prot · FV09125 · 1972-12-31 00:00:00 — Vad jag nu har sagt innebär inte att jag anser att derådande förhållandena är i aUa avseenden godtagbara. Vid behandlingen avförslaget till upphävande av bestämmelsen om sårande av tukt och sedlighetuttalade lagrådet farhågor för att vissa nöjesföretag skulle komma att anordnaförevisningar av grova perversiteter, våldshandlingar o. d. Lagrådet föreslogdärför att i allmänna ordningsstadgan skulle införas ett förbud mot sådanaföreställningar. Regeringen var inte då beredd att biträda lagrådets förslagmen uttalade, att frågan skuUe tas upp till förnyad prövning om lagrådetsfarhågor besannades. Jag anser nu att så bör ske. Lagrådets förslag övervägsför närvarande i . Slutligen vill jag framhålla att det harbhvit aUtmer uppenbart att den verksamhet som bedrivs av en del sexklubbar ochposeringsateljéer även innefattar prostitution och koppleri. Myndigheterna hardärför ägnat dessa klubbar och ateljéer en allt intensivare uppmärksamhet.Antalet polisingripanden mot sexklubbar har varitbetydande. Resultatet av dessa åtgärder återspeglas i ett väsentUgt ökat antaldomstolsavgöranden, varigenom innehavare av sexklubbar fällts till ansvar förkoppleri eller grovt koppleri och i många fall ådömts mycket kännbarafrihetsstraff. HerrHENMARK (fp): Anledningen tiU den här interpellationen är det läge somvi är i just . Det har skapats väldigt mångasexklubbar och poseringsateljéer. Ett stort antal människor är engagerade i denverksamheten. Av reportage att döma omsätts där mycket stora summor, och därpågår en verksamhet som säkert i många fall är brottslig. Det kanske mestvemodiga är att ett så stort antal människor säljer sig till en livsfömedrandeverksamhet och lider under detta på ett sådant sätt att de måste söka sig någonstimulans. De blir i stor utsträckning hemfallna åt både spritanvändning ochnarkotikaanvändning. Det har gjorts kontroller som visat att mellan 80 och 90procent av dessamänniskor är socialfall. Denna utveckhng kan ju inte bara bero på att man harskapat sådana här klubbar och ateljéer, utan det har framför allt varit denreklam som görs för att få folk dit. Detta har gjort att jag ställt min fråga. Herrjustitieministern, vUken jag tackar för svaret, har mycket sant uttalat att debestämmelser som tidigare gäUde om sårande av tukt och sedlighet är upphävda. Idet sammanhanget kanske det bör påminnas om att den utredning som föregickpropositionen föreslog att det skulle finnas åtminstone en yttersta gräns. Mendenna yttersta gräns kom inte med när propositionen skrevs. Justitieministern säger att det tycks vara en spridduppfattning att den prostitution och den annonsering som förekommer skulle varaett direkt resultat av de genomförda lagändringarna. JagvUl bekräfta att så ärfallet. Jag tror att det inte bara är en spridd utan en mycket allmän åsikt attgenom beslutet i släpptes denna verksamhet lös på ett alldelessärskUt sätt. försöker justitieministern på ett par tre sidor förklara attså är det nog inte i verkligheten. Som jag sade fömt, är det en allmänuppfattning att så är fallet, och jag tror att man har anledning att ta hänsyntill den mening som människor här har. Det sägs också i svaret att denna begränsning iyttrandefriheten upphävdes för att man skulle få en väl fungerandeopinionsbildning och debatt i samhälls- och kulturfrågor. Jag har väldigt svårtatt förstå att möjligheten att få en väl fungerande opinionsbUdning och endebatt i samhälls- och kulturfrågor skulle påverkas väsentligt och i rättriktning av att man tUlåter uttryck som sårar tukt och sedlighet. Vi ställerväl något högre krav på en opinionsbUdning och på en debatt än att den skulleså att säga betingas av att gränserna förskjutits när det gäller användningenav uttryck som sårar tukt och sedhghet. Jag tror att många människor är oroade över den härutveckUngen. Jag läste i tidningen att statsministern, när han framträddei en kyrka i en av utkanter, hade sagt att utvecklingen äroroväckande; han ansåg att pressen borde försöka