prot · FV0993 · 1972-12-31 00:00:00 — Om det skall vara någon som helst mening ifinansministerns resonemang om politiskt kurage, då borde finansministernverkligen inte ha hoppat av från sin egen ståndpunkt. Jag har beskyllt regeringen för politisk utpressningnär regeringen ställer oss inför tvä lika omöjliga alternativ. Tar ni intemoms, säger regeringen, då får ni ta löneskatten, och så får ni bära skuldenför att det sämre alternativet blir genomfört. Och för en stund sedanfortsatte den här politiska utpressningen: Tar ni inte bensinskatten, då får nita ränta och kreditrestriktioner, det sämre alternativet. Det är alltså erskuld. Det är ju helt nonsens att föra ett sådant resonemang. Detär regeringen själv som har lagt sina förslag. Det är regeringen .själv som bärdet fulla ansvaret för de förslagen så länge som vi inte har accepterat dem,och vi har ju sagt nej till förslagen. Ta tillbaka förslagen, finansministerGunnar Sträng, om ni inte vill bära ansvaret för dem! Del är politisk logik.Och ni har ju tidigare tagit tillbaka förslag som ni inte har velat bäraansvaret för. Parallellen med hyresregleringslagen var dessutomfelaktig, herr finansminister. Hyresregleringslagen hade nämligen föregåtts avöverläggningar mellan de olika partierna om att man skulle släppa hyresregleringen,och de moderata - dåvarande - stod för den överenskommelsen heltoch fullt och fast. Det var därför som ni patetiskt vädjade till dem somhoppade av på bägge sidor. Och det politiska kuraget att stå vid sinöverenskommelse, det hade regeringen inte den gången heller, därför att denansåg att de andra partierna hade hoppat av. Det är vad som hände. När det gäller arbetslösheten, så vet jag inte omfinansministern har läst det senaste numret av , där LO ;sutredningsavdelning konstaterar följande: "Under alla förhållanden är densynbara effekten på sysselsättningen av de stimulansåtgärder som vidtogs ihöstas ganska Uten." Det är ju ett allvarligt konstaterande, och mot denbakgrunden kanske regeringen ångrar att regeringen inte var med på detgenerella stimulanspaket som vi föreslog. Intressant är för resten att det i den här artikeln finnsen karikatyr -det är alltså LO;s egen tidning - av en gubbe som säger: "Nuhar jag blivit omskolad till skogsjobbare, plåtslagare, maskinmontör, snickare,målare, murare, byggnadsjobbare, vägbiträde, asfaltkokare, cementblandare, bilmontör,truckförare och trädgårdsmästarbiträde, så nu tänkte jag att jag kunde få enomskolning till byrådirektör inom AMS, så var det väl fan om man inte skulle haanställningen tryggad . Det är alltså en karikatyr, som vanligt överdrivennaturligtvis, men den målar ändå en viss verklighel som väldigt många människortycker sig uppleva . Den ekonomiska politiken, m. m. HerrHERMANSSON (vpk) kori genmäle: De borgerliga partierna talar och det göräven regeringen ibland - om den helt förödande effekt som en radikalskattepolitik skulle ha för det s. k. näringslivet. 1 själva verket rör det sigi den svenska diskussionen om rätt förslag. Man kan höja ögonen litet grand och jämföra med andraländer. Den amerikanske presidentkandidaten i vae fall hoppashan ju bli presidentkandidat - är varken socialist eller kommunist. Men i siltskatteprogram kräver han följande; Skärpning av bolagsskatten, som redan är 48procent. Fördubbling av skatten på fastighet och gåvor. Bestämt nej till enmervärdeskatt, därför alt denna är en regressiv skatt som hårdast drabbar folkmed låga inkomster. Dessutom kräver en minimistandard för allamedborgare. Var alltsåinle så rädda för de försiktiga förslagen i det här landet! har de borgerliga partiledarna i patetiska ordalagutmålat vad de anser skall bli följderna av en ökning av arbetsgivaravgiften.Någon bevisning av sina påståenden kan de inle ge. Som jag påpekat finns del inget fog för påståendet all enhöjning av arbetsgivaravgiften skulle leda lill minskad total sysselsättning.Kapitalägarna måste för sin existens som kapitalister investera kapital. Enhöjd arbetsgivaravgift kan minska profilerna på ungefär samma sätt som höjdalöner gör det. Men det blir i så fall en genomsnittlig minskning, och Den ekonomiska politiken, m. m. kapitalisternafår vänja sig vid det nya läget. Upphöra att investera kan de inte - då skullede upphöra att vara kapitalister. Det bör också påpekas att de avslalsmässiga löneökningarnai år är mindre än , och blir de ännu mindre. Lönestegringar kan det vet vi erfarenhetsmässigt - ligga på inklusive löneglidningutan att det har äventyrat kapitalisternas vilja att investera. Här handlar detom av lönesumman. Jag har redan konstaterat att utformningen av den allmännaarbetsgivaravgiften