prot · FV09108 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . § 2Upplästes följande tUl kammaren inkomna ansökan: Härmed anhåller jag om ledighet från riksdagsarbetet undertiden den 7 november16 för deltagande i Förenta nationernasgeneralföisamhngs tjugosjunde ordinarie möte. Kammaren biföU denna ansökan. § 3 Meddelande ang. nya debattregler vid besvarande avenkla frågor Hert TALMANNEN yttrade: De av kammaren den 25 oktoberbeslutade nya reglerna vid besvarande av enkla frågor skall tiUämpas för förstagängen vid dagens frågestund. Jag erinrar om att stadgandet har följandelydelse: När enkel fråga besvaras, fär endast den ledamot somframställt frågan och det statsråd som lämnar svaret ta del i överläggningen.Det första anförandet frän varje talare fär räcka längst , det andralängst och varje följande anförande längst en minut. Ang. handläggningen av studieplansrevisioner § 4 Ang. handläggningen av studieplansrevisioner Herr statsrådet erhöU ordetför att besvara () i kammarens protokoll för den 18 oktoberintagna fråga, nr 258, och anförde: har frägat mig om jag anser attstudieplansrevisioner, som innebär förändringar i ett universitetsämnesgrundläggande innehåU, kan genomföras av universitetskanslersämbetet utanframställning till Kungl. Ansvarsfördelningen mellan pohtiska, administrativa ochvetenskapliga organ inom universitetsväsendet bygger beslut omuniversitetens organisation och förvaltning. 1 enlighet härmed faststäUeruniversitetskanslersämbetet målen för och den huvudsakliga inriktningen avutbildningen inom ett ämnesområde när ämbetet fastställer studieplan för ämneteller studiekursen. I vissa faU sker detta efter samråd med . Ang. handläggningen av studieplansrevisioner Universitetsmyndigheterna har således mycket stor frihetatt själva genomföra förändringar i de enskUda ämnenas innehåll. När det gälltmer djupgående förändringar av innehållet i centrala ämnen, t. ex. i sambandmed lärarutbildningsreform, har emellertid universitetsmyndigheternaunderställt förändringarna KungL Maj ;ts prövning. Hert (): Jag skall beatt få tacka för svaret. Som statsrådet påpekade beslutasstudieplansrevisioner normalt på administrativ väg, och det är naturligtvisingenting att säga om att smärre ändringar i studieplanen, t. ex. förändringarav poängantalet i olika kursejr, görs av förvaltningsmyndigheterna. Min fråga gäUde större och mera drastiska förändringar avstudieplanerna, som aUtså innebär att man ändrar utbildningens allmännainriktning, och den är närmast föranledd av ett aktuellt exempel som rör ämnetsamhällskunskap. Samhällskunskapen inrättades som ett universitetsämnegenom beslut av i samband med beslutet om de fasta studiegångarna ochavsågs bh ett universitetsämne för utbildning av lärare i samhällskunskap inomdet aUmänna skolväsendet. Det förekom en del diskussion om ämnesinnehållet vidden tidpunkten, men denna diskussion utgick helt och håUet från det faktum attdet var fråga om ett läramtbildningsäm-ne. har en arbetsgrupp föreslagit attstudieplanen i samhällskunskap skaU ändras så att ämnet inte längre bhr enbartett lärarutbildningsämne utan snarare något slags allmäntpropedeutiskt ämne isamhällsvetenskap. Jag skaU naturligtvis inte här uttala nägon mening omdetta förslag i sak. Poängen är emellertid att det är ett exempel på en enligtmin mening så drastisk förändring av studieplanerna att det inte kan vararimligt att den fär göras ay förvaltningsmyndighet. Om en sådan förändringskall genomföras borde den beslutas av de ansvariga poUtiska instanserna. Jag vill bara till statsrådets svar, där han tecknadebakgrunden till de nuvarande reglerna, tiUfoga vad som sades i självapropositionen om de fasta studiegångarna, alltså propositionen 1969. Därsade statsrådet att starka skäl talade för att utbildningens allmännainriktning och utformning borde faststäUas av Kungl. Det påpekades ocksäatt universitetskanslersämbetet hade föreslagit att för utbildning av lärare ivissa skolämnen skulle särskUda studiekurser anordnas innefattande