självsanera sig. Det är nog enriktig synpunkt, och vissa initiativ har säkert tagits för att sanera pressen. Justitieministern talar också glädjande nog om alt hanicke i alla avseenden kan godta de förhållanden som råder. Jag tackar fördet medgivandet. Om jag inte mmns fel var det justitieministerns egenstatssekreterare som häromsistens i ett uttalande sade att man kunde tänka sigatt helt enkelt förbjuda den här annonseringen liksom man förbjuder reklam förexempelvis sprit och narkotika. Jag har funderat över de ohka förslag som har framlagtsför att tillgodose de önskemål som ligger bakom min interpellation, och jagvill ta upp en aspekt. När det gäller brottsbekämpning säger man i regelungefär så här: Vi skall inte i första hand bara tänka på att bekämpa ett brottutan vi skall försöka att nå själva rötterna och angripa förutsättningarna förbrottet. Då statsministern säger att pressen bör sanera sig självoch då justitieministern säger att vi kanske får införa en ändring i ordnings- Ang. bestämmelser om straff för särande av tukt ochsedlighet Ang. bestämmelser om straff för sårande av tukt ochsedlighet stadgan såatt vi förbjuder viss verksamhet som tycks finnas i så stor utsträckning,går man enligt min mening på det fullbordade brottet och försöker bekämpa det.Egentligen skulle man se efter vad bakgmnden är tUl att vi har fått dessaposeringsateljéer och sexklubbar. Det är lättast att säga att det är fel påsamhället, så säger många. Men i det här fallet är orsaken enhgt min mening imycket stor utsträckning den propaganda som tUlåts. En redaktör erkänner att hans tidning hade eninkomst på 1,5 mUjoner kronor på annonser av den här typen; säger hanatt det kan finnas andra tidningar som har ännu större inkomster. Jag har förmin del inga bestämda siffror, men jag måste tro på de uppgifter som enredaktör lämnar om sin egen tidning. De som annonserar för sådana belopp intebara i en utan kanske i flera tidningar måste naturligtvis som resultat avannonseringen få in inte enbart annonskostnaderna utan även betydande summordärutöver; de har ju även andra kostnader. Jag tycker att det finns anledning att direkt angripadenna reklam och stoppa den för att försöka begränsa omfattningen avverksamheten. kanske någon säger att det är underligt att en hberalman vill införa förbud. Ja, jag är en stor vän av hberalismen som ju innebärfrihet. Men jag har också lärt mig och jag har blivit alltmer befäst iövertygelsen att det är riktigt - att den rätta friheten inte är vilken frihetsom helst. är frihet under ansvar, frihet med gränser; i annat fall kanfriheten ta död på sig själv. Och jag tycker att det i detta fall ärstatsmakterna som måste faststäUa gränserna och säga att inom dessa gränser bördet finnas frihet att verka och att skaffa sig de nöjen man vUl ha. Mengränserna måste fastställas, och det är dem jag saknar . Jag saknar också bestämda ståndpunkter ijustitieministerns svar. I detta säger han: "Vad jag nu har sagt innebärinte att jag anser att de rådande förhållandena är i alla avseendengodtagbara." De rådande förhållandena som jag har påpekat är jusl dessaateljéer och klubbar, där det pågår en verksamhet som såvitt man kan bedömainnebär ett nedvärderande av själva livet för de människor som är engagerade iden. 1 vilka avseenden anser justitieministern att denna verksamhet är godtagbar?Inte "i aUa avseenden", säger justieministern. Kan vi lämna den åt dess öde? Är det godtagbart att man får fånga ini sma garn nya unga människor för denna verksamhet? Eller finns det anledningatt nu sätta stopp och säga: Detta är inte godtagbart; vi måste sätta en gränsoch vidta åtgärder för att sanera verksamheten och om möjligt eliminera deskador som redan har uppstått. Jag vUl tacka för de positivatankar som uttrycks i svaret - ty sådana saknas inte. Jag är också tacksam förden utredning som har gjorts, även om jag inte kan dela meningen att den härUtveckUngen beror på den allmänna utvecklingen. Justitieministern bor ju istorstaden och känner kanske mest tiU