prot · FV0951 · 1972-12-31 00:00:00 — Det har remissbehandlats och bereds i departementet.Jag skulle tro att en sådan organisation, avpassad för glesbygdsområden, skullekunna komma till användning i kommuner som normalt inte anses tillhöraglesbygder. De här problemen finns i praktiskt taget varie kommun i landet, ivarje fall i de allra flesta. Jag skulle kunna tänka mig att man den vägenskulle komma fram till en organisationsform av undervisningen som skulle hjälpamånga kommuner när det gäller att klara högstadieenheter som ännu är i gång,men som svävar i fara att dras in på grund av vikande elevunderlag. Man har att väga detta mot de stora enheter som annarsskulle bli följden, med deras negativa konsekvenser, och jag tror för min delpå ett samarbete, där kommunerna självfallet kan göra mycket genom att betraktaskolan som den samhällsfunktion den är. a. bostadslokaliseringen kanbetyda en hel del, så att man inte behövde göra alltför våldsamma ingrepp i denorganisation för högstadieundervisningen som man har. Jag tror att detfinns anledning att eftersträva ett bättre samarbete mellan kommunerna och deberörda instanserna på riksnivå, dvs. departementet och , föratt undvika de onödiga konflikter som annars skulle bli följden. Krävs dettusentals elever för att få ett högstadium att fungera utbildningsmässigtkommer många kommuner i svåra situationer som i många fall går ut överskolmiljön. HerrJONSSON i (fp); Beträffande det stora betänkande vi nubehandlar skall jag nöja mig med att säga några ord i anslutning tillreservationen A 1. Frågan om skolanläggningars stortek har sedan längeintresserat inte baraskolfolk och politiker utan i allt större utsträckning också allmänheten ochsjälvfallet föräldrarna. De allt större enheter som på en del håll har byggtsoch de ännu större enheter som planeras på andra ställen ifrågasattes av alltfler. Många skolmiljöer fyller inte de krav som skulle ge förutsättningar förharmoni och arbetsro i skolan. Fördelarna i det dagliga umgänget mellan eleveri olika åldrar och lärare som den mindre skolan erbjuder kan inte fås i denstora skolan, I stället ger där anonymiteten och svårigheten att under ickelektionstid ha tillsyn över elevernas verksamhet uppenbara nackdelar. Även om skolstorleken inte ensam avgör skolmiljön jagvill betona det - så är man bland föräldrar, elever, skolfolk ochtillsynsmyndigheter överens om att erfarenheterna är så entydiga, att det ärdags att begränsa de yvigaste planerna på mastodontskolor. När utbildningsutskottet besökte ,märktes den oro som man däruppe känner inför det planerade storgymnasiet - somblivit allt större vid varje ny beräkning. siktar man på nära 3000 elever, och allt fler elever och lärare och föräldrar ifrågasätter nu detberättigade i att bygga en storskola av denna dimension. Vi har ett minimi- och ett maximiproblem. Hur liten ochhur stor kan en skola vara för att fungera? Det finns också ettoptimeringsproblem, nämligen: Hur skall man nå bästa möjUga funktion för minstamöjliga ekonomiska insats? Många av de integrerade gymnasieskolorna befinner sig ännupå planeringsstadiet. Det hävdas ofta i debatten: Större skolor ger ett rikareutbud av utbildning och därmed även kommunalekonomiska vinster. Men förhållerdet sig verkligen så? Undersökningar i andra länder pekar alla åt samma håll.Även om de största skolorna erbjuder fler möjligheter både när det gällerstudier och fritidsverksamhet än den lilla skolan, så visar det sig att dessamöjligheter långt ifrån alltid utnyttjas. Byråkratiseringen drabbar hårt destora skolorna, därför att administration och organisation kräver så mycketenergi och arbete. De mindre skolorna visar en annan bild; de befintligaresurserna utnyttjas så mycket bättre. Som regel deltar eleverna från dessaskolor oftare i verksamheter utanför skolan. En skola bör inte vara större än att alla elever skallkänna sig vara engagerade i skolarbetet. Eleverna får inte bli"överflödiga". I en artikel i senaste numret av ;s informationsserieSkolhus