prot · FV09128 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag ställer då frågan: SkaU visäga tUl våra industrier och till våra konsumenter att de får avstå frånanspråket på en ökning av elenergikonsumtionen , vUketmotsvarar beräkningarna för 1970-talet? För 1980-talet anger beräkningarna enökning . Är vi beredda att göra det med dekonsekvenser som det självfallet innebär för den industriella utvecklingen ochöver huvud taget för vårt välståndsproblem? I så fall skall vi också göra klartför medborgarna vad det innebär. Det är den avvägningsfrågan som jag vUle peka på. Vi har idetta sammanhang hittUls valt att försöka upprätthålla en energiproduktion somsvarar mot det konsumtionsbehov som vi kan mäta. Resurs- och energipolitiken m. m. Ang. den framtida utbyggnaden av kärnkraften () kort genmäle: Vad jag talade om varinte i första hand energiförbrukningen utan energislöseriet. Det var även detsom energiutredningen, som framlade många goda förslag, talade om. Detär naturligtvis inte så mycket fråga om att skära ned den förbrukning som vihar . Vad det gäller är i stället att vi inte på lång sikt kan fortsättaatt öka energiförbrukningen i samma takt som hittUls skett. Jag är sannerligeninte den enda person som framfört detta på . HerrWIJKMAN(m): Denna debatt har ju redan tagit i anspråk,och många argument har stötts och blötts mot varandra. Låt mig foga någrakommentarer tUl debatten. Det förhåUandet att energikonsumtionen ökat enormt harUlustrerats av flera talare. En uppgift från säger att vi 2000 kommer att förbruka ungefär åtta gånger dagens elproduktion. Är2050 kommer världens elförbrukning på grund av den exponentiella tUlväxt-taktenatt ha ökat tUl 250 gånger dagens produktion. Man kan verkligen fråga sig omdetta är rimligt. Vi har fått höra av det stod även iinterpellationen - och vi fick höra av i Glömminge att deenergiresurser som finns inte kommei att räcka så länge - oljan ,kolet kanske osv. Alla dessa siffror inger stor pessimism.Utvecklingen går våldsamt snabbt framåt, och vi frågar oss lite tUl mans huröverlevandeaspekten kan komma att se ut i nästa eller nästnästa generation. Vivet också att den ökade energiproduktionen skapar avfalls- ochföroreningsproblem av tidigare icke kända slag. Man kan utan tvekan ställa frågan, som jag förstår att fruHambraeus indirekt gör: Har vi anledning att här i landet öka vårenergiproduktion, och vad är den extra nyttan av detta? Jag tycker att det ären relevant frågeställning, men jag tror att man måste se på den i ettinternationellt sammanhang. Resurs- och energipolitiken m. m. Ang. den framtida utbyggnaden av kärnkraften Någon sade i en debatt "att viinte har råd att använda mera mark för kraftverk. Vi kan klara oss med denenergiförbrukning vi har. Om har människorna bara hälften så långarbetstid, och då behövs aU natur för fritidsändamål." Det var ett sättatt Ulustrera problemet. Motrepliken blev från en expert: "Om vi inte kanfortsätta att öka energiförbrukningen och ersätta alltflera mänskliga insatsermed maskiner, kommer vi inte att ha hälften så lång arbetstid ." Där står argumenten mot varandra, och man kan stapla andraliknande argument på samma sätt mot varandra. Globalt sett har vi knappastnågra möjligheter att begränsa det totala energiuttaget, utan detta kommer attöka, främst därför att majoriteten av jordens befolkning har en så otroligtdålig standard. Vi vet att befolkningstUlväxten ökar, även om enviss avmattning har kunnat skönjas. Under överskådlig framtid ett pargenerationer måste energiförbrukningen öka, hur vi än vrider och vänder pådetta. Vi kan ingenting göra för att vända på den utvecklingen. Vad larmrapporterna om energiproblemen säger oss ärnaturligtvis att vi måste forska intensivt och att vi måste få ett samlatpolitiskt grepp över problemen, både internationeUt och nationellt. Vi måsteframför allt ta upp säkerhetsproblemen som har nämnt. Vi måstediskutera kärnkraftanläggningarnas konstruktion för att kunna använda råvarornamera