prot · FV09134 · 1972-12-31 00:00:00 — TUlsynen översådant arbete handhas således enligt arbetarskyddslagen av arbetarskyddsstyrelsenoch speciaUnspektionen för gruvorna. Att arbetarskyddsmyndigheterna har dettatillsynsansvar ser jag för min del som en förutsättning för en effektiv ochsamordnad övervakning av förhåUandena på gmvarbetsplatserna.ArbetarskyddstUlsynen innebär dock inte att strålskyddsinstitutet inte tarbefattning med strålningsskyddet i gruvorna. Tvärtom förhåller det sig så, attarbetarskyddsmyndigheterna och strålskyddsinstitutet bedriver ett intensivtsamarbete i dessa frågor. medverkan är oundgängligennödvändig bl. a. vid undersökning av förekomsten av radioaktiva ämnen ochmätning av deras halt och strålning, vid bedömning av strålningsrisker och vidutarbetande av normer för tillåtlig strålning. Ett viktigt resultat avsamarbetet mellan myndigheterna är de radonanvisningar som i mars i årmeddelats av arbetarskyddsstyrelsen. Dessa går bl. a. ut på att åtgärder skallvidtas för att förbättra ventilationen i de gruvor där radonhalten leder tUlhögre strålning än som är tUlåtlig enligt anvisningarna. Krav ställs upp påmätningar och kontroUer m. m. I fråga om skyddsnormer och skyddsåtgärder ärdet ingen tvekan om att man i den utsträckning som är möjlig med hänsyn tUlde skilda former under vilka arbetstagarna utsätts för joniserande strålning försöker jämställa gruvarbete under jord med arbete där strålskyddslagen blirtillämplig. Frågan om särskUda semesterförmåner för dem somsysselsätts i gmvarbete under jord berörs också i interpellationen. Enligt minuppfattning bör de problem som föreUgger för personal som utsätts förstrålningsrisker i första hand mötas med åtgärder inom arbetarskyddet. Ianslutning härtUI vill jag nämna att en översyn av lagstiftningen om semesteravses bli påbörjad . I det sammanhanget skall också ske enfömtsättningslös prövning av frågan beträffande särlagstiftningen om förlängdsemester för dem som i sitt arbete utsätts för joniserande strålning. Frågor ora dieselavgaser i gmvluft är en betydelsefull delav de yrkeshygieniska problemen vid gruvarbete. Det finns skäl att ägna storuppmärksamhet åt vilka åtgärder som kan vidtas för att komma till rätta meddessa spörsmål. Därvid måste beaktas att det finns ett nära samband raed andrafaktorer av betydelse för gruvrailjön, bl. a. användningen av sprängämnen somalstrar gaser av likartad sammansättning. Den avsevärda upprustning avgruwentilationen som radonanvisningarna framtvingat har även medfört attdieselavgaser och spränggaser numera vädras ut på ett annat sätt än tidigare.Det framstår ändå som i hög grad önskvärt att finna ett lämpligt alternativtill konventionell dieseldrift under jord. Utvecklingsarbete för att sökatillgodose önskemålet är också på gång. Det finns emellertid inte förnärvarande praktiska förutsättningar att införa ett totalförbud raotdieseldrivna anordningar i gruvorna. Åtgärderna måste i stället i nuvarandeläge inriktas på att förebygga olämpliga koncentrationer av skadliga ochbesvärande ämnen i avgaserna. Sådana krav måste ställas på främst motortyp och maskinunderhåll samt luftkontroU,att godtagbara arbetsförhållanden uppnås över lag. Vissa bestämmelser i dessahänseenden finns redan nu i arbetarskyddsstyrelsens berganvisningar. Enligt vad jag inhämtat bedrivs inomarbetarskyddsstyrelsen förberedelsearbete med inriktning på att skapa underlagför skärpningar av fordringarna när det gäller koncentration av vissaavgaskomponenter och när det gäller kontrollmätningar på arbetsplatserna.Betydande anslag har beviljats arbetarskyddsstyrelsen försärskilda projekt på arbetarskyddsområdet. Anslagen har utnyttjats bl. a. förutredningsverksamhet om möjligheterna att begränsa utsläpp av farligadieselavgaser. Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare HerrLÖVENBORG (vpk): Jag ber att få tacka socialministern försvaret. Även om det innehållsmässigt kan karakteriseras som "ömsom vin ochömsom vatten", vittnar det i alla faU om att socialminister ärmedveten om frågans vikt och betydelse. Jag vet att frågan om radongasen och radioaktiv strålningi samband med gruvarbete har uppmärksammats i , men nya ochmycket alarmerande uppgifter har lagts tiU övriga rapporter omradongasen och den radioaktiva strålningens farlighet vid gruvarbete underjord. Jag fick för sedan ett brev från en gmvarbetare.Han skrev bl. a. så här: "Tänk Dig ett mörkt mm, förpestat av oljedimma,koloxid och radongas, ja då har Du min arbetsplats i ett nötskal." Vi som befinner oss i det här moderna rUcsdagshuset, därluften är tämligen ren och arbetsmiljön i övrigt knappast hälsofarlig, vi börskänka en mycket allvarlig tanke åt de arbetare sora genora sitt hårda slit ien sådan atmosfär skapar fram en betydande del av vårt lands exportinkomster. De ämnen som finns i underjordsgruvornas luft framkallarcancer och överdödlighet. Det är nu ett klart fastslaget faktum. Jag har redan nämnt radongasen och den radioaktivastrålningen. Vad är då radon? arbetarskyddsstyrelsens anvisningarnr 82 är det en radioaktiv ädelgas som bUdas vid sönderfall av det naturligtradioaktiva fasta ämnet radium. Av radon bUdas radioaktiva dotterprodukter, s.k. radondöttrar, som inte är gasformiga utan bildar ett radioaktivt damm. Pågrund av att radon och radondöttrar är radioaktiva kan de ha skadlig inverkanpå andningsorganen. Ja, ungefär så beskriver arbetarskyddsstyrelsen radonet,dess radioaktivitet och dess konsekvenser: det kan ha skadlig inverkan påandningsorganen. Verkligheten har på ett fruktansvärt sätt bekräftat dennasats. En dyster och säkert inte fullständig statistik - en läng rad förstörda,sjuka och döda gruvarbetare - visar att det man tidigare bara anade är sant. Det har funnits anledning att fundera över sammanhangenlångt tidigare. är det känt att gruvarbetare löperstörre risker än andra att dö i lungcancer. I tysk litteratur ora mellantyskagruvor fanns för länge sedan beskrivet något som kallades "Bergkrank- Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare helt",alltså bergsjuka. Denna bergsjuka, som visade sig vara lungcancer, drabbade merän hälften av arbetarna vid vissa gruvor. Det finns en bestämd aning om attåtminstone gruvledningarna vid svenska gruvor, med de skolade människor som detrots allt har till sitt förfogande, också länge har vetat om denna fara menförsökt blunda för cancerrisken för att inte skapa oro och störa produktionen. Men 1971 kom ett larm så att ingen längre kunde blunda förradongasens farlighet. Då konstaterades att gruvarbetare i Åramebergs zinkgruvahade 13 gånger högre frekvens lungcancer än icke gruvarbetare. Sedan man därefter tvingades ta itu med forskningar ochundersökningar kring detta fruktansvärda faktum har nya larmsignaler kommitslag i slag. I GäUivare kommunblock har 15 personer avlidit i lungcancer underåren 1961-1968. Alla utom tre hade arbetat inom gmvindustrin. En undersökning iKiruna gav också ett chockbesked. Dödligheten i lungcancer blandunderjordsarbetare i Kimna har varit högre änbland den övriga befolkningen. överlämnadeGruvindustriarbetareförbundet en lista på 301 gruvarbetare som avlidit ilungcancer . rapporterade företagsläkare vidett möte med i . Där sammanfattades deundersökningar som gjorts, och läkaren i fråga fastslog det sannoUka sambandetmellan radongas och gruvarbetarnas överdödlighet i lungcancer. Tre kommunblockhar detaljgranskats - , och . I alla tre kommunblockenobserverades stor överdödlighet -större än förväntats i jämförelse medgenomsnittet i andra kommuner utan gruvdrift. Jag skall inte fortsätta med den skrämmande Ulustrerandeexemplifieringen. Sambandet mellan underjordsarbete, radongas och lungcancertorde stå klart. Det är därför jag i interpellationen har efterlyst även andraåtgärder än de som är aktuella. Jag vet och det bör noteras att isina gruvor nu satsar hårt på att förbättra ventUationen, vUket är det endakända sättet att få ned radonhalten. Åtgärder i samma riktning företas också iandra gruvor. Dessa åtgärder har tvingats