prot · FV0993 · 1972-12-31 00:00:00 — Aktiebolagen och de storaförmögenhetsägarna har på olika sätt fått lättnader i beskattningen.Lönarbetarna har pålagts tyngre skattebördor. Detta är den allmänna tendensensom inte ändrats av vissa försök tUl reformer. En viktig roll när det gäller dessa tyngre skattebördor pålönarbetarna och över huvud taget på personer med låga och medelstora inkomsterspelar övergången till en allt hårdare indirekt beskattning. Det började medomsättningsskatten och fortsatte med mervärdeskatten, som regeringen nu i sittförsta förslag ville höja tUl . De borgerliga partierna har sammainställning. De är också anhängare av en ännu mera skärpt indirekt beskattning.De medel som erhålls genom framför allt en höjning av mervärdeskatten vill deanvända för att sänka den direkta statsskatten. Detta skatteprogram har deframfört så att regeringen hade alla skäl att räkna med att deborgerliga partierna skulle motta skattepaketel med öppna armar. Vänsterpartietkommunisterna har motsatt sig denna övergång till en 45 Den ekonomiska politiken, m. m. alltmeraskärpt indirekt beskattning. Vi har ställt kravet att mervärdeskatten i stället,som en första åtgärd, helt skulle slopas på livsmedel. Detta krav har vunnit enstark anslutning bland aUmänheten. Vi anser inte att det är någon överdrift närvi säger att en majoritet i folket stöder kravet att moms skall bort på maten.De siffror från en opinionsundersökning, som jag anförde i början av mitt tal,tyder också härpå. Detta är även huvudkravet i de skattemotioner somvpk-gruppen fört fram i såväl under den allmänna motionstiden ijanuari som i anslutning till regeringens skatteförslag. Avskaffande av moms påmaten skulle i ett slag sänka priserna på matvaror , vilket ibetydande grad skulle förbUliga hushållskostnaderna för lönarbetarfamiljerna. Vi föreslår en skärpning av skatterna på kapitaloch profiter dels för att finansiera nödvändiga statsutgifter, dels för attklart visa hur skattepolitiken är ett led i kampen mellan arbete och kapital.Våra krav är: skärpt skatt på stora förmögenheter, höjd skatt på arv och gåvor,höjd bolagsskatt, ändrade avskrivningsregler för företagen, begränsning avavdragsrätten för skuldräntor och slopande av det nuvarande taket förfolkpensionsavgiften. De föreslagna skattehöjningarna jämte en minskning avutgifterna under vissa anslag, såsom militärutgifterna, , centralapersonregistret, subventioner och gåvor till privatkapitalistiska företag m. m.ger fuU täckning för inkomstbortfaUet genom slopad mervärdeskatt på mat. Denna radikala förändring av skattepolitiken avvisasemellertid av såväl regeringspartiet som de borgerliga partierna. Det är tvåskäl som brukar anföras. Det första är att en differentiering avmervärdeskatten skuUe medföra stora administrativa och kontrolltekniskasvårigheter. Ett faktum är emellertid att en rad andra länder genomfört ensådan differentiering de har olika skattesats för matvaror och för andravaror. Vad de kan göra är inte omöjligt att göra i vårt land. Talet om tekniskasvårigheter är alltså ett svepskäl. Det andra argumentet som anförs mot ett slopande av momsenpå mat är att det kostar så mycket pengar för statskassan. Ja, visst är 4miljarder kronor mycket pengar framför allt för de familjer och ensamståendesom nu tvingas betala till denna summa varje gång de köper mjölk, bröd, ost ochalla andra livsmedel. Det handlar här om ett val som måste göras om man anseratt statskassan skall ha dessa 4 miljarder: SkaU de tas ut på livets nödtorftför arbetande människor, skall man beskatta barnens mjölk och arbetarensmatsäck - eller skall man i stället hårdare beskatta de stora förmögenhetsägarna,bolagen, de allra största inkomsttagarna? För vårt parti är valet helt klart vi anser att livsmedel skall vara fria från skatt samt kapital och profiter istället beskattas hårdare. Man måste med andra ord använda skattepolitiken för att sökaåstadkomma en bättre fördelning än vad som annars skulle vara fallet. Vad somkan åstadkommas