storstadsbons sätt att tänka och handla.Men jag är från landsbygden, och jag kan säga justitieministern att där är viinte så avancerade; där ryser man inför dessa tendenser i utvecklingen ochskulle vilja hålla den på en något högre nivå. Där är det säkerligen ingen somtycker att den nutida annonseringen är i stil med den utveckling som vi önskari samhället. HerrHERNELIUS (m): Med glädje noterar jag att justitieministern i svaret tillherr Henmark säger att han viU pröva möjligheterna av ett förverkligande avlagrådets förslag . Anledningen tUl detta skulle vara att han finnerförhållandena icke i alla avseenden godtagbara. Det är med särskUd tiUfredsstäUelse man hör detta när manerinrar sig att då den nya lagen antogs av på förslag av regeringenPalme varnade för konsekvenserna. De utvecklade sina tankegångar ien särskUd reservation, i vUken de framhöll att den nya lagen kunde ge upphovtill sådant som offentliga förestäUningar, där betalande publik fick bU åskådavittne till sadistiska scener, tiU våldsscener, till offentUga samlag. Vad manän må säga om dessa farhågor de var inte överdrivna, de var tUltagna iunderkant. När lagen antogs erinrade moderata representanter också om vadlagrådet hade föreslagit, nämligen en särskUd bestämmelse i ordningsstadgan somskulle omöjliggöra sådana här föreställningar. I höstremissdebatten tillät jag migatt åberopa ett uttalande av justitieminister , att om förhållandenautvecklade sig i ogynnsam riktning skuUe lagrådets förslag underkastas förnyadprövning. Jag frågade om inte tiden var inne för en sådan prövning . Svaretkom inte under remissdebatten, men har det kommit. Justitieministern harnu anslutit sig tiU moderata samlingspartiets åsikt att man bör pröva lagrådetsförslag. Sedan får man se om det går att genomföra, men det är en annan sak.Att vi har kommit så långt tycker jag ändå är ett framsteg, och det tackar jagjustitieministern för. Däremot tar jag med samma skepsis som tidigare del avövriga avsnitt av justitieministerns svar. Det är en genomgående tendens i detatt den nya lagstiftningen egentligen inte har gjort vare sig till eller från,att det har bhvit så iUa som det är även utan den nya lagen. Det är aUdelesgroteskt att påstå något sådant. Justitieministern säger att vi kanske hadefått samma annonser utan lagen som vi har . Han kan bara slå uppdagstidningarna av och för tre är sedan, så finner han att nytillskottenär avsevärda. Vad som dä fanns i tidningarna var ingenting mot vad som finnsdär . Även om det, som han påpekar, fanns periodiska publikationer somhade märkliga annonser, var det inte alls samma tyngd över dessa annonser somöver annonser som införs i tidningar med hundratusentals exemplar i upplaga somsprids till var och en, till ungdomar och andra. Hela denna diskussion om föreställningarna och annonsernaförefaller mig betänkUgt påminna om den gamla diskussionen om grisen ochtrikinen, förd i litterära sammanhang icke minst - senast av Svenska akademienssekreterare . Del är faktiskt icke trikinen som har ansvaretför grisen. Det är grisen som har ansvaret för trikinen. Utan föreställningarblir det inga annonserom föreställningar - så enkelt är det. Stoppar manföreställningarna, stoppar man därmed också annonseringen. Det är lättfattligt,tycker jag. Och behövs inte diskussionen om hur man skall göra medannonseringen, då löser sig det hela på helt annat sätt. Justitieministerngör gällande att den nya lagen i ett avseende rent av Ang. bestämmelser om straff för särande av tukt ochsedlighet 8 protokoll 1972. Ang. bestämmelser om straff för särande av tukt ochsedlighet skuUeinnebära en viss skärpning. Detta är närmast utmanande. Formellt kan han synasha rätt, men har någon sett att den offentliga skyltningen av ifrågavarandealster har minskat? Beror det på att åklagarna icke ingriper? Kanskedelvis, men man kan förstå att en del åklagare icke ingriper när sä mycketvärre ting försiggår opåtalt och lagligen vid sidan. Det är naturhgtvis en avförklaringarna. Regering;en och