prot · FV0981 · 1972-12-31 00:00:00 — Från försäkringsbolagshåll har man ansett del önskvärt att flytta:fram ikraftträdandet etl helt år. Den skrivelse från och som har nämnts här kom dock utskottet liU hända så sentatt utskottet redan hade fatlat definitiva beslut. Utskottetär för övrigt övertygat om att försäkringsbolagen kan klara deomställningar med premiesatserna för ansvarsförsäkringarna som kan följa meddet utvidgade principalansvaret. Medborgarna torde dessutom på olika sätt genomupplysning via fackpress, massmedia och reklam få vetskap om lagens verkningaroch möjligheten atl gardera sig genom försäkringar. För övrigt har såvälpropositionen som lagrådsremissen varit kända, och det har alltså funnitstUlfälle till förberedande studier. Även om olika bedömningar kan görasbeträffande den lämpligaste tidpunkten för lagens ikraftträdande anserutskottet atl den nya lagstiftningen har så stora fördelar för speciellt de iarbetslivet verksamma arbetstagarkatego-rierna alt även sociala skäl talar föratt ikraftträdandet inte bör fördröjas. Reservationen 7 tar upp frågan om ersättning för skada pågrund av brott. Reservanterna yrkar att skadeståndskommittén skall få i uppdragatl utarbeta förslag tUl lagregler för dylika ersättningar. Under justitiedepartementetshuvudtitel finns numera, som känner lill, elt anslag på 1 miljonkronor, varur gottgörelse efter behovsprövning kan utgå för personskador pågrund av brott. Såväl föregående år som har i samband med anslagetsgodkännande i motioner avslagits med liknande utredningsyrkanden somi den föreliggande reservationen. har vid bägge tillfällenahänvisat till att det nämnda anslagets användande och ersättningsordningenhittills närmast haft karaktären av försöksverksamhet och att någon nämnvärderfarenhet ännu inte vunnits. påpekar alt de s. k. hemförsäkringarna harstor spridning, och i dem ingår skydd mol skador av brottslig verksamhet -även personskador. Enligt uppgifter har ca 2,5 mUjoner svenskarelt frivilligt tecknat försäkringsskydd av detta slag. En ytterligareutbredning av dylika försäkringar vore ett betydligt smidigare ochadministrativt sett väsentligt bUligare syslem än den stelbenta ordning medersättningar på skadeståndsrättsliga grunder med domstolsprövning somreservanterna rekommenderar. Utskottet avstyrker därför även dettautredningsyrkande. 1 reservationen 8, den sista reservationen vidbetänkandet, föreslås att Kungl. Maj;l fär i uppdrag att utarbeta regler omersättning för kroppsskada som polismän ådrar sig vid tjänsteutövning.Utskottet har i annat sammanhang avvisat tanken på ett objektivt ansvar föralla arbetsgivare. Fråga uppkommer då om vissa yrkesgrupper är så utsatta altde kräver ett speciellt skydd. 1 propositionen redogörs för att yrkanden harframställts om ett förmånligare ekonomiskt skydd vid skador för bl. a. polismänoch järnvägsmän. Det har dock visat sig atl riskerna för skador inle är störreinom dessa yrkesområden än inom andra. I fråga om poliser och järnvägsanställdalär det i själva verket förhålla sig så, att olycksfallsrisken statistiskt settär låg, framhålls det i propositionen. Utskottet kan även hänvisa till den kollektiva försäkringsom gäller fr. o. m. för samtliga medlemmar i . Försäkringen omfattar förutom ansvarsförsäkring och rättsskyddockså skadeståndsförsäkring. Det kan tUläggas att enligt löneförmånernaåtnjuter även polismännen sjuklön, dvs. nära nog full lön för tid då de ärsjukskrivna. Det återstår väl bara att ytteriigare understryka att Förslag till skadeståndslag, m. m. 3 protokoU 1972. Förslag tiU skadeståndslag, m. m. utskottetär enigt i de väsentligaste avseendena och hälsar med tillfredsställelse attdet nu som en första etapp presenteras förslag till en reformerad och tidsenligskadeståndslag. herr talman, att få yrka bifall till utskottetshemställan på samtliga punkter. i (fp) kort genmäle: Jag skall bara med ett par ord beröra de bådasista reservationerna, alltså de som rör statlig ersättning för skador på grundav brott och