning i bebyggelserätten. Jag tar exemplet från , sorajag känner bättre, vågar jag påstå, än de flesta här i kammaren. Tag ett hemraan i mellanskärgården som i ett pargenerationer har varit i samma famUjs ägo. De flesta av barnen arbetar istaden, och en av famUjemedlemraarna driver fortfarande gården och fisket. Detär alltså fråga ora en typisk gles skärgårdsbebyggelse, insprängd blandklipphällar och lövdungar. När farailjen för de anhöriga i staden vill byggaett eller två hus tUl på marken, infogade i naturen med den känsla förlandskapet som skärgårdsbonden alltid har visat, då säger myndigheterna nej.Marken skaU stå tUl förfogande för det rörliga frUuftslivet, stränderna förbåtfolket, och någon fast bebyggelse skall över huvud taget inte få komma ifråga. Jag vänder mig inte mot tanken på att man öppnar öar ochraark för fritidsfolk. En mera planmässig skärgårdspolitik, där oraråden frånbörjan har avsatts för det rörliga frUuftslivets intressen, har vi moderaterkrävt Men om man hindrar fiskarbonden att för sina anhörigas räkning byggatUl faraUjeheramanet eller bygga några hus och i stället upplåter marken förett stort antal fräraraande raänniskors avkoppling och rekreation vUket kanvara raotiverat, det erkänner jag - så tycker vi i alla fall att rättviseskältalar för att bonden skall få ersättning för den rätt sora han förlorar. Det är säkerligen inte pengarna sora han är ute efter det är rätten att bygga och bo. Men genom en ersättningsrätt markerar i allafall det svenska samhället att det är ett rättssamhälle och att det är berettatt betala bonden, att kompensera för de uppoffringar sora han gör föratt många andra människor skaU få fri tUlgång tUl hans mark. Regeringens förslag står och jag tycker att det här exempletbelyser detta i strid med aUt jämlikhetstänkande och alla rättviseskäl. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten () kort genraäle: Statsrådet sade att han vissteinte hur han skuUe bära sig åt för att tUlärapa de förfaranderegler sora viföreslår i taxeringssaramanhanget. Men det tror jag inte att statsrådet skallbekymra sig så förfärligt mycket om, utan överlämna med fuUt förtroende dettaåt domstolarna, så klarar de nog upp det. Det är inte svårt att vara generös när det är andra sorafår betala det är värre att vara det när det går ut över en själv. Jag harraärkt i många sådana här sararaanhang, där samhället är intressent i konfliktmed de enskUda, att de som företräder samhäUet ofta är alldeles ovärdigtgenerösa när det gäUer att ställa krav på att de enskilda skall upplåta värdensom de har räknat med är deras och som man faktiskt tar ifrån dem. Jag tycker att de krav som man ställer här är ganskarimliga. Det gäller ett övergångsskede och det gäller en kategori av människorsom sannerligen inte lever åtminstone i regel i sådana omständigheter attde inte behöver de slantar som fastigheterna kan ge dem. Jag skulle kunna nämnamånga exempel på vUka konsekvenser detta kommer att få för många fiskarbönderoch småbönder ute i skärgärdsregionen, där det genomförts, men tiden raedgerdet inte. Det här var denavdelning där statsrådet vänder taggarna utåt. Jag skuUe också vUja återfallapå den avdelning där han var vänlig och gav uttryck för ett tack tUlcivUutskottet för det arbete vi har utfört. Vi vUl kvittera det; vi ärnaturligtvis trots allt glada över att vi fått vara med ora att behandla denhär utoraordentligt intressanta propositionen Hushållning med mark och vatten. HerrSVENSSON i (vpk) kort genmäle: Vad är det som jag kan ha missförstått, herrstatsrådet ? I rapportmaterialet redovisat på s. 14 i bilaga 2 tasju mycket klart ställning, pä föregivet mUjöpolitiska grunder, förVästkustlokalisering och väsentligen mot ostkustlokalisering ochinlandslokalisering. På s. 165 ansluter sig departementschefen i sitt uttalandetUl rapportens förslag tiU riktlinjer. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Längre fram säger visserligen statsrådet ocksåatt man skall försöka fördela så raycket som möjligt av den här väldigaansamlingen tUl , som tenderar att uppkomma, på andra delar avlandet, för annars stämmer det inte med de regionalpolitiska målen. Det är ioch för sig ett riktigt påpekande. Men statsrådet säger också att lokaliseringav miljöstörande anläggningar tUl bör medges bara om starkamUjöpolitiska skäl talar för en lokalisering dit. Det är emellertid just det som rapporten anför som skälför att förlägga dem tUl . Och varför gör man det? Jo, därför att manförutsätter att man icke skall lägga de starka krav på rening på storindustrmsom är nödvändiga för att man skall få den situationen att man slipper förläggadessa industrier tUl och i stället placerar dera på ostkusten och iinlandet. Och eftersom det ingenstans i rapporten står talat om skärpta kraveller att sådana är önskvärda blir följden av det kombinerade tänkande somfinns i departementschefens yttrande och i rapporten en mycket starkt markeradkoncentration av tung industri tUl sydvästra . () kort genmäle: Jag använde felaktigt uttrycket ersättariksdagen, men det står inte i motionen och inte heller i vår reservation. Vadvi vUl ha är emellertid en parlamentarisk förankring. Det har vi utformat där. Jag kanske kan ta en liknelse med ämbetsverken ochlänsstyrelserna. På båda ställena har man lekmannastyrelser. En riksplaneringär något som står över ämbetsverken och departementen. Den är egentligennågonting som borde lyda under statsministern, och då har man inte denmöjligheten. Men det finns naturligtvis andra raöjligheter att hitta på någotlämpUgt sätt att ersätta den insyn sora borde finnas i det fallet.