prot · FV09146 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag fruktar att raan än en gång kommer att framställakraftverksbyggande och naturförstöring som ett alternativ tiU avfolkningspolitikoch arbetslöshet. Som skedde raed galten Säriraner i harsocialdemokratin inför varje val återupplivat olika kraftverksbyggen för attinför väljarna ge intrycket att "här har ni räddningen". Det är ettutstuderat bedrägeri och en kortsynt politik, när vi ändock vet att det behövsandra lösningar inte av typen Döbelns medicin, "som gör mig för iraorgon sjufalt värre, men hjälper raig på raina ben". Sora jag sade tyder nu raycket på att man siktar in sig påatt kasta sig över älv. Därmed försöker man nå två syften, dels attdärapa opinionen från de krafter sora med allt större styrka kräver långsiktigalösningar, dels att få människor att slåss ora den ena eller andraälvutbyggnaden i stället för att slåss för lösningar av verkligt forraat och pålång sikt. Men den metodiken går inte längre. Jag kommer därför att stödja den reservation där detföreslås en skrivning av följande innehåll: "Enligt utskottets meningtalar övervägande skäl för att KaUx älv ej bör byggas ut förkraftproduktion." finns det anledning att säga ifrån. Någon gångfinns det anledning att säga att bedrägeriet är avslöjat och att det kommer atttUlbakavisas. Och en mycket bestämd opinion har redan sagt ifrån när det gällerKalix älv. Det krävs lösningar av Uelt annat forraat. Det gäller,sora jag tidigare sade, att pressa frara en planraässig statligindustriexpansion. Vi vet att det går. I har vi råvarorna. En känd svensk politiker har ju sagt att politik, det är attvilja. Probleraen i glesbygdslänen raåste lösas raed vilja att styra kapitaleti stäUet för att låta sig styras av kapitalet. Eller för att använda sig av ett garamalt raen riktigtslagord: Folkets vilja raåste gå före storfinansens. Då löser raansysselsättningsprobleraen, men det innehållet har tyvärr inte den propositionvi nu behandlar. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten i (s): Jag skall försöka att följa det goda exempelsom mina kolleger från län givit och åtminstone hålla den tid som jagangivit för anförandet. När det gäller förslaget till regionplan vill jaginledningsvis ge ett erkännande åt inrikesrainistern för i varje fall när detgäller län ett väl avvägt förslag till plan. Jag tror att den kan blien god grund för det fortsatta arbetet att vända den mindre gynnsamraautveckUngen inora länet i positiv riktning. Det är bara på en punkt som i och jaghaft en avvikande raening, och det gäller orafattningen av länets priraäracentrum. Där hade föreslagit Kalraar-Nybro-Eraraaboda och Torsåskorarauner, raedan departeraentschefen stannat för enbart . Vi hari raotionen 1778 i nio punkter, sora jag av tidsskäl ber att få hänvisa till,enligt vårt förraenande anfört starka skäl för att åtminstone borde hainräknats i det primära centret. Det starkaste argumentet för en sådan ordningär enligt min mening att vi håller på raed en regionplan som omfattar här nämnda Regional utveckling och hushållning med mark och vatten kommuneroch vars mål är att bilda underlag för ett förverkligande av det primäracentrura som departementschefen föreslår. Departementschefen har framför allt av geografiska skäl,dvs. avstånden mellan de tre tätorterna, gått emot förslag.Detta har utskottet accepterat och anfört såsora ett motiv för sitt avstyrkandeav vår motion. Men man slår i sarama andetag själv ihjäl denna motivering genomatt framhålla att det trots detta går bra att bedriva både ett kommunaltsamarbete och en geraensara planering. Utskottets arguraentation brister här ilogik och är av den anledningen ett svagt underlag för ett avslagsyrkande. Jagskall trots detta raed hänsyn till att utskottet är enigt ej framställa någotyrkande men förbehåUer raig rätten att när tiden är raogen återkoraraa iärendet. I civilutskottets betänkande behandlas inte raindre än treraotioner från län i vilka uttrycks