till i fiänsten skadade polismän. Såsom jag försökte utveckla saken i milt första inlägggäller det här en principiell fråga och inte bara en praktisk fråga. Man talarom försöksverksamhet med skadeersättningar i sådana fall, och naturligtvis ärdet värdefullt att vi har en sådan i gång. Jag tycker, såsom jag också framhölli mitt första anförande, att man därmed också har tagit viss principiellställning, nämligen att staten här skall gå in såsom ansvarig; det är barafråga om hur långt. Enligt vår mening bör detta principiella ställningstagandenu fullföljas, och man behöver alltså inte vänta på resultaten avförsöksverksamheten. Beträffande polisers skaderisk är det ju så, att del idetta yrke på något sätt är inbyggt en ständigt påliggande risk förpersonskador. Polismännen står enligt vår mening därför i en särställning.Därmed har jag inte sagt att inte andra yrkesgrupper utsätts för risker somockså kan vara mycket betydande. Men det gäller som sagt här en speciell grupp,som därför enligt min mening ur skadeersätlningssynpunkt skall behandlas påett särskilt sätt. Det lär inte vara, sägs det i propositionen, störreskadefrekvens bland järnvägsanställda och polismän än bland andra yrkesmän.Detta uttryck "lär" är ju väldigt vagt, och jag skulle gärna vilja fåen tolkning av vad som ligger bakom. Vad finns det för grund för dettauttalande? Har man klara statisfiska belägg, så skall jag givetvis böja mig fördessa, men kan jag inte göra detta. Sedan skulle jag gärna ha velat ställa en fråga tilljustitieministern, men jag ser honom inte i kammaren just . Kanske jag kan fåtillfälle att ställa frågarr . HerrWINBERG (m) kort genmäle: Jag vill gärna vitsorda att det har bedrivitsett långvarigt och gediget ulredningsarbete på skadeståndsrättens område, somherr sade. Men just därför tycker jag atl det kan finnas skäl atlvänta något halvår, när man vel att det alltjämt pågår utredningsarbete och attdet kommer ytterligare förslag . Jag understryker vad jag sade förut -att det är olämpligt atl ändra lagar, särskilt av denna typ, alltför ofta. Lagrådet sade beträffande uppskovsfrågan i sinasammanfattande synpunkter atl man fann vägande skäl lill uppskov. Del ärriktigt, som sade, att lagrådet inte avstyrkte lill slut. ansåg att man i så fall skulle skjuta på lagens ikraftträdande så atljämkningsregeln skulle kunna inarbetas i lagen innan den trädde i kraft. Med det har jag också i viss utsträckning svarat på vadherr sade angående reservationen om 3 kap. 6 § - nämligen all vi serjämkningsregeln i etl större sammanhang och därför tycker atl den nu skullekunna utgå. Beträffande frågan om ikraftträdandet anförutskoltsmajoritelen egentligen ingenting annat som svar på alla de skäl somräknas upp frän reservanternas sida än alt "det nog gär attbemästra". Jag har inte hittat något skäl från majoritetens sida för allgenomföra detta . Får jag slutligen också säga några ord om ersättning tillpoliser för skada. Jag anser att poliserna är i en speciell situation. Vi sombefinner oss i det här huset bör väl vara särskilt medvetna om all vi somrepresentanter för medborgarna antar vissa lagar och förordningar som vi anseratl vi måste ha för att kunna leva tillsammans i samhället. Vi behöver också enkår som ser till att dessa lagar och förordningar efterföljs, och den kåren poliskåren - blir ofta utsatt för risker, de kan fä skador vid konfrontationermed dem som infe gärna följer lagar och förordningar. Jag tycker verkligen alldel finns anledning för samhället att visa generositet mot poliskåren medhänsyn till dess svåra arbetsuppgifter. Förslag nu skadeståndslag, m. HerrSVÄNSTRÖM (c) kort genmäle: fann del egendomligt all jaghade använt ordet "uppseendeväckande" i samband med min behandling avreservationen 5, som gäller arbetstagares skadeståndsansvar, och han framhöllall den praxis som på detta område har utvecklats snarare skulle havarit mera positiv än tillämpningen av den kommande lagen skall bli. Jag hoppasatt inte så är fallet; för min egen del har jag iippfallal det tvärtom. I varje fall gäller reser-vationen vilket uttryck somskall användas för att utsortera de tillfällen då det kan bli fråga om ettundanlag frän den allmänna regeln. var med längre än jag i förstalagutskottet på sin lid, och han måste nog erkänna att när vi där vägde mellan''särskilda skäl" och "synnerliga skäl", sä ansäg vi"särskilda skäl" vara en mindre restriktiv fomiulering. 