prot · FV0962 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag delar heltinrikesministerns uppfattning, att det naturligtvis vore bättre om vi kundeplacera åtminstone en del av dessa människor i andra förelag i stället för iskyddade verkstäder. Jag tror inte alt detta vore uteslutet under förutsättningatt man skulle kunna få motsvarande ekonomiskt stöd för dem det gäller. Jag haren känsla av atl de mindre och medelstora företagen alls inte är omöjliga påden punkten. Men det är klart att ett litet foretag eller etl företag överhuvud taget inte har råd att placera dessa människor på enbart egen bekostnadutan det behöver motsvarande stöd som utgår till en skyddad verkstad. Faktum ärockså att det för samhället bUr billigare på det viset. Arets riksdag har varit rätt återhållsam, framför aUt dådet gällt att placera ungdomar i näringslivet för utbildning. Tyvärr har manskurit ned anslagen för yrkesutbildning under innevarande år, vilket jagbeklagar. Men vill inrikesministern medverka till atl det blir bättre stöd tillde företag som är beredda att åta sig en sådan utbUdning eller omskolning ellerplacering av handikappade i det enskilda näringslivet, tror jag att många avvåra företagare är beredda att medverka. Ang. samordningen mellan arbetsmarknadspolitiken, lokaliseringspolitikenoch näringspolitiken Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrWESTBERG i (fp): Låt mig först säga att jag tror det ärmöjligt att öka den halvskyddade verksamheten, att få företagare intresseradeav alt verka på det området i större utsträckning, om man kan, som jag harföreslagit, differentiera stödet med hänsyn till graden av handikapp. Jag troratt det vore en väg atl gå. Den problematik, som har tagit upp i sin interpellationoch som har diskuterats här , berör många företag i olika branscher.Del kan enligt min mening inte nog understrykas hur viktigt det är i det härsammanhanget att den vänstra handen verkligen vel vad den högra gör, dvs, attdet sker en effektiv samordning mellan arbetsmarknadspolitik,lokaliseringspolitik och näringspolitik. Inrikesministern har mycket kraftigt understrukit, och jagvet del också, att det inte är så lätt att göra de riktiga bedömningarna.Utvecklingen kan gå i en helt annan riktning än vad bedömarna, vi andra hartänkt oss. Det är jag fuUt medveten om, SanUidigt står det ändå klart att man i regel harmöjlighet alt konstatera hur situationen är inom den aktuella branschen. Detproblemet berör ingalunda endast industriella beredskapsarbeten och skyddadeverkstäder, utan det slår över hela fältet. Vi har inom min kommun en fabrik som berörs av den härproblematiken. Det är en fabrik som framstäUer lamellträ. Den har med delvis statliga medel - staten har gått in som delägare genom sina 3 protokoll 1972. Ang. samordningen mellan arbetsmarknadspolitiken, lokaliseringspolitikenoch näringspolitiken speciellaorgan byggts ut och har relativt stor kapacitet. Denkapaciteten kan dock inte alls utnyttjas. De tre stora fabrikerna på områdetkör , enligt uppgifter som jag fått, av sin kapacitet iendagsskift. De har ju också möjlighet att genom skiftarbete öka produktionen imycket stor utsträckning, men det är ju en annan sak. som detta förhållande föreligger håller man påatt planera för en ny stor fabrik inom samma bransch i Stugum. Också detta skermed delvis statliga medel. Man frågar sig hur det kommer atl gå med t. ex.Ljusdalsfabriken i den situation som kommer att föreligga. Jag missunnar givetvis inte alls Stugum ökadesysselsättningsmöjligheter. Tvärtom är jag angelägen om att man där skapar nyasysselsättningstillfällen. Men det bör vara i en bransch där läget är ettannat än inom den här branschen. Om man gör en utbyggnad som går väsentligtöver vad efterfrågan är, försvårar man ju för alla företagen. Det tycker jag ärolyckligt. Jag sympatiserar för övrigt givetvis med den målsättningsom inrikesministern gav uttryck för i sitt svar. Där talar han om dennasamordning. Jag tycker att det är värdefullt, och dessa synpunkter kan jag heltinstämma i, I likhet med efteriyser jag dock en bättreöverensstämmelse mellan målsättningen och agerandet i de enskilda fallen. Förresten så har vi ju inte bara den här fabriken som jag nu har talat om. Vi hari vår kommun också en träskofabrik som arbetar mycket fint, mendär