prot · FV0971 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . § 2 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1686 och 1687 tUl näringsutskoltet samt nr 1688 tUlcivUutskottet. § 3 Föredrogs, men bordlades åter försvarsutskottelsbetänkande nr 14, socialförsäkringsutskottets betänkanden nr 19 och 20,socialutskottets betänkande nr 18 samt utbildningsutskottets betänkanden nr17-20. § 4Föredrogs och bifölls interpellationsframställningen nr 133. § 5 Detstatliga utvecklingsbiståndet Föredrogs utrikesutskottetsbetänkande nr 6 i anledning av Kungl. Maj;ts i statsverkspropositionenframlagda förslag rörande det statliga utvecklingsbiståndet jämte motioner. (Redovisning av utskottsbetänkandetintages efter anförandena i ärendet.) 1 fråga om delta betänkande hålles gemensam överläggningför samtliga punkter. Under den gemensamma överläggningen framställs yrkandenbeträffande samtliga punkter i betänkandet. Trots att vi nu är inne i det andra utvecklingsårtiondetoch det redan är mer än ett 20-tal år sedan debatten om u-hjälpen inom FN och iSverige började ta fart, kan vi i de rika länderna knappast berömma oss av atlha angripit u-landsproblemen på etl realistiskt sätt. Vi ökade u-hjälpen framtill i böfian av . har biståndets andel i procent avi-ländernas bruttonationalprodukt sjunkit. Vi har genom skyddstullar och andraimportrestriktioner stängt ute produkter från våra egna marknader.Ändå är del bara genom ökade exportinkomster som kan få de resursersom behövs för att snabbi öka tillväxten. vet vi att den ohejdatsnabba befolkningsökningen slukar inemot hälften av ekonomiskatillväxt och på etl avgörande sätt därmed begränsar möjligheterna till en högrelevnadsstandard. Snabba resultat och lösningar står över huvud taget inteatl få utveckhng och u-hjälp kommer all ta tid. Det är inte fråga om år utanom årtionden.Men u-hjälpen måste öka snabbt till helt andra dimensioner, om den skall fåavsedd verkan: alt vidga flaskhalsar och atl få att använda sinaegna resurser bättre. Annars blir genomslagskraften för svag - trots FN;sutvecklingsstrategi och alla våra fina målsättningar. Här finns anledning lill både oro och eftertanke.Perspektiven är ingalunda ljusa. Risken för att förhoppningar om ensnabb standardhöjning förbyts i hägringar är uppenbar. I det läget börjarsvensk socialdemokrati all sväva på målet när del gäller våra internationellaförpliktelser. ifrågasatte finansminister takten iu-hjälpsökningarna. kom han igen med den enträgenhet som är hans signum- och förklarade sig beredd atl låta skjuta på enprocents-målets uppfyllandenågot år framåt i tiden. Eftersom regeringen tydligen inte kunde bestämma sigför vilken takt u-hjälpshöjningarna borde ha, sade man inteett ord om den frågan i propositionen. Och vad värre är, den socialdemokratiskamajoriteten i utskottet har inte velat - ellerkunnat uttrycka sig klart på den här punkten. Trots att man uttalade önskemål om en jämnarestegrings-takt mot enprocentsmålel 1974/75, andas man nu inte ett ord av kritikmot det faktum att några ansträngningar inte gjorts i den riktningen avregeringen. Ingenstans slår man i otvetydiga ord fast atl enprocentsmålel SkaUnås 1974/75. Vad är det då som hindrat socialdemokraterna att uttryckasig klarare? Inte svårigheten atl få en majoritet det stödet fanns hosmittenpartierna. Nej, orsaken är dels att man skrev sig samman med ,dels alt man inte ville desavuera . Atl kan tänka sig enlångsammare takt är kanske inte så märkligt, men att socialdemokraterna, somgärna vill framstå som den internationella solidaritetens förespråkare, såuppenbart förbereder sig för att skjuta enprocentsmålet nägot är framåt itiden, det är uppseendeväckande. Kanske kommer man att förneka det här ikammaren, men är det inte så? Är det inte just därför som man inle velat slåfast än en gång efterall den ovisshet som uttalanden skapat atl vi skall stå fast vid det löfte som gav, när den antog enprocentsplanen 1968. Och är det bara en ren händelse att