hänvisar man bl. a. till denna undersökning i ett försök att ge en bakgmndtill storskoldebatten. Det finns fler undersökningar som på samma entydiga sättpekar på den mindre skolans fördelar. lärarförbunds stora undersökningInsyn i skolan, som publicerades , visar att både skolledare ochlärare och elever trivs bättre i de mindre skolorna. Samma sak visar en danskundersökning. Även i de fall tillgången på läromedel och annan materielvar mindre än i de stora skolorna visade det sig att eleverna trivdes bättre ide små skolorna. Jag vill också här instämma i vad som sagts omutskottsmajoritetens passivitet beträffande detta problem. Att SIAutreder detta och andra skolproblem bör enligt vår mening inte fåutgöra ett hinder för att redan nu uttala ett varningens ord införden utveckling som är på gång. Skolor av måttlig storlek ger bättreförutsättningar för trivsel och arbetsro än de mastodontskolor som finns på endel håll och som planeras på andra. Detta är så självklart att det inte behövsstora utredningar för att klara ut den saken. Det skulle bara innebäraförlorad, dyrbar tid. Jag ber med detta att få yrka bifall till reservationen A 1. HerrSTRINDBERG (m): Moderata samlingspartiet har i partimotionen294 och i motionen 693 till årets riksdag pekat på de negativa konsekvenser somde alltför stora skolorna får på trivsel och ordning och därmed också påutbildningsresultatet. Det är inga nya, revolutionerande tankegångar som vi förfram, utan det är synpunkter som vi inom moderata samlingspartiet hävdat sedanlänge, något som ju också underströks av . Att ange några exakta tal för hur stor en skola maximaltskall få vara skall jag inte ge mig in på. Det måste dessutom göras åtskillnadmellan skolor på grundskolenivå och skolor på gymnasial nivå. De senare kan vältillåtas vara större än en högstadieskola, men skolenheten får fördenskull intetillåtas bli hur stor som helst. Att bygga "skolfabriker" för 2 500-3000 elever kan inte vara en riktig väg för uppnående av rationaliseringsvinsterinom utbildningsområdet. i berörde de kommunalekonomiskavinster som man kanske kan få genom att bygga stora skolor. Det är heltnaturligt att de kommunala skolmyndigheterna i kommuner med mycket stortelevantal vid planeringen av nya skolor lägger ekonomiska synpunkter påskolenheternas storlek. Alla som arbetar kommunalt vet - eller bör åtminstoneveta hur viktigt det är att iaktta sparsamhet, men jag vill gärnaunderstryka att det inte får vara en kortsiktig bedömning, utan det är fråganvad som är mest ekonomiskt på som i första hand bör beaktas. Jagvill nämligen starkt ifrågasätta om det är sund sparsamhet att i byggnadsskedetspara en eller kanske ett par på byggnadskostnaderna genom attbygga en skolenhet i stället för två, om man bortser frånanläggningens möjlighet att fungera effektivt. Detta gäller på alla områden.Skolan aren arbetsplats, där det lika väl som på andra arbetsplatser måstefinnas en god arbetsmiljö och därmed ökad trivsel och större förutsättningarattuppnå goda arbetsresultat. Genom byggande av s. k. mastodontskolor bygger manredan i anläggningsskedet in en olämplig skolmiljö, man bäddar för vantrivselbland både lärare och elever, man bäddar för svårigheter att upprätthållaordningen. Därmed får man negativa effekter på utbildningsresultatet. Man kannaturligtvis inte i exakta belopp mäta vad det kostar samhället om resultatetav utbildningen försämras, men jag är helt övertygad om att det kostarsamhället - inte bara som kollektiv utan även de enskilda - mycket mer än denbegränsade besparing som gjordes i byggnadsskedet. Det behövs förmodligen inga stora undersökningar - det harframhållits här för att inse riktigheten i NrSl påståendet att mindre skolor ärbättre än mycket stora skolor. Onsdagenden sidan finns detundersökningsmaterial som visar detta. 