oro för sysselsättningen inom deområden av länet sora ej får tUlföras railjöovänlig industri. Det gällerframför allt Tjusts skärgård med angränsande oraråden och . Jag har iutskottet ej biträtt dessa motioner. Orsaken är att det enligt min raening intefinns någon anledning att vara orolig. Dels har departeraentschefen,statsrådet , vid otaliga tUlfällen upprepat och även i propositionenfrarahåUit att det ej gäller att härama dessa områdens industriella utveckling,dels har den socialderaokratiska partikongressen på förslagav kommunalrådet i och med instämmande avinrikesminister enhälligt gjort följande uttalande; "Kongressenläranar partistyrelsen i uppdrag att i den fortsatta regionalpolitiskaplaneringen särskilt beakta arbetsmarknadsutvecklingen i de områden därriksplanen oraöjliggör lokalisering av raUjöstörande industri." Dettauttalande av kongressen ger klart och otvetydigt uttryck för varregeringspartiet står i denna fråga. Mot denna bakgrund har jag utan någontvekan kunnat ansluta raig till utskottets förslag. Med det anförda får jag yrka bifall tillcivilutskottets heraställan i utskottets betänkande nr 35. Enligt har jag redan härhållit ett anförande under . Trots detta och trots attjag inte enbart komraer att tala om det ämnet, vill jag ändå ta de anraäldaminuterna i. anspråk. Inledningsvis vill jag ta upp en problematik somförekoramit här i debatten, näraligen utvecklingen på skolans oraråde. Denbeskrivning sora statsrainistern gjorde av de ökade möjligheterna tillutbildning på universitets- och högskolenivå och på gymnasial nivå säratsatsningen på vUl jag här gärna bekräfta. Vi har från sidamedvetet medverkat till denna utveckling och betraktar den som en betydelsefulldel av den regionala utveckUngen och balansen. Jag vill dock betona att redanvid beslutet om 1962 varnade vi från sida för attläroplanens utformning skulle kunna medföra att skolenheterna blev för storaoch att raånga elever därmed, trots de bättre förutsättningarna för utbildning,skulle få problem. framfördevi när det gäller gymnasieskolan, och därför förordar vi en ökad satsning pågyranasiefilialer, där så är möjligt. Jag vUl också påpeka att vi så sent som ivåras reserverade oss för en fortsatt decentralisering av den högreutbildningen i enlighet med . Det är av stor betydelse för utvecklingen i landets olikadelar att det finns nära raöjligheter tiU utbUdning. Vi måste vara synnerligenobservanta på aUa tendenser som verkar i motsatt riktning. Speciellt när detgäller låg- och mellanstadierna har vi fått upplevaskolindragningar sora raedfört uppslitande konflikter. Jag tar här inteställning till de enskilda fallen raen vill peka på detta sora ett exerapel påhur viktigt människor i olika delar av landet uppfattar det vara att man fårbehålla sin skola. Enligt vår uppfattning skall ungdomarna inom regionen hatUlgång till ett så varierat utbildningssystem som möjligt. De skall havalfrihet. Det är ett grundvillkor för att kunna rainska klyftorna i samhället. Statsministern tog i går upp en formulering i en debattboksom används i pågående studiecirkelverksarahet och gjorde den tillcenterns uppfattning i denna fråga. Den grundläggande tanke som refereras därär att när man ger möjlighet till utbUdning raed viss inriktning i ett oraråde,som inte kan erbjuda sysselsättning med samma inriktning, så innebär detta attungdomarna efter avslutad utbUdning måste söka sig till andra platser för attfå jobb. Detta resonemang är efter vad jag förstår helt logiskt. Men detinnebär inte att jag skriver under på de slutsatser som provokativt ställs uppi debattboken. Detta är en debattbok, och jag tycker det är viktigt att man ien sådan bok reser olika problemställningar. Vi har inte den arbetsraetodiken i att vi granskaroch godkänner varje förraulering sora ingår i en debattbok eller i enstudiecirkelkarapanj. Vår poUtik växer frara ur resultatet av vad studiecirklaroch lokalavdelningar koraraer frara tUl i sina diskussioner. Jag är övertygadom att