prot · FV09123 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för den 15 innevarande månad. Ang. den av SIDA aviserade gåvan tiU § 2 Ang, den av SIDA aviserade gåvan till Herr utrikesministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels fröken () ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 283, dels () i kammarens protokoU för intagna fråga, nr 291, ochanförde: Fröken har frågat mig om jag ärberedd medverka till att tyg för den av SIDA aviserade svenska gåvan tiUNordvietnam kommer att upphandlas hos tillverkare i , och stäUt frågan om den svenska gåvan av uniformstyg tiU kommer attge sysselsättning åt företag och anstäUda inom TEKO-industrin i Sverige.Eftersom frågorna är så gott som identiska tUlåter jag mig att besvara dem iett sammanhang. De nordvietnamesiska myndigheterna har framfört önskemålom att de svenska biståndsleveranserna skaU omfatta bl. a.bomullstyg tiU ett värde av ca . Från svensk sida har viställt oss positiva tiU de nordvietnamesiska prioriteringarna. Tyget tordekomma att användas för tillverkning av arbets- och fritidskläder för civiltbruk. Leveranserna skall ske . Genom SIDA har ett mycket förmånhgt kontrakt tecknats iKina om leverans av 3 mUjoner meter tyg till en ungefärlig kostnad av 7miljoner kronor. Vad gäller resterande del av upphandhngen har anbud infordratsfrån producenter såväl utomlands som i . Anbudstiden löper ut den sistanovember. Regeringen är medveten om de problem som den svenskatextilindustrin brottas med. Efter anbudstidens utgång kommer regeringendärför att undersöka i vilken utsträckning upphandling kan göras hos svenskatillverkare. Fröken (): Jag vUl uttala ett tack tUl statsrådetWickman för svaret på min fråga. Jag har frågat därför att det har förekommittidningsuppgifter att statssekreterare har utlovat en tyggåva tillHanoi, en tyggåva som skulle omfatta , och den var avsedd förfolkuniformer. Överstyrelsen för ekonomisk försvarsberedskap har gjortframställning om att en del av gåvan skaU fä tillverkas av svenska väverier,och svenska väverier har också lämnat anbud av den till 20miljoner meter utlovade gåvan. Man är mycket angelägen om att få dennastororder. Det skulle utjämna svackor i produktionen, särskilt somupphandlingarna för försvaret och för landstingen legat lägre . SIDA som har att handlägga de här frågorna är bunden avupphandlingskungörelsen, och man måste gå till regeringen om man vUl köpa annatän tUl läg.sta världsmarknadspris. Men regeringen kan också enligt en paragrafi upphandlingskungörelsen ta hänsyn tUl samtliga omständigheter som är förlandet mest förmånUga. Regeringen har också varit inkopplad på den här frågan,och jag förutsätter att regeringen med hänsyn både tiU sysselsättningsläget ochtill textilindustrins betydelse för vår försörjningsberedskap ser tUl attsvensk textilindustri får tillverka en del av de här gåvorna. Regeringen är medveten om textUindustrins problem ochskall undersöka i vUken utsträckning upphandling kan göras hos svenskatiUverkare, svarar statsrådet. Jag hoppas att regeringen är enig om det.Statsrådet skriver i proposition 127 att den grundtextila industrin är iså stort behov att det krävs omedelbara åtgärder för att trygga den inhemskaproduktionen, bl. a. av beredskapsskäl. Jag menar att den här leveransen skullemedverka till att i någon mån hjälpa tUl att trygga inhemsk produktion. Hert (): Jag får tacka utrikesministern för svaret påmin fråga. Det gläder mig att utrikesministern i sitt svar lovade att undersökai vUken utsträckning upphandhng kan göras hos svenska tillverkare. Läget är att vi har en mycket godsysselsättning inom TEKO-industrin inom . Både textil- ochkonfektionsindustrin har visat en beundransvärd förmåga att trots de svåraekonomiska förhåUandena i både överleva och vidareutveckla sinproduktion. Syftet med min fråga var därför inte i första hand att jag hoppadesatt TEKO-industrin skulle få ett handtag från staten i det aktuella läget. Problemet är egentligen att för sinförsörjningsberedskap