justitieminister kan ickekomma ifrån sitt ansvar Kör det läge som råder, ett djupt otUlfredsställandeläge med som har påpekat - skadeverkningar för unga människor avkanske bestående natur. Regeringen och justitieministern har sitt ansvarför företeelser i som är djupt ovärdiga ett kulturland och som tordesakna motstycke i flertalet civiliserade länder med något så när jämförligaförhållanden i övrigt. Jag har för min del aldrig annat än i vissa svenskadagistidningar sett t. ex. annonser för bordellverksamhet. Det har ickeförekommit utomlands, såvitt jag vet, i varje fall inte i offentliga tidningar. Om justitieministern nu tar ett steg i rätt riktning ochgör ett litet medgivande så är detta välkommet. Men det upphäver ju inteskulden för det andra, för det större. Den upphävs icke heller av någradeklarationer i kyrkor eller i andra sammanhang av regeringsmedlemmar. HerrWERNER i (m): Jag kan helt instämma med de båda föregåendetalarna i det här ämnet. Det finns uppenbarligen en ambivalens ijustitieministerns svar. Å ena sidan vill Ni göra gällande att det inte ärnågot samband mellan den nya, hberala lagstiftningen på detta område och deföreteelser som vi här diskuterar. Å andra sidan säger Ni att nu måstenågonting göras - och instämmer uppenbarligen med lagrådet och även meddepartementschefen vid det tUlfället då lagrevisionen antogs. Lagrådet kopplarju just lagen till eventuella företeelser när han säger att "omstraffbestämmelsen begränsas på så sätt här föreslagits, torde det icke varaotänkbart att vissa varianter" osv. Departementschefen sade att"skulle utvecklingen efter ett upphävande av straffbestämmelsen om sårandeav v.ukt och sedlighet visa att lagrådets farhågor besannas", så fåråtgärder vidtas. Det är aUtså en klar koppling mellan den nya lagen och denya företeelsema i samhäUet. Det tycker jag inte man skaU förtiga - det hedraren inte. Jag förstår att man som pohtiker aldrig får göra fel, och det ärnaturligtvis särskUt försmädligt att sä göra när man dessutom är statsråd. Manjag tycker nog att det vore renhårigare att säga att här gjorde vi fel, och nuvUl vi rätta tUl det. De andia talarna har så övertygande motiverat sinapåståenden. Uppenbarhgen öppnade man några slussar 1970, och det vore välunderligt om inte vattnet skulle strömma igenom när man öppnar slussar. Lagstiftningen anpassar sig undan för undan efter de nyatänkesätten, säger justitieministern. Ja, följer lagstiftningen med på detsättet, så kommer också övertrampen undan för undan att få nya avstamp. Det äraUvarligt, tycker jag, att i sådana här principfrågor låta lagstiftningen ledasav förhandenvarande förhållande. hälsar naturligtvis också jag med tillfredsstäUelse attregeringen ämnar ta sig samman. Men vad tänker man göra? Jag tycker det ärlitet allvarligt att man åberopar lagrådet, eftersom lagrådet ju vill att det iordningsstadgans 21 § skall införas ett förbud, riktat mot sådana offentligatUlställningar vi diskuterat. Hade det skett den gången lagstiftningen togs, såhade man måhända kunnat stävja en del företeelser, men tror jag att det ärför sent. Jag tror att man måste ta ett mycket kraftfuUare grepp, inse att manhade fel och göra en förnyad översyn av tryckfrihetslagstiftningen vad avsersårande av tukt och sedlighet. Det vore intressant att få htet mer synpunkter frånjustitieministern om vUken väg man avser att gå i detta sammanhang. Ang. bestämmelser om straff för särande av tukt ochsedlighet Först vill jag svara alla tre herrarna närdet gäller frågan i vad mån den utveckling som har pågått skulle ha lett tillsamma resultat på flera områden som vi har , oavsett om vi gjort dennalagändring eUer ej. sade att det är en mycket spridd uppfattningatt borttagandet av bestämmelsen om sårande av tukt och sedlighet är orsaken tillden vidare utveckhngen av dessa sexklubbar och poseringsateljéer. Det ärmöjligt att det är en spridd uppfattning i vissa kretsar, men jag hoppas attalla tre herrarna, om ni vill läsa igenom vad som är sagt iinterpellationssvaret, ändå skall