genom en sådan inkomstomfördelande skattepolitik underkapitalismen är begränsat, men det får inte hindra att man försöker göra vadsom är möjligt. De förslag som kommunisterna lägger iskattepolitiken har alla därför en inkomstomfördelande verkan. Vi vill lättaskattebördorna på lönarbetare och barnfa- De stora förmögenhetsägarna, bolagen och spekulanterna bör Nr 93 däremot beskattas hårdare. Detförslag som regeringen först lade i skattefrågan sades vara både 3Q ji1972 finanspolitisktoch fördelningsmässigt neutralt. Det tog in lika mycket ---- ;----- pengartill statskassan som denna förlorade på sänkningen av statsskatten. Detsades i huvudsak inte ändra fördelningen av skattebördan. Detta , m. m. senareansåg vi vara ett stort fel. Fördelningen av skatterna bör ändras tilllönarbetarnas förmån. Detta kunde man enkelt göra även på grundval avregeringsförslaget genom att avstå från att höja mervärdeskatten men genomföraen sänkning av den direkta statsskatten. Denna sänkning måste då finansieras påannat sätt. Om vårt yrkande att mervärdeskatten skall slopas pålivsmedel avslås av , begär vi i andra hand att den direktastatsskatten skaU sänkas. Men denna sänkning bör begränsas tUl vanligalönarbetarin-komster. Sänkningen bör avtrappas vid inkomster mellan 45 000 och50 samt helt upphöra vid . Det kan skapa problem närdet gäller skatteskalan, men dessa måste vara möjliga att lösa. Vi säger ett bestämt nej till den av regeringen föreslagnahöjningen av mervärdeskatten. Detta förslag var en utmaning mot hela den folkligaopinion, som kräver att mervärdeskatten i stäUet skall sänkas, i första hand pålivsmedel. Att regeringen över huvud taget kunde lägga fram detta förslag visarpå dålig kontakt med det egna partiets medlemmar och med opinionen ute påarbetsplatserna. Förslaget var så högerinriktat att de borgerliga partierna efter att först ha överraskats och genom flera av sina tidningar sagt ja tilldet förslag som de själva hade krävt - sedan hastigt sadlade om, när de märktestämningarna bland allmänheten. En sänkning av den direkta statsskatten för de vanligalöntagargrupperna bör enligt vår mening i stället fianansieras med följandeåtgärder. Höjning av skatten på stora förmögenheter. Begränsning iavdragsrätten för skuldräntor. Höjning av den allmänna arbetsgivaravgiften. Vihar i vår motion 1697 föreslagit sådana åtgärder som helt täcker kostnadernaför en sänkning av statsskatten för löntagarna. När regeringen fann att den inte kunde räkna med majoriteti för en höjning av mervärdeskatten, och när den kände opinionenockså i sitt eget parti mot en sådan höjning, tog den i stället upp förslagetom höjning av arbetsgivaravgiften. Det var klokt av den, men ännu klokare hadevarit om den tagit hela det kommunistiska förslaget. En höjning av arbetsgivaravgiftenmed plus de övriga åtgärder vi föreslagit hade varit en avsevärtbättre lösning från inånga synpunkter än den som regeringen nu stannat för. Jagvill också tillägga, att enligt vår mening är den allmänna arbetsgivaravgiftenskonstmktion inte den bästa, men den frågan får vänta till annat sammanhang. Från borgerligt håll har man satt in en våldsam agitationmot förslaget om höjning av arbetsgivaravgiften. Man har dels framfört ekonomiska argument, dels också moraliskt-politiska. Från ekonomisk synpunkt har en höjning av arbetsgivaravgiften påståtts leda tiU arbetslöshet. Det är ett helt obevisat påstående, lika ogrundat som den borgerliga teorin ekonomiska kris om att lönehöjningar orsakade arbetslöshet. Den ekonomiska politiken, m. m. Dennateori skars sönder på ett förtjänstfullt sätt av docenten, sedermerageneraldirektören i dennes doktorsavhandling. Om lönarbetarnakan öka sina löner eller statskassan genom höjd arbetsgivaravgift kan någotinskränka på bolagens vinster, så betyder det ju inte att den totalaefterfrågan i samhället behöver minskas. Om företagen på grund av enpessimistisk syn på konjunkturläget eller av rent politiska sabotageskäl inteär villiga att göra investeringar, så