prot · FV0955 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag har vid kammardebatten lämnat ensammanställning över situationen dels i hela riket, dels vid Stockholmspolisdistrikt till och med , Jag kan nu ge en motsvarandesammanställning t, o, m, fjärde kvartalet 1971 enligt följande: 1 ,a " 2;a " 3;e " 3 ;e " Mot denna utveckling kankonstateras; Resurserna för beivrande enligt gällande bestämmelser harförstärkts på ett sätt som för många ter sig som ett slöseri med hänsyn tillordningsmaktens i övrigt klart otillräckliga resurser. har isin skrivelse av begärt att Kungl, Maj:t skall villfarastyrelsens hemställan enligt följande: "Under åberopande av det anförda hemställer styrelsendels om sådan ändring i 67 och 68 §§ vägtrafikförordningen att fordonetsregistrerade ägare ensam åläggs strikt ansvar för överträdelser för vilka lagenom parkeringsbot är tUlämplig, dels att det ovan framförda förslaget omslopande av polisutredning i flertalet ärenden genomföres," 1 sammaskrivelse anför också: "De skäl som talar för förslagels genomförande ärtungt vägande. är enbart i 90 tjänstemän sysselsatta med att utreda parkeringsärenden. Övervägande antalet utredningar är föranledda av tredska från den misstänktes sida. Det framstår som en 29 Nr 55------------- klart onödig resursinsats attutredningsarbete bedrivs i det stora antal fall den--- ' ' misstänkte inte svarar påupprepade påminnelser och inte heller --- någon invändning i sak att göra.Med all säkerhet skulle ett -------------------- genomförande av förslaget leda till en väsentlig höjningav frekvensen på bötesbetalningi förfarandets första skede," Medåberopande av vad jag här anfört anhåller jag om kammarens tillstånd att till herr kommunikationsministern få framställa följande Anser herrstatsrådet det rimligt att fortsätta med de praktiserade metoderna föratt komma till rätta med betalning av parkeringsbot då ytterligare försämringinträtt trots att nu vid parkeringskontor 90 personer ärsysselsatta med utredning härom? Kan det avrikspolisstyrelsen i skrivelse av framlagda förslagetutgöra en lämplig lösning av problemet och när ämnar herr statsrådet i så fallframlägga förslag till i enlighet härmed? Denna anhållan bordlades. § 9 Interpellation nr 108 om åtgärder för att motverkaarbetslösheten bland ungdom Ordet lämnades på begäran till HerrMAGNUSSON i (vpk), som yttrade: Andelen arbetslösa ungdomar ärnästan dubbelt så stor som ungdomarnas andel av den totala arbetskraften. Ifebruari gick 43 000 ungdomar arbetslösa. Det är 10 000 fler än förra åretsamma månad. Det är drygt 20 000 fler än motsvarande siffror sedan.Ungdomsarbetslösheten har visserligen minskat något , men den harenligt minskat långsammare än arbetslösheten som helhet. Och dessa 43 000säger inte allt om ungdomsarbetslösheten. Utöver dem befinner sig 5 000ungdomar i beredskapsarbeten. Dessutom har man avarbetsmarknadspolitiska skäl plockat in ca 7 000 ungdomar i yrkesutbildningunder 1. Sammanlagt har vi alltså en ungdomsarbetslöshet sominte understiger 60 000. Mycket tyder på att denna situation kommer att ytterligareförvärras. kommer 35 000 värnpliktiga att lämna militärtjänsten, AMShar slagit larm om en omfattande arbetslöshet bland dessa. Enligt uppgifter iAftonbladet är en fjärdedel av de utryckande arbetslösa. Mendetta är inte nog. kommer omkring 200 000 studerande attutexamineras från grundskolor, gymnasier, folkhögskolor och eftergymnasiala utbildningsanstalter.