prot · FV09140 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag skulle till skatteutskottets socialdemokratiskeordförande vilja rikta en fråga, vilket jag dessutom har omtalat förhonom. Men kanske eller någon annan socialdemokrat som talarhärnäst kan svara. stred i raaj för beslutet om löneskattenshöjning. Han sade då en viktig sak som jag tycker vi inte skall glömma bort närvi nu vill att man skall försöka ompröva detta beslut. Han sade: "Viskulle aldrig Ua föreslagit en ökning av arbetsgivaravgiften utan de prognoserom en förbättrad konjunktur som vi nu har fått och som alla tycks vara enseom." Längre fram säger han: "Men jag säger att höjningen avarbetsgivaravgiften träder i kraft när konjunkturen blivit mera normal. "Och det är vid ikraftträdandet vi är ora , , raedmycket över 100 000 arbetslösa och i beredskapsarbeten och för resten flerahundra tusen om man också tar med de dolt arbetslösa. Jag villställa en direkt fråga till de socialdemokrater som talar härnäst: Har niinte lärt er något under vägen, när det inte blev den snabba uppgång som nitrodde på ? Skulle det inte då kunna gå att raed tanke på de raångamänniskorna låta bli att framhärda med det dåliga grepp som en höjning avlöneskatten innebär, inte minst just nu? i (c): På grund av den tidspress som vi nu arbetarunder skall jag begränsa mig till att bara något koraraentera en punkt,näraligen i anledning av raotionen 1880 av ra. Denna motiontar enligt min raening upp en raycket viktig fråga sora frärast gällersituationen för de raindre företagen och de företag som inte har sådana vinsterefter möjliga avskrivningar att de kan korama i åtnjutande av de fördelar somdet föreslagna skatteavdraget ger. Regeringens förslag orafattar ju bara deföretag som har förhållandevis stora vinster. Syftet med det nu föreslagna avdraget är ju att temporärti nuvarande arbetsmarknadsläge stimulera företagen att öka sina investeringaroch därigenom öka sysselsättningen. Effekten åstadkoraraes såväl i det egnaföretaget sora i de företag som levererar material och tjänster av skilda slag.Idén är i och för sig riktig, i all synnerhet sora investeringarna inäringslivet behövs . I dagens pressade läge kan större delen av vårt näringslivinte utnyttja den av regeringen föreslagna forraen för stimulans avsysselsättningen genora de ifrågavarande avdragen. De sora i första hand fårkänning av detta är ju de många tusen arbetslösa människorna. De små och medelstora företagen beräknas svara för ca 60procent av sysselsättningen inom industrin. Det är fraraför allt inora dennagrupp sora likviditetsproblemen är särskilt kännbara på grund av att en mycketstor del av det engagerade kapitalet i dessa företag är upplånat. Denna sektorär basen för en omistlig del av näringslivets innovationer, som bidrar till framstegeninom hela vårt sarahälle. De sraå och raedelstora företagen spelar också roll i regionalpolitUcen. Det är svårt, tycker jag, att finna raotiv föratt om dessa företag behöver investera i byggnader och maskiner, så skall deinte anses lika värdefulla att stödja när det gäller behovet av ökadsysselsättning som de företag som kan uppvisa stora vinster. hartidigare gått in för exerapelvis särskilt lagerstöd och särskiltutbildningsstöd teraporärt för att stimulera sysselsättningen och bibehållamänniskor i arbete. De åtgärderna har i princip alla företag, oavsett löneläge,möjlighet att utnyttja. Samma principiella utformning borde gälla för detsärskilda temporära stöd till investeringar i näringslivet som är aktuellt.De speciellt vinstgivande företagen har ju kraft och möjligheter att tryggasysselsättningen och göra investeringar utan särskilt stöd, även ora det äruppenbart att detta stöd har betydande effekt just i dessa fall. Det böreraellertid inte hindra att näringslivet i sin helhet behandlas så att denraindre lönsararaa delen inte ställs utanför. Denna sektor kan ha rainst likaraycket att tillföra arbetsraarknaden av arbetstillfällen sora den begränsadedel av näringslivet som har stora