vi hörde mycket litet om u-hjälpen och enprocentsmålet vid årets första maj? Verkligheten är att de fattiga befinner sig förlångt borta för att göra sin röst hörd, när vår egen ekonomi möter svårigheter.Men kampen om budgetanslagen hårdnar. Som säger i"Hyckleriets årtionde" har alla andra stora reformer i värt landkunnat stödja sig på en eller annan grupp, som direkt har tjänat på reformen.U-hjälpsreformen kan inte stödja sig pä någon sådan inhemsk grupp. Därför,säger , "måste politikerna gå i spetsen och ledaopinionen". Det är här socialdemokraterna nu sviker genom att av alltatl döma överge enprocentsmålet. Varför skulle man annars inte klart kunna taavstånd från uttalanden? Varför skulle man annars inte kunnastödja mitlenpartiernas förslag att bemyndiga SIDA att /75 utgå från en total anslagsökning motsvarande 3 gånger i stället för de nuvarande Nej, sanningen är att regeringen och socialdemokraternainte räknar med en jämnare anslagshöjning under de återstående åren, trots atlbåde SIDA och understrukit alt del är önskvärt. När vi från liberalthåll tidigare begärt ökade anslag har vi fått veta att högre anslag inte kanutnyttjas, eftersom SlDA:s planering mte varit inriktad på den högre nivån. Närvi nu i stället begär en högre planeringsram för SIDA, så får vi också nej avsocialdemokraterna. Vi är också besvikna på regeringens attityd iBangladeshfrågan. Här har vi en ny nation, som genomlevtekonomiskt och politiskt förtryck, naturkatastrofer, krig och en avefterkrigstidens väldigaste flyktingströmmar. Behovet av hjälp är enormt. Men gör inga exceptionellt stora insatser, ochregeringen säger nej till det extraanslag på sommittenparlierna föreslagit - utöver de medel som står till buds inom SlDA:sbudget. Regeringen har nöjt sig med vad som kan skrapas fram inom SIDA, ochresultatet är att våra aviserade hjälpinsatser motsvarar ungefär vadSverige under normala omständigheter skulle ha givit till Östpakistan. Vad äranledningen till denna attityd, herr utrikesminister? Vore det inte rimligt medstörre omedelbara insatser från svensk sida som svar på de vädjanden somkommit från både FN och ? Varför inle extra anslag? - Bangladeshsbehov av valulatUlskott är ju så storl. Regeringens tveksamhet i fråga om u-hjälpen gör det såmyckel mer nödvändigt att väl förankra biståndspolitiken hos vårt folk. Jagdelar helt Adler-Karlssons uppfatlning atl politikerna måste ta sitt ansvar ochgå före och leda opinionen. 1 det ligger naturligtvis att vi bör fatta denödvändiga anslagsbesluten utan att ängsligt titta på gallupsiffror, men ocksåalt vi bör sörja för atl u-landsinformalionen når ut till alla medborgare ochse tUl att u-hjälpen utformas så att den kan åtnjuta förtroende hos hela vårtfolk. Ändå är informationssidan just ett av de områden där regeringen skär nedde anslag SIDA begärt. Så värdet och så är det också. Regering och riksdag har begärt att SIDA skulle lägga framen 4-årsplan för informationsverksamheten och det har skett. 1 fjol varmotiveringen för departementschefen alt skära ned SlDA:s äskanden att man villeavvakta planen. I är, när den föreligger, skär man ändå bort 2,25 miljonerkronor eller mer än en tredjedel av den planerade budgeten /73. Delgår främst ul över samarbetet med folkrörelser och enskilda organisationer ochmedför en minskning av bidragen till dem i förhållande till planen med ca 40procent. Etl tryckfel i vår reservation har angivit minskningen till 50procent. Det rör sig om eller , även det enanmärkningsvärt hög prutning som får allvariiga konsekvenser. Meningen med satsningen på folkrörelser har ju varit attbredda intresset för u-hjälp och u-landsproblem och atl stärka den folkligaförankringen för de anslagsökningar som måsle komma. De planerna måste nukraftigt beskäras. Det är ocksä ett mycket illa valt besparingsobjekt;informationen är inle överdimensionerad. Även med SIDÄ;s informationsplanobeskuren, som vi föreslår, utgör informalionsbudgeten bara enhalv procent av årets totala