Åtminstone de som kommer från universitet eller annan yrkesutbildning sökerarbete. Dessa utgör ca 60 000, Och från räknar man med att 10 000söker sig till arbetsmarknaden. Hur många av dessa skall tvingasgå arbetslösa? Hur många av de som är klara med en yrkesutbildning skalltvingas till omedelbar omskolning? Att slussa in ungdomar som hotas av arbetslöshet iständigt nya 3 0 utbildningslinjer löser intearbetslöshetsproblemet. Det bidrar inte till någonstudiemotivation att vara osäker om framtida arbetsmöjligheter. Det visarsig också att ungdomar med högre utbildning får allt svårare att Xisdaeenden prognosinstitut har räknat jj j] iq-j2 fram attav de 2 500 som utexaminerades vid universitet och högskolor----- tredjekvartalet 1971 är det som fått anställning och somavsett studera vidare, har förgäves sökt arbete. Det är en markantökning jämfört med tidigare är. Till detta skall också läggas den stora ekonomiska ochsociala vikt som feriearbetena har framför allt för dem som befinner sig igymnasial eller eftergymnasial utbildning. För dessa ungdomar är detta både ensamhälleligt viktig kontakt med arbetslivet och en nödvändig inkomstkälla. Detfinns tecken som tyder på att det kommer att bli svårare än någonsin fördessa ungdomar att få sådana arbeten och med hyfsade inkomstmöjligheter. Med hänvisning till det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att tUl inrikesminister få ställa följande frågor: Vilka åtgärder avser regeringen attvidta för att göra slut på arbetslösheten bland ungdomen? Vilka åtgärder tänker regeringenvidta för att garantera sysselsättning åt de värnpliktiga som rycker ut iapril? Vilka åtgärder förberederregeringen för att trygga möjligheterna till feriearbeten åt studerandeungdomar? Denna anhållan bordlades. § 10 Interpellation nr 109 om god man för lantbrukare ifrågor om strukturrationalisering, m. m. Ordet lämnades på begäran till HerrERIKSSON i (fp), som yttrade: Till lantbruksnämndernas uppgifter hör attgenomföra strukturrationalisering inom jordbruket. Syftet är att skapabrukningsen-heter av rationell storlek genom sammanläggning av mindre enheteretc. Sålunda får jordbruksegendom med vissa undantag inte förvärvas utantillstånd av lantbruksnämnden. kan vägra förvärvstillstånd omden finner att egendomen bör tas i anspråk för att underlätta bildande avbrukningsenheter med ändamålsenlig storlek och ägaranord-ning.Lantbruksnämnderna förvärvar också egendom i detta syfte. Dessa frågor reglerasi jordförvärvslagen av år 1 965, Denna form av strukturomvandling motiveras av kravet påett rationellt jordbruk. Men den är naturligen känslig från rent mänskliga utgångspunkter. En småbrukare kan känna trycket på sig att sälja. En annan får inte köpa till mark från en gård som lantbruksnämnden förvärvat, eftersom nämnden anser att den i stället bör läggas till en annan egendom för att bygga upp en storgård, kan alltså dra upp mer eller mindre offentliga planer för hur jordbruksdriften i en bygd skall utformas och styra markförvärven i denna riktning, I regel innebär detta, att av ett dussin mindre gårdar kommer att bli 3 1 Nr 55 en eller två stora gårdar. Härmåste också bedömningar om vem som är Tisdaeenden mest lämpad att driva dessa kommain. Det är naturligt att irritationer 11 april1972 uppstår vid en sådan operation, om man inte genom öppenhet, -------------------- samrådsförfarandeetc, kan skapa en handläggning, där samtliga berörda För lokal kontakt utser lantbmksnämnd på förslag av kommunett ortsombud för varje kommun. Ortsombudet skall bl. a. hjälpa till med rådoch anvisningar om nämnders verksamhet, hjälpa till vid ansökningar och efterbeslut av nämnden lämna upplysningar. Ombudet skall vidare uppmärksamt följautvecklingen på fastighetsmarknaden inom området och till nämnden anmälaförhållanden av intresse för nämnden. Denna lokala kontakt är alltså i frågorom strukturrationalisering företrädare för lantbruksnämnden och kan som sådanav vissa betraktas som part i sammanhanget, ett förhållande som också lett tillirritation och kan medverka till dåligt förtroende för lantbruksnämnderna frånallmänhetens sida. Det kan ifrågasättas, om inte vid handläggning av dessajordförvärvsfrågor skulle erfordras också en helt obunden part - en god man som då borde utses av kommunen. Denne skulle ha kontakt med berördajordbrukare, medverka till ett fylligare samråd samt ha rätt att närvara vidnämndens sammanträde och där vara en garanti för att alla berörda markägaresintressen företräds. Med hänvisning tUl vad som anförts hemställer jag omkammarens tUlstånd att