prot · FV0951 · 1972-12-31 00:00:00 — Även med denrestriktiva inställning som har till utgifterna har verket förutsettatt det kommer att gå åt , men statsrådet vill ge 144miljoner kronor, och det beloppet får inte överskridas. Detta innebär att de100 större kommunerna i landet får en extra börda på uppskattningsvis inemot 20miljoner kronor. har i en skrivelse förraåret påpekat att statsbidragskungörelsens intentioner inte kan fullföljas. Detär mycket viktigt, eftersom ändringen av anslagsbeteckningen går rakt emotgällande regler för statsbidrag. Departementschefen tar också konsekvensernahärav, då han säger att om detta går igenom kommer han att ändrastatsbidragskungörelsen. Jag tycker att kammarens ledamöter i varje fall skullekunna vara med om att undanröja detta hot mot kommunerna. Vi har inte begärtnågon ökning av departementschefens anslag, men vi har begärt att detfortfarande skall vara ett förslagsanslag så att samma regler som Anslagen till vägväsendet, m m. Anslagen till vägväsendet, m m. skallgälla för bidrag till driften av de kommunala gator och vägar som ärstatsbidragsberättigade. Med detta ber jag, herr talman, att få yrka bifall också till reservationen I. I detta anförande instämde i (fp). HerrDAHLGREN (c): När nu har att ta ställning tilltrafikutskottets betänkande nr 1 finns det anledning att göra några kommentarerkring detta. Utöver propositionen har utskottet även haft att taställning till 37 motioner. Det stora antalet motioner får väl närmast ses somett uttryck för att allt inte är så välbeställt inom detta område som det bordevara. Det är därför utomordentligt glädjande att utskottets ledamöter på såmånga punkter har funnit gemensamma värderingar som har resulterat i en enigskrivning. Beträffande den framtida vägplaneringen har utskottetkraftigt understrukit vad departementschefen anfört i statsverkspropositionenoch har därutöver sagt: "Den integrerade väg- och trafikplanering som nubör eftersträvas måste vidare ske i nära kontakt med samhällsplaneringen istort och i högre grad än samordnas med en aktiv lokaliserings-ochregionalpolitik. Arbetsmarknadspolitiska och allmänt näringspolitiskamålsättningar måste härvid beaktas varjämte hänsyn måste tas tilltrafiksäkerhetsmässiga och miljömässiga synpunkter. De resurser som avsätts förvägändamål bör i enlighet härmed fördelas på ett sådant sätt att alla delar avlandet får ett vägnät som tillsammans med andra åtgärder skapar bättreförutsättningar för befolknings- och näringslivsutvecklingen. Lönsamhetsbedömningarnamåste sålunda styras av kravet härpå." Här har utskottet slagit fast att vägplaneringen skallvara ett instrument i regional- och lokaliseringspolitiken och att lönsamhetsbedömningarnavid en väginvestering inte enbart skall bygga på trafikströmmarnas storiekutan mera på den nytta man kan ha av vägen från regional- ochlokaliseringssynpunkt. Det betonas vidare att det inte bara är den funktion ettvisst vägavsnitt har enligt den i propositionen redovisade klassindelningen somman skall ta hänsyn till, utan också de transportbehov som vägen skalltillgodose. Som exempel på sådana transportbehov nämns skolskjutstransporteroch andra resor som befolkningen i framför allt mera glesbygdsbetonade områdenmåste företa för att nå olika former av samhällelig service. Jag är, herr talman, glad över denna skrivning. Det finnssåvitt jag förstår inte ett enda län i det här landet som inte har vägar sommåste betraktas som högst otillfredsställande och därmed också som direktolämpliga och trafikfarliga för så pass ansvarsfulla transporter somskolbarnstransporter får anses vara. Det är bra att detta nu kommer att beaktasi den framtida vägplaneringen. En kommande upprustning av dessa vägar gör detinte bara möjligt för de bofasta människorna att lättare komma till kommunernastätorter för den service de är i behov av. utan gerdem också på ett markant sätt en möjlighet att bo kvar och pendla mellan bostadoch arbete. För näringslivets del är det viktigt att