effektivt. Vi måste ta upp förvaringsaspekterna. Och det är klart, fruAnér, att vi måste ta upp slöseriet. Vi förlorar en väldig massa energi, menjag tror att det är en marginell insats vi kan göra där, på kort sikt. Vikommer totalt sett att möta så enormt ökade krav på energi på olika områden ochfrån olika nationer. Jag tycker, om jag skaU vara ärlig, att serlitet för pessimistiskt på säkerhetsriskerna. Låt mig kort gå in på dessa.Tanken är kanske det allvarligaste. Många människor inbillar sig att den skullekunna explodera som en bomb. Den risken har vi inte tagit upp i den härdebatten, och jag tror att den är mycket liten, Läckageriskerna är naturligtvisstora, inte minst när det gäller förvaringen. Men jag tror inte att plutoniumär det allvarligaste utan framför allt det avfall som förekommer i gasform ochsom kaUas för kryptongas. Enligt experterna kommer denna att inom tre å fyradecennier vara ett verkligt problem, om man inte lyckas binda gasen i fast formoch lagra den. Problemen är stora, men vi kan , ,lagra de giftiga avfallsprodukterna. Vi kan inte lagra dem för evigt, för vihar inte sådana förvaringskärl, och där ligger problemet, men vi kan bUdligttalat stjälpa det över från ett dåligt ämbar tUl ett bättre, när det harförflutit ett visst antal år. Det är visserligen en temporär lösning, men detär dock en lösning. Jag tycker att det är att hårdra det litet väl mycket, närman säger att vi lämpar över förvaringsproblemen på kommande generationer, somkanske inte vUl eller har råd att ta dem på sig. Jag tror att de kommer att haråd, för själva lagringen är inte i första hand en kostnadsfråga. Vidare trorjag att de välfärdsproblem som vi möter världen över ger svar på hela den härfrågeställningen, nämligen att kommande generationer vill ta det ansvaret påsig. Men jag håller med om att dessa frågor är utomordentligt svära och att det vore angeläget att få en debatt inte minst om Jag håller med utskottsmajoriteten om att det är onödigt att tillsätta en allomfattande utredning av dessa frågor. Vi har 14 utredningarnationellt, sade , och vi har ännu flera internationellt. Men vi borde titta litet närmare på den andra delen ireservationen, detta med ett fristående institut. Rent principieUt är detotillfredsställande att CDL, den centrala driftledningen, står för allprognosverksamhet på detta område. Det vore intressant att få prognoser ochmaterial från ett fristående organ som icke har ett inbakat producentintresse. Det vore över huvud taget intressant att få en debatt iden här kammaren om hur pohtUcen skall samordnas. Herr statsrådet har talat omdelegationen för atomenergifrågor, vi har hört om statens strålskyddsinstitut.Nu skall det tUlsättas en utredning om avfallsproblemen. Det bhr väldigt svårt,inte bara för oss politUcer utan framför allt för allmänheten, att få ettsamlat grepp på de här frågorna, att följa med i alla de rapporter som kommer. Jag vUle bara tillfoga dessa kommentarer. Deninterpellation som har framställt är utomordentligt väsentlig.Jag ser inte lika pessimistiskt på utvecklingen som , inte likaallvarligt på säkerhetsriskerna och förvaringsproblemen, men enligt min meningråder det intet tvivel om att det är politikernas plikt och ansvar attdiskutera dessa frågor, att försöka sig på en samlad bedömning. Jag välkomnardenna debatt, och jag välkomnar även en motion från som vi i vårkan få använda som underlag för en mer djupgående analys. Resurs- och energipolitiken m. m. Ang. den framtida utbyggnaden av kärnkraften () kort genmäle: Jag vet inte om jag känner mig särskiltpessimistisk. Det enda jag har velat genom min interpellation är att äntligenväcka den debatt som vi absolut måste föra kring dessa frågor i likaväl som i andra länder där man planerar atomkraftverk. Logiken i att vi genom att öka vår produktion av kraft skullehjälpa har jag aldrig förstått. Man säger att kraftproduktionen iallmänhet måste öka därför att behöver det, alltså måste vi öka vårkraftproduktion. Jag förstår inte