prot · FV09134 · 1972-12-31 00:00:00 — Den är otvivelaktigt också viktig och angelägen. Såvälarbetarskyddsmyndigheterna sora parterna inom gruvnäringen är medvetna om attdet är nödvändigt att söka avhjälpa de brister i arbetsmiljön som hängersaraman med förekomsten av dieselgaser i gmvluft. Betydande ansträngningargörs också i sådant syfte. Vi är inne i ett utvecklings- Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare skede närdet gäUer att frambringa en fuUgod ersättare för den sedvanliga dieselmotorn igruvdrift under jord. Såväl i som på andra håll i världen pågåromfattande försök med olika motortyper, bl. a. med den s. k. stirlingmotorn ochmed av elackumulator drivna anordningar. Mycket arbete har också lagts ner påatt förbättra dieselmotorns avgasegenskaper, och ytterligare insatser kan härförväntas. Jag har i mitt svar pekat på att arbetarskyddsstyrelsen ärmycket engagerad i de här undersökningarna med sikte på att begränsa utsläppenav vissa slags avgaser. Arbetarskyddsstyrelsen verkar dessutom aktivt för attskapa förutsättningar beträffande kontrollmetoder ra. m. för att skärpa kravenpå dieseldrivna maskiner och deras användning i gruvdrift som förekommer. Jag har velat något komplettera mitt svartill med de synpunkter jag här har framfört. Jag kan försäkraatt de här frågorna är av den karaktären att vi koraraer att i allra högstagrad följa dem i fortsättningen för att genom olika åtgärder tillse att vi sålångt som möjligt kan eliminera hälsoriskerna. Detta är en fråga som inan intekan kompromissa om. Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrHAGBERG (vpk): Jag vill börja med att helt instämma ikamrat framställning av problemen med arbete underjord. Jag har begärt ordet för att göra några komraentarer tillsocialministerns svar. Vi vet ju att gruvarbetet inte är direkt människovänligt.Miljön där är inte alls lik andra arbetsplatsers miljö. har bådegaser och damm och andra luftföroreningar varit ett gissel för de arbetare somarbetar underjord. Ser man mera allmänt på gruvarbetarnas förhållanden finnerman att det har skett en förändring av deras arbetsmiljö. Eftersom jag kommerfrån ett distrikt där gruvarbetarnas förhållanden diskuteras mycket det finnsmånga små gruvor och gruvarbetet är djupt förankrat där kan man se en tendenstill att arbetsförhållandena på grund av effektivitetsjakten hela tidenförsämras betydligt; det gäller exempelvis matraster och rastlokaler.Skiftarbete förekommer i betydligt större utsträckning än tidigare, och därmedhar också arbetarnas möjligheter att komma upp ur gruvan minskat de kommerinte ovan jord på hela skiftet, utan de måste inta sin mat under jord. Jämförraan med beskrivningar av förhållandena vid gamla gruvor, kan man konstateraatt det i början av detta århundrade fanns mycket bättre rastställen ochmatställen under jord än som finns . är de rent ut sagt dåliga.Dessutom vistas arbetarna i samraa railjö på rasterna som när de arbetar.Skadliga gaser och luftföroreningar ingår som en del av luften de andas ävennär de har rast. Den allmänna miljön har dessutom ytterligare försämrats genomatt dessa gaser tillkommit. Detta beror, som jag ser det, på att man iéffektivitetsjakten inte kostar på någon förbättring av sådana saker itillräcklig utsträckning. Jag vill med anledning av vad socialministern säger omdieselgaser belysa vad som planeras. Socialministern säger i svaret: "Detframstår ändå som i hög grad önskvärt att finna ett lämpligt alternativ tillkonventionell dieseldrift under jord." Han fortsätter sedan; "Detfinns emellertid inte praktiska förutsättningar att införa etttotalförbud mot dieseldrivna anordningar i gruvorna." Jag har diskuterat med gruvarbetarna iGrängesberg. De har omtalat för mig att där skaU införas ny gruvbrytning, sominnebär att det anskaffas fem nya stora lastbilar och tio stora truckar -naturligtvis med dieseldrift. De skall ner i gruvan. Inriktningen är redanklar: mer dieselgas i gruvan! Visserligen planerar man här ventilationsschakt,men