till herr jordbruksministern ställa följande frågor. Är statsrådet beredd medverka till att ett ökatsamrådsförfarande med berörda lantbrukare kommer till stånd i frågor som rörjordförvärv under lantbruksnämnds medverkan samt försäljningar i samband medskapande av t. ex. KR-jordbruk? Är statsrådet beredd medverka till sådan ändring ijordförvärvslagstiftningen att en helt obunden part en kommunalt utsedd godman ges tillfälle att företräda berörda lantbrukare i frågor omstrukturrationalisering i lantbruksnämnds regi? Denna anhållan bordlades. § 11 Interpellation nr 110 ang. bevarande av mindrekommuner som självständiga enheter Ordet lämnades på begäran till (), som yttrade: När fattade beslut omreformering av den kommunala indelningen underströks vikten av att deförändringar som vidtogs fick frivillig karaktär. 1 sitt av godkändautlåtande framhöll att även om utvecklingen i fråga omsammanslagning av kommuner eller samverkan inom kommunblocket skulle ske någollångsammare än beräknat, borde detta ej få motivera tvångsåtgärder frånstatsmakternas sida. Frivilliglinjen frångicks emellertid genom den propositionsom riksda- 3 2 gen förelades med förslagtill lag med särskilda bestämmelser om Enligt detta förslag skulle indelningsänd- Nr 55 ringarna träda i kraft . antog Tisdaeenden regeringens förslag, men en betydande minoritet av dess ledamöter ansåg i -i ig-jj attfrivilliglinjen skulle bibehållas. Denna uppfattning hade uppenbarligen--- starkförankring i den aUmänna opinionen. Debatten om människornas möjligheter att påverka de beslutsom gäller dem har kanske varit intensivare än undertidigare perioder. Den har inte minst gällt kontakten mellan medborgarna ochderas förtroendemän inom kommunerna. Det är av grundläggande betydelse attdemokratin vidmakthålles och starkes, och i dessa strävanden utgör givetvis enstarkare förankring av folkinflytandet på den kommunala nivån ett väsentligtled. Det är uppenbart att särskilda problem i detta avseende följer avkommunsammanläggningarna. De negativa konsekvenser som dessa medför för denkommunala demokratin måste motverkas genom olika slag av åtgärder; någon formav kommun-delsråd hör till de lösningar som måste komma i fråga. Det finns givetvis goda skäl för sammanläggningar avkommuner på många håll. Humvida indelningsändringar alltid medför de fördelarsom eftersträvas kan vara tveksamt. På några håll i landet föreligger starklokal opinion emot de sammanslagningsplaner som länsstyrelserna föreslagit ochregeringen fastställt. Enligt min mening finns det anledning ifrågasättalämpligheten och nödvändigheten av att avvisa en sådan opinion och framtvingasammanläggningar mot folkets vilja. 1 skall enUgt planerna bl. a. kommunsammanslås med kommun. Detta har mött ett påtagligt motstånd i Alfta.Som alternativ har befolkningen ansett ett samgående med vara attföredra. 1 första hand torde folket i dock önska att kommunen fårfortsätta som egen kommun. Förutsättningarna för att en sådan lösning skaU bliframgångsrik måste bedömas som goda. Möjligheter bör finnas att lyssna till de lokala rösternaoch sålunda frångå föreliggande planer och beslut om sammanläggningar. Därvidbör man kunna utgå från uttalandet i utlåtande nr 24 år1969 som godkändes av att regeringen "om speciellaomständigheter föreligger, skaU kunna underlåta att förordna omindelningsändring." Utskottet ansåg att detta innebar "ett lämpligtmått av uppmjukning av den i princip gäUande sluttidpunkten förkommunin-delningsreformens genomförande". Genom att i vissa fall upphävakravet på sammanläggning och låta hittillsvarande kommuner fortsätta såsomsjälvständiga enheter skulle också erfarenheter kunna vinnas av mindrekommuners utvecklingsmöjligheter. Med hänvisning till det anförda anhåller jag om kammarensmedgivande att till herr civilministern få stäUa följande fråga: Är regeringen beredd medge att kommun - för att erfarenhetskall vinnas även av mindre kommuners utvecklingsmöjligheter - ges tillfälleatt fortsätta som självständig enhet? Denna anhållan bordlades. 