fram på grund av gruvarbetarnas egenvaksamhet och aktivitet och är steg i rätt riktning. Ingen möda och ingaresurser får sparas när det gäller att så snabbt som det över huvud taget ärmöjligt skapa bästa tänkbara ventilation. Det gäller människor, det gäller livoch hälsa. Men inte ens den allra bästa ventUation kan helt elimineraden radioaktivitet som konstateras. Halten, som mäts i piko-curie kan sänkas,men man skall vara klar över att den aldrig helt försvinner. Ingen vet vadlångsiktig och radioaktiv strålning kan ge för konsekvenser även vid lägrehalter än de nuvarande. Det är därför som jag i interpellationen ocksåframhåller nödvändigheten av andra åtgärder. Gruvarbetarna själva menar att detär ett moraliskt och sakligt berättigat krav att de skall falla understrålskyddslagen, som reglerar allt arbete med radioaktivt material. Den lagenreglerar hur man skall försöka skydda arbetare som är utsatta för radioaktivastrålningsdoser. De får särskilt täta läkarundersökningar. De får sex veckorssemester för att de skall hinna vädra ut radioaktiviteten. De får personligastrålmätare. I svaret på min interpellation förklarar socialminister med radiologiskt arbete avses i lagen bl. "arbete med radioaktivtämne". Det är det som först nämns, och jag tycker att det passar in pågruvarbetarna. konstaterar också att strålskyddslagen "intebehandlar den situationen att arbetstagare utsätts för joniserande strålning iett arbete som inte faUer in under definitionen på radiologiskt arbete". Men då måste ju lagen ändras! Såvitt jag förstår ärsocialminister inne på dessa tankar, och jag viU som positivt nämna attstatsrådet fömtser att en översyn av lagstiftningen om semester avses blipåbörjad och att man i detta sammanhang också skall göra enförutsättningslös prövning av frågan beträffande särlagstiftningen för dem somi sitt arbete utsätts för joniserande strålning. Alla de åtgärder jag här efterlyst bör emeUertid, herrstatsråd, snabbt komma från utredningsstadiet och fram tiU åtgärder. Här gäUerdet aUtså att skydda hälsan på en stor grupp arbetare som är medvetna om attvarje gång de stiger ned i gruvan får de i sig en strålningsdos som kanförkorta livet. handlar ju min interpellation inte bara om radon ochradioaktivitet. En minst lika stor hälsofara är dieselgasen och denkombination som statsrådet tydligen också är medveten om - kombinationen avradongas, dieselgas och nitrösa gaser. Dieseldriften under jord är en förbannelse. Det ärgruvarbetarna tämligen överens om. Malmbergsgruvorna är ett exempel på hur manutan tanke på konsekvenserna för arbetarna lät riva upp spåren och ledningarna,hur man kastade ut de eldrivna loken och maskinerna och införde dieseldrifttrots arbetarnas varningar. Statsrådet tror att den förbättrade ventUationen gör kan bättre vädra ut dieselgaser och spränggaser. Det är klart, men det ären sanning med modifikation. Något bättre måste det naturligtvis bli, men engruvarbetare som jag talade med så sent som framhöll att det kanaldrig bli bra så länge dieseldriften är kvar. Tala om för Aspling, sade han han talade om Malmbergsgruvorna att vi har 10 mU orter, schakt och stigar,och var och en begriper att med aldrig så bra ventUation kan man inte hållanågorlunda ren luft så länge som dieseldrivna lastfordon och maskiner ständigtspyr ut en giftig blandning. Jag är som bekant inte gruvarbetare, men jag har respektför den sakkunskap som bl. a. den mannen representerar. Och jag tycker detUgger snubblande nära det brottsliga att raan i Malmbergsgruvorna rev borteldriften och ersatte den med dieseldrivna fordon. Det var inte nödvändigt, detvar en dumhet, och hur många arbetare som har blivit sjuka och förstörda avdenna eländiga luftblandning där dieselgasen är en av komponenterna ja, detvet ingen riktigt. I dieselgasen finns ämnet benspyren-3,4. Även det ämnetframkaUar cancer. Det har man kunnat konstatera genom försök på djur. Påansvarigt håll kan man kanske säga som ett ihåligt försvar - att när LKABinförde dieseldriften i Malmbergsgruvorna visste man inte om dieselgasensfarlighet. Men vet raan det och då måste man vidta åtgärder. Radongas,benspyren och spränggaser - där har vi alltså den 3 protokoll 1972. Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare förödandegiftbrygd som gruvarbetarna drar ner i sina lungor. I har man i stor utsträckning kvar eldriften. Detfinns en rad svenska gruvor där man använder den betydligt milj ovänligareelektriciteten som drivmedel i stäUet för olja och bensin. Arbetarna i bl. a.Malmbergsgruvorna känner sig som försökskaniner och kräver att försöket meddieseldrift underjord avbryts. Jag tycker mig förstå att statsrådet inte utan bekymraerhar beaktat dieselgasens förödande verkningar för gruvarbetarnas hälsa. Jag ärockså övertygad om att statsrådet är felinformerad när han anför att det förnärvarande inte finns möjlighet att införa totalförbud mot dieseldrift underjord. Både gruvarbetare och tjänstemän som jag har talar medanser att det var ett misstag när dieseldriften infördes, och man betvivlarockså i högsta grad dess ekonomiska överlägsenhet över eldriften. Elström ärbilUgare än olja och bensin och är utan konkurrens det miljövänUgaste. Vadkostar det när gruvarbetare bUr sjuka på grund av oljeblandningen de måsteandas in? Det skall sättas på rainussidan. Kan man göra sitt bästa i jobbet närman går omkring mer eller mindre förgiftad? Men framför allt går Uvoch hälsa inte att värdera i pengar. Slutligen talade statsrådet i sitt svar om detutvecklingsarbete som är på gång på detta område. Det vore intressant att fåett besked om vad som avses därmed. Likaså talade statsrådet om att det harbeviljats anslag för bl. a. utredningsverksamhet om möjligheterna att begränsautsläpp av farliga dieselgaser. Min åsikt i det fallet sora delas av många -är att en återgång till eldrift i gruvor där denna slopats är den åtgärd someffektivast förbättrar atmosfären underjord. Jag skall nu sluta mitt anförande, som har blivit ganskalångt. Också svaret var ju långt, och det fanns i det vissa positiva element,några konkreta saker, som gruvarbetarna har att begrunda och som de också måstetrycka på för att de skall bli verklighet. Men som ett varningens ord vill jagsäga, att om det visar sig att man i fortsättningen nonchalerar de frågor somhär har aktualiserats och om man försöker söva en växande opinion i stället föratt ta verkliga krafttag för att förbättra miljön under jord ja, då bäddarman för en ny storm bland gruvarbetarna i malmfälten och kanske också på andrahåll i landet. HerrHJORTH (s); Till de risker som tidigare alltid har varitförknippade med gmvarbete under jord har sällat sig radongasen. Det direktasambandet mellan lungcancerdöd bland gruvarbetare och hög radonhaltkonstaterades först vid i . stod det klart -vUketsenare undersökningar bekräftade - att förekomsten av radon inte enbart varbegränsad till denna gruva. Resultatet av den undersökning som en arbetsgruppinom redovisat är verkUgen alarmerande. Gruvföretagensarbetare uppvisar en klar överdödlighet i lungcancer jämfört med övriga män igmvkommunblocken. Arbetare i gruvor som vid mätningar 1969-1970 visade sig hahög radondotterhalt uppvisar relativt större överdödlighet i lungcancer änarbetare i gruvor med låg radondotterhalt. erinradeom är det i första hand i gruvblocken , och - aUa treblocken med en omfattande gruvdrift - som en överdödlighet i lungcancer harkunnat konstateras. Detta talar för att radondotterexposition i svenska gruvorhar givit upphov till lungcancer, på samma sätt som har visat sig varafallet utomlands. I rapporten utesluter man heller inte att små grupper avarbetare i gruvföretag i övriga undersökta kommunblock kan ha avsevärd överdödligheti lungcancer utan att man fördenskull får ett "genomslag" i form avökad lungcancerdödlighet i hela kommunblock. Helt naturligt har denna allvarliga fråga uppmärksammatsav . Krav har framförts om åtgärder förett nedbringande av radonhalten i gruvorna och på förebyggande åtgärder frånmedicinsk