vinster. Utskottsraajoriteten har , liksora tidigare närdenna fråga behandlats, åberopat svårigheter att administrera den ordning vimotionä- Ko njun k tur st im u-lerande åtgirder Enligt vår raening bör denna bidragsprövning kunna ske efter i stortsett samma principer som redan tillämpas inom företagarföreningarna i fråga ombl. a. lån ur hantverks- och industrilånefonden. För att uppnå överensstämmelsemed det föreslagna skatteavdraget bör bidraget i regel begränsas till ca 15procent av anskaffningskostnaden. Det skulle då motsvara ungefär den stimulanssom ligger i den skattevinst sora ett företag får med det 30-procentigaskatteavdraget. Jag kan inte undgå omdömet att utskottsmajoriteten alltförlättvindigt avfärdar tanken på investeringsbidrag i vissa av oss angivna fall.En försiktig introduktion skulle i dagens prekära sysselsättningsläge kunna gevärdefulla erfarenheter för framtiden. Men inte ens det vill socialdemokraternavara raed om. I det här fallet är det ju fråga om en vidareutveckling av redanetablerade metoder och uppdrag till Kungl. Maj:t att bearbeta frågan. Det jag nu talat om hänför sig närmast tUlreservationen 9, och jag ber att raed det anförda få yrka bifall till dennareservation samt till de övriga reservationer vid vilka representanteri utskottet står antecknade. HerrJANSSON (s). Jag har ju ingen anledning att koraraenterade uttalanden som har gjort. Det får han väl göra själv - det är jubeklagligt att han inte är inne i kamraaren. Men rent aUraänt vill jag säga till i Göteborgatt det fanns ändå ett alternativ till den s. k. löneskatten, och det var enhöjning av raomsen. Detta var ett förslag som regeringen och även LO föredrog,eftersom man hade accepterat höjningen av raorasen för att kunna finansiera denkommande skattesänkningen. Ni hade alltså haft möjlighet att slippalöneskatten, om ni hade velat. förstår jag att ni har det speciellt besvärligteftersom ni i efterhand har accepterat skattesänkningen. Ni var ju merkonsekventa , då ni sade nej till såväl skattesänkningen som höjningenav momsen. Då var det så att säga inget problem, men förstår ni att det ärpolitiskt omöjligt att säga nej till skattesänkningen, och då har ni fåttbekymmer genom att ni också skall säga nej till de inkomster som staten måsteha för att klara den här skattesänkningen. Det rör sig ändå om 2,2 miUarder. Jag tycker alltså att i kan koramaihåg det alternativ som fanns då vi diskuterade dessa ting . Även om jag tycker att de borgerliga reservationerna andasen alltför stor pessimisra inför utvecklingen , så kan man kanskevara glad över att reservanterna i varje fall inte har fallit för frestelsenatt använda den vokabulär som en ur landet numera utvandrad företagsekonom,professor , använde då han avgav sitt ekonomiska"testamente" inför en samling svenska företagare för sedan.Professor hävdade nämligen att det inte fanns någonmedelväg för svensk ekonomi. Han dömde ut biandekonomin som system och menadeatt antingen fick man ta steget fullt ut mot en helsocialiserad ekonorai avöststatsmodell eller också återgå tUl ett renodlat kapitalistiskt system. Att professor föredrar det senare råder det väl Blandekonorain har säkerligen kommit för att stanna i detsvenska samhället, och det är väl närmast frågan om hur blandningen skaU se utför framtiden som kan bli föremål för diskussion. Personligen tror jag att enökning av sarahällets inflytande komraer att bli nödvändig, parad med ett ökatinflytande för löntagarna över hur kapitalströmmarna skall styras och användasför att trygga sysselsättningen för dera som satsar sin arbetskraft iproduktionen. Och där tror jag att AP-fondernas användning som riskkapital iindustrin med ty åtföljande inflytande för löntagarna är den enda framkomligavägen. Det är väl mot den bakgrunden man skall se den reservation som harknutits till förevarande utskottsbetänkande av herrar ochBrundin, en reservation sora går ut på att sänka ATP-uttaget med 0,75 procentunder . Jag uppfattar dock det förslaget sora ett uttryck för