det nu också har blivitfastslaget, att arbetet skall inriktas på en successiv utbyggnad av desekundära vägarnas standard så att de klarar den tyngre lO/16-tonstrafiken. Vad utskottet här har sagt om vägplaneringens inriktningär att denna såsom ett instrument i lokaliserings- och regionalpolitiken skallsyfta till en positiv befolknings- och näringslivsutveckling i landets olikadelar, Detta gäller då inte bara den rnera långsiktiga bedömningen, utan sådanahänsyn skall tas redan nu vid den förestående revisionen av flerårs- ochfördelningsplanerna. Denna skrivning är föranledd av och folkpartietspartimotioner, vilka skall beaktas i den kommande vägplaneringen. När det sedan gäller investeringsramarnas storlek är detalldeles klart att man kan ha olika uppfattningar. Vi har i intevarit beredda att föreslå en investeringsram fram till 1985på det grundmaterial som föreligger. Vi är väl medvetna om det stora behovsom finns, och vi har ofta kritiserat regeringen för att anslagen varit försmå. Vi har också senast för i begärt 50 miljonermera rill driften av de allmänna vägarna - och vi kommer att fortsätta med attvarje anslagsår noga ta ställning till vad som föreslås i förhållande till detbehov som föreligger. Men att nu ta ställning tUl en investeringsram fram till1985 på mer än , som Vägplan 1970 föreslog, är vi inteberedda att göra. För ett sådant ställningstagande krävs ett fortsatt utrednings-och planeringsarbete. Utskottet har också begärt att ett sådant långsiktigtprogram för de totala väginvesteringarna inom landets olika delar skallföreläggas . I fråga om driften av enskilda vägar är situationen denatt det finns en statsbidragskungörelse utfärdad, innehållande fordringar föratt statsbidrag skall utgå och bestämmelser angående bidragets storlek, omdessa fordringar är uppfyllda. Trots detta finns mer än 600 ansökningarom statsbidrag för enskild väghållning som icke kan bifallas - på grund avmedelsbrist. Det är naturligtvis en helt orimlig situation, där man låterenskilda människor själva ta det ekonomiska ansvaret för en väg trots attsamhället sagt att det skall hjälpa till. Man kan frågasig hurdan reaktionen skulle bli om barnbidrag till nyblivna föräldrar ellerpensioner till nyblivna pensionärer inte kunde betalas ut därför att det saknaspengar. 1 princip är det ingen skillnad i fråga om statens åtaganden mellandessa bidrag och vägbidraget. Vi har den uppfattningen att vad staten har åtagit sigskall den också klara ut, och jag yrkar därför bifall till reservationen 2, somgäller ett med förhöjt bidrag till enskilda vägar. Däremot är det tillfredsställande att man inom utskottetär väl medveten om det orimliga i det nuvarande förhållandet och att utskottetenats om att föreslå att ge Kungl. Maj:t till känna att vägverketskall få i uppdrag att på grundval av det planerings- och utredningsarbete somman där utfört dessutom göra en översyn av statsbidragssystemets utformningsamt föreslå de förbättringar som kan anses erforderiiga för de enskildavägarna. Anslagen till vägväsendet, m m. Anslagen tillvägväsendet, m. m Detta uttalande är värdefullt. Jag vill uttrycka denförhoppningen att vi skall få ett statsbidragssystem som avlastar såvälvägföreningars som vägsamfälligheters medlemmar den nuvarande orättvisautdebitering som det utan tvivel innebär när de själva till viss del skallsvara för nödvändiga vägar och att det nya statsbidragssystemet skall vara såutformat att det ökar möjligheten att ta in nya vägar och iordningställa dessatill en högre standard än vad som är möjligt. Vad utskottets ordförande har sagt om att förändraanslaget till drift av kommunala vägar och gator från förslagsanslag tillreservationsanslag instämmer jag i, och jag yrkar bifall även tillreservationen 1. Jag instämmer också i vad i sagt iövrigt med undantag av vad anfört om reservationen 3 angåendeavgiftsfinansiering av vissa vägprojekt. Vi kan från inte ansluta oss till en sådanåtgärd. Visserligen är det så att investeringsbehovet är enormt