har vi också vissa farhågor inför det som håller på alt ske. Därför villjag också stryka under vad här har efterfrågat, nämligen enbättre och effektivare samordning. Det är ju ett ganska intressant förhållandeatt när tre ledamöter här i som alla är bosatta just inom de delar avlandet, där vi har all anledning att försöka hjälpa till med att starta nya företageller utvidga verksamheten, skall redogöra för sin uppfatlning så blirslutsatsen att de rekommenderar stor försiktighet när det gäller etablering avnya företag inom stödområdet. Jag är rädd för att det inte skulle ha blivitmånga företag om vi vid bedömningen isynnerhet av lokaliseringsärendena skulleha lyssnat på alla goda råd som kan komma. Både i fråga om lameller ochspånskivor har vi väl ofta hört alt nu får det inte komma fler industrier, detgår inte,Men är det många företag som likväl håller på att planera enfortsatt utbyggnad. När det gäller en sådan vara som trä, som är en av destora produkterna för oss och som vi har kunnat sälja ute i världen,måste vi ha den utgångspunkten atl del skall vara möjligt alt vidga marknaden.Det gäller en produkt där våra förutsättningar bör vara ganska goda attkonkurrera med andra länder. Därför skulle jag gärna vilja ha något mer avoptimism i det avseendet och inte bara uttryck för att man faller undan ochställer sig frågan: Finns det nu hundraprocentiga garantier för att produktenkan säljas så att vi kan få etl fullständigt får vi vara inställda på att det kan dröja innan vi kannå en sådan situation, men jag tycker det är väldigt viktigt att det finnsoptimism också i lokaliseringspolitiken. Man har gått förbi ell annat problem, som vi också oftamöter. Det gäller lokaliseringsärenden där företag flyttar frän en ort till enannan. Dess bättre har en del företag flyttat från södra och mellersta Sverigeupp till eller till skogslänen och vid den flyttningen kommit iåtnjutande av ett stöd. Men då är det inte ovanligt att vi får uppvaktningarfrån den ort som förlorar företaget. Det kan en och annan gång finnas skäl attsäga att det här bör vi kanske dröja med en smula. Vi bör kanske ge tid föranpassning för den ort som får acceptera att mista företaget i fråga. Menoftast får man väl då säga lill folk att det är dock mycket lättare för er isödra och att få arbete än det är för folk i, ja varför intesäga eftersom bor där. Vi ser det mer angeläget attskapa en industri där och ge ett utbud av hyggliga arbetsmöjligheter förbefolkningen. Vi vet ju - det visar statistiken att arbetslösheten är störrei . Möjligheterna att få arbete säg för gifta kvinnor det har jaghaft anledning påpeka tidigare är väsentligt mycket sämre i skogslänen Jagskulle kunna fortsätta att räkna upp dessa obalansproblem, som vi ju allakänner till och ständigt måste ha uppmärksamheten på. Om vi skall ha framgång med denna politik, kan vi intebara ängsligt väta fingret och fråga vart det blåser, utan vi får försöka följaen bestämd handlingslinje. Jag vill erkänna att denna visserligen inte fårvålla svår skada på annat håll, men vi får ändå vara beredda att göra deavvägningar som långsiktigt är de bästa, och det kan ibland medföra vissastörningar på något annat håll. den 20 aprU 1972 Ang. samordningen mellan arbetsmarknadspolitiken, lokaliseringspolitikenoch näringspolitiken HerrÄNGSTRÖM (fp): Inrikesministern vidgade onekligen debattenlitet grand med sitt senaste anförande. Om det efter mitt tidigare inlägg ochden interpellation som jag har riktat till inrikesministern kvarstår någramissförstånd om att det hos mig eller inom min hembygd skulle saknas optimismdå det gäller etablering av företag och det däimed sammanhängandefrågekomplexet vUl jag säga, att det är en verksamhet som vi helt understöder.Vi är i våra trakter beredda att göra allt vad vi kan för att med de lokalamöjligheter som vi har stötta under industridepartementets ochinrikesdepartementets försök att hjälpa oss i detta avseende. Jag har dock den uppfattningen, och jag tror också att dendelas av vederbörande departementschefer, att marknadsbilden naturligtvis förstbör vara klar. Om sådana etableringar snabbt misslyckas, skadar det ju självaidén om etableringar inom delta område. En av de viktigaste vägarna att gå fram på är att tillNorrland locka redan etablerade företag med kända och