kurser iflera hittUlsvarande examensämnen. På grundval av detta fann då statsrådet attbl. a. ämnet samhällskunskap borde inrättas. Mot den bakgrunden undrar jag om det inte i detta faU ärfråga om just en sådan djupgående förändring som statsrådet talar om i sittsvar. Låt mig först än en gång konstatera att det idetta sammanhang i hög grad gäUer omdömesfrågor. Vi har tUlbakai mycket stor utsträckning delegerat dessa frågor från Kungl. Under senare är har denna delege-ring ytterligareökat i omfattning, inte minst efter framstötar från detta hus. 1vad sedan gäUer det av citerade uttalandet av mig i propositionenvill jag säga, att det icke avsåg det enskilda ämnets innehåll utan dengrundläggande utbildningens innehåll i stort, alltså den allmänna utformningenav filosofie kandidatexamen. Med hänsyn till detta är det inte alldeles givetatt man kan dra de slutsatser som här gjorde beträffande ett enskiltämne. Menlåt mig tiUägga att jag självfallet utgår från att våra myndigheter ute påfältet, både den centrala instansen och de lokala universitetsmyndigheterna,är lyhörda för synpunkter och önskemål inte minst från detta hus. Och skulledet visa sig att den slutliga utformningen i det aktuella fallet bUr sådan, kan diskutera om det inte är fråga om en mycket drastisk förändring, stårju den möjligheten öppen att dä arbetet framskridit tillräckligt långtåterkomma och mera konkret begära att Kungl. Maj :t prövar frågan. Ang. handläggningen av sttutie-plansrevisioner Hert (): Jag tackar fördessa kompletterande synpunkter. Vad jag avsåg att visa med mitt citat frånpropositionen var alltså att det i denna, som förelagts förbeslut, sades att ett nytt universitetsämne, samhäUskunskap, hade inrättats medmotiveringen att det skulle tillgodose skolans krav. I det avseendet menar jagatt det är fråga om en djupgående förändring, om ämnesinnehållet förändras såatt det inte längre i första hand tillgodoser skolans krav. Vidaretycker jag att det var tiUfredsställande att statsrådet uttalade sig pådet sättet att han räknade med att de myndigheter till vilka beslutanderättdelegerats skulle vara lyhörda för politikernas intentioner. Jag föreställermig att detta i lika hög grad gäller de intentioner som kommer från kanslihusetsom de som kommer frän detta hus. Jag förutsätter aUtså att vi kan räkna medatt förvaltningsmyndigheterna när det gäller omfattande studieplansrevisionerinte bara följer vilket är självklart - de instruktioner som finns utan ocksåförsöker att antecipera politikernas inställning, vilket väl är ett annat sättatt uttrycka vad statsrådet menade med lyhördhet hos skolmyndigheterna. Låt mig bara tiUägga att det är riktigt att blockämnes-principenunderstäUdes i samband med den omtalade propositionen. Jagförutsätter att i det här aktueUa fallet förändringen görs i nära samråd medskolmyndigheterna. Skulle det visa sig att skolmyndigheterna ochkanslersämbetet i det här avseendet är helt överens, då föreliggerprincipiellt, som jag ser det, inte särskUt stor anledning - om det är baradetta det gäller att gå vidare till högre instans. Överläggningenvar härmed slutad. Ang. det kristna normsystemets bro ttsförebyggandebetydelse det kristna normsystemets brottsförebyggande betydelse Herr justitieministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels iStockholm (m), dels () i kammarens protokoU för den 26 oktoberintagna frågor, nr 27 5 respektive 276, och anförde; har frågat mig om jag anser detmöjligt att i brottsförebyggande syfte utforma ett sådant socialt normsystematt detta kan ersätta de kristna värderingar som så länge garanterat detvästerländska samhällets fortbestånd. i har frågatmijg vUken brottsförebyggande betydelse jag viU tUlskriva det kristnanormsystemet. Jag beratt få besvara dessa frågor i ett sammanhang. I samhällets kamp mot brottsligheten är de förebyggandeätgärderna de viktigaste. Hit hör främst arbetet i skolan och ungdomsvården,men av stor betydelse är också verksamheten inom de fackliga organisationernaoch