för de vägarsom skall byggas och att anslagen är otillräckliga, men vi har den uppfattningenatt en avgiftsfinansiering inte är en garanti för att vi skall kunna få ettökat totalt vägbyggande. Ett annat skäl till att vi har gått emot denna motion äratt vi rent principiellt har den uppfattningen att vägarna skall vara öppna föralla utan extra avgifter. Det skall inte vara så att den som anser sig ha rådatt betala en extra avgift skall kunna ta en snabbare och trafiksäkrare väg.Den möjligheten skall stå till buds för alla. Dessutom måste avgiftsfinansieringenses mot bakgrunden av den totala motorfordonsskattens storlek och den anservi i ha tillräcklig storlek. Det finns alltså inte någon anledning att föreslå nyapålagor för bilismen. Avgiftsfinansieringen är, som den nu är föreslagen i dengemensamma reservationen, en sådan ny pålaga. Jag yrkar, herr talman, bifall till reservationerna 1 och2 samt i övrigt bifall till utskottets hemställan. 1 detta anförande instämde i Heden, frökenPehrsson och (samtliga c). HerrLOTHIGIUS (m): Jag ber först att få instämma i vad herrarGustafson i och har sagt om den enighet som allmänt råderinom utskottet när det gäller dessa betänkanden som behandlas, och jaghoppas att inte utskottets ärade talesman kommer att finna det irriterande atthöra detta en tredje gång. Det är ju en honnör till bl. a. majoriteten iutskottet, när man kan säga det. Men sedan,herr talman, några kritiska anmärkningar i början. Rubriken på det avsnitt som vi nu har att behandla är"Den långsiktiga vägplaneringen m. m. jämte allmän översikt överutvecklingen inom vägväsendet". Kan det då vara fel att lägga några rosorpå den grav som gömmer en familj av vägplaner, som dog därför att de aldrigfick näring att leva? Den ena vägplanen har avlösts av den andra. De har döttmycket unga. Begravningsentreprenör har varit en kommunikationsminister. Vägplanernahar kommit till för att man skall få ett så säkert och riktigtexpertutlåtande som möjligt för att bedöma investeringar samt.få en klararebild av trafikens utveckling och på dess grund vidta de åtgärder som erfordras.Att en departementschef sedan gör sina politiskt-ekono-miska bedömanden och attdessa avviker från vägplanen kan vi alla ha full förståelse för. Även en annanregering än den vi nu har skulle inte i alla stycken kanske kunna följavägplanen. Så långt kan vi alltså vara överens. Men, herr talman,därifrån och till den behandling som vägplanen har rönt av densocialdemokratiska regeringen och majoriteten i denna kammare är steget mycketlångt. Jag vet få produkter som tillkommit med så mycken expertisbakom sig - på regeringens eget initiativ men som aldrig tillnärmelseviskunnat fullföljas. En ny vägplan har ersatts av åter en ny, ochden nya vägplanen har aldrig kunnat påbörjas innan den överspelats eUer rättaresagt undergrävts eller begravts av andra departementets bedömningar ellererkännanden att ekonomin inte tillåter att vi i det här sammanhanget hänger medi utvecklingen. Vi från moderata samlingspartiet vill påstå attsocialdemokratin saknar förutsättningar att skapa den ekonomi som erfordras föratt realistiskt och klokt bygga ut vägnätet i takt med den faktiskautvecklingen. Vi tror heller inte att man inom rimlig tid kommer att kunna göradet med den ekonomiska politik som bedrivs. När vi alltsåbeträffande anslaget till Bidrag till drift av enskilda vägar m. m. följer densocialdemokratiska majoriteten och inte kan delta i en uppräkning med 13miljoner, som och föreslår, beror detta på att utrymmet ibudgeten enligt vårt bedömande inte medger en sådan uppräkning. De enskildavägarna skulle väl behöva detta tillskott och mer därtill. Det är inte vi somär skuld till att det,är på detta sätt utrymme saknas alltså i budgeten. Reservationen 3 vid punkten 2 bygger på en motion frånmoderata samlingspartiet, där vi tagit upp frågan om en försöksverksamhet medavgiftsfinansiering av större broar och motorvägar. Det är ett gammalt krav somvi framfört år i från vårt håll. Om