prövade produkter. Fördetta ändamål har man ju olika instrument. Jag vill framföra en vädjan i dettasammanhang, nämligen beträffande svårigheterna att skaffa arbete till de giftakvinnorna, något som inrikesministern också talade om. Jag har erfarit attAlgols har för avsikt att ytterligare öka sin industrietablering i , ochjag vet att man inom Skellefteområdet är beredd att göra Ang. samordningen mellan arbetsmarknadspolitiken, lokaliseringspolitikenoch näringspolitiken mycketstora lokala insatser för att få över en sådan typ av industri till dettaområde. Om inrikesministern och hans kolleger i regeringen, som har möjligheteratt verka i detta sammanhang, ville understödja strävandena all få Algols tillSkellefteå vore vi utomordentligt tacksamma. Inom Skellefteområdet behöver manspeciellt en ökad sysselsättning för kvinnorna. Då det gäller huvudpunkten i min interpellation, denAMS-understöd-da verksamheten i olika branscher, tror jag alt vi måste försökafå till stånd flera skyddade platser i det redan etablerade näringslivet. Jagtror alt också arbetstagaren finner den största tillfredsställelsen i attendera fä stanna kvar på sin normala arbetsplats, även om krafterna ochförmågan börjar svikta, eller att komma utifrån och inlemmas i ett nyttarbetskollekliv i det normala arbetslivet. På denna punkt föreligger dock enbetydande brist på information. Det är nödvändigt att gå ut med en bred informationsdrivei detta avseende, vilken bör rikta sig tUl arbetsgivarorganisationerna, tUlSvenska arbetsgivareföreningen, till de olika branschorganisationerna. Det ärmin erfarenhet av de kontakter jag har haft i detta avseende, att man pä mångahåll ännu inte känner till de möjligheter som erbjuds då det gäller att fåersättning för att anställa folk i halvskyddad sysselsättning. Det kanförefalla märkligt att informationen inle har slagit igenom, men så är faktisktfallet. Denna informationsspridning bör också ske tillfackförbunden. Det finns fortfarande en kvardröjande konservatism mot att få enarbetskamrat med en lägre arbetstakt in i etl arbetslag. Där är det nödvändigtatt åstadkomma en attitydförändring, och den kan åstadkommas om man riktardenna päverkansoffensiv även till dessa grupper. Genom en bred uppslutning från arbetsgivarsidan och ifrånarbetstagarnas egna organisationer och en attitydförändring i båda fallenborde man kunna få en islossning då det gäller att få in flera människor i denhalvskyddade sysselsättningen. I skyddade verkstäder sysselsätts ca 1200013 000 personer mot bara ca 2 000 i den halvskyddade sysselsättningen. Detskulle vara en mycket god utveckling om vi kunde få ett omvänt förhållande menutan att minska andelen i skyddade verksläder. HerrNORDGREN (m): Inrikesministern kom i sitt senaste inlägg inpå lokaliseringspolitik över huvud taget och inte bara på de skyddadeverkstäderna, som det kanske närmast fanns anledning atl diskutera i sambandmed interpellationssvaret. Jag vill gärna säga inrikesministern all helt naturligt ärvi i vår landsdel och kanske i hela stödområdet mycket tacksamma för denlokaliseringspolitik eller de försök till lokaliseringspolitUc som liarbedrivits. Men tyvärr har åtgärderna inte lett till det resultat som vi allaskulle önska. Det kan bero på många olika ting. Men framför allt villjag framhålla, och det var inrikesministern också delvis inne på, att man måsteiaktta större försiktighet än vad som varit fallet då det gäller attstarta nya företag, som kan konkurrera ut de redan befintliga. uppfattningbör man i stället - vUket har skett i många fall och det är vi glada åt; jaghar ett mig mycket närstående exempel på delta medverka med lokaler ochlokaliseringsstöd till befintliga företag, som annars hade blivit utsaneradeeller bortrationaliserade. Jag tror, herr inrikesminister, att om det finns möjlighetatt i fortsättningen i lokaliseringspolitiken la mera hänsyn till de befintligaföretagen skulle vi få en säkrare och tryggare framtid: medverka i första handgenom generella åtgärder till en näringspolitik som tillgodoser de befintligaföretagen och deras utveckling. Det är mycket angeläget atl inte störa detordinarie näringslivet genom nyetablering av företag eller anordnande avskyddade verkstäder, som ger det övriga näringslivets företrädare en känsla avalt det inte finns möjligheter