så säger man: De här schakten bhr så stora - i och med att man skall ha nerså mycket gaser - att med vårt klimat blir det besvär med kylan under vårakalla vintrar, när vi får de nya schakten. Vidare spyr dessa maskiner ur sigväldiga mängder gaser mot arbetare som är helt oskyddade. Underhållspersonaloch servicepersonal i gruvan står ofta nära fläktarna, som blåser gaser från dehär maskinerna direkt på dem. Och vad kommer att ske , när de storamaskinerna skall vara i gång? Effektivitetskravet driver alltså fram en negativförändring av gmvmil-jön. Som vi kan se av utveckUngen nu är det så, attföretagen först genomför sådana driftmetoder, och sedan skall lagstiftningenkomma i efterhand och försöka rätta till förhållandena. Det kan inte varariktigt. Här måste regler utarbetas, sora förhindrar utvecklingen mot enförsämring med mera dieselgas. Jag instämmer med kamrat och ärbestämt överygad om att man måste få fram ett totalförbud mot dieseldriften.Annars drivs vi dithän att skadorna ökar och vi själva hela riden kommer iefterhand. Andra metoder måste framtvingas, och det måste ske snabbt. Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare HerrLÖVENBORG (vpk); Den här debatten kanske tog ianspråk än som var beräknat men det är som också understryks frän flera häll enviktig fråga. Bara några kommentarer i anslutning till socialministerAspUngs senaste anförande! Framför allt vUl jag ta fasta på orden att dettaåren fråga, som man inte kan komproraissa om. Vi skaU komma ihåg detta, och detbör också gruvarbetarna i malmfälten och i andra delar av vårt land lägga påminnet. Statistiken har här berörts. Den kan ju läsas pä olikasätt. Jag har alls inte varit ute efter att skrämma upp vare sig gruvarbetareeller andra. Det behövs egenthgen inte. De är skrämda , och denrädslan är inte utan fog. Sambandet mellan atmosfären under jord och varför såmånga av deras kamrater dött i alltför unga år och andra strax efterpensionsåldern står ju nu ganska klart. Eftersom det inte var ämnet för mininterpellation, vill jag i förbigående sagt betona, att en av de åtgärder sommåste vidtas för att hjälpa denna tungt arbetande kår är att genomföra ensänkning av pensionsåldern till . Det är ett rättvisekrav. Som det nu är hinner alltför få gruvarbetare uppleva Ang. hälsoriskerna för gruvarbetare talar om att det framför allt ärdenna personal som utsätts för strålningsrisker och att dessa framför allt börmötas med åtgärder inom arbetarskyddet. I svaret säger statsrådet: "I detsammanhanget skall också ske en förutsättningslös prövning av fråganbeträffande särlagstiftning ora förlängd semester för dem som i sitt arbeteutsätts för joniserande strålning." Detta är en av de punkter man framförallt bör ta fasta på. Sedan behandlas frågan varför inte gruvarbete skallklassas som radiologiskt arbete. Gruvarbetarna är klart utsatta för radioaktivstrålning och bör alltså såvitt jag förstår falla under den lagen. Jag kan intefinna annat än att det riktigaste vore att sätta gruvarbete under rubrikenradiologiskt arbete underställt strålskyddslagens bestämmelser. Lagen för degrupper som innefattar radiologisk personal innebär att dessa sjuksköterskor,folk vid kärnkraftverk etc. - får utsättas för en stråldos som är tio gångerhögre än vad som är tillåtet för befolkningen i övrigt. De får vistas i en luftsom enligt vedertagen mätmetod innehåller 30 pikocurie . Nuvet man att värdena i svenska järngruvor ofta är långt högre än dessagränsvärden och detta utan att gruvarbetarna får det strålskydd som övrigaarbetare erhåller. Det kan inte vara riktigt. Jag hoppas verkligen, attsocialministern vid den prövning han talar om också tar in detta i bilden päett annat sätt än vad jag finner framgå av interpellationssvaret. Både jag och andra har talat om de åtgärder, som vidtasi gruvorna, framför allt för att förbättra luftväxUngen, Visst är detta ett steg i rätt riktning men det löser inteproblemet. Med all respekt för och för och hansrådgivare måste jag nog tillfoga att