inte pengarna räckertill, om man önskar en hastigare upprustning av vägnätet, om vägslitaget harblivit mycket större än vi räknat med något som faktiskt dubbdäcken bl. a.förorsakat och om man vill öka säkerheten snabbare, då får man finna sig iatt söka åtgärder som visserligen kan förorsaka den enskilde bilisten vissabesvär, , men som dock ställer honom inför en valmöjlighet, därhan får betala en mindre slant för en bekvämare och snabbare färdväg. För dentyngre trafiken och för näringslivets viktiga transporter är valet inte svårt;för dessa transporter utnyttjas den kortare, den större vägen. Det finns också en annan synpunkt, och det är att manfördelar trafiken något bättre än genom att låta en trafiksträcka - en ny sådan-ta hela belastningen. Att inte våga försöka och inte våga experimentera pådetta område är att inte hänga med i utvecklingen och att inte anpassa sig tillden situation vi nu befinner oss i. Mot bakgrund av vad mina kamrater tidigaresagt i denna debatt vill jag med vad jag nu anfört yrka bifall tillreservationerna 1 och 3 av i m. fl. Anslagentill vägväsendet, m. m 2 protokoll 19 72. Anslagen till vägväsendet, m m. .Herr (): betänkande nr 1 ären dyr handling. Under dagens lopp skall bevilja åtskilligahundratals miljoner för att inte säga miljarder till kommunikationsområdet.Och med tanke på den debatt som har ägt rum och som äger rum om våra vägar,järnvägar, bussar etc. är det frapperande att den borgerliga oppositionen såtill fullo har accepterat regeringens grundsyn på detta område. Det är 13miljoner kronor som oppositionen så att säga har satt en bock i kanten för; iövrigt har oppositionen helt accepterat den grundsyn som regeringen har givituttryck för i årets statsverksproposition när det gäller anslagen tillkommunikationsdepartementets verksamhetsområde. Och naturligtvis, herrLothigius, är jag på intet sätt irriterad över att den borgerliga oppositionenaccepterar regeringens grundsyn på dessa frågor. Men när man lyssnade på herrLothigius anförande kunde man undra varför han har anslutit sig tillmajoritetens förslag, när han ju säger att den ekonomiska politik somregeringen och socialdemokratin för inte ger de resurser man vill ha tillvägområdet. I årets statsverksproposition har departementschefen fördet första redovisat Vägplan 1970 och de remissvar som har avgivits ianslutning till den utredningen. Departementschefen anser att man i denutredningen har överskattat den framtida ökningen av antalet personbilar ochdärav följande trafikarbete, och i departementet anser man att de av vägverketsenare gjorda uppskattningarna i det avseendet är rimligare. För det andra anser departementschefen att det är tveksamtom man skall låta tidsvinstfaktorn få en så dominerande plats i lönsamhetsberäkningarnasom fallet är i Vägplan samt att ett säkrare bedömningsunderlag härförliksom när det gäller att värdera olycksfallskostnaderna måste eftersträvas. 1statsverkspropositionen framhålles att den av utredningen förordadekalkylmodellen utgör ett resultat av ett kvalificerat utvecklingsarbete isyfte att "inom en viktig sektor söka konkretisera och utvärdera desamlade nyttoeffekterna av olika åtgärder för att underlätta en såvitt möjligtoptimal resursanvändning". Men liksom departementschefen har ett enigtutskott ansett att ett försatt utveck-hngsarbete bör bedrivas för att få framunderlag som gör det möjligt att på ett bättre sätt än bestämma den viktsom rimligen bör tillmätas vissa av de komponenter som ingår i kalkylmodellen iVägplan 1970. Den grundsyn som departementschefen givit uttryck för närdet gäller Vägplan 1970 har utskottet enhälligt accepterat. Vidare harutskottet understrukit vad departementschefen sagt om att den integreradeväg-och trafikplanering som måste eftersträvas skall ske i nära kontakt medsamhällsplaneringen i stort och i högre grad än samordnas med en aktivlokaliseringspolitik och en aktiv regionalpolitik. Detta framfördepartementschefen i statsverkspropositionen, och det ställer