kan ju både en löneförhöjning och enöverflyttning tUl statskassan genom höjd arbetsgivaravgift tvärtom innebära enökad efterfrågan, varigenom sysselsättningen kan förbättras. Det finns aUtså inget fog för påståendet att en höjning avarbetsgivaravgiften skulle leda till en minskad total sysselsättning. Det moraliskt-politiska argumentet är ännu meraegendomligt. Det har sagts från borgerligt håll att spelet i skattefrågan skullevara ett hot mot demokratin. Det är svårt att förstå vad man menar. Mananklagar regeringen både för att den självständigt lagt fram ett förslag ochför att den söker vinna majoritet här i för en linje. Men är intemajoritetsstyre ett inslag i demokratin och ett nödvändigt inslag ocksåenligt de borgerliga partiernas åsikt? Hur skaU en regering få igenom ettförslag, om den icke utformar detta så att en majoritet i kan väntasgodkänna det? Man menar väl inte på borgerligt håU att regeringen mednödvändighet skall försätta sig i minoritetsställning? Nej, de borgerligas irritation bottnar bara i en sak; detär/e/ majoritet som troligen kommer att bildas här i underskatleom-röstningen. Regeringen går inte ihop med de borgerliga partierna, utanhar i stället valt att ta upp ett förslag kommunisterna föratt vinna en majoritet. Och har vi ideligen hört här iriksdagen hur fördärvligt det är att regeringen när det gällt reklamskatten, närdet gällt militärutgifterna och när det gäller skattepolitiken i sistahand måste bilda majoritet tillsammans med kommunisterna gentemot de borgerligapartierna. Men handen på hjärtat, herrar borgerliga partiledare, hurstora invändningar har ni själva mot att söka vinna en majoritet tillsammansmed oss kommunister när detta kan lyckas i vissa frågor? Hur var det vidomröstningen om PUKAS stödde inte i omröstningenen kommunistisk reservation? Och det skulle även och hagjort, om de haft det moraliska modet att stå kvar vid sina egnamotionsyrkanden. Hur var det när beslutade om den skatteutredning somde borgerliga partierna nu är så stolta över? Vilket parti gav majoritet här iriksdagen för detta krav? Var det inte den klippa som taladeom? Och hur bhr det ? Kommer , centerpartietoch att avstå från att rösta mot förslaget om höjd skatt på bensinoch brännoljor därför att även kommunisterna är motståndare tilldenna skattehöjning? Och om regeringen inte tagit tUlbaka förslaget om höjningav mervärdeskatten utan stått kvar vid detta, skuUe de borgerliga partierna dåett ögonblick ha tvekat att här söka få en majoritet tillsammans medkommunisterna för avslag pä denna höjning? Det skulle de, som alla vet, inte hagjort, inte ens, eller rättare sagt framför allt inte om omröstningen medfört regeringens Det äralltså enligt borgerlig uppfattning moraliskt försvarbart att den röstatillsammans med kommunisterna för att störta en regering. Men det 30 mai 1972 är, alltjämt enligt borgerlig uppfattning, en fara för demokratin om--------------- f ... o , f.. , .t j 1 I t t Den ekonomiska regeringenframlägger sådana forslag att den lyckas vinna en majoritet av .,, , , , , . , ,....., politiken, m. m. socialdemokraternaoch kommunisterna tor torslagen. ' Nog är,herr talman, det borgerliga hyckleriet ändå väl starkt! Denna debatt gäller också de frågor som behandlas ifinansutskottets betänkande nr 25. I en interpellation.sdebatt medstatsministern får jag tillfälle att mera utföriigt ta upp denviktigaste av de frågor som står i den ekonomiska politiken, nämligenfrågan om åtgärder för att bekämpa arbetslösheten och säkra sysselsättningen.Vi kräveren sysselsättningspolitik vilken såsom målsättning hararbetslöshetens avskaffande. Resurser ur statskassan och AP-fonderna börsättas in för arbeten på en rad samhällsnyttiga områden och för att skapastatliga basindustrier i avfolkningsområdena. Kapitalisterna måste frånhändassin makt över lokalisering och inriktning av investeringarna. Dessa skallstyras av samhällsekonomiska hänsynstaganden. Finans- och budgetpolitik skallinte anpassas till kapitalismens