folkrörelserna. Ett viktigt led i det brottsförebyggande arbetet utgörsträvandena att hos medborgarna och framför aUt ungdomen utbilda ett socialtnormsystem, vars efterlevnad pä bästa sätt främjar värt samhälles fortsattautveckling på grundval av en humanistisk och demokratisk livs-ochsamhällsäskådning. Normbildningen inom skolan och andra samhällsinstitutionerskall sålunda främja känslan av ansvar för medmänniskors rätt tiU liv, hälsaoch personlig integritet samt respekten för allmän och enskild egendom. Ettnormsystem som bygger på dessa grundsatser torde i själva verket i sinahuvuddrag nära överensstämma med det system av grundläggande etiska normer somomfattas av den kristna läran. Sä till vida kan jag därför ge ett positivt svarpä fråga; I den brottsförebyggande verksamheten anser jag detvara av stor betydelse att det bland medborgarna utbildas ett normsystem somvilar på humanitet och medmänskhghet. Redan vad jag nu har sagt visar att fråga ärfelaktigt ställd. Vi står inte inför valet mellan ä ena sidan att fasthålla vidvissa specifikt kristna värderingar och ä andra sidan att kasta dessa över bordoch i StäUet bekänna oss till ett helt nytt och avvikande socialt normsystem.Vår uppgift är i stället att utbilda och vidmakthålla normer som främjarmänniskornas förmåga och vilja till samlevnad i ömsesidig respekt för denenskildes integritet. Vi har att förutsättningslöst pröva vilka normer vi anservara bäst ägnade att tillgodose detta ändamål, oavsett om de överensstämmer medden kristna etikens regler. Vi mäste härvid vara medvetna om att samhället ochdärmed människornas livsbetingelser ständigt förändras. Inget socialtnormsystem kan därför förbli statiskt utan mäste kontinuerligt anpassas tillden samhällsutveckling som vi alla medverkar i. Personligen kommer jagemellertid att vara beredd att i det brottsförebyggande arbetet förena mig meddem som vUl verka för etiska normer som vilar pä humanitetens och demokratinsprinciper. HertFRIDOLFSSON i (m); Jag tackar justitieministern för svaret. I våra tidningar läser vi praktiskt taget dagligenrubriker av det här slaget; "Våldsbrotten i ökar kraftigt.Polisen; Undvik parker när det skymmer." "81-årig invalid ett lättoffer." "Knivskars tUl döds utanför polishus." Det är en klar förskjutning mot grövre och tyngre brott ivårt land,och tendensen är särskilt märkbar här i . 1 ett rättssamhälle som värt kan detta naturligtvis intefår fortsätta. Något måste göras. Därför diskuterar vi bl. a. en förstärkningav pohsen. Vi diskuterar också olika värdformer för de omhändertagna, och vidiskuterar - och där är jag överens med justitieministern brottsförebyggandeåtgärder, men jag tycker att vi diskuterar dem alldeles för litet. Detta är anledningen till att jag frägat justitieministernom han anser att det kristna normsystemet har en brottsförebyggande betydelse.Jag har fått ett svar, i vilket jag tycker att justitieministern sätter detsociala normsystemet i förgrunden. Han stramar upp svaret tiU mig genom attnämna att det sociala normsystemet torde överensstämma med den kristna läranoch därför är positivt. Jag anser att justitieministern i svaret förordar detsociala normsystemet. I en tidningsintervju angav statsrådet klarare riktlinjer.Antingen var uttalandet felciterat eller måhända är det så att statsrådetförordar en sak i tidningsintervjuer och gör andra deklarationer i . Jag har en känsla av att regeringen inte är tillräckligtvaken när det gäller den brottsförebyggande betydelse kristendomen haft ochhar. ges det vissa antydningar om att regeringen håller pä att vakna - mendet är vaga formuleringar. Hittilldags har man frän regeringens sida, ochkanske speciellt frän det departement som sysslar med lagstiftning, varitganska ointresserad av det här synsättet. Man har i stället försökt lansera ettnormsystem som följt blåsande vindar - och det tänker man tydligen fortsättamed. Men det går inte, herr justitieminister, att ersätta det gamla religiösanormsystemet med ett nytt socialt normsystem, utgivet