5 april1972 gjorts bland lärare när detgäller de materiella fömtsättningarna -------------------- inom skolan visar att det finns en mera positiv inställning till skollokaler- Vissagemensamma lämplighet vid mindre skolor än vid större. Detta gäller inte bara frågor undervisningen utan ävenmöjligheterna att sysselsätta eleverna under Det finns även utländska undersökningar som ger belägg fördetta. a. finns det en stor engelsk undersökning, och jag tror attskolmyndigheterna i numera är helt på det klara med att man gjortmisstag genom att satsa på ett betydande antal storskolor. Vi måste i vårt landsnabbt dra slutsatserna av dessa negativa erfarenheter och sätta stopp förplaneringen av alltför stora skolor. Målet för vår undervisning är ju attfostra ja, jag säger med avsikt fostra - ungdomarna till harmoniska ochkunniga människor. Jag är inte helt övertygad om att vi har klarat detta pårätt sätt. Hade vi gjort det hade förmodligen mycket sett annorlunda ut isamhället. Harmoniska människor begår normalt inte brott. Harmoniska människorhar ingen anledning att hemfalla åt narkotikamissbruk osv. Vi satsar mycketpengar på att försöka klara skolans målsättning och måste då se till attsatsningen på ett område inte motverkas av misstag på andra områden. Det finns brister i dagens skolsystem som vi måste kommatill rätta med om vi skall få den goda skola som vi naturligtvis allaeftersträvar. En av de åtgärder som måste vidtas är att se till att skolmiljönblir sådan att vi skapar bästa möjliga lokalmässiga förutsättningar för detta.Därför yrkar jag bifall till reservationen A 1 i utbildningsutskottetsbetänkande nr2. har valt ett sätt attarbeta som gör att man i detta betänkande tar upp ett stort antal frågor avvitt skilda slag. Resultatet har bl. a. blivit att man offrar så mycket som enhel sida på frågan om utbildning för invandrare både i gmndskolan och igymnasiet. Det är ganska generöst. Utskottet besvarar egentligen de motionersom handlar om invandrare med en enda sats: Läs utskottets betänkande förraåret! Har det då hänt något ? Nej, knappast. Istort sett har utvecklingen rullat vidare, och ingen reell insats har gjortsför att underlätta invandrarbarnens utbildningssituation. lämnades en partimotion frånfolkpartiet där man krävde omfattande åtgärder för att ge invandrarna bättreutbildningsmöjligheter. kom invandramtredningen med sitt förstabetänkande. Utredningen har på sina första sidor en sammanfattning avförslagen. Denna sammanställning överensstämmer nästan helt med folkpartietspartimotion. Det synliga resultatet blev att utbildningsutskottet avstyrktemotionen med hänvisning till den beredning som skedde av utredningens arbete. upprepar sina krav på förbättring avinvandrarnas 128 utbildningsmöjligheter. Jo, utskottet avstyrker motionen medhänvisning till sitt betänkande från . Alltså: motionerar om förbättrad utbildning,invandrar-utredningen föreslår samma åtgärder och utskottet avstyrkermotionerna det ena året med hänvisning till utredningen och det andra åretmed hänvisning till vad det skrev . Man anar hur mycket arbeteUtskottet lagt ner på att sakligt, noggrant och omsorgsfullt pröva förslagen. som detta skett i utskottet har departementetställt sig helt negativt till de blygsamma förbättringar SÖ begärt. Vi riskerartydligen att få en situation där invandrarna blir en eftersatt gmpp iutbildningshänseende. är vi på väg in i den situationen. eller departementet tycks vara intresserat av invandrarproblematiken. har krävt en översyn avstatsbidragsbestämmelserna dels i fråga om viss undervisning i förskolan, delsavseende de generella bestämmelserna för invandramndervisning i gmndskolan.Förra året avstyrkte utskottet motionen med hänvisning till den diskussion somförs om statsbidragssystemet inom departementet. Detta uttalande var i sak fel.Utskottet kunde lika gärna ha sagt: "Goddag - yxskaft". Jag påpekade det sakligt felaktiga . Dendiskussion som förs om statsbidragssystemet gäller den principiellainställningen till dess funktion. Den handlar om kommunernas inflytande, om möjligheternatill rationaliseringar. Den handlar om huruvida statsbidragets storlek skallgrundas på tjänster, avdelningar, antal elever eller något annat. Motionerna iår och handlar om att ge statsbidrag till ett nytt område iundervisningen. Sådana förändringar har skett ganska ofta. Invandrarproblemen är ofta mycket stora och besvärande igrundskolan. I ett av de sista numren av berättar en rektorfrån . Han har 18 invandrarnationer representerade i sitt rektorsområde,och av eleverna är invandrare. Låt mig ta ytterligare ett exempel från en annan del avStorstockholm. I det rektorsområdet finns ca 1 070 elever. Omkring 260, , är invandrare. Dessa elever kommer från 15 olika nationer. 