finna att det är i stort sett felaktigt attgöra gäUande att det förhåller sig på detta sätt. Den allmänna utveckling sompågått i samhället på detta område kan ju inte ha undgått er, liksom inte heUerden praxis som domstolarna i många städer, och särskUt kanske i stora städer,har tiUämpat. Detta speglar ändå hur människorna uppfattar hithörande frågor.Det är ju inte vUka personer som helst som sitter i domstolarna, och man kanväl säga att de inte företräder de mest avancerade kretsarna på detta områdeutan att de speglar en mera bred uppfattning. kom sedan in på vad statsministern hade sagtom en del av annonseringen i pressen och att han uttalat förhoppningen att detskuUe ske en självsanering, liksom det påpekades att statssekreteraren ijustitiedepartementet hade gjort vissa uttalanden. Här kunde hatillfogat men jag kan ju inte begära att skall följariksdagsarbetet så noga att jag har svarat på en enkel fråga omhumvida det fanns någon avsikt att göra ändringar i tryckfrihetsförordningen.Jag gav i mitt svar uttryck åt att vi följer utvecklingen i tidningarna men attvi hyser förhoppningen att det i första hand skall kunna bli en självsanering,så atl vi inte behöver överväga en lagstiftning. Och jag kan säga att dennamaning har inte förklingat ohörd. Man har lyssnat, och det pågår för närvarandeöverläggningar inom pressen, där man även har kontaktat ,i syfte att finna någon form för en s. k. självsanering som skulle innebära attannonseringen inte blir för människorna anstötlig eller sårande. Detta arbete pågår alltså, och vi får väl vänta något ochse vad det blir för resultat. Det tyder ju i aUa fall på att man inom pressenär mycket Ang. bestämmelser om straff för sårande av tukt ochsedlighet observantpå hur människorna har uppfattat denna annonsering. Vidare säger att en del av denna verksamhet imånga fall innebär etl nedbrytande andligt och fysiskt av de människor somutnyttjas. Men, , när det gäller den sida av verksamheten där detförekommer koppleri är det ju som jag har sagt i mitt interpellationssvar så att vi har vår lagstiftning ograverad och vi har aUtså möjligheter attingripa i de fall då det sker ett förledande av människor som dras in i dennaverksamhet. Det har ju också varit en aktiv verksamhet från polisens sidahärvidlag. tog utom frågan om annonseringen i pressenupp frågan om skyUningen, som jag tror att vi har diskuterat vid något tidigaretUlfäUe. Jag har ju också observerat att det på sina håll inte tiU att börjamed skedde någon egentlig förbättring i fråga om skyltningen i butikerna. Jaghar också haft kontakt med polisen i , som förklarat att man har gjortfortlöpande kontroller och undersökt om den nya lagstiftningen överträds, vUketi så fall kan leda tUl åtal. Polisen har emellertid den uppfattningen att dennaverksamhet har minskat. Man delar där inte den uppfattning som uttryck åt. För egen del kan jag inte göra något bestämt uttalande i detfallet, men jag tycker ändå att man på många håll har ålagt sig återhållsamhetbeträffande det som hängs ut i tidningsaffärernas fönster. Sedan sade i , att när jag i mittinterpellationssvar förklarar att vi i departementet skall undersöka i vad månvi kan vidta ändringar i (jrdningsstadgan för att hindra en utveckhng i vissriktning, så kunde jag väl också ha erkänt att vi gjorde fel när vi ändradeifrågavarande bestämmelser. Ja, om jag har gjort fel, så drar jag mig inte föratt säga det. Men när ändringen genomfördes förklarade vi ju att vi var ganskaoptimistiska och att utvecklingen fick visa om samhället skulle göra några nyaingripanden. Det förekommer ju ofta att vi gör lagändringar men att vi efter entid, när lagen har verkat, finner att vi har varit väl optimistiska i våraförhandsbedömningar, och då drar vi den naturiiga slutsatsen att vi får lov attse över bestämmelserna. har det sagts i debatten, och det är förmodligenalldeles riktigt, att många människor tar anstöt av den annonsering det härgäller. Jag tror också att de flesta människor inte ser med någon