av kanslihuset. Det ärrätt anmärkningsvärt, tycker jag, att man på ansvarigt regeringshäll inte väntarmed att ta bort det positiva samhäUsbyggarsys-tem som det kristna normsystemetinnebär tills man funnit något bättre. För att fä justitieministerns uppfattning preciseradskulle jag vilja StäUa en följdfråga: Kommer justitieministern, att på ettannat sätt än aktualisera och beakta de kristna normerna vid politiskaställningstaganden i kanslihuset? Med tanke pä regeringens agerande när detgällt kristna frågeställningar vore det intressant med ett svar pä den frågan. Ang. det kristna normsystemets brottsförebyggandebetydelse Hert (): Jag tackar statsrådet för svaret på min fråga. Statsrådetsäger att min fråga är felaktigt ställd, och det är möjligt att den är det, meni sä faU beror det på att statsrådet gjort felaktiga uttalanden. Det behövsingen större listighet för att komma underfund med vad som var orsak till attfrågan ställdes - det var ett antal intervjuuttalanden. ILundagård anförde statsrådet: För egen del tror jag svaret delvis är Ang. det kristna normsystemets bro ttsförebyggandebetydelse att maninte lyckats ersätta det gamla religiösa normsystemet med ett nytt socialtnormsystem. - Statsrådet säger att man inte "lyckats ersätta", vUketaUtsä såvitt jag kan förstå innebär att det har funnits en strävan att skapaett socialt normsystem, som skulle skjuta de kristna värderingarna åt sidan. Dåmåste min fråga bh: Finns det nu ett sådant normsystem, och är i så fallproblemet, såsom statsrådet upplever det, att få det accepterat och efterföljtav människor? Låt mig precisera: statsrådet har gjort en rad enligt minbedömning egendomhga påståenden. Jag kan nämna ett par exempel: när det harpåtalats det otiUständiga i att människor, som med flit och släp i ettarbetsliv - som jag förmodar att statsrådet inte känner sä väl till - sparatihop tiU t. ex. en fritidsstuga, i växande utsträckning får sin på det sättetsamlade egendom vandaliserad och förstörd genom inbrott och stöld, kallarstatsrådet det för bagatellartade brott. När jag här i kammaren har påtalat för statsrådet atthundratusentals människor, framför aUt i servicenäringar såsom handel, kommunikationer,bank och post, upplever sin arbetssituation som otrygg på grund av tilltagandevåldsbrott har statsrådet sagt att det inte finns något belägg för attbrottligheten ökar. Får jag fråga: Är de uttalandena av landetsjustitieminister baserade pä ett sådant här nytt socialt normsystem? Jag skall hälla mig till saken, dvs. till defrågor som har framställts. Det är ju pä det sättet, i , atten mycket stor del av människorna i detta land inte omfattar de kristnavärderingarna. Det är detta som jag har syftat pä när jag har sagt att detgäller att försöka få fram ett medvetande, förmedlat genom helst hemmen mendet är inte aUtid hemmen räcker till - samt genom skolan och ungdomsorganisationerna,om ett normsystem som bygger på respekt för annans liv och egendom. Det är vadvi syftar tUl. Jag kan inte för min personliga del göra något uttalandeom i vUken utsträckning som man pä håll ser sig ha möjlighetatt fånga in fler människor här i landet. Jag har sagt att jag tycker det ärbra om vi kan kämpa sida vid sida för att hos ungdomen få fram en sådanförståelse som är nödvändig för samlevnaden i samhäUet. Något annat är det intefråga om. HertFRIDOLFSSON i (m); Det kristna normsystemet omfattas av mycketfolk i detta land. Det var min förhoppning att statsrådet på grund av delsintervjuuttalanden i tidningarna, dels en ekointervju hade vaknat på dennapunkt och insett att vi i någon mån måste återgå till de värderingsnormer somändå är viktiga här. Den socialdemokratiska regeringen har gång pä gångattackerat vad jag menar är kristna normer. I skolan harkristendomsundervisningen mer eller mindre försvunnit. Morgonböner får man inteha. Det är förbjudet att samfällt be bordsbön på barndaghem. Man slopade förnågra är sedan hädelseparagrafen, sä att hädandet av kristendomenscentralgestalt - för mänga enoerhört