jag känner en ännu större respekt förgruvarbetare som jag känner, varav många är mina goda vänner. De berättar omhur de med sin egen plågade kropp upplever pressen under jord, en press somblir ännu värre därför att de varje gång som de går ned i gruvan vet att dekoraraer att under ett helt skift dra in en giftblandning i lungorna, varshälsofarlighet ingen längre betvivlar. Jag vet också att det är sant när detalar om, att då de på sin lediga tid far ut i skidspåret så spottar och hostarde svart slem . Där är framför allt dieselgasen boven idramat. Det andra, radonet, är ju en mera smygande hälsorisk. Denkan man inte spotta ut. Den radioaktiva strålningens inverkan märks först närgmvarbetaren börjar tackla av.I Allt detta är samverkande faktorer sora Ugger bakom dendystra statistik som jag har refererat till. Jag vet att är involverat i forskningsarbete kringstirlingmotorn, som kan få ned gasutsläppen med, som det nämnts, . Isammanhanget vill jag fråga: Hur länge dröjer detta utvecklingsarbete? Slutligen vill jag också säga att jag fortfarande hävdaröverlägsenheten i eldrift som det miljövänligaste alternativet. Det är ett kravsom raycket starkt håller på att växa fram bland gruvarbetarna. Det finns enrad gruvor här i landet där man såvitt jag förstår med utmärkt resultat använt Kan man inte satsa på att utveckla den i stället för att fortsätta meddieseldriften, där avgaserna aldrig helt kan elimineras? Man kan satsa på attutveckla inte bara ledningsdrivna elmaskiner utan också batteridrift. Dannemoragruvor har exempelvis batteridrift vid samtliga transporter i huvudorterna,säger man från vår utmärkta upplysningstjänst. Detta är saker som kanske inte helt faUer inomsocialministerns verksamhetsområde. Detta är dock viktiga detaljer somstatsrådet , som ansvarig för hälsovården, har anledning att funderaöver. Ang. hälsoriskerna för gru varbetare När jag lyssnade på hade jag enkänsla av att han utgick ifrån att gruvarbetet och allt vad det innesluter ärför mig ganska så obekant. Jag hade tillfälle att läsa Ny Dag för sedan- en närstående tidning. Där hade han själv skrivit en artikel ivilken man rekommenderade mig ett besök i någon av de stora gruvorna. Jag föreställer mig att bakgrunden till detta skulle varaatt jag skulle sakna all kännedom om gruvdriften och vad den innebär. råkardet faktiskt vara så att jag är född och uppvuxen i ett gammalt gruvdistrikt iBergslagen. Jag är alltså inte helt främmande för vad gruvarbetet innebär ochvad det innesluter av ohka risker. Jag har också hafttillfälle att besöka de norrländska gruvorna . Det har varit en värdefuU bakgrund för mig när jag har haftatt syssla med dessa frågor, nu och tidigare. Jag vill gärna också tillägga, för jag tycker man skall haden balansen i den här debatten, att rent allmänt har det ändå hänt mycket ipositiv riktning då det gäller arbetet i de svenska gruvorna. Men risker ochsvårigheter kvarstår på det här området, det skall inte döljas, och det är judärför vi gör våra stora satsningar nu och på arbetarskyddets område.Det kommer att ha stor betydelse inte minst för dem som arbetar i gruvorna. Jagvill i sammanhanget påpeka att arbetarskyddsfrågorna i hög grad står i centrumför åtgärder. Vi kommer att få det raycket betydelsefullabetänkandet från arbetsmiljöutredningen. Det betänkandet kommer utan tvekan attge oss ett betydelsefullt underlag för vittgående reformer inom arbetarskyddet. Det är klart att mycket av gmvarbetet är intimt kopplatockså tiU teknisk utveckling och till forskning. Det skulle självklart varaönskvärt att vi kunde förvandla mycket av det tunga och hårda gruvarbetet.Mycket har förändrats. De som här har diskuterat dessa frågor måste också kännatill detta. Jag kan inte svara på fråga, när enstirlingmotor kan stå färdig. Men anledningen till att jag har nämntstirlingmotorn är att på detta område liksom på andra områden pågår ettomfattande forskningsarbete och ett omfattande utvecklingsarbete somnaturligtvis successivt kommer att ge oss