biståndsanslag. Men informationen kan inte ensam skapa förtroende föru-hjälpen. Verksamheten måste upplevas som realistisk och meningsfull av bådesvenska folket och mottagarna. Jag har i tidigare debatter hävdat att våru-hjälp inte får ledas av snäva politiska bedömningar så att hjälp bara gestill länder med regimer av viss politisk kulör, länder som följer ensocialistisk utvecklingsmodell. Det är ju så kommunisterna och dogmatikernainom socialdemokratin vill att vår u-hjälp skall bedrivas. Vi skulle ge hjälpbara åt socialistiska, progressiva länder. Om detta är att säga, att så har aldrigbeslutat. Den har i stället slagit fast alt våra målsättningar för biståndet ärmöjliga atl uppnå i "med olika politiska och ekonomiskasystem". Det är också därför som ett enigt utrikesutskott avstyrker enkommunistmotion , som yrkat på en sådan omfördelning av anslagen. Enligt min mening är just detta att vi kan ge hjälp åtregimer av olika kulörer något av det mest värdefulla i den svenskabiståndspolitiken inle i något slags balanstänkande, utan som ett resultat avsaklighet och solidaritet, av en bedömning av behoven, av öppenheten församarbete och av möjligheterna att ta till vara vår hjälp. Därför är jag förhjälp till så olika länder som , , , , ,, och . Därför kan jag inte finna moderaternasförslag alt avbryta hjälpen till rimligt. gör här en värdefullinsats genom att medverka till att bryta blockaden av . Det skulle inteheller vara förenligt med betonande av atl u-hjälpen måste planeraspå lång sikt atl nu bryta ett bistånd, som just börjat. Däremot måste hjälplill och bedömas som varje annat bistånd, undergå sammabehovsprövning/öVe insatsen och samma utvärdering av resultaten del tycker jag den av SIDA planerade anslagsnivån för är lämplig.Den ökning av det humanitära biståndet till som aviserades,vill jag också välkomna. I fråga om anslagsnivån på insatserna i är vidäremot i mittenpartierna kritiska. Vi vill öka hjälpen till snabbare,så att den kommer upp i nivå med våra insatser i de östafrikanska länderna. Vikan inte förstå varför skaU hållas nere på en lägre nivå, somdetta land har det kanske mest utsatta politiska läget i hela . Även härfinns yttre politiska skäl för vårt bistånd vi stärker Zambiassjälvständighet och dess förmåga att stå upp mol aparlheidideologierna iRhodesia och . Delta kan komma klarare till uttryck genom att våraanslag föres upp på samma nivå som i t. ex. och . I samma riktning går våra förslag att det humanitärastödet till befrielserörelser i södra skall ökas. Det gäller ,och . har endast enstaka och relativt blygsammabelopp utgått lill sådana rörelser. Men det kan väl inte vara så alt endaströrelser med avsevärda militära operationer skall stödjas? ANC i kant. ex. inte genomföra direkta militära aktioner inne i landet men har däremotintensifierat sin underjordiska kamp mol rasförtrycket. Är inle detta värt ettrejält stöd? För både och har ju FN etl speciellt ansvar, ochFN-rekommendationerna om stöd gäller också dessa områden. Ökat stöd från kan betyda både etl stort symbolisktvärde och en stimulans för de.ssa organisationer. Jag nämnde, herr lalman, tidigare faran för ensidigapolitiska bedömningar i u-hjälpen. Den risken är extra stor när det gällerbefrielserorelser. Jag vill uttrycka min förvåning över den politiskabedömning, som lett till att när det gäller inte finner en av debåda större rörelserna, FNLA, berättigad till stöd. Enligt trovärdiga rapporterhar FNLA aktiviteter både inom och utom Ängola. Det har verifierats av flerabesökare i av FNLA behärskade områden i , bl. a. svensken talade om vissa områden i Ängola där FNLA höUmolståndsfickor. Aktiviteterna i är också påtagliga för den som villinformera sig. FNLÄ:s sjukhus i har 50 bäddar och mindresjukstationer finns både i och i Ängola. Enligt egna uppgifter har FNLA 1 977 skolor med över 10 000 elever och nästan 300 lärare. Något svenskt stöd lill FNLA har inte utgått och, vadvärre är, de politiska direktiven tycks