ettideologiskt-politiskt ställningstagande, inte sora en åtgärd ägnad atttillfälligt stiraulera konjunkturen. Detta kan raan också utläsa ur ett parraeningar i raoderaternas reservation, där raan säger följande: "Ensänkning av ATP-uttaget skulle därtill ha en gynnsam psykologisk effekt på näringslivet.Det är vidare enligt utskottets uppfattning en avsevärt bättre metod atttillföra näringslivet kapital än de aktiespekulationer med AP-medel, som förnärvarande diskuteras." Här är man tydligen ute efter att mota igrind. Man ser en fara i att öka löntagarnas inflytande i det svenskanäringslivet, och därför passar raan nu på att föreslå åtgärder som på siktskulle minska möjligheterna att använda AP-fonderna i detta syfte. man sedan granskar de uttryck som används i dengeraensararaa borgerliga reservationen litet närmare, så kan man inte undgå attupptäcka betydande överdrifter. Där talar man fortfarande om den utdragnasysselsättningskrisen och ora den fortsatta stagnationen i fråga ora bådeinvesteringar och konsuration. Vad är det för sysselsättningskris vi har? Ja,finansministern har här redovisat hur vi i det avseendet står ossinternationellt sett, och vi har en registrerad arbetslöshet som överstiger detnormala med ca I procent. Det tycker vi är för mycket, och därför sätter ocksåregeringen in betydande stiraulansåtgärder för att hjälpa oss över de sistaresterna av den konjunktursvacka som fortfarande finns. Alla bedömare menar junu att uppsvinget måste koraraa . Då raåste det vara fel att talaom sysselsättningskris, när vi vet vilket också framhålles i finansutskottetsförevarande betänkande att antalet totalt sysselsatta personer i landetfortsätter att öka. Jag kan i sammanhanget meddela att efter den senastearbetsraarknadsräkningen i mitt hemlän, , har arbetslösheten därrainskat raed och antalet lediga platser ökat med ungefär sammaprocenttal. Enligt utskottets mening kan denna förbättring återföraspå skattereform och på aktiva arbetsförmedlingsinstanser. Jag tror attdet är ett mycket viktigt påpekande som finansutskottet där gör i sinskrivning. Men dessutom skulle det vara raycket intressant att få klarlagt ivilken mån skattereformen har påverkat benägenheten hos gifta kvinnor att sökaarbete. Som bekant kan nu varje svensk medborgare tjäna om åretutan att drabbas av någon sora helst beskattning vare sig till stat ellerkommun. Därför är det mycket som talar för att många gifta kvinnorkanske anmäler sig som arbetssökande enbart i syfte att fä ett deltidsarbeteoch skaffa sig denna skattefria inkomst för att dryga ut familjeekonorain.Detta kan vara en av förklaringarna till att just kvinnoarbetslösheten har ökatså markant . Man kan också fråga sig hur många pigga pensionärer detfinns sora vill ha ett skattefritt extraknäck och därför anmäler sig somarbetssökande; en folkpensionär kan ju numera ha full folkpension och fulltbostadstillägg och därtiU en sidoinkomst på ett par tusenlappar utan attdrabbas av skatt. Man talar om säsongrensning av arbetslöshetssiffrorna. Jagtror att om man gjorde en utvärdering av arbetslöshetssiffrorna från dessautgångspunkter, så kanske man skulle se betydligt mera realistiskt på desvårigheter vi har. Det jag tror är allvarligast i nuvarande situation är denstigande ungdomsarbetslösheten. För nyutbildade ungdomar sora inte ganskaoragående får ett jobb, kan det bli fråga om betydande sociala problem medåtföljande anpassningssvårigheter. På det här orarådet har man inorainrikesdeparteraentet vidtagit speciella åtgärder, och jag tror att det ärraycket viktigt att dessa åtgärder kan leda till snabba resultat. Visst har vi vissa sysselsättningsproblem, ochnaturligtvis är arbetslösheten för stor för att accepteras. Men någonsysselsättningskris föreligger såvitt jag kan förstå inte. De åtgärder förkonjunkturstimulans sora regeringen föreslår tror jag är väl avvägda i dettaläge. Det kan raan tyvärr inte säga om det oppositionen föreslår. Om man räknarihop kostnaderna för alla de insatser som den samlade oppositionen