prot · FV0939 · 1972-12-31 00:00:00 — Dessutom skull man genom dennu vinst fåkompensation för försämringen av närservicen, en försämring vilken, somhandelsministern framhåller, främst drabbar de ekonomiskt svaga i samhället. Jag anser att man skull ta fasta på vilka grupper somdrubbus särskilt hårt när nurservicen försämras. Det är de äldre, dehandikappade och låginkomsttagare. Visserligen kan man kompensera dessa grupperpå annut sätt, t. ex. genom färdtjänst, distribution i kommunul regi och annunsocial service en sådan argumentation förekommer ibland men denkompensation som erbjuds är ett konstlat sätt att skötu dessu suker, genomvUket många värdefulla dugligkontukter går förlorude och gemenskapsmönstret ihemmukvarteret försvugus. Mun gör det också svårure för redun utsuttu grupperutt kluru sig på egen hund. Det kun också konstuterus att det i konkurrensen om kundenär de enskUdu småföretagarna som får det besvärligast. Butikskedjor uv olikuslug klurur lättare dessu situutioner. Jug hur förståelse för om statsrådet för sin bedömning uvhelheten inväntur de sittunde utredningurnu pä området, så utt problemutikenskall bli så allsidigt belyst som möjligt. pågår dockförändringurnu och nedläggnmgurnu och nyu sumhällen plunerus. För utt unvänduett gummult uttryck: "medan gräset gror, dör kon", dvs. butiker läggsned och i nya områden planeras måhända för fä närservicebutiker. Det händeräven i en del områden, som är ganska nyu, utt det plötsligt etubleras enstormurknud som slår ut relutivt nyu närhetsbutiker. Det gäller utt hittu denrätta avvägningen mellan stor- och närdrift i livsmedelshandeln. Därför voredet i detta sammanhang intressant att fä veta när dessa Utredningar kanberäknas bli färdigu. Jug delur stutsrådets uppfuttning att de förslag somglesbygdsutredningen frumlugt beträffunde den kommersiellu servicen iglesbygden är VärdefuUu, och jug hoppus utt de snart skall leda till konkretuförslug. Problemutiken är liknunde, om än inte så uttulud, där det gällerkvurtersbutikernu i tätorternu. Man bör notera att en stormarknudsetublering kan ha sinakonsekvenser även för glesbygdsområden. Det finns exempel på stormurknuder irelutivt små tätorter, vilku vänder sig till ett omland av glesbygdskaraktär.Detta kan bli förödande för de få kvarvarandelivsmedelsbu-tikernu-lunthundlurnu. Det är mångu sumverkunde fuktorer som inverkur pänärservice-butikernus existensmöjligheter. Det är väl ännu för tidigt uttuttulu sig om konsekvenserna av butiksstängningslagens slopande. Minuppfattning är dock den, vilket också tog sig uttryck vid voteringen i dennafrägu, utt det knuppust kun hu vurit till fördel för de mindre butiksenheternuutt dennu lug slopudes. Här bör finnus utrymme för åtgärder gunsku snurt,nuturligtvis sedun ytterligare erfarenhet har vunnits på detta område. i hur i förru veckun väckt eninterpellution om hyresbestämmelsernu för lokuler, där hon pätulursvårigheterna för speciellt små serviceföretag när lokalhyrornu msur i höjden.Det visar att det i väntan på utredningur kun finnus utrymme för åtgärder vilkuunderlättar en närservice. Jug hur här pekut på ett par punkter där man kan sättu insådunu åtgärder. Men det är den sumlade effekten av åtgärder, vilku var för sigkan synas ganska betydelselösa, som ger det totala utslaget. Jag hoppas ocksåutt hundelsministern vill uttrycku en uvsikt utt motverku ökad koncentrutioninom vurudistributionen i uvvuktun på distributionsutredningens resultat.Enligt min mening är det nämligen olyckligt om man förändrar förhållundenu idetuHhandelsledet utan att veta konsekvenserna för samhällsekonomin och för deenskildu hushällens ekonomi och stundard i stort. Jag vill avslutningsvis poängtera attåtgärder för utt dumpu koncentrutionstendensernu inom vurudistributionen inteskulle innebäru utt mun föregriper distributionsutredningen. Tvärtom skullesådunu åtgärder vuru ett sätt att bibehålla förutsättningurnu för dennautrednings arbete. Ang. åtgärder för att förbättra servicen genom närbutiker