möjligheter till betydelsefullaframsteg även på gruvindustrins område. Jag tror, herr talman, således att de här frågorna måsteangripas genom en rad åtgärder, och vi kan naturligtvis inte bara vänta på attden tekniska utvecklingen skall ge oss nya och förbättrade möjligheter. nu åtgärdaen rad olika ting för att förbättra inte minst miljön i gruvorna. Det är det,herr talraan, sora pågår, och det kommer att fortsättas. Det är detväsentliga och det viktiga. (vpk): Jag har i tidigare debatter med statsrådetAspling blivit påmind om hans förankring i ett gruvsamhälle, ocU jag vill intealls frånta honom hans kännedom om förhållandena där. Jag hoppas verkligen atthan också tar konsekvenserna av detta. Det är ju det det är fråga om. Mittinlägg hade bara till syfte att rikta uppmärksamheten på att med den inriktningsom utvecklingen har i t. ex. så blir de positiva åtgärder somvidtas i fråga om radongas och diselgaser betydelselösa. Vad jag vill plädera för är att man förbjuder spridning avdiselgaser i fortsättningen. 5 lastvagnar och 10 truckar av stort format bidrarväldigt mycket till försämringen av miljön. Det är emellertid planerat ochplanerna håller på att verkställas . Det tycker vi är mycket bekymmersamt,och vi hoppas att åtgärder vidtas för att förhindra en sådan utveckling. Bara ett påpekande! Jag är övertygad om attbåde och närmast dess avdelning i Grängesbergsjälvklart kommer att bevaka de här frågorna. Det kan säkert litapå. Överläggningenvar härmed slutad. Herr socialministern erhöllordet för att besvara () framställdainterpellation, nr 180, och anförde: har frågat mig om jag är bereddmedverka till åtgärder som ökar kapaciteten när det gäller ärftlighetsforskningoch utbildning i syfte att både förbättra befintlig metodik och ge allablivande mödrar raöjlighet att i samband raed havandeskap fä analys avfostervätskan utförd. De frågor om s. k. prenatal diagnostik av ärftligasjukdomar, som interpellation gäUer, följs med stor uppmärksamhetav . Detta sker mot bakgrunden av de vetenskapliga rön somföreligger beträffande möjligheterna att under graviditeten diagnostisera vissaärftliga sjukdomar. Vid återkommande konferenser med överläkare iobstetrik och pediatrik har frågan ora prenatal diagnostik medfostervätskeundersökning behandlats. EnUgt vad jag inhämtat planerarsocialstyrelsen med anledning av framställningar till styrelsen nu överläggningari klinisk genetik för att närmare behandla dessa frågor. Frågan om forskningen på detta område och framför alltfrågan om en allmän användning av dessa diagnosmetoder inora hälso- ochsjukvården är pånuvarande stadium en rent medicinsk angelägenhet, som det ankommer påsocialstyrelsen att ta stäUning till såsom den för de medicinska frågornaansvariga myndigheten i riket. För egen del vill jag betona betydelsen av oUkasjukdomsförebyggande åtgärder och understryka vad som i det avseendet haranförts i interpellationen. Som ett exempel på en framgångsrik sådan åtgärdvill jag peka på de s. k. PKU-undersökningarna som gett oss möjlighet attförhindra uppkomsten av en av de svåraste psykiska sjukdomarna. HerrHÖRBERG (fp): Jag ber att få tacka statsrådet för svaretpå min interpeUation. För att göra denna korta debatt litet mer förståeUg, bl.a. för våra värderade åhörare på läktaren, vUl jag nämna att interpellationengäller provtagning på fostervätska hos blivande mödrar för att man därigenomskall kunna se, om det barn som kommer att födas har kroraosoraala mbbningarsora kan raedföra t. ex. mongolism eUer annan avvikelse. Skulle det alltså viden sådan analys visa sig, att det förehgger kromosomal avvikelse, finns det tidoch möjlighet att göra abort. Jag finner statsrådets svar på min interpeUation mycketpositivt. Statsrådet understryker däri både att frågan om s. k. prenataldiagnostik följs med stor uppmärksamhet av och attsocialstyrelsen planerar att nu inleda överläggningar i klinisk genetik, föratt närmare behandla dessa frågor. Orsaken till att jag ställt denna interpellation är denatt