1 anslutningtill detta har vi byggt upp värt yrkande här. Jag kan också anföra atl, somherr väl vel, lagrådet har uttalat sig för uttrycket "säiskildaskäl", och jag tycker att det hade funnits anledning att vidhålla detbegreppet. Beträffande reservationen 4, där det föreslås ett undantagför de kommunala församlingarna och för staten, anför att detfinns små församlingar och andra, för vilka skadeståndskrav kan bli betungande.Jag tror atl del är ell ytterst litet antal fall där man kan påvisa sådanaförhållanden och att förslaget i reservationen är välgrundat. Vad slutligen gäller den speciella omtanken om poliserna,som också tagits upp i reservation, ber jag att få instämma i de synpunkter somi de senaste replikerna framförts av i och tror som de att vi från samhällets sida på ett alldeles speciellt sättmåste känna vår ansvarighet mot dessa grupper. Förslag tiU skadeståndslag, m. m. HerrOLSSON i (vpk) kort genmäle: Jag tycker atl den motivering för attpoliserna skulle ha ett fullständigt skydd, som i gav isitt första inlägg, var mycket bra. Den borde emellertid, som jag sade, haomfattat alla. Det är bara att omsätta den på det sättet. När man talar om inbyggda risker osv. och säger att dettasärskilt skulle gälla poliser vill jag påpeka att de verkliga förhållandena jubäst utläses genom statistik, och statistiken visar att det finns mångayrkesgrupper som har mycket farligare arbeten än just poliserna. Tankegången ärväl att de som utsätter sig för risk i samhällets fiänst skall vara särskiltskyddade. Men vilka är inte i samhällets fiänst? Skogsarbetare,stuveriarbetare och byggnadsarbetare gör väl lika samhällsnyttiga insatser, ochdå bör de rimligtvis vara lika väl skyddade. Man säger att poliserna bör skyddas väl därför att deutsätts för brott det bättre skyddet skulle alltså vara moraliskt betingat.Ja, jag undrar ibland vad som är brott och inte brott. Jag har varil med påarbetsplatser där man vägrat köpa hem skyddsanordningar, belysningar osv. ochdär det inträffat olycksfall på grund av denna ekonomiska äterhållsainhet. Hardå arbetsgivaren förbmlit sig eller inte? Han har inte gjort del i lagensmening den saken är alldeles klar men man kan diskutera vad som är brottoch inle brott. Det skall bli intressant att se hur folk som tUlhörLandsorganisationen kommer att rösta här i kammaren angående detta förslag. Detär otvivelaktigt ett mycket starkt krav ute från arbetsplatserna på införandeav ett objektivt skadeståndsansvar. Flera förbund har i olika sammanhanguttalat sig för detta. frågar exempelvis; varför hararbetsgivaren mindre ansvar än hundägaren? riktarockså delvis stark kritik mot det förslag som föreligger. Men omröstningenfår väl visa hur det går. HerrSVEDBERG (s) kort genmäle: i menade i sittanförande atl i och med att nu har anslagit 1 miljon lill stöd fördem som drabbas av brott, sä har principen slagit igenom även när det gällerifrågavarande motionsyrkande och reservalionsyrkande. Men såvitt jag kan förståmåste det vara en viss principiell skillnad om stöd skall utgå i ömmande falloch efter behovsprövning mot om del skall utgå enligt skadeståndsrättsligagrunder. Del är väl där den principiella skillnaden ligger. Delta får inte tolkas så att man från samhällets sida inteskall känna sig skyldig att hjälpa i upprörande fall, när människor drabbas avbrottslig verksamhet Men det måste bli en fråga om resurser även i dessa falloch om de lämpligaste framkomstvägarna. har ju inte varit här i riksdagenoch har alltså inte varit med alla de gånger då det framställts interpeUationeroch uttalats önskemål om atl förslag fill ny