huvudbekymmer är tydligen uttkoncentru-tionsprocessen skull fortskridu medan vamdistributionsutredningenhäller på med sitt arbete. ser jag att utredningens ordförande befinner sighär i kammuren, och hon kan möjligen ha något bidrag att ge till diskussionenom hur länge utredningen arbetar och vud den sysslur med. Vi kun nuturligtvis ulla ena oss kring ganskavälmenta förhoppningar och önskemål om att man skall hejdakoncentrutions-processen och värnu närservicen, men jug funn hennes förslugrutt opraktiskt. Vi skulle nämligen inrikta oss pä en distributionsform ochtydligen genom ett allmänt byggnadsförbud föreskriva utt stormurknuder inte färbyggus. Det vore måhändu att skjutu pä fel bov i det här drumut, men det vorefrumför ullt utt blundu för utt det sumtidigt händer mångu undru suker, som vidä inte skulle göra någonting åt. Det kan så att säga inte vara förenligt medgod sed att påstå att vi därmed har gjort nägot för närservicen, om varuhusensutbyggnad fortsätter, centmmunläggningar fär kommu till, osv. mäste vuru medveten om utt bygger vi nyubostudsomräden så måste de förses med affärer. Det blir i allmänhetcentrumanläggningar. Det blir stora enheter, men för dem som bor i dessaområden är det fråga om en närservice. Alternutivet vore ju utt människornufick bege sig längt bort frän det egnu bostudsomrädet för utt hittu någonstansatt hundlu. Ang. åtgärder för att förbättra servicen genom närbutiker Min reaktion på interpellation var i och försig inte att de problem som hon tar upp är oviktiga eUer inte skulle behöva enlösning så snart vi har ett erforderligt underlag. Men jag kunde inte finnu uttvi för frägan framåt genom att nu brådstörtat rusa ut och säga utt en viss formav butiksetublering skull stoppus i avvaktan pä att vi helt enkelt skall fåreda på om just den butiksformen har haft några skadeverkningar. Det är jufaktiskt det som återstår utt bevisa och som utredningen förhoppningsvis skulllämnu materiul om. Men jag förstår avsikt, nämligen att ikummurens tulurstol än en gång fä tala om koncentrationens faror och värdet avdet nära, det lilla och de smä. Det missunnar jag henne inte, men jag tror attdet hon i praktiken hur utt föreslå inte är särskUt mycket värt. Lät oss hoppuspå att vi genom utredningen får fram ett underiag så att vi verkligen kan taitu med frågorna. Vi måste vara medvetna om att det här inte är ett lättproblem. Bakom ligger en konflikt mellun oliku konsumentgruppers intressen. Detflnns en majoritet uv konsumenter, bilburnu med möjlighet utt utnyttju de storaenheternas fördelar, och en minoritet med svårigheter att göra det. Ätt lösakonflikten pä ett sådunt sätt utt vi får en samhällsekonomiskt riktigfördelning av bördorna är huvudproblemet, och på det har ingen somhelst lösning att ge. FruLEWEN-ELf ASSON (s): Det är uppenbart att fördistributionsutredningen väsentliga frågor har berörts i den här debatten, ochdet är med den utredningen som bakgrund jug vill sägu någru ord. Naturligtvis är det önskvärt att man utan onödigtidsutdräkt söker lösa de problem som finns och som mycket klurt unges i dedirektiv utredningen hur. Ungefär de synpunkter som anförde påproblemen finns ocksä återgivna i utredningsdirektiven. Men att iakttautvecklingen inom vurudistributionen och beskrivu de tendenser som gör sig gällundeinom hundeln är inte sä svårt. Mun kan ocksä ganska lätt sätta frågeteckeninför den utveckling som pågår på området. Man kun ha ätskilligu önskemål,men om mun sedun skull påverka, förändru och ledu utvecklingen ät nägot unnuthäll än det som den synes gä åt, då blir det betydligt besvärligure. Då ur detåtskilligu summunhung som mäste klurläggus och beurbetus, och för en stutligutredning gäller utt man måste ha ett vederhäftigt underlag för sina olikuförslag. Åtskilligt av fuktu om distributionen finns nuturiigtvissumlut redun nu hos företugen och de utredningsorgan som står företagen nära.Men direktiven för distributionsutredningen är i hög grad hushällscentrerude.Mun skull utgä från hushållens