raan ute i landet i våra studiecirklar koramer att mycket noga gå igenomdet här avsnittet och sätta in det i ett regionalpolitiskt sammanhang, inteminst efter den debatt som förts i kararaaren under de här dagarna. Det skulle heller inte falla raig in att gå igenom dedebattböcker sora skrivs av socialderaokrater och rycka loss någon enskildraening och tillvita regeringen denna åsikt. Det tokiga i detta sätt attdebattera frarastår i speciell klarhet efter det att statsministern tar avståndt. från skrifter sora frarastående vetenskapsraan säger ha utgjortregeringsprograra. Statsrainistern gör dessa avståndstaganden under hänvisningtill att det hela är skrivet av enskilda personer, och jag förraodar då att hanraenar att även sådant skall ses endast sora ett debattinlägg. Jag skall nu övergå till det sora raöjligenkan hänföras till den tidigare näranda rubriken. Det gällerbefolkningsutvecklingen i Stockholras län. Regeringen föreslår en ökning framtill 1980 med raellan 125 000 och 195 000 raänniskor. harpreciserat denna siffra till ca 200 000 raänniskor. ordförandehar här i debatten raodifierat siffrorna till att avse hela regeringensförslag. Räknat på raedeltal innebär det en ökning på 160 000. Från centernssida har vi Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten föreslagitsom målsättning att AB-län skaU öka med ca 65 000 raänniskor under sararaa tidsperiod. Det här skall inte bli någon sifferexercis raen jag raåstenågot kommentera de olika siffrorna och deras konsekvenser. En ökning inoradetta län raed 200 000 människor innebär en ökning med bortåt 24 000 människorper år, vilket är en kraftigare befolkningskoncentration än vi någonsintidigare upplevt. Regeringens medeltal innebär i stort sett samraabefolkningskoncentration under resten av 1970-talet räknat som viupplevt eUer en ökning raed bortåt 20 000 människor , vUketvi tagit avstånd från i reservationer från i de regionala planorganen. Enligt förslag skall målsättningen förStockholras län vara att länet får behålla sitt födelseöverskott och attsarahällsplaneringen skall inriktas efter detta. Därigenora skapas bättreförutsättningar att klara utbyggnaden av viktiga sarahällsfunktioner på ettsätt sora motsvarar raänniskornas krav. Statsrainistern har själv sagt att detär angeläget att minska befolkningstUlväxten för att klara viktiga sarahällsfunktioner. verkar det sora ora det finns två olika linjer när detgäller att klara storstädernas problera. Den ena linjen, företrädd avutskottsraajoriteten, går i kortliet ut på att det är angeläget att koncentreraraänniskorna till storstäderna för att därigenora skapa resurser för att lösakoncentrationens problera. Den andra linjen innebär att raan rainskarprobleraen i sarahällsutbyggnaden genom att minska befolkningstrycket på dessaoraråden. Denna politik företräds av . Jag kan inte begripa hur raan på allvar kan hävda attstorstädernas köproblem löses bäst genom att man gör köerna längre - det raåsedan gälla bilköer, köer för att få egna hera eller för att komraa in påsjukhus. Probleraen är desararaa och löses genora ett rainskat tryck på storstäderna. Den inomregionala balansen inora t. ex. Stockholras läninnebär givetvis stora problera. Vi har avfolkningsproblera i länetsytterområden i t. ex. och Nynäsharan och har ävenStockholras kommun fått vidkännas befolkningsminskning. Från sida servi mycket allvarligt på dessa problera, men de får inte lösas på bekostnad avserviceunderlaget i andra län i skogslänen. Det gäller för länspolitikernaatt inora de raraar sora dras upp här i åstadkomraa en lärapligbebyggelseutveckling i olika delar av länet. En sådan fördelning ochprioritering är möjlig inom de raraar sora anger och sora anvisas äveni reservationen till regionplaneförslaget 1973 för Stockholras län. Vi har fått en kraftigstagnation i befolkningsutvecklingen i våra storstäder. Stockholras län harinte kunnat behålla sitt födelseöverskott. Jag vUl gärna frarahålla att ettsådant tvärstopp ger stora