10 lärareundervisar invandrarbarnen. Invandrarbarnen medför stora påfrestningar för skolan.Elevvården blir mycket tidskrävande. Henisituationen är ofta en helt annan änden gängse. Kulturbrytningen mellan eleverna och hemmen är en ständig källatill oro. Resultatet blir att skolledning, lärare, kuratorer och psykologer fåren orimligt stor belastning, 1 är rektors och studierektorsundervisningsskyldighet fastställd i förhållande till rektorsområdets poängtal,som i sin tur beror på antalet avdelningar. Den mycket stora merbelastning sominvandrarbarnen medför ger inte rektor eller studierektor någon som helstlättnad i undervisningsskyldigheten, I den här situationen kan man naturligtvis säga att det ärsynd om skolans personal. Men det är än värre synd om skolans alla andraelever, som blir lidande för att skolledningen måste ägna särskilt mycket tidåt en viss grupp elever. 1 den kommun det här gäller har man inrättat en tjänst hosskolstyrelsen som invandrarkonsulent och begärt statsbidrag. 5 protokoll 19 72. Mot den bakgmnd jag här skisserat undrar man om det kanvara riktigt att utskottet avslår motionen i vad avser en översyn avstatsbidragsbestämmelserna med hänvisning till att man diskuteradenågot annat än det som föreslogs i motionen. Reservanternas krav att Kungl.Maj:t lägger fram förslag om ett samlat program med åtgärder i syfteatt förbättra och förstärka undervisningen för invandrarna förefaller berättigat. Jag skall inte, fm talman, här gå igenom motionen ominvandrarna punkt för punkt. Men låt mig beröra ännu ett område. Vi vet att en relativt liten gmpp av invandrarbarnen gårtill gymnasiala skolor. Orsakerna är många. Språkliga handikapp och annanutbildningstradition är ett par. På riskerar vi att invandrama kankomma att få en sämre utbildning än de som är födda i . En sådansituation vore ytterst olycklig. har precis som begärt åtgärderför att underlätta för invandrarna att få gymnasial utbildning. Även i åravstyrker utskottet och hänvisar till den försöksverksamhet som förekommer. Vianser att detta ej är nog, SÖ känner problemen och borde få ett direkt uppdragatt lägga fram förslag. Bristerna och orättvisorna är här så stora ochiögonenfallande att åtgärder måste sättas in. Jag yrkar bifall till reservationen A 3. HerrMÅRTENSSON (s); användeuttrycket goddag - yxskaft om utskottet och dess betänkande föregående år. Fårjag kanske bara erinra om att det i så fall gäller helautskottet eftersom det var ett enhälligt utskottsbetänkande som förelåg vid dettillfället. kunde också, för att göra bilden fullständig, hatillagt att det inte är mer än sedan tog ställning tillmotioner av samma karaktär som de nu föreliggande. Utskottet var enhälligt. Detgjordes en mycket ingående undersökning, myndigheter hördes osv. Utskottet komdå fram till att det var tillräckligt med den verksamhet som var i gång utredningar, försöksverksamhet m. m. - och att det inte fanns anledning förutskottet att begära att skulle göra något speciellt uttalande. har själv här från talarstolen redovisatutskottets betänkande vid fjolårets riksdag, och jag finner inte någonanledning att upprepa vad vi vid det tillfället sade. Att vi är kortfattadeberor helt enkelt på att vi, med hänsyn till den korta tid som har förflutitsedan utskottet senast yttrat sig, inte har funnit det påkallat att upprepaallt vad vi då hade att anföra. Det var en partimotion - det är alldelesriktigt - med partiordföranden i spetsen. föreligger såvitt jag