situution, derus resurser i oliku avseenden och hurde med rimliga arbetsinsatser kun genomföru sitt inköpsurbete. Då är det klartatt dennu hushållens situution är högst skiftunde. De hur oliku ekonomiskumöjligheter, de kun hu oliku tid utt unvändu för dettu urbete, de hur olikukunskuper, oliku pluneringsfömtsättningur utt hundlu rutionellt. En del ärutpruglut hundikuppude. Till dem kun vi räknu fm Söder tulade om dem derörelsehindrude, de gumlu osv. Och sä harvi uppdelningen i dem som hur bil och tillfälle utt använda denna tillinköpsurbete och dem som inte har det. Om utredningen skall utgä frän hushällen måste dessa olikaomständigheter verkligen belysus. Det är det som distributionsutredningenverkligen nu gör - om dettu finns det nämligen inget muteriul för närvurunde genom olika undersökningur. Om mun sedun ser på de oliku purternu ur det nuturligtvisså utt företugen har utt utgå från utt de skaU driva en verksamhet som ärlönsum. Det är derus högsta mål. Därför har de att arbeta med olika medel sortimentet är ett, servicen ett annut, priset ett tredje som lyckligtvis,skulle jug vUju sägu, blivit ett viktigt urgument i dettu summanhang och somockså uppfattas av konsumenternu som sådunt. Det är då naturiigt utt mun sökerförsäHningsformer som drur låga kostnader. Där kommer naturligen de externa varuhusen,stormarknudernu, in i bilden. De kan som redun sugts här bygga pä billig mark.De har lätt att få parkeringsytor. De har lätt att få ett stort kundunderlagsom dä fömtsattes vara bUburet. har det gått bra för dem som etablerat dessustormarknader, men konsekvenserna är verkligen inte så noga kända, inte enskortsiktigt och ännu mindre på lång sikt. Det är också en sak somdistributionsutredningen nu har att försöka belysa. VUka är det som handlar påstormarknader? Är det mer eUer mindre tillfälliga köpare som gör engängsköp,eller är det en bestämd gmpp som konsekvent använder sig UV dettu sätt atthandla? Det vet man faktiskt inte. En unnan sak är de indirekta kostnuder som uppstår för enhundel uv denna sort. Vem betulur dem? Uppstår det kostnader för samhäUet närdet gäUer vägar och undru investeringur för sädana här externa etableringar?Även detta är saker som är mycket ofullständigt kända och som vi har uttförsöka kluriäggu. Men naturiigtvis kun man sägu utt dennu hundel är en sortsövervältring på hushållen. Dessa får visserligen ett lägre pris, och för detskall man dä betala de kostnader man har för längre resa, , förextru urbete. I detta avseende kan naturligtvis vur och en bestämma hur hanvill göru. Vud mun däremot inte kun begäru utt det enskilda hushållet skallkunna göra är att inse den roU som dess agerande tillsammans med andra hushållkommer att spela för den mera långsiktiga utvecklingen av handeln förhandelns frihet helt enkelt. Här måste som jag ser det helt andra krafter trädain, nämligen samhällsansvaret. Det är uppenbart utt företugurnu måste bestämmusitt hundlunde med hänsyn tUl att deras företag skaU gå med vinst, och de tordeknappast uppfatta sin roll som en social roU av första ordningen. Det måstealltså vara mycket viktigt att under samhällets ledning ställu upp ett mål förvurudistributionen som i sig innebär en rimlig arbetsfördelning mellun hushåUenoch företugen. 1 dagsläget finns det en mängd butiker som ger s. k.närservice, butiker som är så dåligt lönsummu att de helt enkelt upphör då dennuvarande innehavaren slutar. Att fortsätta eller vidareutveckla ennärhetshandel av den sorten blir naturligtvis inte lättare när åtskilligastormurknuder tur en god del UV handelns totala omsättning. Ang. åtgärder för att förbättra servicen genom närbutiker Ang. åtgärder för att förbättra servicen genom närbutiker attstormarknaderna endast svarar för ;.v den totala omsättningeni detuHhandeln, men den uppgiften vUl jag protestera nägot litet mot. Siffran isig har väl inte så stor betydelse, eftersom man inte kan se helu lundet som enriksmurknad utan det är den mera nära omgivningen till en stormarknad somdirekt berörs. Jug