2 protokoll 1972. Nr 55 § 12 Interpellation nr 111 ang. derättspsykiatriska undersökningarna 11 aprU1972 Ordet lämnades på begäran till -------------------- FruKRISTENSSON (m), som yttrade: År har allvarliga anmärkningarriktats mot det rättspsykiatriska undersökningsväsendet, särskUt för de långaväntetiderna. har med starka ordkritiserat läget. tUlsatte 1970 en arbetsgrupp med uppgiftatt framlägga förslag om förenkUng och rationalisering av deträttspsykiatriska undersökningsförfarandet. Gruppen avgav ettbetänkande, vari föreslogs bl. a. översyn av lagstiftningen om psykiskt abnormabrottslingar, detaljerade anvisningar innebärande rationalisering av undersökningsarbetetoch förkortning av utlåtandena, åtgärder för att underiät-ta rekryteringen avrättspsykiatrer samt skyndsamma åtgärder för att åstadkomma en effektiv centraltillsyn av verksamheten. Vid interpellationsdebatt om det rättspsykiatriskaundersökningsväsendet yttrade statsrådet och chefen förjustitiedepartementet bl. a. att man fick avvakta och se vUka åtgärdersocialstyrelsen kunde komma att vidtaga med anledning av det framlagdabetänkandet. Mig veterligen har några sådana ännu ej vidtagits. Hur är nu läget ? En utredning angåendepsykiskt avvikande lagöverträdare har tUlsatts av justitieministern men kannaturligt nog inte väntas medföra resultat av påtaglig betydelse för derättspsykiatriska undersökningarna förrän tidigast om . Väntetidernaför dem som underkastas sådan undersökning är alltjämt skrämmande långa, ochantalet som står i tur för undersökning har ökat. 1972 var den genomsnittligaundersökningstiden för häktade mot föreskrivna maximalt 6, och föricke häktade var genomsnittstiden inte . Vid samma tidpunktvar antalet häktade expektanter 120 (107 ) och antalet på frifot 91 (62 ). Situationen som under en lång föUd av år varitoefterrättlig är nu mycket oroande, och snara åtgärder är därför nödvändiga. Åberopande det anförda hemställes om kammarens tillståndatt till herr justitieministern få ställa följande fråga: VUka åtgärder ämnar herr statsrådet vidtaga för attförbättra förhållandena inom det rättspsykiatriska undersökningsväsendet? Denna anhållan bordlades. § 13 Interpellation nr 112 ang. avtal ochinvesteringsvillkor vid kronoarrenden Ordet lämnades på begäran till i (c), som yttrade; Statens jordbruksdomäner förvaltas av domänverket 34 som med något enstaka undantagarrenderar ut dessa för jordbruk. reglerades dessa arrendeavtal av 2 kap, lagen om Nr 55nyttjanderätt (arrendelagen) och - beträffande domänverkets befogenhe- den ter vid tecknandet av arrendeavtal av kungl, förordning januari1934 i j ax)x\\ 1972 ang.grunder för förvaltningen av viss kronoegendom (SFS 1934:320).------------ Från 1januari 1972 gäUer för därefter ingångna avtal men även för många äldre avtal7-9 kap. jordabalken och i samma hänseende som SFS 1934:320 kungl.kungörelsen om upplåtelse av publika jordbruksarrenden (SFS1971:1152). Enligt såväl de gamla som de nya reglerna gäller förkronans arrenden att kronan som jordägare icke är skyldig att tillse attarrendestället vid arrendatorns tillträde befinner sig i något visst skick.Under den löpande arrendetiden har kronan som jordägare tidigare icke haftskyldighet vidtaga några åtgärder beträffande arrendestället annat än attersätta byggnad och annan anläggning som förstörts av våda och inte kunnatundvaras utan olägenhet. Enligt de nya reglerna förhåller det sig på samma sättmed den begränsningen, att kronan som jordägare kan befrias från skyldighet attåterställa av våda förstörd byggnad eller anläggning, om arrendenämnden anseranläggningen i fråga företagsekonomiskt obehövlig. Dessa regler - såväl de somfanns före som de nu gällande - innebär att kronan som jordägareicke har skyldighet att rationalisera sina jordbruksbyggnader elleranläggningar. Kronans arren-datorer har därför alltid ställts inför valet attantingen låta arrendestället förbli i tillträdesskicket eller att rationaliseradetta efter tidens krav på egen bekostnad