är i behov av att ha en TEKO-industri av en viss storlek.Det är alltså ett aUmänt samhällsintresse att vi ser till att TEKO-industrinfår beställningar av sådan art att den kan upprätthålla en viss basproduktion.För närvarande satsar den huvudsakligen på en del exportvaror som kanske underen avspärrningsperiod inte är det mest aktuella. Därför anser jag att det ärnödvändigt att som ett led i tryggandet av vår försöfiningsbered-skap se tUlatt just sådana här leveranser i största möjliga utsträckning ger anledningtill sysselsättning inom . Jag tolkar svaret positivt ochtackar för att utrikesministern tydligen är beredd att undersöka möjligheternaatt tillgodose detta önskemål. Överläggningen var härmed slutad. § 3 Ang. biståndet till Herr utrikesministern ordet för att besvara i (m) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 288, och anförde: i har frågat mig om jag avser att av de medelsom reserverats för bistånd tiU medge att ett väsentligt beloppstäUs till förfogande för svenska biståndsorgan, som redan etablerat ettomfattande och effektivt biståndssamarbete i landet. Ansvaret för det omfattande rehabihterings- ochåteruppbyggnadsarbete som bedrivs i med internationellt stöd åvilarsjälvfallet i första hand landets egna myndigheter. Det är därför naturligt atthuvudparten av det statliga svenska biståndet lämnas tiU Bangladeshsmyndigheter direkt eller genom FN-organ. De enskUda organisationerna utför ett biståndsarbete sompå ett väsentligt sätt kan komplettera den statliga verksamheten. Samtligasvenska organisationer som ansökt om statligt bidrag har erhållit sådant stödåt sina huvudorganisationers verksamhet i , Jag förutser att SIDAäven kommer att positivt pröva de enskUda organisationernasansökningar om stöd tiU rehabilitering och återuppbyggnad i , Hert i (m): Tack för svaret, herr utrikesminister! Jag förmodar att utrikesministern under sitt besök i sig över att det politiska läget var så stabUt som det var trots desvåra prövningar som landet genomgått sedan och de många socialaproblem som man fortfarande brottas med. Den pohtiska stabUiteten måste vara engod garanti för det stora statliga bistånd som regeringen avser att sätta inhär. Man får väl också säga att förtjänsten av den StabUiteten och detframåtskridande som sker i i mycket hög grad kan tillskrivas den påmånga sätt imponerande pohtiske ledaren, regeringschefen . Men jag tror att utrikesministerns svar hade varit ännumera positivt om han under sitt besök hade fått ta del av det arbete som t. ex.de lutherska kyrkorna utför i de norra provinserna genom "". Där har utförts ett rent fantastiskt arbete påden korta tid som gått sedan krigsslutet. Man arbetar där enligt communitydevelopment-principen, och arbetet gäUer de många bengaler som flydde ur landetunder kriget och som har återvänt. Man har som sagt nått fantastiska resultat. Vid samtal medden administrative chefen blev jag underrättad om att man där harett hundratal infödda biståndsarbetare, duktigt folk representerande ohkayrkeskategorier, men det nämndes också att man bara kan nytfia dessa tUl 45 i brist på medel. Man skuUe alltså kunna fördubbla biståndsinsatsen,om man hade tillräckligt med medel, och jag vill poängtera, vilket inte framgårriktigt av svaret, att detta arbete inte bara kompletterar det stafiigabiståndet utan sker i samverkan med Statliga myndigheter. Anser inte utrikesministern att det vore finbiståndspolitik att sätta in pengar här? Det finns aUtså ettadministrationsorgan etablerat som kan ge snabb och effektiv hjälp till mycketlåga kostnader. Jag skulle i och för sig gärna vilja liksomherr i ytteriigare kommentera läget i . denStabUitet som har skapats i landet under den korta tid som har förflutit efterkrigets slut är imponerande liksom också att man har fått i gång - och delvisfrån grunden byggt upp - en ny administration, som förefaller fungera medhänsyn tUl omständigheterna beundransvärt väl. Jag måste tillstå att jag inte riktigt förstår vad herrWemer är missnöjd med när det