ha varit sådana, alt man inle särskiltaktivt försökt skaffa fram informationer. Har t. ex. vår ambassad i Kinshasatagit direktkontakt med FNLA? Etl minimikrav borde vara all man utanförutfattade meningar skaffar sig så goda informationer som möjligt. Delta leder mig till etl av våra förslag: attfiykting-beredningen, som handlägger dessa frägor i samråd med UD och SIDA,skall utvidgas genom atl parlamentariker från både regerings- ochopposilionssidan får ingå som medlemmar. Vad har regeringen ochsocialdemokraterna för intresse av att hålla den demokratiska oppositionenutanför? Vad är det för fel med den allsidiga insyn som en sådan utvidgningskulle ge? när EEC-frågorna kommer att krävamindre av Er lid, skulle jag önska att Ni tog det som en av Era huvuduppgifteratt skapa förtroende och enighet om den svenska u-hjälpen. Men det betyder attregeringen skall vara vUlig att lyssna till och ta hänsyn lill vad oppositionenhar att säga. Visst finns i debatten betydande åsiktsskillnader, menståndpunkterna, sådana som de utmejslas här i , står dock vadbeträffar huvudprinciperna för den svenska hjälpen varandra ganska nära. Vaddet gäller är att skapa möjligheter till ett fortlöpande samråd. Del kunde viha fått i flyktingberedningen med litet god vilja från socialdemokratins sida.Det kommer vi atl fä i den nya sakkunnigutredningen genom att den fårsedvanlig parlamentarisk representation och våra partier därmed får della iarbetet. Varför skulle inte i större utsträckning ocksådiskussioner på ett förberedande stadium kunna ske inom utrikesutskottet? Detär dithän vi syftat, när vi i en reservation begär atl den helhetsbildbeträffande ländemtvidgningen som begärde skall redovisasför , innan engagerar sig i etl större bilateralt hjälpprogrami nya programländer. Vi tycker inte det är tillfredsställande att något enstakaland föreslås. I stället borde en samlad bedömning kunna göras av vilkaalternativ som finns, om övergången till programbistånd gör att antalet programländerkan öka, vilken tyngd språksvårigheterna bör tillmätas i valet av länder etc.Vi vill inte motsätta oss att undersöks som mottagarland - det finns skälför det men debatten bör inte bara gälla del landet. Varför inte låta SIDAutarbeta elt underlag för en sådan helhetsbedömning, som regeringen sedan kanbasera sina förslag på? En annan viktig del av biståndets länderinriktning ärnaturligtvis de väsentliga förändringar i anslagsnivån som vidtas i pågåendeländerprogram. Även här bör en redovisning av planeringen för ske. Jag tror också, herr utrikesminister, att det skulle kunnaha en myckel välgörande effekt, om Ni kunde medverka till alt viljan lillensidig politisering hölls i mera strama tyglar. Det får inte vara så, att manplanerar att avbryta familjeplaneringshjälpen tUl länder som ochSydkorea bara därför alt dessa länder inte står högt på den politiskapoplistan. Den skrivning utrikesutskottet gjorl innebär att riksdagenstidigare beslut, att familjeplaneringen skaU ges tUl en vidare länderkets, stårfast. Del betyder atl man också fortsättningsvis skall gefamiljeplane-ringsbisländ där del är sakligt motiverat och att en begränsningtill huvudsakligen programländerna inte skall eftersträvas. Eftersom vi i vårbiståndsmolion begärt just detta det enda tillvägagångssätt som kan ge ossden tillräckliga erfarenheten för att fortsätta atl här spela en vägledande ochbanbrytande roll internationellt sett tar vi utskottets skrivning som enframgång och som en välkommen reaktion på försöken till politisering. Del hävdas ofta i biståndsdebatten, alt manbör dra en skarp gräns mellan bistånd och näringsUvets verksamhet. Vi vet allaatl näringslivets egna insatser är och måste vara kommersiellt motiverade. Mendet hindrar inte att de kan ha positiva effekter för , liksom envidgad Uandel över huvud taget. Det hindrar inte heller att ett samarbetemellan biståndsverksamhet och näringsliv kan upprättas med nyaverksamhetsformer, som kan få för u-landet välkomna