intressen utan utnyttjas för att främja detarbetande folkets materiella läge och maktpositioner. Effektivt prisstopp måste införas och existerande lagaranvändas med full effektivitet mot överpriser och smygprishöjningar genomkvalitetsförsämringar. Lagarna inom detta område måste skärpas. Ett första steg är just slopandet av mervärdeskatten på livsmedel.I stället för ökning av indirekta skatter måste beskattningen av kapitalisteroch stora förmögenhetsägare skärpas. Delta är en nödvändig del av en politikför en jämnare inkomstfördelning. Men detta kan endast åstadkommas genom kamp avlönarbetarna. Här knyts skattepolitik och allmän ekonomisk politik samman. Föratl nå målsättningarna om en balanserad ekonomisk utveckling, tryggad fullsysselsättning och slut på inflationen krävs att storfinansens makt och detkapitalistiska systemet avskaffas och att arbetarklassen och folket erövrarbestämmanderätten i samhället. Det krävs en omvandling lill socialism. Dennaomvandling fordrar hela kraften hos arbetarklassen och folkets flertal. Jag skall överraska med att börjasvarsdebatten med att kommentera inlägg helt enkelt därför atljag i detta fann åtskilligt av mina egna argument gentemot borgerligheten ochdärigenom kan göra den kommentaren förhållandevis kortare. För en gångs skull vill jag gärna instämma med herrHermansson när han avslöjar det borgerliga skrymteriet i talet om stöd tillkommunisterna eller stöd på kommunisterna. Han har utvecklat och analyserat detproblemet så utförligt och med så slagkraftiga exempel att jag inte behöverutveckla det vidare. Men när därefter redovisar sittalternativ, i vilket bl. a. ingår ett borttagande av momsen pä maten, är jag väl ändå tvingad att kommentera det i största korthet. medgav själv att 49 Den ekonomiska politiken, m. m. detinnebär ett skattebortfall på , och vad skuUe det få föreffekt? kunde hänvisa till att vi kan ta ett par miljarder påförsvarskostnaderna. Men vet lika väl som jag att vi inte kangå längre ned i försvarskostnaderna än enligt det beslut som fattadeunder gårdagen. Därför blir ett sådant här förslag i långa stycken ingentingannat än en fäktning mot väderkvarnarna. Kan man då ta igen det genom några andra besparingar? Jagåterkommer till detta längre fram i mitt inlägg, herr talman. Jag menar att detkan man inte. Kan man tänka sig att kompensera sig genom skattehöjningar påandra områden? har anfört förmögenhetsskatten ocharvsbeskattningen. Även med en brutal höjning av dessa skatter som skulle , som jag ser det, ganska bekymmersamma konsekvenser skulle man endastfå en partiell kompensation för bortfallet av de 4 miljarderna. Kan man då tänka sig att i stället ta igen det genom atthöja den indirekta beskattningen på andra varor? Man kommer då in på frågan omen speciell lyxbeskattning på vissa slag av varor. Det har man prövat tidigare,men kommit underfund med att det slår mycket dåligt. Denna kammare har därförgradvis avvecklat stora delar av den återstående formen av lyxbeskattning. Vi har sänkt lyxbeskattningen på konfektyrer ochchokladvaror efter intensiva uppvaktningar från de anställda inomlivsmedelsbranschen, vilka sysslade med dessa frågor och såg hurarbetsmöjligheterna försvann på grund av denna specialbeskattning. Vi har tagitbort den speciella beskattningen på guldsmedsvaror av intensivauppvaktningar från branschens företrädare, oavsett om det nu gäUt företagareeller anställda. Jag tyckte att det fanns ganska acceptabla skäl för att gå demtUl mötes, bl. a. ett etablerat förhållande, som jag kanske har berättat omtidigare här i kammaren. På de chartrade flygplanen från till Kanarieöarnadelar man under färden ut broschyrer om varor tillverkade av guld - halsband,fotband, armband eller vad det nu kan vara med prisuppgifter och angivandeatt del är en svensktillverkad kvalitetsstämplad vara, vilket det också är. Denutförs ur landet och blir en exportvara, som inte drabbas av skatt. Varanförsäljs sedan i guldsmedsbutikerna på till sitt pris exklusiveskatt. Tro inte