i föreslår, komraer raan fram till att oppositionens förslag om degenomfördes skulle leda till en underbalansering av budgeten, inte som med 7miljarder utan med över 13 miljarder. Det är väl ingen sora kan anse detförsvarbart att gå ut med en sådan budget i detta läge, då vi kan skönja enuppgående konjunktur, som kan få ett ganska kraftigt förlopp när den välkoraraer i gång. Jag instämmer, fru talman, i det tidigare gjorda yrkandetom bifall till finansutskottets betänkande på samtliga punkter. i (fp) kort genmäle: Bara några ord i korthet till närdet gäller skattefrågan. För det första sade vi nej till hela detdåliga paketet. För det andra är konjunkturen nu ganska skral, och det ärdärför som det nu behövs en större stimulans netto än regeringen föreslår. Detär därför vi bl. a. säger: Riv upp beslutet ora höjningen av löneskatten! Såenkelt är det med de två sakerna, som det inte borde vara svårt att hålla isär. När det gäller siffrorna 7 och drygt 13 miljarder soraherr nämnde viU jag säga att det är helt oraöjligt att förstå det storahoppet dem emellan. Vi har ännu inte fått höra några siffror som belägger dentypen av uträkningar. De är helt enkelt felaktiga. vill jag bara konstatera att vi inte fick någotsvar från såsom socialdemokrat om huruvida konjunkturen nu blivitså bra som ni trodde när ni fattade beslutet att höja löneskatten. HerrJANSSON (s) kort genmäle: När jag gjorde mitt räkneexperiraent utgickjag ifrån att karamaren skulle bifalla alla de motioner som den samladeoppositionen, komraunisterna inräknade, väckt. Då kommer man fram till 13,5miljarder i underbalansering av budgeten. Det är lätt att suraraera förslagen ifinansutskottets handlingar. Jag erinrade i om vad sora hände ivåras. Då var oppositionen mera konsekvent i dessa frågor. Man sade nej tillskattereformen och man sade nej till skattesänkningar, och då behövde man intenågon höjning av momsen eller av löneskatten. har man plötsligt förstått attdet inför det stundande valet är livsfarligt att gå ut och säga att man intevill vara raed ora att ge alla inkorasttagare här i landet en skattesänkning på1 . Det är därför ni enligt mitt sätt att se kommit i svårigheter,när ni inte vill vara raed och betala skattesänkningen, sora ju ändå kostar2,2 railjarder. Det var bara det enkla konstaterandet jag gjorde, och det vardärför jag ville erima om vad som hände . SkaU vi ägna ossåt historieskrivning från en utgångspunkt, så bör vi göra det även från andra. i (fp) kort genmäle: I fråga om löneskatten fick vi i sak inte höranågra nya argument . Konjunkturbedömningen och vad den leder fram till är,som borde begripa, en annan sak än ett rent kararerarräk-nande påbudgetunderskott. När det gäller siffran 13 railjarder var det ettförvånande erkännande vi nu fick. Man förstår vilka groteska beräkningar somtydligen görs, när ni bakar ihop reservationer från alla partigrupperingar alltså både 3-partireservationerna och kommunistyrkanden. Bara om också kommunisternaskulle få bifaU för sina förslag - vilka även vi har yrkat avslag på - skulleman komma upp i en totalsumma som kanske ligger på den nämnda nivån. Det fårväl vara någon måtta på oriraligheterna! () kort genmäle: Med hänsyn till hur det svängt inomoppositionen i skattesänkningsfrågan och fram tUl nu kan mannästan vänta sig vad som helst frän oppositionens sida. När jag gjorde dettaräkneexperiraent, där jag tror att siffrorna stämraer, utgick jag ifrån antagandetatt skulle bifalla samtliga motionsyrkanden frånoppositionspartierna. Då skulle budgetunderskottet bli 13,5 miUarder. Det ärmöjligt att vi inte får ett sådant beslut, men med hänsyn till hur det blåserinora den borgerliga oppositionen kan raan vänta sig vad som helst. HerrHALLGREN (vpk): Sedan regeringen i mitten på 1950-taletövergav lågräntepolitiken, avvecklade de statliga generella stödåtgärderna, t.ex. de statliga tilläggslånen och den statliga räntegarantin, och övergåtttill paritetslånesystemet, har hyrorna ständigt stigit. Det har skett isnabbare takt än