problem för kommunerna. Man kan säga att detta lännu något litet fått känna av den utveckling som förekorarait iraånga glesbygdskorarauner. En sådan stagnation är inte bra raen får inte bytasut mot en än raer problematisk överkoncentration. De senaste årens befolkningsutveckling hänger sararaanraed den allraänna konjunkturutvecklingen. Arbetslösa raänniskor i andra delarav landet kanju inte finna skäl att flytta tUl Stockholra och fortsätta att vara arbetslösadär. Dessutora har det kärvare läget på arbetsraarknaden inneburit att raångainvandrare rest tUlbaka till sina gamla hemland. Detta slår igenom raedspeciellt stor kraft i oraråden raed förhållandevis raånga invandrare. Det är inte motiverat att beroende på en konjunkturnedgångvidta desperata åtgärder som rubbar de mer långsiktiga besluten om samhällsutvecklingen.I den av oss alla väntade konjunkturuppgången ligger också en fortsattbefolkningskoncentration av 1960-talets omfattning om inte begränsningsåtgärdervidtas. Sarahället raåste alltså ha beredskap att raöta konjunkturuppgången ochmedverka till nya arbetstillfällen så att människor i alla delar av landet kanberedas sysselsättning. Det är de nya arbetstillfällena sora i första handskall förbättra den regionala balansen inte flyttning av befintliga. säger man från främst socialderaokraternas sida attcentern intar en fientlig inställning tUl raänniskorna i storstäderna, attcentern försöker skapa motsättningar mellan människor i staden och människor pålandet, att försöker rycka undan den gmndläggandesamhällssolidari-teten. Människorna i glesbygden skall enligt socialderaokraternavara tacksarama för att verksamheterna koncentreras till storstäderna eftersomdärigenom resurser skapas för skatteutjämning och för transfereringar. Detta är ju rent nonsens sora raan försöker slå i deraänniskor sora drabbas av koncentrationens och utglesningens nackdelar. Vi icentern viU skapa förutsättningar för en sarahällsutbyggnad anpassad för enlugnare befolkningsutveckling. Endast på detta sätt kan vi åstadkorama bättreförutsättningar för raänniskorna i storstäderna att trivas och finna sig tillrätta i sin herabygd. Detta är i högsta grad en positiv inställning tillmänniskorna i storstäderna. Vi har aldrig förnekat att det finns människor soravill bo och arbeta där. Då raåste också deras railjökrav respekteras ochtillgodoses. De som försöker ställa upp skatteutjäraningsbidragen, desociala transfereringarna m.m. sora ett utslag av storstadsraänniskornas storasolidaritet med raänniskorna i andra delar av landet är i själva verket de soraförsöker skapa raotsättningar. Jag tror visst att denna solidaritet finns, raenjag tycker det är en i grunden felaktig - och i sin förlängning osolidarisk tanke som här gör sig gällande. En av de grundläggande orsakerna till att viraåste ge skatteutjäraningspengar och att transfereringarna är större tUlavfolkningslänen är just den regionala utvecklingen. Ävfolkningslänen har fåtten ofördelaktig åldersstruktur, saratidigt som serviceunderlaget i glesbygdernahar blivit väsentligt försärarat. Jag tycker det är otäckt när raan tar dennautveckling som intäkt för att det är stor samhällssolidaritet och generositetdå de oraråden sora har en positiv befolkningsutveckling ger bidrag tillupprätthållande av grundläggande samhällsservice i de oraråden som har problemoch sora blivit berövade stora delar av sin skattekraft på grund avutglesningen respektive koncentrationen av resurserna till andra oraråden. I ett solidariskt samhälle kan raan inte ställa upp någonsådan raotsättning beroende på från vilka oraråden skattepengarna koraraer. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Det är engrundläggande solidaritet i samhället att vi tar hand om våra äldre. därför vi kräver effektivare skatteutjämningsbidrag ra.m. måstesamhällssolidariteten upprätthållas genora att inga län behöver få orafattandeflyttningsförluster och att åldersstrukturen blir ungefär densararaa i alladelar av landet. En fortsatt befolkningskoncentration är inte enförutsättning för att man skall kunna klara den grundläggandesamhällssolidariteten. Solidariteten kräver den fördelning avsarahällsresurserna, som vi föreslagit i vår riksplan, i vår motion och i vårautskottsreservationer, sora nu har raöjlighet att rösta för. i (s); För att realisera det regionalpolitiskautvecklingsprogram sorn regeringen förelagt raåste allafraraåtsträvande krafter raedverka. För att fylla de befolkningsramar somuppställts krävs att raänniskorna på de olika orterna ges arbetstillfällen ocUutkomstmöjligheter. Kan raan ej detta är raraarna och decentraliseringenomöjlig. Det är omvittnat förut i debatten. Redan regeringens förslag är djärvt och kan innebärasvårigheter att förverkliga. Hur skall förverkUga sin plan ärinte lätt att förstå. Men det blir väl heller aldrig aktuellt. De två stora sysselsättningsområden som i första hand kankomma i fråga för omflyttning är service och industri. Servicen, sora visar enökande tendens, har den svagheten att service fordrar ett visst underlag föratt en oraflyttning skall vara realistisk - servicen skall ju finnas där folkbor och verkar. Med den tänkta orts- och regionalstrukturen bör dock ett visstslag av service kunna oraflyttas och fördelas ut i landet. Industrin är lättare att lokalisera och decentralisera. Vihar dock haft en nedgång i industrisysselsättningen , en nedgångsora beräknas fortsätta under i varje fall första delen av enligtlångtidsutredningen. Den industriella utvecklingen blir därför troligen heltavgörande för om målet skall kunna nås. Departementschefen har uppmärksammat detta och utskottethar diskuterat denna fråga. Utskottet har uttryckt detta så: "Denindustriella utvecklingen och sysselsättningen måste vändas i en uppgång ochökas." Hur skall raan då klara detta? Utskottet säger: "En väsentligdel av ansvaret för industriutvecklingen och industrisysselsättningen raåsteställas på privatägda företag, sora äger av svensk industri.Ora inte ett tillfredsställande resultat nås av privat industriutveckling bördetta vara en ytterligare anledning att intensifiera den statligaindustri-verksaraheten." har i debatten betecknat dessa rader sora enplurap och som en ful socialistisk fläck i utskottsutlåtandet. dem som försök till smygsociaUsering. I reservationen 6 yrkas ocksåhelt följriktigt av moderata samlingspartiet och att dessa raderskall utgå ur utlåtandet - utan någon sora helst motivering! Som i första hand löntagarrepresentant finner jag detmycket märkligt. Hur kan detta självklara påstående betecknas som en plurap ochen socialistisk fläck eller sora sraygsocialisering? är att detprivata näringslivet skall handha industrin, vUket man också gör till 95procent. Staten skall inte lägga sig i denna verksarahet. viU man nuatt industrin inte skall ha något ansvar för ökningen av industrisysselsättningen för människornas utkomst. Hur går detta ihop? Vem skall då ta detta ansvar?Industrin skaU inte ha ansvaret staten skall inte ordna industriella jobb!Arbetsmarknadsstyrelsen kanske? Enligt debatten är enmodern gigantisk arvtant som fått alldeles för mycket och blivit för stor. Jagtycker att detta verkligen är cyniskt i överkant. Tror ni i ochmoderata samlingspartiet att raänniskorna nöjer sig med detta? Är det industrinsom är till för människorna eller är det människorna som är till för industrin?Det är det förstnämnda enligt min uppfattning. Det har sagts förut i denna talarstol att industrinsuppgift är att skapa arbete åt raänniskorna tiU en hygglig lön och att ta framde förnödenheter som raänniskorna ställer krav på, så att de kantillfredsställa sina behov av varor etc. Moderata saralingspartiets och folkpartietsställningstagande i denna fråga att försöka glida undan industrinssysselsättningsansvar är enligt rain uppfattning en utmaning mot samhälletoch landets löntagare, men kanske framför aUt mot de människor som ärarbetslösa och alla de hundratusentals handikappade som