att människor är så till den grad lojala mot denna församling,som naturiigtvis i allra högsta grad ogillar den här relaterade företeelsen,att de avstår från att göra den personliga förtjänst som de har möjlighet till.Jag går så långt att jag säger, att jag inte vill gradera människor i olikasocialklasser när de får denna chans och utnyttjar den. När vi konstaterade att bl. a. genom sådana här jipponfolk som hade utbildat sig i yrket och lagt ned fem av utbildning stodutan inkomstmöjligheter så sade vi oss: "Vi får slopa denna typiska lyxbeskattning. "Men om jag frågade om det inte vore bra att sänka skatten på mat och höja denpå juveler, är det klart att jag skulle kunna få ett hundraprocentigt jakandesvar. Om jag gjorde en gallup ungefär på samma sätt som man nu gör intervjueroch frågade om inte momsen på matvarorär besväriig, skulle svaret bli detsamma. På liknande sätt är det med deäkta mattorna, som också är en Tisdagen den lyxprodukt. Vi fick starka interventioner från de s. k. utvecklings- 3Q j : 19-72 ländernasom sade: Skall ni med en specialskatt på dessa mattor försvåra- ;----- exporten av en av de väsentliga varor som vi kan exporterarunt om i världen?Så tog vi bort lyxskatten på de äkta mattorna. politiken, m. m. Vi har haft en lyxskatt på pälsar. Den kanske var rimlignär den infördes, då pälsen var ett speciellt plagg för människor i en speciellsamhällsklass. Men om jag en kall vinterdag ställde mig i trappan vid storaingången till och mönstrade de kvinnliga ledamöterna av dennakammare, skulle jag inte alls bli för överraskad ifall det visade sig att deflesta av dem på ett eller annat hade skaffat sig en päls. De är inte ensammaom att ha päls. Pälsen börjar bli en bruksvara för folk i allmänhet. Det finnspälsar i ungefär samma prisläge som en kvalitetskappa. Min bänkkamrat,konfektionär från , kan säkerligen verifiera mig på den punkten. Det finnsnaturiigtvis dyra och mindre dyra pälsar, men att försöka sätta en gräns mellande dyra och inte dyra, mellan de lyxbetonade och inte lyxbetonade, har vi gåttbet på. Dessutom fick vi interventioner från våra EFTA-bröder, somansåg att vår hantering av denna lyxskatt inte stod i överensstämmelse med denfria handel över gränserna som vi var bundna för. Så avvecklade vi denlyxskatten. Om man alltså bortser från de gamla traditionella lyxvarorna, varskall man då kunna ta igen de här 4 miljarderna? Man kan inte höja den direkta skatten. Det är vi nogallesammans ense om. Jag tror att också ger mig rätt i detta.Kan vi ta ut de här 4 miljarderna på de normala förbrukningsvarorna, på tobak,sprit och öl? Jag tror inte vi kan göra det utöver vad vi gör genom deskattehöjningar som jag utgår ifrån att den här i stor enighet kommeratt besluta frampå natten. Man kan naturligtvis roa sig med atl sätta optiskaskattehöjningar på dessa varor som måhända har en viss välgörande inverkan påbmket av dem - knappast på missbmket, men om man anser att bruket är börjantill missbruk, finns det naturligtvis en anknytning. Men vi tål inte mera där,om vi skall diskutera fiskalt, och det är från de utgångspunkterna, menar jag,som diskuterar, när han tar upp det här med momsen. Vi tålinte mera där och följaktligen är inte det heller en framkomlig väg. Kan man skifta över beskattningen på livsmedel till skor,kläder eller andra sådana vardagsartiklar? Kan man skifta över den på hyran? Vihar ju bostadsbyggandet momsbelagt. Kan man skifta över den på inköp av demöbler som varje familj anser sig behöva? Kan man skifta över den på kylskåpetoch elspisen som varje familj anser sig behöva? Jag tror inte det heller. Det här är ett förslag som är illa grundat, när man tänkerigenom det. Man kan säga att systemet har provats i andra länder. Ja, jag har klart för mig att pågår en uniformering av momsbeskattningen, och i den mån skatteharmoniseringen inom EEC och inom i övrigt kommer att avancera, blir denna uniformering av skatterna på den indirekta sidan mer och mer påtaglig. Den ekonomiska politiken, m. m. Jag