inte är den allra bästa. Men en höjning av denna avgiftdrabbar kapitalet, medan den höjning av mervärdeskatten, som varitalternativet, hade drabbat dem med låga inkomster. En höjning av den allmännaarbetsgivaravgiften med en sänkning av den direkta statsskatteninnebär en viss omfördelning till lönarbetarnas förmån. sade här förut; "Vi har tänkt i sammabanor." Ja, vi slåss inte om upphovsrätten när det gäUer goda förslag. Fru andrevice talmannen () kort genmäle: Jag är fullständigt på det klara med, herrfinansminister, att sådana genomsnittsberäkningar som här görs inte blirtillämpliga för varje enskUd eller . Men det blir de jualdrig, och ändå har vi alltid använt oss av ett sådant ungefärligt materialför att belysa verkningarna. Och hur kan man gå ut, , med eninformation om hur mycket folk tjänar i direkt skatt utan att göra ens ettförsök att få ett mått på minusposterna - annat än på sin höjd med en asterisksom säger någonstans långt ner: "minus moms". Det kanske mest intressanta i finansministerns svar varuppgifterna om löneskatten. Om jag inte hörde alldeles fel svaradefinansministern mig inte med ett ord på den punkten. Informationen var alltsåprecis så upplysande som det material skall gmnda sitt beslut på eller , dvs. I utskottels betänkande talas det om kompensation tillkommunerna för arbetsgivaravgiften. Hur skall det ske? Hur kan man göra omunderlaget för kommunöverenskommelsen, som ju har betraktats som en unikhändelse? Och hur blir det med svårigheterna för de religiösa och ideellaorganisationerna? som man lägger fram ett förslag som skall vara såbra säger man att framtiden får utvisa vilka speciella åtgärder som erfordrasför att minska de negativa verkningarna av det här fina beslutet som vi skallfatta. När har lättsinnet tidigare firat sådana triumfer i detla allvarligahus? Går det inte, herr finansminister, att svara på frågan hurman kan lägga fram ett förslag på bord utan något som helst materialsom belyser de negativa verkningar som t. o. m. man själv från början verkaralt vara på det klara med? Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Av naturiiga skäl skall också jag bli mer ochmer kortfattad, när mina meddebattörer blir mer och mer tidsbegränsade. kom tillbaka till frågan hur det är möjligtatt höja momsen för jordbruksavtalets giltighet. Det finns enmycket enkel förklaring på det. När vi träffade avtalet med jordbrukarna fördevi en diskussion om huruvida vi skulle gå in med en viss skattefinansiering somen del av avtalets konstruktion. Den tanken avvisades. Och överenskommelsenträffades på de premisserna. Däremot var det aldrig tal om att vi skulle förain vare sig momseffekter eller effekten av höjda kommunal- ochlandstingsskatter i det jordbruksavtal som träffades. Så enkelt är det. hålla avtalet som det gjordes upp, så finns det följaktligen ingamöjligheter att göra anspråk på skattefinansiering. Sedan ställde jag en fråga - eller kanske jag skall sägaatt det var en vänlig, äldre riksdagsmans uppmaning till en yngre och för alldel mycket lovande riksdagsman, . Jag sade, att när vinu går att votera i detta ärende, har då tänkt på att om hanvägrar att vara med på den finanspolitiska förstärkning på en halv miljard somdet här är fråga om, så ligger det mycket nära till hands att det indirekt ären beställning på snabbare och hårdare ingripanden i kredit-och räntepolitiken,för den händelse en åtstramning blir nödvändig? Om jag inte minns alldeles felhar i något av sina offentliga uttalanden sagt,att det är möjligt att man får tänka sig en momshöjning, därest konjunkturenlängre fram motiverar detta. Av det uttalandet drog jag den slutsatsen att herrFälldin i valet mellan kreditpolitiska och finanspolitiska medel, när det valetär ofrånkomligt -och ibland ställs man som riksdagsman inför denna obehagligavalsituation - skulle välja den finanspolitiska åtstramningen. Det är baradetta jag har velat erinra om; när och hans partivänner såsmåningom går att trycka på voteringsknapparna skall de ha klart för sig vaddet innebär. svär sig fri från ansvaret för skattepolitiken1970. Jag vill då till säga: Ni har ansvaret för den momshöjning somdå genomfördes, ni har ansvaret för den omfördelning som det innebar att manmed inkomster från momshöjningen kunde göra vissa skattesänkningar för delägre betalda, kunde genomföra ett obligatoriskt särbeskatt-ningssystem ochinföra vissa sociala kompensationer. Principen är densamma . Ni fick inleigenom en indexreglering av skatterna, därför att det var ett helt omöjligtförslag. Man kan ju inte gärna rösta för en skatteprofil som villgynna de lågavlönade och för en indexreglering av skatterna