blivit skandinaviskt centrum för prenatal diagnostik och att vidärför varit de första att upptäcka att resurserna, främstlaboratorieresurserna, är otillräckliga. Framför allt är det bristen påmedicinska genetiker som utgör ett hinder. Det är i synnerhet två kategorier av bhvande mödrar, förvilka analys av fostervätskan är särskilt angelägen. Dels är det mödrar urspeciella riskgrupper - familjer vilka har vissa ärftliga sjukdomar och förvilka risken för nedärvning kan vara 10-20 gånger så stor som den är förnormalbefolkningen dels är det mödrar . Bortåt hälften av aUa barnmed kromosomala rubbningar föds av mödrar i denna ålder, trots att dessa endastutgör av totala antalet mödrar. För dessa båda grupper av mödrar bör det ordnas såatt vederbörande både blir informerade om och får möjlighet, om de så önskar,till analys av fostervätskan. Det finns en etisk aspekt av yttersta vikt att lägga pådetta problem. Vi diskuterade här i kammaren frågan om denmedicinska vetenskapens avancerade forskningar. var enigt omatt forskningen kan komma så långt att vi blir tvungna att ingripa motanvändningen av forskningsresultaten. Utskottet tänkte då på sådan forskningsom innebär t. ex. befruktning av mänskliga ägg utanför livmodern ellermanipulation med ett gener. Jag är här angelägen att understryka att de analyser avfostervätskan som denna interpellation rör endast avser att konstatera om gravapsykiska rubbningar finns hos fostret. Före interpellationen hade jag bett en grupp kvinnor i minvalkrets om deras synpunkter. Den genomgående tendensen i deras svar kan sammanfattasi orden: "Du är ute i ett angeläget ärende." Det skulle säkert innebära en icke oväsentligtrygghetsökning för mödrar och även fäder - av de båda kategorier som jag härnämnt, om statsrådet ville medverka till att åtgärderbeträffande information om och utbyggnad av analysraöjligheterna påskyndades. HerrMÖLLER i (fp): En av grundtankarna bakom interpellationenkan jag dess värre inte dela. I interpeUationen, som framställdes den 24oktober, står att med hänsyn till antalet barn som föds med kromosomrubbningar"skulle redan en möjlighet att erbjuda dessa mödrar analys av fostervätskankunna innebära ett undvikande av många tragedier". Jag vill betona ordetkunna. Och senare anförs: "Det skall också vara kvinnans eller bådaföräldrarnas sak att ta stäUning till frågan om abort i de fallkromosom-mbbningar konstaterats." Det står också ora "det personligalidande" som föräldrar tUl här berörda barn kan besparas. För min del anser jag att det är aUdeles för enkelt attschematiskt värdera eller nedvärdera ohka s. k. handikapp eller avvikelser. , som och ut , har ett annat budskap. De har följt en mongoloid pojke frånfödelsen fram till vuxen ålder och har mycket att berätta om en livsglädje somutanförstående aldrig anat. Jag citerar en kommentar om den - hanheter - som skildras; "Medan en s. k. normal pojke med tiden mistersin naturhghet då han skall leva upp till bestämda krav från samhället ochtvingas in i ett strikt beteendemönster, så följer enhelt annan utvecklingsUnje. Han får utveckla känslans begåvning- och det är på det området som ett barn som kan nä geniala höjder.Varför använder vi egentligen inte ord som begåvning och geni när det gällerförmågan att ge kärlek och ömhet? Det talas om musikaUsk begåvning, t. o. m. omreUgiös begåvning. Varför inte också om begåvning som gäller kärlek, vänlighetoch spontanitet?" Det som visas av denna bok och av en rad liknande falltalar ett annat språk än det så dominerat prestationsbetonade ochekorrhjulspräglade, som en aUtför stor del av verkligheten för människorna i deindustrialiserade länderna måste beskrivas i. Vi behöver mer av denkänsloläggning och de attityder som så många av de mongoloida barnen och vuxnaäger. kan vi vara övertygade om att interpellationen inteframställts i något negativt syfte, men jag har funnit det angeläget för balansensskull att göra dessa konstateranden. För övrigt vill jag i den medicinska frågan bara