effekter. Av sådantsamarbete har vi alldeles för Utet, trots att det utgör en förutsättning förall vi skall kunna ge effektivt bistånd till industrialisering. Vi tror som vi har angelt i en reservation att härfinns många samarbetspunkter: Vi kan börja med att omgående vidgainvesterings-garanlisystemet till alt gälla i princip alla . Vi kanetablera etl fastare samarbete med näringslivet i fråga om exporlfrämjandeåtgärder för . Vi kan pröva bistånd i form av paketprojekl. Vi kanmobilisera näringslivets teknik och expertis för att skapa för lämpadearbetsintensiva produktionsprocesser. Vad vi begär av regeringspartiet är skall betrakta de här frågorna fördomsfritt och pragmatiskt. Vi hoppas attdet synsättet kommer att prägla industri-biståndsutredningens arbete ochförslag. Även här gäller det att undvika politiska fallgropar. Sker det, då ärjag också säker på all vi kan hitta de lämpliga formerna för alt bättre kunnautnyttja näringslivets resurser i biståndsarbetet. Det finns många andra frågor om biståndetsinriktning jag skulle ha velat beröra, men jag avslår. Både ochherr i kommer att komplettera min framställning pä en radpunkter. Låt mig bara citera den avhandling med intressanta och kritiskasynpunkter på den svenska u-hjälpen som i dagama publicerats av Radetzki.En av hans teser är att en del av det svenska biståndet borde vara innovativt,nytänkande. Han tror atl u-hjälpens utvecklingseffekt därigenom skulle kunnaöka. Han ställer frågan: "Är frånvaron av innovalionsbistånd snarare ettuttryck för byråkratins vilja att undvika ett risktagande, förstärkt av enskandalbegiven inhemsk allmän opinion, som begär alt u-bislåndet skall varamycket mera fritt från misslyckanden än vilken verksamhet som helst hemma iSverige?" Den frågan bör inte bara de kommande sakkunniga söka besvarautan vi alla som kan påverka u-hjälpens utformning. Med detta yrkar jag bifall tillreservationerna I, 2,4, 5, 6, 10, 11, 13 och 14 vid utrikesutskottetsbetänkande nr 6. Herrförste vice talmannen (): I princip borde u-landshjälpen till dendominerande delen utgå multilateralt. Därigenom skulle man få bättrevärldsöversikl över behov och lämpliga åtgärder, och det skulle inte uppstånågra bindningar eller förpliktelser mellan i-länder och , vUket kanbefaras när hjälpen utgår bUateralt. Tyvärr är det dock så, all ungefär 90procent av all u-hjälp utgår bUateralt, och vårt land lämnar också en avsevärddel av sitt bistånd i den formen. Därmed uppkommer en rad av problem som det ärsvårt att komma lill rätta med. är ett litet land, och vi kan endast lämna hjälplill ett begränsat antal länder. Då uppkommer genast frågan om vilka länder somskall hjälpas. Och ländervalet är alltid ett svårt problem, i vilket ställningstagandetlätt kan påverkas av sympatier eller antipatier av politiska eller andra skälför eller mot vissa länder. Det är självfallet all om man följer den principsom i vissa multilaterala sammanhang tillämpas, dvs. atl ge lill de fattigasteländerna, skulle valet bli lättare. Det gäller emellertid, i den mån del går,atl koordinera hjälpålgärderna med andra länders insatser, och då kommer mangenast in på svåra avvägningsfrågor. Före någon annan hjälpälgärd vill jag nämna katastrofhjälpen katastrofer fordrar ju alltid omedelbara åtgärder. Enligt beslut av FN:sgeneralförsamling pä bl. a. svensk tillskyndan skall en särskild samordningsenhetför katastrofsituationer upprättas i FN med uppgift att mobilisera bistånd samtleda och samordna FN-organens katastrofhjälp. Medel bör kunna ställas tillförfogande både för FN-organ som bedriver humanitär verksamhet och för Rödakorset och andra frivilliga organisationer. Naturiigtvis kan även direktastatliga insatser i länder som drabbas av katastrofer bli aktuella för svenskdel, del har redan förekommit vid åtskUliga tillfällen. Detta gäller särskilt ifråga om länder med vilka har ett mera omfattande utvecklingssamarbete.Det är självfallet att om en svår naturkatastrof eller etl krig inträffar, såbör hjälpen i första hand sättas in på sådana områden. I en krigssituation ärhjälpens humanitära karaktär uppenbar. Det gäller inte att ta ställning förnågon av de krigförande parterna, såvida inte vill göra ett ställningstagande,vilket jag betvivlar, utan det gäller ju atl hjälpa krigets offer var de änfinns och vilket land de än tillhör. 