viktig fråga - tilläts. Man avser nu att lagstifta om ett åsidosättandeav människovärdet i en ny abortlag. Och den familjelagstiftning som kommer ärockså upprivande av dessa normer. Detta är exempel på en som jag tycker nonchalantinställning frän regeringens sida till den kristna opinionen och de kristnalevnadsreglerna. Jag trodde att justitieministern skuUe ta tUlfäUet i akt attdeklarera dessa reglers utomordentligt väsentliga och brottsförebyggande effekti det samhälle som vi lever i. Men justitieministern glider tyvärt undan ochklargör inte sin inställning. Ang. det kristna normsystemets bro ttsförebyggandebetydelse Hert (): Statsrådet säger i slutet av sitt svar:"Vi har att förutsättningslöst pröva vilka normer vi anser vara bästägnade att tUlgodose detta ändamål, oavsett om de överensstämmer med denkristna etikens regler." Om statsrådet nu har gjort uttalanden tiU en rad tidningari denna fråga och fört på tal just ett socialt normsystem som ett alternativtill de kristna värderingarna, det kristna normsystemet, måste statsrådet välrimligen ha tänkt igenom ett sådant normsystem. Får jag dä fråga; Finns det möjlighetatt få en exemplifiering av nägon norm som vi kan anse vara ändamålsenligi vårt samhälle och som inte överensstämmer med den kristna etikens regler? Jag är inte någon teolog som kan utlägga ensådan text, och det är inte heller det som det är fråga om här. efterlyser något exempel. Ett mycket brasådant är det arbete som pågår i skolan, där man utnyttjar poliser för attundervisa ungdom inte bara i trafikfrågor utan ocksä i "lag och rätt".Det är en verksamhet som enligt min uppfattning bör byggas ut, och jag harockså tagit initiativ för att se om detta är möjligt. Det är bara ett exempel. I vårt socialdemokratiska kriminalpohtiska program kan manhitta ytterligare exempel i den del där vi utvecklar våra synpunkter på debrottsförebyggande åtgärderna, som ju är de viktigaste. Ju mer man studerarbrottsligheten, desto mer övertygad blir man om att större insatser mäste göraspä skolstadiet och ungdomsstadiet. Statsrådet nämnde ett par exempel,bl. a. polisens medverkan i skolundervisningen. Pä den punkten är vi heltöverens, och jag önskar statsrådet lycka till med att få en snabb och effektivutbyggnad av den verksamheten. Men vad jag efterlyste var om det finns exempelpä att nägon norm i det sociala system, som statsrådet talat om i intervjuer,avviker från den kristna etikens regler. HertFRIDOLFSSON i (m): Av svaret att döma finner regeringen detviktigt att utbilda ett socialt normsystem, och det har regeringen självfalleträtt tilL Men anser justitieministern det vara korrekt och riktigt att tiden Ang. s. k. sexklubbars verksamhet och reklam för pornografi medgerinte att jag exemphfierar gäng pä gång vidtaga åtgärder för ett upprivande avdet kristna normsystemet. Det är mycket folk i det här landet som omfattas avdessa värderingar. Jag måste avböja att svara pä herrFridolfssons i fråga av samma skäl som jag nämnde förra gången. Jagkänner inte till normsystem tillräckligt för att uttala migom det. Teologi är inte något ämnesområde som jag har haft särskild anledningatt syssla med, och därför kan jag bara säga som jag gjorde i svaret: Sä långtjag känner tUl det överensstämmer det normsystemet tUl sina huvuddelar med detankar som jag har haft i sinnet när jag velat ha ett starkare socialtnormsystem hos ungdomen för att vi skall kunna få ner brottsligheten. Hert i (m); Justitieministern säger att han inte ärtillräckligt insatt i det kristna normsystemet. Men faktum är att densocialdemokratiska regeringen diskuterar dessa värderingar och regler; manhandlägger dem propositionsvägen, man debatterar dem i och manbeslutar att föra dem ät sidan. Jag finner det helt märkligt att justitieministern kansäga: Det här normsystemet kan jag inte. En stor samhällsgrupps väsentligagrundvärden i tiUvaron bör statsrådet känna till. Överiäggningen var härmed slutad. §6 Ang. s. k. sexklubbars verksamhet och reklam för pornografi Herr