tilläggaatt som vanligt är praktiskt taget all ökad kunskap att hälsa raedtiUfredsstäUelse. Kanske på så sätt i många av de konkreta fall som häråsyftats, att föräldrar tidigt kan förbereda sig på det spännande och verkligtgivande, ehuru ibland mödosamma äventyr som det väntade barnet kommer att gedem. HerrHÖRBERG (fp): Med anledning av i Göteborginlägg vill jag bara säga att för den som själv har barn med grava kromosomalarubbningar eller har nära anhöriga med ett sådant barn står det nog ganskaklart att förhållandet innebär mycket stora påfrestningar för föräldrarna. Sålänge barnen är små kan problemen också vara små, men när barnen blir stora ochvuxna blir problemen mycket stora. Man behöver inte ha alltför livUg fantasiför att t. ex. tänka sig in i den situation som uppstår då man som förälderhåller på att dö och då vet raed sig att man lämnar efter sig ett barn medgrava kromosomala mbbningar! Jag tror att den som har en annan uppfattning om bekymrensstorlek för här berörda föräldrar inte har haft tillräckUg personlig erfarenhetav de verkligt stora problemen i dessa sammanhang. Det är mot denna bakgrundsom jag har framstäUt min interpellation, och jag är mycket tacksam för detpositiva svar jag har fått av statsrådet. Ang. försäljningen av thinner i (fp): Svåra personliga påfrestningarna är ofta ettfaktum i dessa fall. Men ett annat faktum är den rika och ovanUga glädje som såmånga mongoloida och deras närstående får erfara. Jag har med mitt inlägg velatunderstryka att verkligheten faktiskt rymmer fler mångskiftande drag och ävenandra viktiga värderingar än som framgick av bl. a. interpellationstexten. Överläggningen var härmed slutad. Herr socialministern erhöU ordet för att besvaraherr Taubes (fp) framstäUda interpeUation, nr 214, tiU herrjustitieministern, och anförde; har i en interpellation tilljustitieministern ställt vissa frågor som gäller försäljning av thinner.Interpellationen har överlämnats till mig för besvarande. besvarade jag en enkel fråga om strängarerestriktioner vid försäljning och förvaring av medel som kan användas vidsniffning. Därvid pekade jag bl. a. på vissa åtgärder som socialstyrelsenvidtagit för att stävja missbruket av dessa medel. har styrelsenockså inlett ett samarbete med olika branschorganisationer i frågor som röråtkomligheten i affärer och på aUmänna platser m. m. av dessa medel. Det lovvärda initiativ som tagits av ett enskiltföretag och som pekar på i interpellationen Ugger i linje med syftetmed kontakter med oUka branschorganisationer. Det samarbete iförebyggande syfte som startat i nära kontakt med giftnämndenär avsett att omfatta även färgfabrikanter och tiUverkare av produkter sominnehåller lättflyktiga lösningsmedel. Det finns anledning att ha godaförhoppningar om att samarbetet skall leda till åtgärder som Ang. försäljningen av thinner är ägnadeatt begränsa möjligheterna att komma över lösningsmedel för obehöriga ändamål.Vi kommer att följa denna fråga raed uppmärksamhet. Vad sedan gäller fråga om eventuellalagstiftningsåtgärder, vill jag peka på att det här rör sig om varor med storaUmän användning. För att ta bort sådana produkter från marknaden är det oftanödvändigt att först få fram tillfredsställande ersättningsmedel. Ett ställningstagandetiU frågan i vUken utsträckning detta behövs och är genomförbart kräver godkännedom om bl. a. produkter och produkttyper som finns på marknaden.Giftnämnden har nyhgen färdigställt en kartläggning av användningsområdet förs. k. thinner och möjligheterna att i stället använda mindre lättflyktigalösningsmedel. Därefter har nämnden till redovisat dels enutredning angående denna fråga, dels en utredning från kemikontoret omanvändning av trikloretylen, perklorety-len och raetylkloroform iindustriprodukter som sålts i detaljhandeln. Båda utredningarna syftar till attförbättra sakunderlaget för diskussioner i thinnerfrågan. Detta material börvara av betydelse för i dess fortsatta överläggningar med deohka branschorganisationerna i dessa frågor.