gäUer svaret på hans fråga eUer min allmännainställning tiU den typ av biståndsverksamhet som bedrivs av de frivilligaorganisationerna. Inte nog med att jag sagt i svaret att dessa organisationerbedriver ett utomordentligt värdefuUt arbete, därtill kommer också att såvittjag har kunnat finna har alla bidragsansökningar från dessa organisationerbifallits av SIDA - om inte tiU hela de begärda beloppen, men det skaU man välinte heller utgå ifrån, så i varje fall till väsentlig del. Jag vet att detfinns en ansökning som prövas. Skälen tUl att den prövas e:ctraingående känner antagligen till. Jag vill inte i denna offentligadebatt gå närmare in på omständigheterna i ärendet, men det är min förhoppningatt det skaU visa sig möjligt för SIDA att bifaUa även denframstäUningen. i (m): Jag är medveten om att man från statligt håUhar lämnat bidrag till de här organisationerna, men herr utrikesministern vetockså att det är med ganska blygsamma belopp. Den svenska harsjälv satt in över 10 miljoner, och det fält som jag särskilt tänker på är denorra provinserna. Vad jag ville komma fram tUl är att när man nu skickar uten rätt stor delegation till för att se på vad sätt man skuUe kunnautnyttja de StatUga pengarna, så förvånar det en aning att man inte har merakontakt med de organ som redan är etablerade där. Jag tycker nog atthjälporganen inte alltid skall behöva ansöka om och nästan tigga om pengar frånstaten, utan det borde finnas en ambition hos regeringen att se efter vilkasvenska organ vi redan har på platsen, vad de gör och vad de kan göra. Ettinitiativ från regeringen själv vore på sin plats. Är det inte att underskatta de svenskaorganisationernas initiativkraft att begära att regeringen skall behövasärskilt uppmana dem att söka större bidrag? Den statliga hjälpen måste, somjag sade i mitt svar, självfaUet förhandlas fram tillsammans med de ansvarigamyndigheterna i , och det är givetvis också det som sker. Sedan kanske jag, som information åt kammarens ledamöter,bör erinra om att det inte är de svenska organistionerna som är på platsen; denlokala administrationen av de frivUliga organisationernas bidrag sköts avhuvudorganisationerna dvs. icke-svenska organ lokalt i . Överläggningen var härmed slutad. § 4Ang, den tullfria handeln med spritdrycker och tobak på båtar och flygplan somtrafikerar Herr finansministern erhöllordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 17november intagna fråga, nr 326, och anförde: har frågat mig om jag räknar medförändringar av nuvarande regler för tuUfri handel med spritdrycker och tobakpå båtar och flygplan i trafik på EEC-länderna. Inom EEC pågår diskussioner om förslag tillnya bestämmelser för den tull- och skattefria handeln med bl. a. spritdryckeroch tobak på båtar och flygplan i trafUc mellan EEC-länderna. Såvitt nu kanbedömas berörs emellertid inte den tull- och skattefria handeln mellanEEC-länderna och utanförstående länder såsom . Någon ändring i desvenska bestämmelserna är därför inte aktuell. Ang. den tullfria handeln med spritdrycker och tobak päbåtar som trafikerar Jag skall be att få tacka finansministern försvaret, som verkhgen var klargörande. när man stäUer en fråga är manredan på förhand medveten om svaret, men det var jag mte den här gången. I har gjorts påståenden som i hög grad har skakatinvånarna. Slut med den tuUfria handeln mellan och EEC-länderna, läservi. Att påståendet sades härstamma från gjorde det ocksåsannolikt. Ryktet om en sådan förändring av förutsättningarna för våramöjligheter att resa billigt över sundet har naturligtvis lett till och detär resultatet av referatet - en diskussion, som jag skulle vilja karakteriserasom en stor uppståndelse. Att det hela också uppfattades så frånfinansdepartementets sida framgår av att en dementi skickades ut genom dementi innebar emellertid bara ett påstående att någotförslag om att slopa den tullfria handeln med tobak och spritdrycker när detgäUer båtar och flygplan inte finns, och att sådant förslag inte är förelagtriksdagen