synpunkt. Förbundsledningen fick av gruvkongressen iuppdrag att uppvakta socialministern om att lagen om förlängd semester ävenskulle göras tUlämplig för gruvarbetare underjord. Man stödde sig därvid pästrålskyddslagens bestämmelser ora radiologiskt arbete, där arbetstagarenutsätts för joniserande strålning i sådan utsträckning att menlig inverkandärvid kan befaras. Denna uppvaktning har också ägt rum. Jag vet dock inte omsocialministern är beredd att uttala sig om vad den kan leda till. I sittinterpellationssvar säger statsrådet att problemen med strålningsrisken iförsta hand bör mötas med åtgärder inom arbetarskyddet. Det är väl riktigt. Manlöser inte problemet med risken för joniserande strålning med att förlängasemestern . Men ändå vill jag i detta sammanhang rent aUmäntunderstryka behovet av en längre semester för arbetare under jord.Gruvarbetarna fick tidigare än andra arbetsgrupper både kortare arbetstid ochlängre semster, vilket ansågs vara motiverat av de särskUda påfrestningar somgruvarbetet innebar. Detta motiv har förstärkts medhänsyn tagen till de nya faromoment som uppstått i form av bl. a. radongas ochdieselgas. Jag tycker det är riktigt att jämställa gruvarbete under jord medarbete för vilket strålskyddslagen är tillämphgt. Att arbetstagare som ärutsatta för joniserande strålning har ett särskUt starkt behov av en längreårlig avkoppling från det farliga arbetet framgick av 1942 årssemesterkommitté. Det ansågs sålunda bevisat att dessa arbetstagare till följdav strålnigen åsamkades förändringar i blodet och att dylika skadUgaverkningar kunde repareras med en längre semesterledighet. Den särlagstiftningsom fortfarande finns på detta område talar enligt min mening för att dettaresonemang alltjämt är relevant och att lagen bör omfatta alla som utsätts förradioaktiv gas i sitt arbete. Jag vill Uksom med tUlfredsställelse noteraatt socialministern omnämner att det skall göras en förutsättningslös prövningbeträffande särlagstiftningen om förlängd semester för dem som i sitt arbeteutsätts för joniserande strålning. Vid denna översyn bör helt naturligtgruvarbete underjord tas med i bUden. utfärdade arbetarskyddsstyrelsen i samråd medstatens stråUnstitut radonanvisningar, som trädde i kraft den . Ianvisningarna framhålls betydelsen av effektiv dararabekämpning och ventUationsom viktiga förebyggande åtgärder samt ges rekommenda- Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare tioner omläkarundersökning och kontroU. Denna grupp av arbetare avråds också fråntobaksrökning. Jag vill i detta sammanhang understryka nödvändigheten avforskning på detta viktiga område samt undersökningar och provtagning.Företagen måste åläggas att ordna ordentlig friskluftsventilation. Deanvisningar som utfärdas måste följas upp så att de skyddsåtgärder som skallvidtas verkligen kommer till stånd. Jag är glad över att socialministern tagit så allvarligtpå denna fråga och förutsätter att statsrådet med uppmärksamhet följerutveckligen och vidtar de åtgärder som undan för undan kan bli erforderliga. De inlägg som här har gjorts av understryker att detta är en allvarlig fråga. Jag fannanledning att i mitt svar utförligt beröra en rad frågeställningar sominterpellanten hade tagit upp. Jag vill ytterligare något utveckla synpunkterna på deåtgärder som arbetarskyddsstyrelsen här har satt in, därför att de är såväsentliga. nämnde något om detta. Arbetarskyddsstyrelsen har alltså utfärdat nyaarbetarskyddsanvisningar om radon i gruvor med tillämpning från maj 1972.Bakom dessa anvisningar ligger utredningsarbete som har utförtsfrämst av personal från arbetarskyddsstyrelsen och strålskyddsinstitutet. Ettförsta förslag remitterades till berörda organisationer och myndigheter.Därefter överarbetades förslaget och diskuterades pä nytt med berörda instanserinnan de slutliga anvisningarna fastställdes detta år. Gruvindustriarbetareförbundethar alltså varit inkopplat i de olika faserna av detta mycket viktigautredningsarbete. Till grund för anvisningarna ligger