skadeståndslag äntligen skulleutformas i en proposition. Men för oss som har varit med här verkar detegendomligt om man skuUe skjuta på denna fråga ytterligare, när vi nu har eltförslag som kan betraktas som en första etapp och som väl sedanfår bli föremål för ytterligare reformer. Vad poliserna beträffar uttalade sig första lagutskottet1968 för atl det skulle göras någonting så atl poliserna fick ersättning förskador som de drabbades av i tjänsten, och 1969 kom den kollektivförsäkringtill som poliserna har och som har tecknat. Jag kan nämnaatt när dåvarande justitieministern tillfrågades om första lagutskottetsuttalande, som sedan antagits av , sade han atl i och med atl dennaförsäkring kommit till var polisernas problem i det hänseendet i storutsträckning lösta. Vi kan ju också konstatera att poliserna har ellmycket gott skydd. Sedan var inne på frågan omjämkningsreglerna och sade alt han inte trodde att de reglerna skulle blitillämpade, i vafie fall inte för kommunernas del. Men när det gäller småförsamlingar - vi har många sådana t. ex. på , och de ingår ju också ibilden kan del inträffa händelser som gör att det är gagneligt att ha ensådan här jämkningsmöjlighet. trodde som sagt inte att denmöjligheten skulle komma atl utnytfias i så särskilt många fall, men man skallju inte ta bort en lag bara därför att den tillämpas endast för några få. Förslag till skadeståndslag, m. m. HerrWIKLUND i (fp) kort genmäle: i sade att det rent avkan förekomma större skadefrekvens inom andra yrkeskategorier än inom polisen.Han gjorde detta påstående "rakt ut" och försökte inte belägga delmed någol siffermaterial. kanske inte har sådant material tillhands, och då kan jag förstå honom. Annars gjorde anförande om olycksriskerna påarbetsplatserna intryck på mig. Skadeskyddet är en svår fråga, som det ärmycket angeläget att få uppklarad även för andra yrkeskategorier änpolismännen. Det håller jag gärna rned om. Men som jag tidigare utvecklat finnsdel speciella skäl när det gäller polismännen. Det kan inte bestridas atl skadefrekvensen nu ökalkraftigt bland polismännen. Detta finns det statistik pä. Den stär för övrigtatt läsa i min motion. Skadeökningen är en allvarlig omständighet som bör tasmed i bedömningen av behovet av särskilt skadeskydd för poliser. Jag tycker emellertid alt i ifortsättningen undervärderade den positiva viljan hos lagutskottet atltillgodose hans motion. Vi skriver i betänkandet att vi gärna skulle vilja mätaupp hur det är med frekvensen av ansvarsförsäkringar, och på s, 153 slutar vimed en formulering som jag tycker går i yrkande rättmycket till mötes. Där står det nämligen så här: "Visar undersökningen attansvarsförsäkringens spridning inte är godtagbar bör kommittén utarbeta förslagsom syftar till att nå ökad utbredning av försäkringsskyddet. Härvid kannaturiigtvis införande av obligatorisk ansvarsförsäkring komma underprövning," Det tycker jag är en ganska långtgående skrivning. Och den skallju inle stanna lett belänkande i , utan den skall gå vidare tillKungl, Maj:t i form av en skrivelse med tillkännagivande av vad anserpå denna punkl. Förslag till skadeståndslag. 111. m. HerrWINBERG (m) kort genmäle: tyckte att det var litetegendomligt att här yrka på uppskov med ett lagstiftningskomplex som i och försig är önskvärt. Till det vill jag säga att jag tycker det är meraanmärkningsvärt att genomföra lagen så snabbt, när vi vet att en utredningpågår om näraliggande frägor och att lagen därför, när den har trätt i kraft,kominer att på väsentliga punkter få ändras en därefter. () kort genmäle: Det kan bara erinras om att utredningar harpågått , och har önskemål framförts omatt utredningsresultatet skulle komma till uttryck i Kungl. Maj:ts proposition.De utredningar som pågår kommer alt fortsätta sitt arbete under många årframåt. Det blir alltså uti'ymme för förbättringar efter hand. Det skulle vara frestande att fä böfia dettaanförande med en principiell redogörelse för den viktiga fråga som vi nubehandlar. Jag