i de fall där kronan tar på sigrationaliseringen. Gör arrendatorn investeringen på egen bekostnad, kommerhan till följd av såväl de tidigare som de nuvarande arrendebestämmelserna idet läget på avträdesdagen, att kronan kan kräva att han skall återställaarrendestället i urspmngligt skick eller i ett efter anläggningens borttagandetjänligt skick. Detta innebär att arrendatorn förlorar anläggningens restvärdepå avträdesdagen. Det nu beskrivna läget har tidigare i stor utsträckningutnyttjats av kronan på sä sätt att kronan låtit sina arrendatorer på egenbekostnad utföra modernisering av jordbruksdomänernas jordbruksanläggningar.Till följd härav är läget på många jordbruksdomäner det, att kronan äger takoch väggar på bostads- och ekonomibyggnader medan arrendatorn i allt väsentligtbekostat rationaliseringen av byggnadens inre och dess funktioner. Det finnsockså fall där hela byggnader tillhör kronoarrendatom. medförde dettainga problem därför att arrendeställena gick i arv så att arrendatorn och hansefterkommande kunde tillgodogöra sig de enskilda investeringarna. Det fannsockså tidigare en synnerligen fast praxis, att kronoarrendatom själv utsåg sinefterträdare och tUl denne sålde sina fasta investeringar. godtogganska undantagslöst efterträdaren, om inte någon särskild anmärkning kunderiktas mot denne, I dessa mer eller mindre självreglerande förhållanden, sombesparade kronan stora investeringar, har under förändringar inträtt till arrendatorernas nackdel. Förändringarna består däri att arrendeavgifterna numera torde sättas utan beaktande av i vilken utsträckning byggnader och anläggningar tillhör arrendatorerna, 3 5 Nr 55 gare för det hävdvunna systemetär emellertid dels att domänverket Tisdagenden numera försöker förhindraöverlåtelser under uppgift att verket icke 11 aprU1972 accepterar okontrolleradeöverlåtelser från arrendator till arrendator, dels -------------------- att verket ger arrendatorerna investeringsmedgivande på sådana vUlkor, att de avarrendatorerna utförda och bekostade Uivesteringarna efter kortare ellerlängre tid gratis skall tUlfalla kronan. Jag har tillgång till bl. a. ett avtal ,ett brevsvar från domänverket på en arrendatorsinvesteringsförfrågan samt en avtalsmall från febmari 1972. Det förstnämnda fallet gällde spannmålstork med sUo, ochdomänverket föreskrev följande för att arrendatorn skulle få investera på egenbekostnad: Den avarrendatorn på egen bekostnad och för eget brukande uppförda anläggningenskulle godkännas av domänintendenten. Arrendatorn skulle efter avsyningenavhjälpa de brister som domänintendenten fann skäl föreskriva till utförande. Den avarrendatorn på egen bekostnad och för eget brukande uppförda anläggningenskulle tillfalla kronan utan lösen. Påsynades vid detta tillfällebrister, skuUe arrendatorn bekosta deras botande. Arrendatornskulle anses ha fått full gottgörelse för anläggningskostnaden sedan han under15 år bmkat den av honom på egen bekostnad uppförda anläggningen. AnläggningenskuUe under dessa icke inverka höjande på arrendeavgiften. Därav följeratt den efter 15 årskuUe få inverka höjande på arrendeavgiften trots att kronanicke erlagt ett öre för densamma, Skulleegendomen säljas före 15-årstidens utgång, skulle arrendatorn äga rätt tillersättning med 1/15 av anläggningskostnaden av återstående del avl5-årstiden. Anläggningskostnaden uppskattades i avtalet till 30 000 kronor.Den blev i reaUteten . Det förtjänar anmärkas dels att arrendatorn vid sinnamnteckning på sitt eget exemplar helt naturligt gjort anteckningen"härtUl nödd och tvungen", dels att anläggningen 1971 enligt intygfrån lantbruksnämndens maskinkonsulent hade en återstående effektivbrukningstid av . 