vet jag givetvis också. Därför var det, herr finansminister, mycket glädjande attfå det klara besked som svaret ger. Man kan naturligtvis ändå stäUa sig någotfrågande. Vi skall ha nära förbindelser med EEC-länderna, har det sagts iavtalsförslaget. Och särskilt gäller detta de handelspolitiska förbindelserna- och däri inrymmes också tullfrågorna. Man skulle då kunna tänka sig att viharmoniserade våra bestämmelser för handel på båtar och flygplan med dem somgäller för sådan trafik mellan EEC-länderna. Det har framkommit att så intetycks bli fallet. Jag är medveten om att ett förslag om att man skall ta bortden här tuUfria handeln EEC-länderna emellan nu behandlas i och jagtror att det var som först lade fram det. Jag förstår attfinansministern har svårt att ge ett absolut, förpliktande, svarpå den här frågan, men om det skulle bli en ändring av bestämmelserna måste detväl också medföra att vi harmoniserar våra möjligheter till införsel från andraländer med EEC-ländernas regler? Jag kan inte tänka mig att vi skulle kunnagöra på annat sätt, för det vore ganska orimligt om vi alltid bara skulle tanackdelarna av vår anslutningsform. Ang. anställningsskyddet för sjömän Jag tror att det är många som kommer attglädja sig åt att vi har fått ett besked i den här frågan. Man räknar med attbara den tuUfria handeln med tobak över ger 100 miljoner kronor.Fördelas det beloppet på 25 miljoner resande skuUe det höja biljettpriset med imedeltal per person bara för en resa över och det är kanskeinte att undra på att frågan har uppmärksammats så mycket i som den har. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang. anställningsskyddet för sjömän Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den15 november intagna fråga, nr 315, och anförde: har frågat när regeringenräknar med att sjömännen skall komma med i lagen om anställningsskydd för vissaarbetstagare. Frågan om utbyggnad av lagstiftningen om anställningsskyddprövas av utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. Utredningenberäknas avge sitt huvudbetänkande omkring och väntas där ta upp bl.a. frågan om sjömännens anställningsskydd. Jag ber att få tacka försvaret. Dessvärremåste jag säga att det gör rnig djupt besviken, Lagen om anställningsskydd för vissa arbetstagare antogsav . beslöt ge Kungl. Maj:t tUl kännaatt arbetstagare som omfattas av sjömanslagen borde inordnas i denna lag. Detborde ske i samband med prövningen av ny sjömanslag. I sitt tillkännagivandefömtsatte att förslag härom skulle framläggas . Inrikesministerns svar måste innebära att regeringeninte nu kan uppfylla det önskemål som uttryckte förra året.Propositionen om den nya sjömanslagen har försenasts med mycket olyckliga konsekvenser. Men skall man också tolka inrikesministerns svar så attregeringen nu definitivt avskriver hela tanken pä att inordna sjömännen i lagenom anställningsskydd förvissa arbetstagare? I så fall vill jag protestera. Vihar här ett exempel på hur det kan ta frän det att en utredning läggerfram ett förslag tills detta förverkhgas i praktiken. Om inte inrikesministernkan ge ett klart och entydigt besked om att den nya lagen omanställningstrygghet kan träda i kraft finns ett klart intresse avatt sjömännen kommer med i lagen om anställningsskydd. Jag vill erinra om att enhälligt stod bakomförslaget att ge Kungl. Maj:t till känna att man utgår från att regeringenunder meUantiden är beredd att vidtaga särskilda åtgärder, om sysselsättningslägetför den aktuella gruppen arbetstagare skuUe ge anledning därtiU. Detta saderiksdagen trots att man räknade med att ett inordnande av sjömännen i lagenskuUe gå ganska snabbt och mellantiden sålunda bh ganska kort. Drar det nu utpå tiden med att lösa denna fråga, blir det naturligtvis ännu mer angeläget attvidta andra åtgärder för att hävda sjöfolkets sysselsättning. Jag har siffrorsom visar att arbetslösheten är avsjömanskåren. Det är en alarmerande siffra, och jag viU frågainrikesministern: det nu inte dags att tUlsätta en särskild