vill poängteru utt det för närvurande ändå håller päatt ske en hel del saker. Kommunerna har uppmärksummut problemen och tagit sigan dem. En nu mycket aktuell utredning för har just kartlagtoch klarlagt förhåUandena när det gäller stormarknudsetable-ringen, och där harman förvisso kommit till helt andra tal än dessa . Just dennautredning i har nog varit något av en väckarklocka för dekommunalt ansvariga där nere. Sådana utredningar visar att det som sagt hållerpå att växa fram en större medvetenhet hos kommunerna, och det tror jag ärsynnerligen önskvärt. Det är också tillfredsställande att det förefaller som omman därvid försöker beakta de olika intressena och se till de långsiktigaverkningarna av olika etableringar. Kommunerna har ganska stora möjligheter attpåverka utvecklingen genom sitt planmonopol. Vad vi också har fått fram idistributionsutredningen är att planverket är utomordentligt intresserat ochengagerat i denna fräga. Alldeles oavsett distributionsutredningen och andruutredningar tror jug alltså utt det är goda krufter i gäng och krafter uv justden sorten som behöver ugera. Jag tror alltså som jug sude tidigare, och det gjordejug mycket medvetet utt det är viktigt utt mun under samhällets ledning fårfram en målsättning för vurudistributionen. Hur den i detuH bör vuru skull jagnaturligtvis inte gå in på här, men bl. a. kommunerna har som jag ser det allanledning att i ökad grad skaffa sig en uppfattning om dessa frågor och därvidbeakta såväl företagens som hushållens intressen. Ett sådant mer aktivtintresse häller pä att växa fram, och det tror jag att vi kun stimuleruytteriigare, alldeles oavsett utredningen. Det är förvisso inte så utt vi länghulur dennu utredning;vi arbetar i den takt som är möjlig. Då mun gör en utredning på ett område därUtveckHngen går så snubbt som här finns det nuturligtvis, som sude,en viss risk utt utredningen blir överspelad. Vi är mycket medvetnu om denrisken. Vi är ulltså i en sorts tidsnöd, men det får inte ledu till utt muninte klurlägger de omständigheter som påverkar utvecklingen. Om mun verkligenskull kunna leda utvecklingen måste man kännu dess bakgrund. Först då kan manlägga fram de rättu förslagen. Om jug nu skull försöka att ange vid vilken tidpunktutredningen kun vuru färdig vUl jug sägu utt som jug ser det kommer den utt blifärdig . Först vUl jug sägu till stutsrådet uttjag inte alls har efterlyst nägot allmänt byggnadsförbud för stormarknader. Jagvill medge att det möter väldiga svårigheter att komma till rätta med den härproblemutiken, och jug är medveten om utt mun inte kun isoleru den härföreteelsen tUl buru stormurknuder, utan den gäller ocksä undru uffärs-typer. Jaganförde ju i mitt tidigare inlägg att centrumanläggningar av olika slagkan hu ungefär summa effekt pä vurudistributionen som stormurknadernu. Jug delar den uppfuttning som statsrådet anförde, nämligenatt man måste ha ett vederhäftigt underlag. Detta är vi ju på väg att få genomdet utredningsarbete som pågår; i det fallet finns ingu motsättningur. Här sades utt jug inte kom med några konkreta förslug. Detgjorde jag inte, och det gjorde inte heller statsrådet när det gäUde åtgärderjust vid det här tillfället. Jag förstår svårigheterna, men jag framställde mminterpellution för att jag skuUe få veta om det möjligen förelåg några förslugtill åtgärder. Vi hur ju också fått klurlugt att det finns koncentrationstendenseri varudistributionen som på sitt sätt kan vara oroväckande. Jag mäste be utt få rikta ett tack till fruLewén-Eliasson. Det var verkligen intressant att få den redogörelse förutredningens arbete som hon här har givit. Jag inser de svårigheter som nibrottas med i utredningen. Det gäller att hitta fram som jag också sadetidigare - till en gemensam nämnare sä att man kan tillgodose bådenärservicekravet och de krav som kan ställas av en del gmpper i samhället somhar fömtsättningar att handla på det sätt som stormarknaderna ger tUlfälletill. Jag ser alltså fram emot det arbetsresultat som