logiken där. sade att det kanske inte är omöjligt att lösaförvarings-frågorna. Det kan hända att det finns möjlighet; en del teknikertror ju det. Men problemet just nu är att vi skapar ämnen som, om förvaringsproblemetinte slutligen kan lösas, binder kommande generationer för ett arbete somkräver högt tekniskt kunnande. Det är en moralisk fråga som vi måste taställning tUl, om vi har rätt att göra det eller inte. Sedan måste jag med all kraftframhålla att det finns alternativa metoder att få fram energi, och det ärmycket sorgligt att vi i vårt land just nu har satsat så mycket på just enkraftkälla, nämligen atomkraften, så att vi har försummat alla andramöjligheter. Jag anser det mycket viktigt att vi satsar på alternativa metoder. HerrWIJKMAN (m) kort genmäle: säger att vi äntligen harfått i gång en debatt. Jag tycker kanske att det är att överdriva. Vi har ialla fall Resurs- och energipolitiken m. m. Ang. den framtida utbyggnaden av kärnkraften internationelltoch även i det här landet haft en mycket intensiv debatt,åtminstone på forskarplanet. Och de debattböcker om energifrågorna som harutgivits har hjälpt till att föra fram dessa frågor på ettmera lättbegripligt sätt. Det är utmärkt att interpeUationen har väckts, ochjag delar i mycket farhågorna och anser att problemen är allvarliga. säger att hon inte begriper logiken ipåståendet att vi måste öka vår energikonsumtion. Jag sade inte så. Jag sadebara att från världens befolkning och den ökar, åtminstone under överskådligtid kommer vi att möta ett krav på ökade energitUlgångar . Då måstevi, liksom alla andra stater, se om vårt hus, därför att de fossUa bränslenakommer att ta slut osv. Så tUl talet om alternativ till kärnkraften. Jag har ännuinte tagit del av något verkligt alternativ tUl kärnkraften. Hur vi än vrideroch vänder oss är vi tvingade att fortsätta utveckhngen av kärnenergin ochnaturligtvis också av fusionsenergin. Vi måste lägga ner all kraft på denforskningen. Jag frågar : Om vi nu fick enproposition från regeringen som lade fram problematiken och vi konstaterade attvi inte med hundraprocentig säkerhet kan säga att avfallsprodukterna kommer attkunna lagras i ämbar eller behållare som håller för all evighet, skulle vi dåsäga nej tiU en vidare exploatering av kärnkraften? Jag tror aldrig att vi kommer att få en prognos som gerabsolut säkerhet. Jag förstår följaktligen inte hur vi här i kammaren kan blihjälpta av själva frågeställningen. Att vi däremot skall forska samt utvecklaoch samordna denna pohtik är vi helt överens om. () kort genmäle; Jag tycker inte att viskall ta upp tiden med att diskutera hypotetiska frågor. Det är bättre att viväntar med den diskussionen tUls vi har fått fram alla fakta och verkligen kanta ställning. HerrSUNDMAN (c); Diskussionen har väl blivit litet splittradgenom den insprängda interpellationsdebatten. Av vad som hittUls sagts haremellertid framgått att det är synnerligen betydelsefulla frågor som behandlasi näringsutskottets betänkande nr 50 - från vissa synpunkter kanske en av deallra vUctigaste frågor som på mycket länge behandlats i . Min vana trogen skall jag försöka vara kortfattad. Jagskall inte fördjupa mig i detaljer utan kommentera det hela litet mergenerellt. Som en av de huvudansvariga för tUlkomsten av motionen757, som alltså handlar om nödvändigheten av en medveten och vettig resurspolitik,vUl jag gärna framföra ett tack tUl näringsutskottet för dess noggranna ochambitiösa handläggning av motionen. Utskottet konstaterar att mänsklighetens misshushållningmed natur-tUlgångarna är ett allvarligt problem i vart faU, som utskottetsäger, "på litet ". Man konstaterar att detta problem ärföremål för stor uppmärksamhet såväl internationellt som på nationellt plan.Utskottet ger vidare en fyllig redovisning av olika pågående internationella forskningsprojektkring dessa frågor, deras olikartade utgångspunkter, arbetsmetoder och målsättningar.Utskottet redogör slutligen för hur olika sektorer av