1 det andra fallet hade en arrendator begärt medgivandeatt få i egendomens kostall installera automatisk utgödslingsanordning. Dettamedgavs under villkor att anläggningen av honom skulle underhållas i fullgottskick, att den skulle avskrivas och att kronan fritogs fråninlösen. Därjämte föreskrevs att efter tioårsperiodens utgång skulleanläggningen ingå i arrendet, varvid den skulle vara utan brister. Dettainnebär att arrendatorn på egen bekostnad skulle utföra anordningen och hålla den inte bara i ett för orten normalt skick utan i fullgott skicksamt därefter gratis överlämna den till kronan. Den förmig företedda avtalsmallen som för övrigt åberopades vid förhandlingmellan företrädare för föreningen arrendatorer och domänverketmed dess generaldirektör bygger på samma principer. Avtaletföreskriver följande beträffande anläggningar som arrendatorn 3 6 utför på egen bekostnad och medeget arbete: 1, ArrendatornskaU utföra arbetet "för domänverkets räkning". 2, Trots attarrendatorn själv utför arbetet på egen bekostnad och för den egetbmkande skall det ske "i enlighet med av domänverket lämnade jj rtxil 1972anvisningar",------------------- --- 3, Enligtavtalsmallens ordalag skall arrendatorn erhålla ersättning för anläggningen.Ersättningen skaU av domänverket amorteras , Beträffandeamorteringarna anges emellertid att dessa "jämte arrendatorns kostnaderför ränta kvittas mot den nytta, som arrendatorn erhåller av anläggningen, varförnågon kontant ersättning icke skall utgivas vare sig av verket eller avarrendatorn". Den betalningsförpliktelse som verket påtar sig enligt punkt4 försvinner således helt sonika om arrendatorn nyttjar anläggningen. Beträffandeäganderätten tUl anläggningen föreskrivs att "arbetet skall ingå iarrendet av egendomen fr. o. m. den dag slutbesiktningen skett". Dettainnebär att arrendatorn fr. o. m. arbetets färdigställande skall avstå frånäganderätten till detsamma och eftersom arbetet skall ingå i arrendet - finnasig i att det inverkar höjande på arrendeavgiften. Konstaterasbrister vid besiktningen av arbetet, skall arrendatorn kontant eriäggaersättning för dessa brister till domänverket. Han återfår ersättningen i denmån han botar bristerna. Det skall särskilt observeras att denna avtalsmaU enligtpunkt 3 ger sken av att domänverket betalar den i avtalet avsedda anläggningen.Verkligheten är emellertid en annan: arrendatorn utför och bekostaranläggningen. Det som domänverket kaUar betalning är endast ett tillstånd förarrendatorn att använda vad han själv utfört och bekostat men genom att hananvänder sin egen anläggning förlorar han den tUl domänverket utan ersättning. Avtal av detta slag tillkommer skenbart frivilligt. Irealiteten tillkommer de under ekonomiskt tvång, som ligger däri att egendomenicke kan brukas affärsmässigt om avtalets investering icke får göras. utföra investeringen, blir arrendatorn därtill nödd och tvungen.Han måste godta de av kronan ställda villkoren. 1 ett under industriministernsföreträdare inom departementet anhängigt ärende rörande besvär överarrendeavgifter i inhämtades yttrande från arrendenämnden i län.Denna uttalade under ordförandeskap av den ansedde domstolsjuristen borgmästareJohan i följande; "1 vissa fall synes det också haförekommit, att kronans företrädare för att ge samtycke till uppförande av enfast anläggning, som helt bekostats av arrendatorn, krävt och även lyckatsåstadkomma -att denne till Kronan överlåtit äganderätten till anläggningen påvillkor som måste anses mycket oförmånliga för arrendatorn." Det förtjänarnoteras att samma arrendenämnd vid tillfället även uttalade "att frånKronans sida i allmänhet icke vidtagits den för en rationell drift nödvändigamoderniseringen av byggnadsbeståndet på kronoegendomarna utan ärarrendatomerna ägare till betydelsefullare delar av de fastaanläggningarna på gårdarna." Med hänvisning till det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att till herr industriministern få ställa följande frågor; 37 Nr 55 1. Anser statsrådet avtal ochinvesteringsvillkor av i interpellationen Tisdaeenden beskrivet slag, beträffandekronoarrenden, tUlbörliga? 11 aoril1972 ' " J " faUet, vilkaåtgärder avser statsrådet vidtaga för att -------------------- korrigeraingångna avtal och förhindra att nya sådana eller likartade avtal Denna anhållan bordlades.