skall a-/stå från det, då ju propositionen innehåller alla deprincipiella synpunkter som ligger bakom förslaget och det kanske därför intekan vara nödvändigt att tynga kammarens protokoll med att upprepa. Jag villdärför begränsa mig till all tala om reservationerna och i någon månkomplettera de synpunkter som redan har anfört. Beträffande frågan om uppskov med behandlingen avpropositionen vill jag, liksom , erinra om att arbetet på en nyskadeständslagsliftning är ett arbete på lång sikt som bedrivs i etapper. Detkan inte undvikas alt man på vissa punkter får klara sig med provisoriskalösningar i avvaktan på kommande etapper. Till vill jag säga attlagens tekniska utformning är sädan att framtida ändringar ;;kall kunnagenomföras utan större ingrepp. Ett uppskov kan medföra alt man tillspillogerstora delar av det långa och mödosamma förarbetet bakom det nu föreliggandeförslaget. Jag vill därefter övergå till frågan om objektivtskadeståndsansvar för irbetsgivare och knyta an till den reservation, som herrOlsson i har talat för. Vi besjälas väl alla av intresset att bereda ett fullgottekonomiskt skydd vid skadefall som leder till personskada. Det är ganskanaturligt att man särskilt uppmärksammar skador som uppkommer inom arbetslivet.Olycksfallen i arbetet drar uppmärksamheten till sig därför att de drabbarmänniskor som för sitt dagliga levebröd måste utsätta sig för risker och somskadas. Man var redan för länge sedan på det klara med all det måste byggas uppett särskilt skydd vid skador pä arbetsplatserna, elt skydd som går längre änvad som i allmänhet gäller i samhället vid sjukdom och olycksfall. På detsättet har vår yrkesskadeförsäkring vuxit fram. Yrkesskadeförsäkringen gerersättning i betydligt större omfatlning än den allmänna försäkringen.Yrkesskadeskyddet byggde ursprungligen på ett objektivt ansvar förarbetsgivarna inom en viss given ram. skadades behövde intevisa att arbetsgivaren hade vållat skadan genom oaktsamhet för att ersättningskulle utgå. omvandladesdetta objektiva ansvar till en ren försäkringsanordning utan anknytning tillnågot ersättningsansvar för arbetsgivarna. Denna anordning svarar för enväsentlig del av skyddet vid olycksfall i arbetet; vid invalidiserande skadorräknar man t. ex. med att 70 å av inkomstförlusten i normala falltäcks av denna försäkring. Den förbättras successivt allteftersom man anser sigkunna ställa ökade resurser till försäkringens förfogande. Men det är alltsåfortfarande så att vi inte kan läcka förlusterna helt i det här avseendet. Det är här skadeståndsreglerna kommer in.Skadeslåndsrätten innebär att den skadelidande skall ha full ersättning för sininkomstförlust och dessutom gottgörelse för ideell skada, dvs. sveda och värkoch liknande. Den som har rätt till skadestånd befinner sig alltså i en meragynnsam position än den som bara har rätt till yrkesskadeersättning och andraförmåner från socialförsäkringen. Skadeståndsrätten är i allmänhet beroende av att man kanbevisa att någon genom oaktsamhet har vållat skadan, och del har i mångasammanhang konstaterats att det är svårt att uppfylla detta krav, när detinträffar olycksfall på arbetsplatser. Det blir, som det sägs i reservationen,ofta så att olycksfallet rubriceras som ren olyckshändelse. De utvägar som anvisas i reservationen och som innebär ålägger arbetsgivarna etl objektivt skadeståndsansvar, dvs. ett ansvar sominte förutsätter alt ett vållande visas föreligga, har varit aktuella tidigaredels genom direkta framställningar till Kungl. Maj:t, dels genom riksdagsmotioner.Jag har därför tämligen ingående behandlat frågan om objektivt ansvar på dettaområde i det inledande anförandet i den proposition som vi nu behandlar. Jagvill bara här kort sammanfatta min syn på dessa ersättningsfrågor. Den innebär atl man i första hand bör förbättra detekonomiska skyddet vid arbetsolycksfall genom fortsatt utbyggnad avyrkesskadeförsäkringen. Utredning om en sådan fortsalt utbyggnad pågår inomden nu arbetande yrkesskadeförsäkringskommitlén. Min