resursproblematikennyligen har behandlats eller behandlas i skilda utredningar ocharbetsgrupper. nämnde att det i finns 14 utredningar; jaghar också räknat dem och fått dem till 15. Någon av oss har väl räknat fel, mendet är en petitess. Utskottet betonar verkligen att motionen 757 tar upp ettmycket allvarligt problemkomplex. Det anmärkningsvärda i betänkandet är attutskottsmajoriteten inte drar ut den logiska konsekvensen av sin beskrivning avproblemen och av sitt eget resonemang. Man skriver sammanfattningsvis på s. 161 betänkandet att de problem det rör sig om dels vart och ett för sig i störreeller mindre utsträckning är föremål för utredningsarbete, dels att det rör sigom principiellt olikartade problem. Detta är egentligen pudelns kärna. Statliga utredningar,forskargrupper och enskUda forskare arbetar var och en i sin stad eller i sinkula med sin sektor av problemkomplexet. Dessa forskningssektorer ärprincipiellt olikartade, skriver utskottsmajoriteten. Ja, i konventionellmening rör det sig om principiellt olikartade frågor. Men i den meningen hör denumera ihop, att de tUlsammantagna handlar om mänsklighetens framtid. Vad somkrävs iir en koordination av utredningar och forskningsarbete och ensammanställning och en analys av utrednings- och forskningsresultaten som kanbilda underlag för de pohtiska beslut som inom en mycket nära framtid bliroundgängligen nödvändiga. sade att materialetegentligen var för stort för att kunna överblickas. Han har därmed själv gliditöver in i den skara av pessimistiska profeter som han talade om . Jag trorinte att har rätt. Vi måste skaffa oss just en sådan överblick,och det är därför som vi har motionerat i denna fråga. Den utredning som efterlyses i motionen 757 skallnaturligtvis inte dubblera, som utskottet befarar, pågående utredningsarbete.Den skall givetvis ha och det framgår av texten i motionen betydligtintelligentare och mer sofistikerade arbetsuppgifter. Utskottets framhåller, liksom motionärerna, att de härresurspolitiska frågestäUningarna ytterst är en global angelägenhet. Och det ärde givetvis. Men jag tillåter mig påpeka att globala problem är summan av deenskUda staternas problem. Frågan om hushållningen med naturtUlgång-arna måstegivetvis tacklas såväl internationellt som nationellt det ena kan aldrigutesluta det andra. Avslutningsvis - jag lovade att varakortfattad: Den mänskliga misshushållningen med naturresurserna har diskuteratsmed tUltagande intensitet . Diskussionen och debatten har ihuvudsak drivits av enskUda forskare, av forskargrupper och av vetenskapligainstitutioner. Man har därifrån pekat på det nödvändiga i en samlad överbUckoch i en samlad analys. Det är sannerligen att också de politiskabeslutsfattarna inser nödvändigheten av ett sådant samlat grepp kringresursproblemen! Jag ber att få yrka bifall tUl reservationen 1 av herrBörjesson i Glömminge m. fl. 4 protokoll 1972. Resurs-och energipolitiken m. m. Resurs- och energipolitiken m. m. FruHAMBRAEUS (c): I reservationen 1 vid näringsutskottetsbetänkande nr 50 föreslår vi rUcsdagen att bifalla motionen nr 757 med P.O.Sundman som första namn. Därmed skulle vi säkra en intensifierad forskning omfusionsenergm samt tUlsätta en resurspohtisk utredning. Om vi kunde lösa fusionsenergins problem, skuUe vi ha enren och nära nog outtömlig energikälla för framtiden. Vi skulle slippa denstora risk som våra atomkraftverk innebär. Det finns all anledning att satsamycket kraftigare på denna forskning än man gör i . När det gäller jordens naturresurser håller ett nyttsynsätt på att växa fram, man kan nästan tala om en ny världsbild. ,ungefär när människan först tog sig ut i rymden tror jag det var, insåg manmera allmänt det faktum att jorden är begränsad - i en oändhg rymd ett litetklot, där det finns förutsättningar för liv. Man insåg att naturtUlgångarnainte är outtömliga och att livet kan skadas genom rubbningar i den ekologiskabalansen. börjar man inse att den tekniska kultur, som viodlat i mänslighetens