utredningen snartpresenterar. Jag vill särskUt understryka en sak, som kanske harbeaktats för litet när det gäller de här etableringarna. Det är demöjligheter som man har i kommunerna att inte bara se till den egna kommunensproblem, utan att samarbeta över kommungränserna i fråga om butiks-etableringöver huvud taget för att så att säga klara av målsättningen för de områden sommun representerar. Där har det otvivelaktigt skett rätt stora misstag. pekude ju pä de möjligheter som planverket har till påverkan iden här frågan. Ang. åtgärder för att förbättra servicen genom närbutiker Överiäggningen var härmed slutad. § 11 Föredrogs och hänvisades Kungl. Maj:ts proposition nr34 tiU socialutskottet. § 12 Föredrogs och hänvisades motionen nr 1495, såvittavsäg förslag tUl lag om skattefrihet vid premiering uv spurunde, tiUskatteutskottet och i övrigt tUl finansutskottet. § 13 Föredrogs, men bordlades åter konstitutionsutskottetsbetänkanden nr 9-11, finansutskottets betänkanden nr 4-8, skatteutskottetsbetänkande nr 7, justitieutskottets betänkande nr 4, utrikesutskottetsbetänkunde nr 1, kulturutskottets betänkunden nr 6 och 7 sumt trufikutskottetsbetänkunde nr 2. § 14Föredrogs och bifölls interpellutionsfrumställningen nr 87. § 15 Herrtredje vice tulmannen meddelade utt på föredragningsHstan för morgondagenssammanträde utrikesutskottets betänkande nr 1 och Nr 39 trafikutskottets betänkande nr 2skuUe uppföras närmast efter civilut- Tisdaeen den skottets betänkande nr 6 samt att betänkandenr 14 mars1972 ' skulle sättas närmast efterkonstitutionsutskottets betänkande nr 9. § 16 Interiiellation nr 88 ang. harmonisering avtransportpolitiken mellan och EEC:s medlemsstater Ordet lämnades på begäran tUl (), som yttrade: För omfattande utrikeshandel är detav stor vikt att transporterna mellan länderna fungerar så störningsfritt sommöjligt. SkiUnader i ländernas transportpoHtik kan i detta uvseende innebäruhinder som försvårur ett fritt vumutbyte. Inom EEC hur därför sedan längeansträngningar gjorts för att hurmoniseru medlemsländernas transportpolitik.Det finns anledning att räkna med att dessa strävanden kommer att intensifierasi samband med en utvidgning av EEC. De medlemssökande länderna tUlämparsamtliga en liberalare transportpolitik än flertalet av EEC:s medlemsstater.En fortsutt integrution mellun länderna i ett utvidgat EEC kan därför komma attställa krav på en ökud hurmonisering uv trunsportpolitiken. Det är ungelägetutt de svensku intressenu bevukus i dennu integrutionsprocess. För del mäste det vara uv intresse utt en sådunhurmonisering inte går moi: ökade regleringar. Det finns anledning att i fleraavseenden låtu den svenska trafikpolitiken bli föremål för en bred översyn, menen återgång till en genomreglerad transportmurknad måste på allt sätt undvikus. För taxepolitiken och därmed också för de olikatrafikmedlens konkurrensvUlkor är principema för kostnadsansvar och kostnadsfördelningav central betydelse. Råder enighet om hur samtliga kostnader inomtransportsektorn skall urskiHas och fördelas pä de olika trafikslagen, fär detbetydelse för utformningen av det skattesystem som skall tUlämpas inomtransportområdet. En harmonisering av taxepolitiken bör därför lämpHgen inledasmed en strävan efter en likartad syn på kalkyleringen av samhällets kostnaderoch intäkter för olika trafikmedel. Det borde vara möjligt att från svensk sidaverka för en sådan utveckling oavsett viUca former kontakter i övrigtmed EEC får. Med hänvisning till det anförda hemställes att till herrkommunikationsministern få ställa föHande fråga: Kommer ett eventuellt avtal med EEC att omfatta jämvältransport-poHtiska överenskommelser eller ämnar den på annutsätt tu initiativ tiU en fortsutt hurmonisering uv transportpolitiken mellanSverige och EEC;s medlemsstater? Dennu unhällun bordludes. § 17Interpellation nr 89 ang. remissförfarandet i anledning av utred- Nr 39 ningsförslag av stort lokalt eller regionalt intresse Tisdaeen den Ordet lämnades på begäran tUl -------------------- (), som yttrade; Den fysiska rikspluneringen, betänkundet"Hushållning med mark och vatten", SOU 1971:75, som ärpå remiss hos bl. a. kommuner och länsstyrelser, är en uv de viktigustefrågornu under denna riksdagssession. Betydelsen av denna fråga befästes ytterligureUV utt riksdugsbehundlingen av densamma kommer att samordnas med behandlingenav regeringens förslag till ett riksomfattande regionalpolitiskthandlingsprogram. Det aktueUa betänkandet ger en värdefull - om än begränsad-sammanställning och inventering av hittiUs utförda förarbeten på den fysiskariksplaneringens område. Där finns också anvisningar om på vilka områdenytterligare forskning och utredningur behöver utförus. Det är emellertidbeklugligt, att underlagsmaterialet för den lagstiftning som behövs för genomförandetav en fysisk riksplanering har distribuerats först , trotsatt det ingår i remissbehandhngen och är en avgörande del av det problemkomplexsom senare i är skall besluta om. Det bör vidare understrykus, att departementsexperternas"synpunkter och överväganden" endast är preliminära och översiktligasamt att ställningstagande närmast gäUer principerna för denfortsatta fysiska riksplaneringen, dvs. inte sakinnehållet i densummu. Detuljutformningen och genomförundel uv pluneringsurbetetkommer i hög grad att åvUa kommuner och regionala organ. Det är utomordentligtviktigt att så bhr fallet, dels för att få planeringen så verklighetsanpassadsom möjligt till lokala förutsättningar och behov, dels för att få planeringenså brett förankrad i den ullmännu opinionen utt den upplevs som en praktisklösning av de enskUda medborgarnas vardagsnära problem och inte som endirigering uppifrån. Detta kan åstadkommas enbart genom debatt och kompromisseri demokratiska beslutsprocesser på lokal och regional nivä. Utun utt i detta sammunhung gå in på detaHer måste jagerkänna att jag upplever den fysiska riksplaneringen som ett utomordentligtkomplicerat ämnesområde. Behovet av en långsiktig planering för hushållningenmed värdefulla och delvis knappa resurser understrykes säkert av allu och hurlänge efterlysts bl. u. av det purti jug själv företräder. Svårigheterna ochdärmed ocksä de eventuella konfliktriskerna av politisk urt består främst i attpå ett ännu bristfälligt beslutsunderlag göra de riktiga bedömningurnu avplaneringens konsekvenser i olUcu uvseenden; utt bedöma sumbandet med denregionala utvecklingsplaneringen osv. Det gäller vidare att finna de rättametoderna för den fortsatta planeringen samt utt finna vettiga samverkansformermellan kommuner, länsmyndigheter och centrulu orgun i dettu urbete. Jag skalli detta sammanhang ta upp enburt den sistnämndu uspekten. Enligt min mening föreligger i dug inte möjligheter för dekommunulu enheterna att sätta sig in i betänkandet och bedöma dess allmänna 29 Nr 39 konsekvense:r så gmndligt somfrågans betydelse kräver. Tisdaeenden remisstiden utgår den 20 juni.Detta gäller för länsstyrelserna. 14 mars1972 nerna, som skall lämna sinaremissyttranden tUl länsstyrelserna, har som -------------------- regel betydligt kortare remisstid. Genom förseningen av distributionen av betänkandetförsenades kommunernas start med remissarbetet. Att tro att kommunerna under sådana förutsättningar medtillräcklig medborgerlig förunkring skull kunnu ge sina synpunkter till känna ien så komplicerad fräga som det här gäller, vittnar enligt min mening om dåliginsikt om de kommunala beslutsprocessernas karaktär i kommunernas egetfackdepartement. Den korta remisstiden medger knappt något mer än en s. k.tjänstemannaremiss och kanhända en relativt ytlig diskussion inom den innerstacirkeln av förtroendemän. Storu risker föreligger för att vi iden nyaplaneringsfus som förestår upprepur de misstug som mun sett så mångu exempelpå t. ex. från tillämpningen uv byggnadslugstift-ning. I denna finnsockså på pupperet umbitiösu intentioner om ett brett medborgerligtengagemang i planeringsprocessen. 1 verkligheten har detta engagemang varitbegränsat.