uppfattning på denna punktdelas av och har vunnit stöd vid 1969 årssocialdemokratiska partikongress. Om man inför ett objektivt skadeståndsansvarför arbetsgivarna måste ett sådant skadestånd rimligen säkerställas genomobligatorisk ansvarsförsäkring. Del innebär alltså praktiskt sett att manovanpå den nuvarande yrkesskadeförsäkringen lägger ytterligare ettförsäkringssystem med särskild administration och skadereglering. Jag kan intefinna att detta är en ändamålsenlig anordning. Det innebär, som utskottet ocksåhar uttalat, ett slöseri med tillgängliga resurser. Samma invändningar kan riktas mot ett system som bygger påomvänd bevisbörda, där del alltså skulle åvila arbetsgivaren att visa att haneller någon för vilken han svarar är fri från vållande till skadan. Ett sådantsystem har nämligen i stort sett samma praktiska funktion som ett system medobjektivt ansvar. De lösningar som nian tills vidare har börjat arbeta med iavvaktan på ett fullständigt yrkesskadesystem inom socialförsäkringens ram ären särskild kollektivavtalsreglerad försäkring som inte bygger pä skadeståndsansvarmen som ger samma höga ersättningsnivå som skadestånds- Förslag till skadeståndslag, m. m. Förslag till skadeståndslag, m. m. rätten.Herr i har också nämnt detta. Genom att man inte gerbestämmelserna i lag utan i avtal mellan arbetsmarknadsparterna får man ettsystem som fungerar smidigt, som snabbt kan anpassas efter skiftande behov ochsom i vissa avseenden t. o. m. är bätlre än skadeståndsreglerna - medvållandeges mindre betydelse. Försäkring av denna typ, s. k. trygghetsförsäkring, flnnsredan i bruk inom några yrkesområden, och erfarenheterna av systemet itillämpning är mycket goda. Försäkringsanordningar av denna typ är exempel påsådana lösningar som bör eftersträvas för att täcka ersältningsbehov på olikasamhällsområden och som jag har rekommenderat i proposilionen. Det bör också påpekas att det föreliggande lagförslaget omprincipalansvar för anställdas vållande i tjänsten innebären avsevärdförbättring av de skadelidandes ställning. Jag vill erinra om att förslagetinnebär att arbetsgivarna skall svara för skador på grund av fel ellerförsummelse av arbetstagare i fiänsten oberoende av arbetstagarens ställning iarbetsgivarens rörelse. Det är tänkt att man som skadelidande inte skallbehöva utpeka viss person som vållande, det är tillräckligt om det föreliggersådana omständigheter vid ett olycksfall att det objektivt sett måste ansesframkallat genom försummelse i verksamheten. Man bör kunna räkna med att detnya arbetsgivaransvaret i allra största utsträckning kommer att läckas avförsäkring. Lagstiftningen är ett starkt incitament för de arbetsgivare som saknar ansvarsförsäkring att se till att de har sådant skydd. Jag anser alltså sammanfattningsvis att man inle skaU lösafrågorna om ersättning för arbetsolycksfall genom lagstiftning om objektivtskadeståndsansvar för arbetsgivarna. har uppehållit sig vid reservafionen 3 omjämkning av principalan;ivaret enligt förslaget i 3 kap. 6 §. I reservationenyrkas alltså att 3 kap. 6 § skall utgå ur förslaget. Det är visserligen riktigt att en proposition med förslaglill allmän jämkningsregel i skadeståndslagen är tämligen nära förestående. Mendetta bör inte hindra att man inför en mera begränsad jämkningsregel samtidigtmed principalansvaret. Principalansvaret kommer nämligen också att omfatta arbetsgivarei rent privata förhållanden och i icke ekonomisk verksamhet. Det kan uppståsituationer där det är oskäligt att arbetsgivaren bär fullt skadeståndsansvar.Principalansvaret innebär att man i svensk rätt får ettgenerellt ansvar för annans vållande. Den allmänna jämkningsregeln torde kommaatt utformas efter samma principer som kommit till uttryck i 3 kap. 6 §.Förslaget i propositionen kan alltså ses som en förelöpare till den allmännaregeln. 3 kap. 6 § innebär också alt skadestånd skall kunna jämkasvid sakskada, orn skadan läcks av försäkring på den skadelidandes sida ellerborde ha täckts av försäkring.