sig ett enigtutskott bakom. Att så sker tycker jag är utomordentligt värdefullt. I anslutning till regeringens förslag pä vägområdet hardet, såsom framhöll, väckts 37 motioner. har i enpartimotion anfört att en mera preciserad syn på vägplaneringen måste till förden period som Vägplan 1970 avser. Motionärerna menar att man måste påskyndautbyggnaden på vägområdet med hänsyn till att det enligt deras uppfattninguppstått stora eftersläpningar . Utskottets värderade ordförande frågade mig om jag somtalesman för majoriteten i utskottet kunde acceptera den grundsyn som vägverkethar givit uttryck för när det gäller behovet av anslag på vägområdet. Förvissokan jag göra det. Utskottet har också i betänkandet uttalat: "Utskottet ärockså för egen del väl medvetet om de avsevärda behov som föreligger påvägområdet samt väginvesteringarnas stora betydelse för såväl näringslivetsutveckling som för samhället i dess helhet." Utskottet har med andra ordenhälligt understrukit att det föreligger stora behov på detta område. Mendärmed är det inte sagt att man till fullo måste tUlgodose äskandeni detta sammanhang. skall naturligtvis framföra sina önskemål ochmotivera dessa. Men vi politiker måste -även vi som tillhör trafikutskottet göra en avvägning och inte enbart prioritera en liten del av samhället, låtvara att den förvisso är mycket viktig. Enligt årets budget beräknasstatsverkets inkomster öka , medan anslagen till vägväsendet ökasmed . Detta tycker jag i och för sig är ett uttryck för vilken viktregeringen lägger vid vägväsendets utbyggnad. I detta hårt ansträngdabudgetläge ökar alltså anslagen till vägväsendet mer än inkomsterna tillstatskassan. Därtill kommer och detta hade vi anledning att diskutera här ikammaren för en månad sedan - att går till vägväsendet-inte till men till vägväsendet - via AMS. Det är ungefär 300miljoner mer än vad som normalt kanaliseras till vägväsendet via AMS. Man kanalltså säga att vägväsendet, såväl i årets statsverksproposition som i denkonjunkturpolitiska satsning som regeringen gjort, har fått en synnerligen högprioritet. Jag vill alltså på nytt understryka att detär utomordentligt glädjande att oppositionen har ställt sig bakom regeringensgrundsyn i detta avseende. Jag skall nu något kommentera de tre reservationer som ärfogade till utskottets betänkande under denna punkt. hartillstyrkt att i enlighet med Kungl. Maj:ts förslag till Bidrag tilldrift av kommunala vägar och gator för /73 anvisar ca 144 miljonerkronor. Detta innebär en ökning av anslaget i förhållande till innevarandebudgetår med ca . Utskottets majoritet tillstyrker också attdetta anslag i likhet med de övriga vägdriftanslagen uppförs somreservationsanslag. I reservationen I tiU utskottsbetänkandet anför enutskottsminoritet, bestående av moderata samlingspartiets, ochcenterpartiets representanter i utskottet, att man inte kan tillstyrka attanslaget uppförs som reservationsanslag. Reservanterna säger: "Därestnuvarande möjligheter att i enlighet med gällande författningsbestämmelser överskrida anslaget faller bort kan staten komma att undandra sig tidigareåtagna förpliktelser och ökade kostnader härigenom komma att överföras påkommunerna." För dessa tankegångar gjorde sig i Göteborgtill talesman. Flera faktorer har bidragit till att Kungl. Maj:tföreslagit att anslaget uppförs som reservationsanslag. Som utskottet anför ärde två övriga driftanslagen upptagna som reservationsanslag. Anslagen tillvägväsendet, m. m Anslagen till vägväsendet, m. m. reservationsanslagäven av anslaget till driften av kommunala vägar och gator kan statsmakterna iförväg få kännedom om belastningen på anslaget. Vidare vet kommunerna på etttidigare stadium vilka statsbidrag de kan räkna med. Detta måste väl ändå varatill fördel för kommunerna när det gäller att lägga upp en rationelldriftverksamhet inom kommunerna och göra prioriteringar mellan olikadriftåtgärder. Man kan inte, som någon av oppositionens talesmän gjordegällande, säga att denna