justitieministem erhöll ordet för att i ettsammanhang besvara () i kammarens protokoU för den 27 oktoberintagna frågor, nr 280, tUl herr socialminstern, och 281, och anförde: har frågat socialministern omdenne observerat den sociala misär, ofta med alkohol- och narkotikaberoende somföljd, som mänga kvinnor råkar i genom att de utnyttjas i den cyniskaekonomiska verksamhet som bedrivs av "sexclubsdirektörer" ochliknande samt begärt besked om vilka åtgärder regeringen överväger att vidtagaför att rädda dessa kvinnor ur och hindra nya från att komma i en sådanförnedrande situation. Frågan har överlämnats till mig för besvarande. har vidare frågat mig om man frånregeringens sida överväger att vidtaga några åtgärder mot den ökande osmakliga"porrannonseringen" och reklamen i övrigt pä detta område och i såfall vilka. Jag beratt fä besvara dessa båda frågor i ett sammanhang. Det är för mig fullt klart att den verksamhet som bedrivsav s. k. sexklubbar kan innebära allvarliga följder för de kvinnor som deltar.De förhållanden under vilka kvinnorna medverkar i den aktuella verksamheten utgör ofta risk för deras psykiska välbefinnande och sociala trygghet.Ett tecken pä detta är förekomsten av missbruk av alkohol och narkotika. Samhället har mot denna bakgrund anledning att uppmärksamtfölja utvecklingen på området. Så sker ocksä inom både polis och socialamyndigheter. Efter hand som det stått klart för berörda myndigheter attverksamheten vid klubbarna har utvecklats till något annat än enbart poseringoch scenframträdanden har klubbarna ägnats en stegrad uppmärksamhet. Antaletpolisingripanden mot sexklubbar har varit betydande. Enfortsatt intensiv pohsiär övervakning av verksamheten pågår. Resultatet av deingripanden som har gjorts återspeglas i ett väsentligt ökat antaldomstolsavgöranden varigenom innehavare av sexklubbar fällts tiU ansvar förkoppleri eller grovt koppleri och i många fall ådömts mycket kännbarafrihetsstraff. Verksamheten vid sexklubbarna berör emellertid inte barapolis- och åklagarmyndigheterna utan ocksä socialvårdsmyndigheterna och hälsovårdsmyndigheterna.Ur ungdomsvårdssynpunkt framstår det naturligtvis som allvarligt, om ungaflickor deltar i en verksamhet som kan tänkas vara kopplad med prostitution.Barnavårdsnämndernas erfarenheter av de problem som hänger samman medsexklubbar och poseringsateljéer är emellertid begränsade. 1 tagit upp frågan i samarbetsorganet mellan ,skola och polis. Därvid har det bara kommit fram tre fall i vilka flickor under20 års ålder varit inblandade. Självfallet vidtar barnavårdsnämnderna ienskilda ärenden åtgärder för att hjälpa och stödja flickorna. Myndigheternahar emellertid den uppfattningen att flertalet av de kvinnor som är inblandadei verksamheten är över 20 är och själva i allmänhet inte uppfattar sig somhjälpbehövande. De sociala organens möjligheter att aktivt bistå och skyddadessa kvinnor är därför begränsade. Genom en framställning frän olika myndigheter i Göteborghar frågan om åtgärder mot sexklubbar också tagits upp av . Hosstyrelsen har därvid aktualiserats frågan om en kartläggning av omfattningenav de sociala problem som hänger samman med klubbarnas verksamhet. Ärendet ärännu inte avgjort av styrelsen. Det förekommer en omfattande reklam och annonsering ipressen för sexklubbar och för filmer och litteratur av pornografisk natur. 1fråga om text och illustrationer har denna reklam och annonsering inte sällanen utformning som enligt gängse värderingar är stötande för anständighetskänslan.Det är enligt min mening angeläget att en sanering kommer till stånd på dettaområde. Jag ser det emellertid i första hand som en uppgift för pressen ochpressens egna organ att självmant ta de initiativ i frågan som kan varapåkallade i syfte att på frivUlighetens väg åstadkomma godtagbara förhållanden.Regeringen kommer dock att följa utvecklingen med uppmärksamhet. Som bekant harmassmediautredningen i ett betänkande behandlat frågan omtryckfriheten och reklamen. Detta betänkande har remissbehandlats.