historia, kan komma att göra slut pånaturtillgångar, som det blir svårt att klara sig utan, och dessutom håller påatt skada biosfären genom naturfrämmande metoder och ämnen. Biologer ochekologer varnar oss för att ekosystemen bryter samman om vi fortsätter som . Det har blivit inne att tala om ekologi, men man drar mersällan konsekvenserna av sitt tal. Det verkar ibland som om man ingentingförstått, som om man resonerade så här; Ekologin får vi ta hänsyn tUl om vi harråd. Miljövård är bra för att ge oss angenäma rekreationsområden, I själva verket är ekologisk balans förutsättningen föratt livet skall bestå på jorden. Det är fråga om en biologisk verklighet sommåste utgöra grunden för allt vi företar oss på jorden. Vi måste lyda detekologiska imperativet. Detta kommer att innebära att vi måste hitta på en nyinriktning för den tekniska utvecklingen, mot metoder som är i harmoni mednaturen, som utnyttjar det naturliga energiflödet och inte tvingar oss attskapa alltmer miljöförstörande hjälpenergi. De nuvarande produktionsmetodernaär självförstörande. säger på s. 164 i Cirkeln sluter sig:"Ekologiskt överlevande innebär inte att man överger tekniken. Men detfordrar en ny teknik som bygger på en vetenskaplig analys som tar hänsyn tUlalla väsentliga faktorer i den natur tekniken påverkar." Det kommer inte att saknas meningsfullt arbete för allanär vi börjar ta itu med verkligheten! Någonstans måste man börja, och jag troratt den utredning om en resurspolitik som föreslås i motionen nr 757 kan varaen fruktbar väg. Jag ber att få yrka bifall tUl reservationen 1 av herrBörjesson i Glömmmge m. fl. HerrSVANBERG (s): Beträffande finns detingenting att säga. Jag kan i långa stycken dela hans synsätt. Att vi intekommer överens om ettsärskUt energiverk kanske inte är någon principiell fråga, men jag är inte såmisstänksam att jag inte tror att det här organet kan klara detta. Det lämnarvi så . När det gäller frågan om det är 14 eller 15 utredningar,, är det möjligt att det är 15. Jag uppfattade en av dem som vi harnämnt inte som en utredning utan som någonting annat. Men det är väl inte detvi tvistar om. säger här att utskottet inte drarkonsekvenserna av sitt resonemang. Det är precis vad vi gör. Vi instämmer ilånga stycken i denna motions motivering och pekar på problemen. Vi troremellertid inte att detta är vägen att klara dem. Han säger senare, vUket kan vara rUctigt i och för sig,att vi behöver en samlande översyn. Det är självklart att aUt detta tUl slutskall leda tUl att vi vet hur det är med mineraltUlgångama, jordbruketstillgångar, energitUlgångarna och allt detta. Men behöver vi en speciellutredning för att klara ut det? säger att utredningen inte skalldubblera andra, den skall ha inteUigentare och mer sofistikerade ting attsyssla med. Är det inte i stället så att vi kan samla på vetskap om våranaturresurser i form av odlingsbar mark, mineraler osv. och därigenom få en bUdav vår verklighet? Är det inte politikerna som har att sammanväga detta och sevad som kommer ut av det? Vi har väl regering, riksdag och många andra organsom skaU samordna detta. Inte behöver man tillsätta särskUd utredning för attkombinera ihop dessa faktorer. Jag menar dessutom att det skulle vara ganska tokigt omnäringsutskottet skulle initiera en utredning om jordbruket - huruvida viskall ha 50, 80 eller 100 procents försörjningsgrad. Det måste väl ändå bedömaslitet grand utifrån synpunkter som skall företrädas av jordbruksutskottet. Sedan skall jag inte säga mycket om . Hon harsagt en hel del här och diskuterat med flera. tror attfusionsenergin skulle lösa aUa våra problem. Ack, vore vi där! Jag tror inteatt vi på detta stadium kan verksamt bidraga tUl att åstadkomma någonting. Detär ett jätteproblem som hela världen brottas med, och jag hoppas att man skallkunna lösa det, men jag tror inte att vi skall tala sä mycket om fusionsenergii dag. Vi vet faktiskt inte hur det går att få fram den. säger att man i samband med rymdfärdernainsåg att jorden