ändring av anslaget i och för sig innebär enövervältring av kostnader från stat till kommun. Även fortsättningsvis kommeranslagsäskanden från kommunerna att noga prövas. har synnerligengoda möjligheter att få kännedom om kostnadsförändringar, eftersom man där harerfarenheter av sin egen drift verksamhet att falla tillbaka på. Den kraftigauppräkningen av anslaget för /73 från tilldrygt är ju också ett tecken på att regeringen ävenfortsättningsvis önskar ge statsbidrag enligt gällande författning, även omnaturligtvis en av anslagsförändringen betingad ändring i själva författningenmåste göras. Det är alltså fel att hävda att man genom att ändra benämningen pådetta anslag övervältrar kostnader på kommunerna. Statsverkspropositionensförslag innebär en ökning med och alltså inte, som herrGustafson i sade, en minskning med . Jag skall även något kommentera reservationen2. majoritet har tillstyrkt att anslaget Bidrag till drift avenskilda vägar m. m. i enlighet med Kungl. Maj:ts förslag för budgetåret1972/73 upptages till , och utskottsmajoriteten avstyrkerdärför de motioner som föreslår ett högre anslagsbelopp. I reservationen 2föreslår en minoritet i utskottet att för detta anslag anvisar ettbelopp på , dvs. mera än vad Kungl. Det är, herr talman, dessa - som jaginledningsvis omnämnde - som utgör den stora skillnaden mellan den borgerligaoppositionens och regeringens förslag när det gäller anslag tUl våra vägar. Allmänt gäller att medelsanvisningen under denna punkt är resultatetav en prioritering av olika medelsbehov inom ramen för det tillgängligamedelsutrymmet. Detta gäller även statsbidragsgivning till drift av enskildavägar. Anslaget har dock föreslagits öka med , vilket skalljämföras med ett oförändrat anslag mellan budgetåren 1970/71 och 1971/72. Det är riktigt som sägs att en stor del av den föreslagnaökningen går åt till indexreglering av kostnaderna för vägobjekt, vartill redanbidrag utgår. Man får då inte glömma att detta är ett angeläget ändamål, som ioch för sig alltså kräver avsevärda resurser från statens sida. Antalet vilandeansökningar för erhållande av statsbidrag var vid det senaste årsskiftet ca600, som nämnde. Det av utskottet tillstyrkta anslaget innebär ändå att enviss avbetning av denna balans kommer att ske. Vid en ansökan om statsbidragfrån exempelvis en vägsamfällighet rör det sig nämligen inte om avsevärdabelopp. En normal, genomsnittlig ansökan innebär ett årligt bidragsbelopp istorleksordningen . Till detta belopp kommer i vissa fallbidrag för iståndsättningsarbeten. Det är svårt att i förväg uppskatta hurmånga nya ansökningar som kan bifallas för , det kalenderår somstatsbidraget för /73 avser. Med hänsyn tagen till attstatsbidragsgivningen till vissa vägobjekt utgår på grund av utflyttning m. m.kan man antaga att antalet nya beviljade ansökningar kommer att bli mellan 100och 200. Vissa ytterligare ansökningar tillkommer naturligtvis under åretutöver dem som redan är vilande, men man bör ändå kunna räkna med att antaletvilande ansökningar snarare minskat än ökat jämfört medantalet . Även på denna punkt yrkar jag bifall tillutskottsmajoritetens förslag och avslag på reservationen 2. Låt mig slutligen något beröra reservationen 3. I enmotion från moderata samlingspartiet har yrkats att hos Kungl. Maj:tskall hemställa om förslag beträffande avgiftsfinansiering av större broar ochmotorvägar. majoritet föreslår att avslår dessamotioner. Utskottet hänvisar bl. a. till att frågan utretts av 1960 årsvägsakkunniga och redovisas i ett betänkande, som sedermera anmäldes i propositionoch lämnades utan erinran av såväl departementschefen som . Vidarehänvisar utskottet till det utredningsarbete som pågår inom dels utredningenrörande vägtrafikens kostnadsansvar m. m., dels bilskatteutredningen. I reservationen 3 till utskottsbetänkandet föreslås alltsåatt försök görs med avgiftsfinansiering av vissa större broar och vägar. Bakomdenna reservation står representanter för och moderata samlingspartiet.