sökersysselsättning. DärtiU finns det moderata talare som har det dåligaomdömet att gå upp i talarstol som och ironisera överarbetsmarknadsstyrelsens insatser. Det är häpnadsväckande, tycker jag. Varskulle vi ha stått , om vi inte hade haft och dessinsatser? Jag skuUe vilja utbrista: Bäva månde landets löntagare, ora vi fingeen borgerlig regering! kryper man bakom talet att industrin saknar ekonomiskaresurser på grund av samhällets dåliga ekonomiska politik. Finansministern gavi onsdags besked på den punkten, varför jag inte har någon anledning att nu gåin på detta. Men jag skulle vUja säga att det finns anledning för landetslöntagare att inför nästa val uppmärksamma och moderatasamlingspartiets ställningstagande i denna fråga. Kan inte eller vill inte industrin ordna så att det bUr den sysselsättning som behövs här, måstesarahäUet/staten skapa nya arbetstiUfällen inora industrin. Jag vUl raed detta yrka bifall tillreservationerna 7, 12, 13 och 19 i inrikesutskottets betänkande nr 28 särat iövrigt bifall tiU utskottets heraställan. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten HerrNORDGREN (m) kort genraäle; De båda raeningar som i Kalmarinte gillar att och moderata saralingspartiet enligt reservationenvUl ha bort ur utskottsskrivningen grundar sig, i Kalraar, på denerfarenhet vi har om den statliga verksamheten och i harju möjlighet att studera den verksamheten på ganska nära håll. Vi fick närhöstriksdagen började en redovisning för hur de statliga företagen har gåttihop. Det visade sig då att ett flertal företag hade 2 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten förluster,samraantaget på ca . i Kalraar säger att av svenskindustri är privatägd. Ja, den måste i regel gå ihop, eftersom företagen raåstevara lönsamma för att kunna fortsätta sin verksamhet. Om vi ökar andelen förden statliga verksaraheten blir förlusterna ännu större, och vera skall dåbetala dem? Vi menar i raoderata saraligspartiet och i attdet är nödvändigt att föra en sådan näringspolitik att det blir lönsamt attdriva företag här i landet. Det går inte att ha alltför många olönsammaföretag, i varje fall inte privatägda. De raåste då så sraåningora lägga nedsina verksamheter. Är de statsägda kan de däremot hämta pengar att täckaförlusterna med skattebetalarnas pengar. Det är inte håUbart i längden. Om det däreraot inte på något vis går att klarasysselsättningen på normalt sätt genora ett fritt näringsliv är det klart ochdet har vi också betonat och sagt att punktinsatser raåste sättas in, raenendast i särskUda fall. Detta betonade jag i mitt första inlägg i går. Skall vt kunna få ökad sysselsättning måste vi alltså haökad lönsamhet för det svenska näringslivet, och det, i ,förutsätter en så näringsvänlig politik att företagen - både sraå och stora ifortsättningen kan gå Uiop. Vi vet att lönsamheten successivt har sjunkitsamtidigt sora arbetslöshetskurvan har stigit. Det kan inte fortsätta på detviset. Vi måste få förståelse från regeringen eller från för dennavår uppfattning, att företagen måste vara lönsararaa. Det är det viktigaste. Dåkan det bli ökad sysselsättning hela den här debatten går ju ut på att viskall skapa sysselsättning för alla människor varhelst de än bor. skapar trygghet i längden. i (s) kort genraäle: Jag kan hålla med ora attföretagen måste gå ihop, om de skaU fortsätta verksaraheten. Detta gälleroavsett det är fråga ora privata eUer statliga företag. Det är klart att mankan tänka sig att driva de statliga företagen med visst tUlskott enbart för atthålla sysselsättningen i gång, men på lång sikt måste det vara ett mål attsamtliga företag går ihop. Det är en sak. Men en annan sak som tog upp här gällerekonomin som ni kryper bakom. I onsdagens debatt talade finansministern om hurskatteUndringen gynnat företagen här i landet. Han nämnde bl. a. att de svenskabolagen i statsskatt inbetalade 1 . Är 1971 inbetalades . Det var raindre. Vad är det då sora har inträffat och sora sora tunga samhällspålagor?