bl. a. mätningar av radonhalternai alla svenska gruvor. Orienterande mätningar genomfördes för övrigt under åren19691970. Därefter genomfördes förnyade mätningar i de gruvor, där den förstamätningen hade visat relativt höga radonhalter. Dessa mätningar beräknas varaslutförda . Därefter kommer motsvarande nya mätningaratt genomföras i de gruvor som visat lägre radonhalt. Enligt radonanvisningarna gäller bestämda tidsgränser inomvilka behövliga skyddsåtgärder skall vara vidtagna. Då radonhalten är höggäller en tidsfrist för företaget att genomföra deskyddsåtgärder som behövs. Det är angeläget att slå fast att man på det härsättet har aktivt tagit upp problemet, självfallet raed den bestäradaföresatsen att så långt som möjligt eliminera de hälsorisker som här harförelegat. Jag vill också framhålla, herr talman, att de ansvarigaarbetarskydds-och strålskyddsmyndigheterna har varit myckethårt engagerade i radonproblemet. Radonanvisningarna har utarbetats raed storomsorg och har gett ett nödvändigt underlag för strålskyddet i gruvorna. Attradonanvisningarna tillkommit har däremot ingalunda inneburit att man nu slagitsig till ro med vad som uträttats. Fortsatta omfattande insatser skeri samverkan med partsorganisationerna momgruvindustrin för att komma till rätta med de komplicerade frågor det här rörsig om. Det gäller såväl övervakning och kontroll genom mätningar ochbedömningar på gmvarbetsplatserna som forsknings- och undersökningsverksamhetmed sikte på att så långt det över huvud taget är möjligt klarläggariskförhållandena samt behovet av motåtgärder och effekterna av ohka tänkbaraskyddsåtgärder. Utvecklingsarbetet stöds med medel från arbetarskyddsstyrelsensanslag för särskUda arbetarskyddsprojekt. De fortsatta strävandena atteliminera hälsoriskerna i samband med radonförekomst måste också enligt minmening få ett helhjärtat stöd, ty frågan är utan tvekan väsentlig och viktig. Jag vill också något kommentera en del av desynpunkter som anförde. Det har företagits och företas en rad olika undersökningarbeträffande frekvensen av lungcancer, och det är angeläget att sådanaundersökningar görs. Men det är också viktigt att de statistiska data somframkommer blir så långt som möjUgt preciserade. En uppgift om att 301 gruvarbetare skuUe ha avlidit ilungcancer 1968 föranleder mig att göra åtminstone ettpåpekande. Undersökningen gäller samtliga dödsfall i lungcancer bland män somhar inträffat 1968 i 22 koramunblock där gruvindustriförekommer. Det gäller aUtså inte 301 gruvarbetare utan i stället samtligadödsfall i lungcancer som inträffat. Denna frekvens av lungcancer är inte högreän för riket i dess helhet. Av de 301 fallen rörde det sig i 45 fall oragruvarbetare. Men jag är herr talman, angelägen att tillägga att detsamband som man utan tvekan på forskningssidan har funnit ger anledning tillden allra största observans. Vi får inte på något sätt underskatta radonfaran.Vi måste komraa till rätta med detta problem, och det är också anledningen tillde mycket omfattande åtgärder som sätts in och i fortsättningen kommer attsättas in, inte minst från arbetarskyddets sida. Vad gäller spörsmålet om semester har jag redan i mittsvar, herr talman, meddelat att en översyn av lagstiftningen om semester nomkort kommer till stånd och att det i det sammanhanget också skall ske enförutsättningslös prövning av frågan beträffande särlagstiftningen om förlängdsemester för dem som i sitt arbete utsätts för joniserande strålning. Jag vill emeUertid fästa uppmärksamheten på en sak när detgäller de grupper som genora särskilda bestämraelser har en längre seraester.Man bör observera att dessa bestämmelser gäller för de grupper i arbetslivet,sora arbetar med strälningskällan som sådan. Det pågår för närvarandeinom strålskyddsinstitutet närmare undersökningar om de här frågorna motbakgrunden av de bättre skyddsförhållanden som råder. tog i sitt anförande upp en annan frågasora jag ganska utförligt redogjorde för i mitt svar - det var frågan omdieselgaserna.