särskildtillfredsställelse på vissa yttiingar av denna verksamhet. Men i botten liggerdet oerhört väsentliga att vi vill leva i ett samhälle där vi försöker att gestörsta möjliga frihet åt alla. Det gäller inte bara på det område som vi härdiskuterar. Vår vidsträckta yttrande- och tryckfrihet gör att vi många gångertar anstöt av vad som förekommer på andra områden, men det är företeelser sommåste accepteras eftersom yttrandefriheten och tryckfriheten anses ha störrevärde än en förbudslinje. HerrHENMARK (fp): Jag sade i mitt förra anförande att jag i denna fråga inledelade justitieministerns uppfattning rörande orsak och verkan, och jag gjordedet rned stöd av de uttalanden som finns i direktiven till den utredning somföregick propositionen. I de direktiven står det nämligen så här: "Såvittavser bestämmelser om brott mot trosfrid och sårande av tukt ochsedhghet bör översynen företas med utgångspunkt från en i princip obegränsadyttrande- och tryckfrihet och från att de nutida möjligheterna till spridninginom ramen för eljest gällande lagbestämmelser inte begränsas. Dessasynpunkter synes böra upprätthåUas även till priset av att anstötliga ochsmaklösa framstäUningar kan komma att åtminstone temporärt vinnaspridning." Efter ett stycke som rör radio eUer TV, jag vet intevilket, står det sedan följande: "Däremot bör hinder icke läggas för attmotsvarande framställning sprids på sådant sätt att den enskilde själv måsteagera för att fä ta del härav, exempelvis i pressen eller i bokform." Såvitt jag förstår har alltså den direktivgivandemyndigheten själv kopplat en sådan här utveckling just tUl pressen. Med hänsyntUl själva händelseförloppet kan man väl konstatera att före det beslutet fannsinte den massannonsering av detta slag som förekommer . Därför har jag aUanledning att tro att det är som en följd av lagstiftningen som den haruppstått. betyder det egentligen ganska litet. Jag tackade i mittanförande justitieministern för den utredning som är gjord, fastän jag inteinstämmer i den. Jag vet att det förekommer en utveckling mot en störretolerans i sådana här avseenden, men den motsvaras inte av den utveckhngsprångvis som skett på detta område efter det att beslutet fattades. Justitieministern har mycket riktigt påpekat att en stordel av den här verksamheten är brottslig - det sade jag också - och sålunda kanbekämpas med gällande lagstiftning. Jag efterlyser bara att justitieministernkan ställa resurser tUl förfogande för att bekämpa den. Vi har tidigare mångagånger debatterat polisens redan nu bristfälliga resurser, och av ettinterpellationssvar har framgått att det inte finns tillräckligaresurser. En väsentlig del av vad som behöver göras är att sätta in resurserjust på detta område, där vi dock vet att det finns så många människor sombefinner sig i ett nödtillstånd, ett skadetillstånd, och att nya människorständigt kommer till som råkar i samma nöd och bekymmer. Det är nödvändigt attvi sätter in åtgärder även på den punkten. skulle jag bara vilja vädja tilljustitieministern att om möjligt ge något klarare uttryck för vadjustitieministern anser vara godtagbart på det här området. Justitieministernsäger att läget inte är i alla avseenden godtagbart, men i många avseenden dåtydligen. Det skulle vara bra om det bleve känt i vUka avseenden läget inte ärgodtagbart. Jag tror att det skuUe underlätta exempelvis pressens egnaansträngningar att sanera, om man verkUgen finge veta var justitieministernstår. Vad är rätt och vad är orätt, vad behöver saneras? Jag tror att detskulle vara en väldig styrka om vi finge ett bestämt besked på den punkten. Ang. bestämmelser om straff för sårande av tukt och sedlighet HerrHERNELIUS (m): Till den senare delen av justitieministerns anförande harjag inga erinringar att göra. Det var i stort sett en sympatisk deklaration omatt regeringen och justitiministen själv var för optimistiska när lagändringenbeslöts och genomfördes. Det var också en bekännelse av att Ang. bestämmelser om straff för sårande av tukt ochsedlighet