förståringen partimotion av den karaktären, eftersom det är enskilda ledamöter som harmotionerat och upprepat vad man sagt. Men i botten ligger väl ändå vad som uttrycks ireservationen A 3, nämligen att det förhållandet att det inte föreligger någraförslag till åtgärder nu skulle bero på att departementschefen är ointresseradav den härfrågeställningen och inte är beredd att göra snabba insatser. Låt mig dåframhålla att såväl departementschefen som utskottet - utskottet sade det och upprepar det - uttalat att det är angeläget att invandrarbarnenfår en ställning jämbördig med den som svenska barn får. Departementschefensäger också att han finner det angeläget att åtgärder vidtas inom skolans ramför att underlätta invandrarbarnens situation. Men, , närdepartementschefen säger att han vill ha ytterligare underlag förställningstaganden i olika frågor, så har vi inom utskottet böjt oss för det.Vi har ansett att det är bärande. Men det betyder inte och det vill jagbetona att det inte finns intresse hos utskottet för invandrarnas situationoch deras problem. Jag finner inte anledning att gå närmare in pådetaljer i de motioner som väckts. Jag hemställer om bifall till utskottetsförslag, som innebär avslag på reservationen A 3. () kort genmäle; I fråga om statsbidragssystemet hände det somhände . Jag har inte i sak fått något svar på min fråga, och jagförstår detta - det är ett så pass invecklat system att det inte är lätt att behandladet från talarstolen. Jag skall därför inte ytterligare uppehålla mig vidfrågan utan konstaterar bara att ingen har försvarat utskottets ställningstagandei sak. Vi talar här om invandrarbarn, och jag har kritiserat inte förbättrar situationen för dem. Utskottet säger att man vill vänta ochse, och utskottets talesman sade att detta också är statsrådets mening.Ja, visst kan man vänta och se och visst kan man vänta med förslagen. Menenligt min uppfattning är det angeläget att man gör någonting och gör någontingnu. Ty som går är det en årskurs invandrarbarn som lämnargrundskolan, och ju längre vi väntar, desto fler invandrarbarn lämnar skolanoch desto fler invandrarbarn får det besvärligt. Invandrarbarnen är inte hjälptaav några vackra ord de är bara hjälpta av att vi försöker förbättrasituationen för dem i gmndskolan och i den gymnasiala skolan. i Skärstad (c); Vi har i vårt land anledning att varatacksamma över de positiva möjligheter till utbildning som skapats genom destora skolreformerna, som rönt bred uppslutning från de politiskabeslutsfattarna, partier har varit överens om att skapa jämlikhet ochrättvisa, så att alla skall kunna få den utbildning de önskar. När jag sagt detta vill jag nämna något om de svårighetersom finns på skolans område och deras orsaker. Att det finns många och stora problem i vår skola är detväl ingen som känner förhållandena som vill eller kan förneka. Att vi intealltid lyckats med våra många skolreformer måste vi också erkänna. Årets mångamotioner bekräftar detta. Att skolan skulle bli problemfri är det väl ingen somdrömt om, men det allvartiga är att vi inte lyckats eliminera problemen utanatt de hopat sig och håller på att bli oss övermäktiga. Risken finns - och denär mycket stor - att problemen blir så många och svåraatt de kan äventyra det positiva som skolreformerna har inneburit. kan man söka efter och ange orsakerna till dagensskolsituation, och säkert finns det många orsaker. Det har t. ex. talats om destora skolanläggningarna med alltför många elever. Säkert kan de vara en orsaktill vissa problem. Bristande tid och resurser för en omfattande elevvård ärett par andra orsaker som nämnts. Om lärarna fick mera tid och bättreutbildning, så att eleverna i förtroende kunde vända sig till dem med sina problem- och problem uppstår lätt i tonåren - skulle många svårigheter därigenomundanröjas. En annan orsak, som inte hör till de mindre, är denovisshet som många elever nu har hamnat i och som gör att de frågar sig; Kanjag få så höga poäng att jag får studera vidare som