till konkurrens på lika villkor. Vi måste fåbort den känslan som finns hos företagare litet här och var i landet just nu.Jag tror att vi kan uppnå detta om vi tar större hänsyn till de befintligaföretagen, minska deras pålagor och skapa ett näringsvänligare klimat. Ang. samordningen mellan arbetsmarknadspolitiken, lokaliser il igspolitikei i och näringspolitiken När jag speciellt uppehöll mig vid företagsom flyttar var del därför alt de så att säga representerar problematiken isammanhanget. Men jag vUl understryka att detta inte betyder att jag anser attde skall ha försteg framför de företag som finns på orten. På den punkten kanjag ansluta mig till vad sade. När vi får uppvaktningar frånolika kommuner eller regioner i landet bmkar vi vara ytterst angelägna att rådakommunalmännen att gå hem och ordna en liten lokal konferens kring dessaproblem och kalla de företagare som finns på orten samt informera dem om demöjligheter som finns. Här har exempelvis inom det inre stödområdet tillkommitdet speciella stödet som gör atl företagare som där ökar antalet anställda kanfå ett tillskott, ett stöd, från staten under en följd av . Det är ytterst viktigt att man utnyttjar dessa möjligheteratt låta ortens näringsliv expandera. Jag är angelägen att på den punktenansluta mig till vad säger. Jag kanske inte gick utanför ramenför frågan, ty det gällde ju även den samordning som talade omnär det gäller de olika aktiviteterna. Beträffande önskemål skall informera vill jag upplysa om att begärt attfå disponera medel för att ordna konferenser på olika håll ute i landet ochjust där få tillfälle att informera om aktuella förändringar. En av de punktersom man där tar upp är de möjligheter till ett förhöjt, ett bättre bidrag somnu finns när det gäller anställning av handikappade och svårplaceradarbetskraft. Detta önskemål om en bättre information som kommer således att tillgodoses. HerrWESTBERG i (fp): Jag är tacksam och glad över attinrikesministern är optimist och villig att ta risker. Jag sätter stort värdepå det och är tacksam för den hjälp som ges åt oss som bor i de utsattaområdena. Ang. samordningen mellan arbetsmarknadspolitiken, lokaliseringspolitikenoch näringspolitiken råderingen tvekan på den punkten. Vi är utomordentligt angelägna atl fä nya företaglokaliserade tUl oss. Men tyvärr är det inte nog att få en nyetablering. Det ärockså oerhört viktigt att de företag som kommer till oss har godalivsbetingelser, förutsättningar att leva. På den punkten har vi blandadeerfarenheter som inrikesministern väl känner till. Sedan vill jag bara understryka att som vi ärangelägna om att få nya företag till oss är vi oerhört angelägna om att slåvakt om de företag som vi redan har, att deras livsbetingelser inte äventyras.Det var utifrån den förutsättningen som jag talade här förut, och jag hoppasatt inrikesministern inte missförstod del utan att han har klart för sig att vitrots det som jag sade förut är utomordentligt engagerade i en fortsattlokaliseringspolitik och att den behövs i all utsträckning även ifortsättningen. Överläggningenvar härmed slutad. § 20 Herr tredje vice talmannen meddelade att påföredragningslistan för morgondagens sammanträde skulle bland två gångerbordlagda ärenden uppföras främst skatteutskottets betänkande nr 17, konstitutionsutskottetsbetänkande nr 17, finansutskottets betänkande nr 16, näringsutskottetsbetänkande nr 17 och civilutskottets betänkande nr 19 samt sisttrafikutskottets betänkanden nr 7 och 8. S 21 Anmäldes och bordlades följande motioner: Nr 1659 avherrBohmanm.fi. Nr 1660 av m. fl. avlämnade i anledning avKungl. Maj:ts proposition nr 66 med förslag lill ändring i regeringsformen, m.m. § 22 IMeddelande ang. enkla frågor Meddelades atl följande enkla frägor denna dagframställts, nämligen Nr 176 (vpk) till herrjustitieministern om effektivare skydd mot överfall på demonstrationståg: Har statsrådet för avsikt att ta initiativ som kan ledatill effektivare skydd mot organiserade överfall på demonstrationståg? Nr 177 (vpk) till herr handelsministernom införande av eltnytt allmänt prisstopp: Anser statsrådet de i årfortsatta prisstegringarna, särskilt pä livsmedel, motivera en förnyadtillämpning av prisregleringslagen och införandet av allmänt prisstopp? § 23 Kammaren åtskildes kl, 15,35, Nr 62