1 anslutning till frågan om katastrofhjälpen vill jag barasäga några ord om , fastän den frågan behandlas i ett annat betänkande.Jag måstebeklaga att regeringen visat så ringa intresse för hjälpen till . Näroroligheterna började i Öslpakistan och 10 miljoner människor flydde tillIndien, vidtogs hjälpåtgärder från svensk sida , och det är jutacknämligt. Men därefter har intresset varit betydligt svagare. När vi frånmittenparlierna motionerade om 100 mUjoner kronor på tiUäggsstat till hjälp åtBangladesh, fördröjde socialdemokraterna behandUngen av frågan, vägrade heltenkelt all behandla den på det snabba sätt som vi ansåg behövligt, så att viförst kommer alt fatta beslut och då troligen elt beslut som vi från mittenpartiernaingalunda anser tillfredsställande. Det är att beklaga att när man för förstagången verkligen skall verkställa vad FN har avsett med katastrofhjälp, påtillskyndan av bl. a. , så finns det så litet intresse frånsocialdemokraterna. Alt behandla frågan så som man gjort är inte att följaupp vad som har sagts om katastrofhjälpen. Beträffande det svenska biståndels allrnänna inriktning och i det sammanhanget kommer också länderinriktningen in är del en viktigsak som bör starkt beaktas i det fortsatta svenska biståndsarbetet, nämligenfrågan om demokratiskt styrelseskick. Med djupaste beklagande måste mankonstalera att många av de länder som vi ger u-hjälp är diktaturer. Vi kan inleupphöra med hjälpen därför att elt land har diktatoriskt styrelseskick - detanser jag skulle vara orätt mot befolkningen i ett sådant land. Folket har juofta inte möjligheter att skaka av sig den junta eller den diktator sombestämmer allt i landet, och då bör man ändå ge hjälp. Det är givelvis nödvändigtatt man nogsamt ser till att hjälpen verkligen kommer folkets breda massa lilldel i en diktatur och inte utnyttjas av regeringen på annat sätt. Det kansålunda enligt min uppfattning inte komma i fråga att man oreserverat ger hjälpåt ett land med djktaturregim på det sätt som denna regering finner för gott.När folket inte får vara med och bestämma, vet man ju inte hur medlen kommeratt användas. Det gjordes elt mycket betydelsefullt uttalande avriksdagen 1968, vilket bekräftats vid åtskilliga tillfällen . Det stär ien mening att hjälpen skall bidra till social och ekonomisk utjämning ochmedverka till en samhällsutveckling i demokratisk riktning. Det har stått ipropositionen, och jag tackar mycket för alt regeringen har understrukit dethär. Jag vill bara ytterligare erinra om detta att hjälpen skall medverkatill en samhällsutveckling i demokratisk riktning. Samma sak upprepas ibeslutet , där utskottets av antagna utlåtande bl. a. innehållerföljande mening: "Den samhällsutveckling i demokratisk riktning, som desvenska insatserna inom utvecklingssamarbetet enligt statsmakternas uttalandenskall medverka till, befordras genom att möjligheter skapas till utveckling ocharbete och genom att befolkningstillväxten hålls tillbaka så alt en snabbarestandardhöjning möjliggörs." Återigen upprepar man alltså orden "ensamhällsutveckling i demokratisk riktning". Varför tar jag nu upp detta här? kan givetvis inteställa några villkor beträffande styrelseskickets utformning i ett land för attdel skall kunna få u-hjälp, och det menar jag inte alls skall ske, men vissa avdessa länder har en myckel välvillig inställning till vårt land och ser kanske också, ivarje fall i vissa avseenden, vårt land som ett mönster för elt mindre landsutveckling på olika sätt. Då måste vi också klart säga ifrån, gärna så atl detobserveras av våra mottagarländer, att icke accepterar diktaturen somstyrelseskick.