lade märke lill att i accepterade man en gångunder regering förslag att undanta några viktiga baslivsmedelifrån momsen. Man pressades och det här kunde jag följapersonligen genom de regelbundna sammanträffanden och överläggningar jag hademed olika norska finansministrar - att vidga denna krets av livsmedel. Man komså småningom fram tUl att anspråk på undantag för andra vardagsvaror var likaviktiga. Resultatet blev att man fick göra rent bord med den differentierademomsen, och sedermera införde en annan regering en generell moms på -det var visserligen en borgerlig regering som gjorde det, men den nuvarandearbetarregeringen har, som jag vet, inte någon som helst tanke på att ändra pådetta. Man kan naturligtvis ifrågasätta, om det är enfrontförändring från socialdemokratins sida, när vi nu driver principen om denindirekta beskattningen i stället för den direkta. Ja, det aren frontförändringhelt enkelt betingad av utvecklingen. 1 det gamla Fattigsverige betalade vi på arbetarsidanegentligen inga direkta skatter. När jag i min ungdom var jordbruksarbetare ochhade och kost och logi, var den direkta skatten ingetproblem för mig. När jag som fullt yrkesutbildad trädgårdsarbetare1932 kom upp tUl den ståthga inkomsten av , var detta inteheller något problem sett ur den direkta skattens synpunkt. Det var därför rätt naturiigt att när man började tala omen indirekt beskattning konfronterades svensk arbetarklass i allmänhet medproblem som den ditintills hade sluppit undan, men så är det ju inte . konfronteras den svenska arbetarklassen ganska hårt med den direktabeskattningen, både den statliga och den kommunala, och då är problemetannorlunda. Ser man sig omkring ute i världen, finner man att ingennation uraktlåtit att utnyttja den indirekta skatten såsom en inkomstkälla förstaten. Det har man gjort alldeles oberoende av den politiska regimen -den måha ett partimärke som räknar som sitt, ett partimärke som herrBohman räknar som sitt eller ett partimärke som jag räknar som mitt. Denindirekta beskattningen är en beskattning, betingad av tidsutvecklingensofrånkomliga logik. Vi kommer att få behålla den, och mycket talar för att omdet skall bli fråga om några ytterligare skattehöjningar - nationellt och internationellt- är det på det området man har ett visst utrymme. Sedan vill jag slutligen säga till att viinte har accepterat det kommunistiska förslaget om arbetsgivaravgiften, somherr uttryck föll, utan vi har råkat länka i samma banor, och vivar färdiga med våra förslag ungefär utan några inbördes kontakter.Det är sanningen, vilket inte utesluter att jag med en viss tillfredsställelseändå konstaterar att och hans partivänner här hade tänkt parallelltmed regeringspartiet, när det första förslaget inte kunde vinna majoritet ikammaren. Med detta har jag, herr talman, klarat av de kommentarertill anförande som jag tyckte att jag borde göra, eftersom hanvar minst kontroversiell i sitt inlägg gentemot regeringen. Jag kan bekänna att jag gick till debatten i ennyfiken sinnesstämning. Jag frågade mig; Skall oppositionsledarna vara såogenerade att de på nytt drar upp den gamla klagovisan om marginalskattenselände och den höga statsskattens alla olyckor, som de säger nej tUlen sänkning av statsskatten och marginalskatten? Det finns vissa graderingar i de tre oppositionsledarnasinlägg. var i detta avseende relativt lugn. Jag har inget minne avatt han ens använde ordet marginalskatt. Flerr ligger i mitten, där hanväl skall ligga, och visade samma aggressivitet som han hårväxt upptill i sina bästa stunder - jag talar nu om aggressivitet såsom egenskap. Jag skulle vilja börja, herr talman, med någonting utifrånden här utgångspunkten: Vi har ju intUl leda, och framför allt har väl jagställts vid skampålen .som det heter, i den här debatten mötts av talet om deorimliga marginalskatterna. Man har utmanande och indignerat frågatfinansministern: "Lönar det sig över huvud taget att arbeta? Skatten tarju alla lönehöjningarna och mer till.