jag tänkt? Och om jag fårstudera vidare, finns det då något jobb för mig när jag är färdig medstudierna? Det finns också en trötthet, en likgiltighet, enlust att hoppa av till vad? - som har sin gmnd i denna ovisshet. Möjligheternaför den ungdom som studerar att få den meningsfyllda uppgift som mandrömt om under studieårens möda har krympt oroväckande och skapar oerhördaproblem. När vi skall ange orsakerna till problemen tror jagdet är viktigt att ha i minnet att man inte kan hänföra problemen bara tillskolans område. De finns också utanför skolan. Det finns något i den allmännautvecklingen som på ett särskilt sätt besvärar skolan. När vi veckan före påskbehandlade justitieutskottets betänkande om polisverket och då debatterade dentilltagande brottsligheten yttrade i bl. a.:"För mig är fakta mycket oroande. Jag påstår, herr justitieminister, attvi håller på att i snabb takt vi är där redan delvis -gå in i ett rättslöstsamhälle, där krafter som inte har någonting med vår samhällssyn iarbetarrörelsen och demokratin att göra får breda ut sig på ett orimligtsätt," Det är bl. a. detta som orsakar många skolproblem. Knark, mellanöl,stöld etc. är inte bara samhällets problem utan också skolans. Jag är övertygad om att en avgörande orsak och jag troratt en stor majoritet av föräldrarna i vårt land instämmer häri är att viinte har givit ungdomarna den vägledning och fostran som de är i behov av föratt kunna anpassa sig till vårt demokratiska samhälle. Här har samhället ochhemmen sitt stora ansvar, men det måste vara en angelägen och avgörandemålsättning för vår skola att ge eleverna denna hjälp, inte minst med tanke påatt många negativa krafter och även en del massmedier påverkar ungdomen inegativ riktning och inte ger de unga någon hjälp till samhällsanpassning ochanpassning till samhällets spelregler. Demokratins samhällsform och livsform ger den störstafriheten, ställer de största kraven och lägger det största ansvaret på individerna.Demokratin är ingen fullkomlig samhällsform, utan den behöver utvecklas menockså skyddas, eftersom den har många fiender. Demokratin står och faller medkaraktären hos de individer som bär upp den. Det förbUr därför en av skolansmest avgörande uppgifter att utveckla och förstärkade egenskaper som bygger upp demokratin. Själva ordet fostran har inte någon stor plats i densenaste läroplanen för . Man använder där formuleringar som"personlighetsutveckling". Men personlighetsutveckling förutsätterfostran. Med fostran menar vi inte något som hindrar eleverna i derasutveckling utan något som hjälper och vägleder dem. Är orsaken till att fostranär borta, att vi tvekar om rätten och möjligheten att fostra genom skolan?Eller vet vi inte vad vi skall fostra tUl? Har vi inga höga mål att visaungdomen mot? Är inte bristen på fostran orsaken till många av de svårighetersom skolan kämpar med? Läroplanen har bestämt uttalade värderingar som skolanskall stå för. Klart uttrycks den grundläggande värderingen i följandeanvisning: "Att väcka respekt för sanning och rätt, för människansegenvärde, för människolivets integritet är en huvuduppgift." En neutralhållning från skolans sida är en omöjlighet. I min motion har jag talat om samvetets funktion. Idemokratin vädjar vi ytterst till samvetet de demokratiska spelreglerna haringen annan avgörande grundval medan diktaturen upprätthålles genom tvångsmedel. Människans samvete måste utvecklas för att reagera ochreagera rätt. Det är viktigt att de som utformar skolan inte avhänderungdomen denna väsentliga undervisning. Någon ersättning finns inte. Dettaberör inte minst sexual- och samlevnadsundervisningen. Det ingår i analysen avdemokratin inom ämnet samhällskunskap. Det hämtar väsentligt material frånBibeln i religionsundervisningen. Det gäller skolans grundläggande hållning ochbehandling av eleverna. Man kan inte - det är jag medveten om genomlagstiftning forma karaktärer, men man kan genom undervisningens innehåU ochpersonligt föredöme främja de ungas karaktärsutveckling.