ökningen av andra levnadskostnader. Konjun ktur stimulerande åtgirder Paritetslånesystemet innebär inte, som många tror, någonsubvention. Det innebär bara att kapitalkostnaderna fördelas i tiden, dvs. Så sraåningom skall lånen betalas tillbaka, ochdet förutsattes då att det skall ske till priset av ständigt stegrade hyror. De ändrade finansieringsvillkoren har varit avgörande förhyresstegringarna. Uppskattningsvis har ungefär hälften av de hyreshöjningarsom ägt rum haft just denna orsak. Regeringoch riksdag har således i hög grad bidragit till den nuvarande situationen påbostadsmarknaden. Att bostadspolitiken gått snett råder det väl inget tvivelora. Trots att nästan en fjärdedel av hushållen i landet är trångbodda ochuppskattningsvis flera hundratusen lägenheter är direkt underraåliga ochhundratusentals människor fortfarande står i bostadskö, står det tiotusentalslägenheter outhyrda därför att folk inte har råd att betala de skyhöga hyrorsom fastställts i nyproduktionen. Många av de människor som tvingas att hyra dessa dyralägenheter måste söka socialhjälp för att klara hyran. Det bostadssocialastödet har heller inte kunnat förhindra en utveckling som innebär att människormed låg inkomst i stor utsträckning tvingas bo i de sämsta bostadsområdena. Vihar fått en klart markerad uppdelning i rUca och fattiga områden. De som hardet sämst ställt hänvisas till de sämsta områdena med en dålig miljö och enundermålig service, dvs. de som har det största behovet av en god boendemiljöoch en fullgod service hänvisas till den sämsta miljön. För alt komma till rätta med de problera som råder påbostadsområdet krävs omedelbara kraftåtgärder. Orsakerna till de orimligt höga hyrorna har vi frånkommunistiskt håll klart redovisat. Jag behöver inteingående redovisa dessa på nytt. Dessutom har frågan diskuterats ganskaingående . Klart är att så länge man från regering.shåll accepterar enbostadspolitik, som bygger på privat ägande, och att bostadsbyggandet skalldrivas med vinst och profit som drivfjäder och att man helt bortser frånbostaden som en social rättighet kan man inte komma till rätta med de oskäligthöga hyrorna. De åtgärder som komraunisterna föreslagitvid flera tillfällen är: En allraän räntesänkning och en totalfinansiering avbostadsbyggandet genom en statlig bostadsbank, som tillhandahåller kapital låg och fast ränta. Sora förhållandet nu är vet vi att räntekostnaderna inyproduktionen utgör hälften av hyreskostnaderna. Vi har även föreslagit etteffektivt ingripande raot monopoliseringen inom byggnadsmaterialindustrin ochkraftåtgärder mot markspekulationen. Till höstsession har vpk imotion 171] föreslagit införande av hyresstopp och att regeringen införhöstriksdagen framlägger förslag till nytt bostadssocialt program med syfteatt bryta den nuvarande hyresstegringsvågen och anvisa vägar för att i ställetsänka hyrorna. Dessa krav har stark genklang bland de breda folklagren.Förr eller senare måste det ändå ske något från regeringshåll. raan redannu biträdde de förslag som vpk lagt frara i hyres- och bostadsfrågorna.Hyresstegringarna är orimliga. De äventyrar många människors levnadsstandard.Det måste bli ett stopp på hyreshöjningarna. Det är hög tid för enbostadspolitik sora gör det möjligt att sänka hyrorna. Det är inte bara de stegradeboendekostnaderna sora är ett gissel för dem som har det sämst ställt häri sarahället. Hushållskassorna blir allt knappare och knappare. Järasides medde kraftigt stegrade hyreskostnaderna har priserna på livsmedel och andranödvändighetsvaror stigit kraftigt. Det nettopåslag som lönearbetarna fått ärför raånga redan helt förbrukat just på grund av höjda hyror och ständigtstegrade livsraedelspriser. Detta betyder för raånga direktareallönesänkningar. Jag vill inskjuta en synpunkt om effekterna av dennapolitik. Den naturliga följden av hyresstegringarna är ett köpmotstånd, dvs.folk har inte råd att anta erbjudanden om lägenheter som är nyuppförda. Det ärrymliga och goda bostäder, men de betingar ett högt pris, sora