arbetsgruppsom snabbt kan få fram åtgärder för att öka sjöfolkets sysselsättning - enarbetsgrupp där även de anställda är representerade? Jag kan förstå intresse fördenna fråga -det har han visat tidigare. Men jag kan inte förstå hans reaktionpå mitt svar. Där anger jag att förslag från utredningen är att vänta . Det är faktiskt dit. Jag vet inte vad herrBergqvist hade tänkt sig skulle kunna ha inträffat som gjort att vi kunnathandlägga ärendet i snabbare takt. Vi kan mte komina med förslag tiUhöstriksdagen, men vi har föreställt oss att eftersom den utredning som arbetarväntas framlägga sitt betänkande tiU nyår skall vi ha vissa förutsättningar attpresentera förslag till nästa års riksdag. När det gäller andra arbetstagargrupper harman ansett det så angeläget att klara de äldres sysselsättning att man intekunnat vänta på en permanent lösning. I det här fallet kommer alltså ettförslag från en utredning, sedan skaU det remissbehandlas, prövas i departementenoch därefter behandlas av . Det kan ta tid. Sjömanslagen är ettexempel som jag hoppas inte kommer att upprepas. Jag anser att det är för tidigt att avskriva tanken på attförsöka åtstadkomma en provisorisk lösning i avvaktan på en permanent lösning.Om inrikesministern inte kan ge ett löfte om att en sådan lag kan träda i kraftunder finns det anledning att ta upp frågan om ett provisorium. Det finnsdessutom under alla omständigheter anledning att tUlsätta en arbetsgmpp somskulle kunna vidta åtgärder för att befrämja sjöfolkets sysselsättningsfrågor. Jag har vanligtvis respekt för herrBergqvists logik, men här tycker jag att den brister. Man kan knappast tänkasig en snabbare handläggning än denna; det kan vara möjligt för oss attframlägga ett förslag till nyår. Jag skaU självfallet inte yttra mig över en utredning sominte är färdig, men mitt svar är ändå ett klart uttryck för att jag förväntaratt utredningen tar upp denna fråga. Då förstår jag inte varför man över huvudtaget skaU diskutera ett provisorium. Det finns ju ingen anledning att se såpessimistiskt på frågan . Ang. anställningsskyddet för sjömän Överläggningenvar härmed slutad. Om stöd åt utbildningsverksamheten vid Varv § 6 Omstöd åt utbildningsverksamheten vid Varv Herr inrikesministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 16november intagna fråga, nr 321, och anförde; har frågat om jag är bereddmedverka tUl att UtbUdningsverksamheten vid Varv får det stöd sombehövs för varvets fuUgörande av gjorda åtaganden och för varvets planeradeutbyggnad. Enligt den huvudregel för kostnadsfördelningen mellanföretag och samhäUe som hittiUs har tiUämpats skaU företagen själva stå förkostnaderna för utbildning inom företagen av sin personal. Stödet tilllokaliseringsutbUdning är ett undantag från denna regel. Motivet för undantagetär att lokalisering av företag till orter utan industriell traditionerfarenhetsmässigt medför särskilda utbUdnings- och anpassningskostnader förföretagen. Behovet av speciella åtgärder är särskilt framträdande inom detallmänna stödområdet. I andra delar av landet är förutsättningarna förföretagen att erhåUa yrkeserfaren arbetskraft i aUmänhet betydligt bättre. Medhänsyn härtill utgår utbildningsstöd utanför det allmänna stödområdet endastefter särskild prövning. Jag vill erinra om att - på sammasätt som i andra orter där omskolningsbehov uppstått - i haranordnat kurser, bl. a. i ämnen lämpade för tung mekanisk industri. Den ikursverksamheten utbildade arbetskraften har stått till förfogande förföretagen i regionen. Jag vill slutligen också fästa uppmärksamheten påregeringens avlämnade proposition om införande av ett särskiltutbildningsstöd i syfte att stimulera företag att nyrekrytera och utbildaarbetslösa ungdomar och kvinnor m. fl. Enligt förslaget skall stöd utgå tillföretag i alla delar av landet. Beträffande det av aktualiseradeärendet kan jag upplysa om att regeringen med hänsyn tUl vad jag här anförtinte ansett sig kunna bifalla framställningen om utbildningsstöd. Först ber jag