egentligen är ganska liten och att vi har begränsade resurser.Ja, det tror jag är riktigt. Hon framhåller då att man behöver en ny teknologioch använder uttrycket att det har blivit inne att tala om ekologi. Drabbarinte det i allra högsta grad att det är inne att tala omekologi? Hon säger att man sedan inte drar konsekvenserna av vad man pratar om.Jag tror nog att utskottet och de flesta här har dragit konsekvenserna av sittresonemang, när man säger att detta är ett allvarligt problem och att vi skallse hur det utvecklas och göra allt vad vi kan för att försöka skaffa osskunskap om det. Men vi tror inte att en samlad utredning kan göra detta. Vi menar också att vi skall utnyttja våra resurser. Vibalanserar här aUtid på en mycket smal tråd när det gäller att å ena sidanutnyttja resurser för att tUlgodose behov som finns i samhället och att åandra sidan inte förbruka resurser för kommande generationer. Resurs- och energipolitiken m. m. Resurs- och energipolitiken m. m. verkligeninte att vi är i den situationen att vi liksom förtär resurserna för nästageneration. Vi skall heller inte i panik, för att inte tära resurser förframtiden, handla så att de människor som lever inte har resurser att levapå ett människovärdigt sätt. Forskning och utveckling har pågått mycket länge imänsklighetens historia. Människosläktet har funnit nya vägar att skaffa sigförsörjning, producera varor osv. Jag tror inte att den forskningen har upphörtoch att vi inte skall finna nya vägar. Det är enligt min mening mycket tokigtnär man går omkring och talar om att alla våra resurser är uttömda . Vår forskning skall väl kunna ge oss något. Jag tycker det varen utmärkt bUd som visade när han sade att det egentligen är frågaom att göra det ena eller det andra. Vi behöver inte alla dessa industrier närvi har bara några timmars arbetstid . Men invändningen är att om viinte använder alla våra resurser så har vi inte bara några timmars arbetstidper vecka. Man skall inte måla så fruktansvärt svart att man glömmer bortdagens människor. Det finns många som mycket väl kunde tåla en inskränkning isina resurser och sina tUlgångar, men det finns oändligt många eftersatta behovpå jordklotet och även i vårt land. Vi måste på ett vettigt sätt kunna användavåra resurser som vi skaffar oss kunskap om hur de ser ut. Jag anser alltså att man inte så i svart skall utmåla vUkabanditer vi i denna generation är. Jag tror inte att vi är mycket värre äntidigare generationer. () kort genmäle; Det verkar nästan som om ochjag börjar bli överens. sade att det var pohtikerna som skulle görade här bedömningarna. Jag vUl dock erinra om att tidigare sade naturligtvis med en retorisk överdrift, det förstår vi att det är omöjligtatt överblicka vad 14 eller 15 utredningar arbetar med. Ett antalutredningsresultat som är så svåra att överblicka, att det betecknas somomöjligt, måste vi nog få bearbetade på ett eller annat sätt. Vad vi behöver och vad vi eftersträvar med den härmotionen är en metodisk sammanvägning av de olika utredningamas resultat. Vimenar att vi måste åstadkomma något som är hanterligt för politUcerna, någotsom möjliggör dessa politiska beslut som är viktiga och ofrånkomliga. Jag tror att ocksåsade någonting om att näringsutskottet skuUe initiera en utredning omjordbrukspohtiken, men det var väl i så fall en felsägning, för på det sättetfungerar ju inte utskottsapparaten. FruHAMBRAEUS (c) kort genmäle: Jag tycker det är alldeles riktigt, herrSvanberg, att vi inte skaU gripas av panik, även om problemen är ytterstallvarliga. Vi måste ändå börja att verkligen ta itu med problemen. Vi harredan nu kunskaper biologerna har gett oss dessa som borde få oss att inseatt väldigt mycket av det vi gör nu bygger på felaktiga förutsättningar. Därföranser jag att den utredning som vi föreslagit skulle vara ett sätt att börjatänka om och försöka anpassa mänsklig aktivitet i fortsättningen här i vårtland efter de biologiska grundförutsättningar som råder. HerrTAKMAN (vpk):