raan inte harråd att betala. På grund härav koraraer raånga bostäder att stå outhyrda. En annan följd är att bostadsbyggandet minskar, och vi fårarbetslöshet bland byggnadsarbetarna. Miljonbelopp måste betalas ut iarbetslöshetsunderstöd saratidigt som just dessa arbetare får en sänktstandard som leder till minskad konsumtion. Naturligtvis inverkar detta påekonorain i dess helhet i sarahället. Orsakerna till de stegrade livsraedelspriserna har vi frånvårt håll varit inne på vid olika tillfällen. En avgörande orsak är just den avriksdagen beslutade raervärdeskatten. kommunisterna har vidflera tillfällen föreslagit att slopa raervärdeskatten på livsraedel.Skatteutskottet och har dock avvisat vårayrkanden. Dels skulle det vara adrainistrativt svårt att slopa raorasen påraaten fastän andra länder klarar denna sak med differentierad mervärdeskatt.Sverige skulle alltså inte mäkta med samraa sak. Dels har raan anfört - och detär kanske det mest anförda argumentet - att skattebortfallet skulle bli alltförstort. Regeringen föreslår åtgärder av annat slag, som ocksåbetyder inkomstbortfall för statskassan, raen dessa favörer kommer intelöntagar-hushållen till del. Nej, det är i första hand storfinansen ochstorföretagen som fär dessa bidrag. Vi är inte eniga med regeringen ora ensådan politik. Vi har föreslagit skärpt beskattning av bolagsvinster ochförmögenheter. Vi har vidare föreslagit att man skulle stoppa raUjardmllningentill railitären. Därmed skulle raan kunna finansiera just slopandet av momsenpå matvaror. har i ett tidigare anförande gett exerapel på att dethos storfinansen finns bärkraft för de större skattebördorna. Det är enfördelningsfråga av stor prioritet att få till stånd en lättnad för dem sombäst behöver den, dvs. lönearbetarklassen och löntagarnas hushåll i geraen. Men också denna sida av problemkomplexet har inverkan påekonorain och sysselsättningen i dess helhet. Nedpressad köpkraft till följdav indirekt beskattning på det kanske mest angelägna - maten rainskar Konjun ktur stimulerande åtgärder naturligtvisockså annan konsumtion. Det är därför en dålig politik sora bär regeringenssignatur och som i grunden trots all skenfäktning har de borgerligas stöd. Vpk-gruppen har återkoramit i dessa frågorockså vid höstrUcsdagen i samband med övriga frågor sora har med det konjunkturpolitiskasammanhanget att göra, såsom sysselsättning, arbete och utkomst. Jag har raeddet sagda velat göra dessa understrykanden och vill instäraraa i de yrkandensora har fraraställts tidigare i debatten av i . Under detta anförande övertog herrtalmannen ledningen av kammarens förhandlingar. I motionen 1721 har raoderatasaralingspartiet än en gång tagit upp frågan om en parlaraentariskbesparingsutredning med målsättningen att utarbeta förslag som skulle leda begränsning av den offentliga sektorns expansion. Denna parlamentariskabesparingsutredning skulle enligt moderatraotionen tillsamraans medriksrevisionsverket utarbeta förslag till besparingar. Motionen förtjänar, som jag ser det, koraraentarer ur bådekonstitutionella och ekonoraiska synpunkter. Ser man först på fråganskonstitutionella sida, bör man hålla i minnet att ärregeringens organ med uppgift att granska den ekonomiska förvaltning som statenhar hand ora. har revisorer, sora i varje fall är avseddaatt ombesörja granskning av samma verksamhet. förslag, att en parlamentarisk utredningtUlsararaans med ett kungligt verk skulle utföra en speciellutredningsverksamhet, är därför märklig. Det måste innebära att raanunderkänner revisorers lämplighet, och det må så vara. Det innebäratt ett statligt verk i samarbete med parlamentariker skall dra upp riktlinjerför en framtida statlig verksamhet. Ett statligt verk skulle på så sätt koramaatt spela en med regering och riksdag jämställd roll. Jag tror bestämt, herrtalman, att man skall akta sig för en sådan utveckling. Det naturliga, formelltsett, hade varit att hos regeringen begärt att få en parlamentariskutredning rörande möjligheterna till besparingar.