att få tacka inrikesministern för svaret påmin fråga, ehum jag givetvis icke är nöjd med detta svar. Men något om bakgrunden till min fråga! Många delar avvårt land har bekymmer med sysselsättningen, och dessa bekymmer är inte minst iKalmar län. Ett svårt slag var det när verksamheten vid det 100-årigaOskarshamns Varv, kommunens största arbetsplats, lades ner . Myndigheternahävdade då att nedläggningen måste vara definitiv. Att tro pä möjligheterna attfortsätta varvsrörelsen i var att hänge sig åt önsketänkande. Dess bättre fanns det folk som tänkte annorlunda. Hösten1970 inköpte de driftiga bröderna från Skärhamnvarvet av stad. De har fått i gång rörelsen på ett imponerandesätt. Många som arbetade vid varvet har kunnat återvända tiU sin gamlaarbetsplats. Det var yrkeskunnigt folk, som löste rekryteringsfrågan för de nyavarvsägarna det första verksamhetsåret. hade man redan ca 300 anställda och enproduktionsutveckling som visade behov av ca 750 anställda . Man bedömde en mer företagsanpassad utbUdning än den somstod tiU buds utanför företaget som nödvändig. Man planerade en egen utbildning,anstäUde yrkeslärare och färdigstäUde ändamålsenliga undervisningslokaler. ingav manansökan tUl länsarbetsnämnden i län om utbUdningsstöd. I december 1971överlämnade länsarbetsnämnden med tiUstyrkan ansökan till ,som efter julhelgen remitterade ärendet tiU bedömning och medverkan vid utarbetande av läroplan. Ifebmari 1972 återgick ärendet tiU med läroplan ochtiUstyrkan. kompletterade Varv sin ansökan meden kort företagspresentation, i vilken redovisades god beläggning, godaframtidsutsikter och en målsättning, innebärande bl. a. utbyggnad inom denärmaste åren med en större reparationsdocka för fartyg om 40 00060 000 tondeadweight. överlämnade så arbetsmarknadsstyrelsenärendet till statsrådet och chefen för . Man framhölldärvid, att varvet vid ansökningstUlfället sysselsatte närmare 300 personer menatt personalstyrkan redan hunnit öka tUl närmare 400. Vidare meddelades, attutöver de 60 svetsare, som ansökan avsåg, nu erfordrades utbUdning även för 40varvsplåtslagare. Då ej tillhör stödområdet, hararbetsmarknadsstyrelsen ej befogenhet att själv avgöra ärendet, utan det måsteunderstäUas Kungl. tillstyrkte nu att100 personer skulle utbUdas vid varvet. Varvets ansökan är daterad . Den ärtiUstyrkt av länsarbetsnämnden. och ,och den ligger i kanslihuset februarimars. Det är undersådana förhållanden naturligt att man frågar sig; Varför får Varvinget besked? Man har fått det . Det är ett dystert besked. Om stöd åt utbildningsverksamheten vid Varv Jag antar att själv kommerunderfund med att den här formen av utbildningstid är avsedd för andra fall ändet som åberopar. Det är alldeles riktigt att regionala myndigheter hartUlstyrkt och att även AMS har gjort det. Men det är inte ovanhgt, ,att vi ändå vid prövningen i kanslihuset kan komma tiU motsatt uppfattning. Vikan självfallet ha anledning att bedöma ärendet på annat sätt. Det skäl åberopar att företaget har varitframgångsrikt kan ju i och för sig inte utgöra skäl för att staten skall gåin och ge UtbUdningsstöd. Det finns andra varv i landet som också tar denarbetskraft som står till förfogande och som naturligtvis inte alltid kanpåräkna att den är utbUdad speciellt för de uppgifter som den ställs inför påarbetsplatsen. Det skulle ju vara orimligt att staten går in och ger stöd Om stöd åt utbildningsverksamheten vid Varv med denmotiveringen att ett företag har många beställningar liggande och behöverutvidga sin personalstyrka. Då kommer vi i en helt orimlig situation, då går viifrån de grundläggande principer som har uttalat sig för och som jaghär har redovisat. Jag utgår ifrån att både länsarbetsnämnden ocharbetsmarknadsstyrelsen har tagit hänsyn tUl situationen i län överhuvud taget och bedömt hur ytteriigt angeläget det är att fler arbetsmöjhghetertillskapas i vårt län. Både i stad och i hela länet har vi ]?lattoss åt den förvandling som ägt mm i , och vi har fäst storaförhoppningar vid den.