som exklusivtgynnar de högavlönade. Det finns ingen rim och reson i en sådan ståndpunkt -det hjälper inte hur mycket nu flinar och viftar med armarna; sådanär den faktiska verkligheten. Jag vill brännmärka för all hanpåstår att det papper jag talar om är lögnaktigt. Han har ju inte sett det! Börman inte titta på produkten innan man är färdig med sitt omdöme om den? HerrHeléns närmasle medarbetare, , har i dagens debatt talat Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. omlättsinne från finansministerns sida. Analyserar man begreppet lättsinne skallman nog finna att det ligger närmare än mig; det tror jagriksdagens ledamöter rent allmänt är beredda att erkänna, uteslutande pågmndval av den argumentering som förs och naturligtvis inte från några andrautgångspunkter - det är jag angelägen att understryka. Det minsta man kanbegära är väl att ni tittar på papperet innan ni har ert omdöme om det klart. Självfallet är denna akt tillgänglig för . Jagfick den i min hand under gårdagen, och följaktligen kunde jag inte tidigarelämna den till . Jag visste inte heller om han ville ha den. harhan uttalat en sådan önskan, och han skall då få den. Det finns inga hemUgheteri den. talar om politisk utpressning när han ställs isituationen att välja mellan en finansiering via momsen och en finansiering viaarbetsgivaravgiften. Ni har begärt en sänkning av marginalskatten. Nihar fått den . Är det politisk utpressning? Vi bedömer läget så på den punkten har min bedömningfått anslutning i finansutskottet - att det är klokt och riktigt att nu se tillatt kompensera skattesänkningarna, i varje fall i det allra närmaste. Det äringen politisk utpressning. Vi har framlagt ett förslag som vi på goda grunderräknade med att skulle acceptera. har avvisat det,därför att han, som jag uttryckte mig i mitt första anförande, kände vittringenav ett regeringsskifte i näsborrarna. Har vi då inte anledning att säga att manskall ha så mycket moral och hederlighet att det ligger någonting i vad mantalar om? Vi framlade förslaget och det första respektive andra alternativettill finansiering. Det är inte fråga om någon utpressning. Del är fråga om enlogisk uppföljning av vad har efterlyst jag harhaft glädjen att föra dessa debatter med i kammaren. Herr tredje vice talmannen anmälde att herrar ochBohman anhållit att till protokollet fä antecknat att de inte ägde rätt tillytterligare repliker. Jag skall besvara någrainterpellationer i delvis andra ämnen. Med hänsyn till vad som sagts under förmiddagenskall jag helt kort la min del av skattedebatten. När skatteförslaget lades fram uttalade jag minförhoppning om en bred uppslutning i rik.sdagen kring omläggningen. Det varmera än en förhoppning, det var en uppriktig förväntan. Och det rörde sig inteom önsketänkande utan om enkel politisk logik. De borgerliga partierna harunder krävt en sänkning av den direkta skatten. De har förklarat sigberedda att finansiera en omläggning genom en höjning av den indirekta skatten.Skattomläggningen var vidare relativt konventionell, del var inle frågan om enmera långtgående omfördelning. Den borde därför kunna godtagas av deborgerliga. Vidare har man frän borgerligt håll kritiserat kommunalskatternasökning. Överenskommelsen med kommunerna, del viktiga inslaget i skattereformen,borde därför på alla håU hälsas med tUlfredsställelse. På den punkten bedömde jag Nr 93 Min uppfattning vilade på föreställningen att man borde ta de 3Q - \g'j2 borgerligapartiernas ständigt framförda krav i skattefrågan på allvar. Men- -_--- politikenföljer inte aUtid logikens lagar. Det är en gammal erfarenhet att 'ekonomiska n/jli fjfcpyj tn yyi när vi lägger fram ettverkligt radikalt förslag är framför allt mittenpar- . tiernaofta angelägna att vara med och visa sig vara lika radikala. däremot fram mera konventionella förslag möts vi av indignation. ProfessorOhlin, som jag just skymtade i kammaren, brukar säga att socialdemokraterna "stjäl oppositionens kläder medan denna badar". Iblandverkar det som om man främst inom blir särskilt vred när man får ett förslag som man känner igen och som stämmer åtminstonedelvis med de egna önskemålen. Men det var trots allt inte detta som var avgörande. början kunde regeringen glädjas åt många uppskattande ord i den borgerligapressen; finansministern har citerat en del av dem. När säger att viinle fick något bifall vet jag inte vad han har för anspråk på bifall. Det ärju inte vanligt att stora delar av den borgerliga landsortspressen berömmerregeringen. Dessutom kunde vi glädja oss åt stöd från LO och från TCO. Att denborgeriiga landsortspressen ställde upp bakom förslaget är inte att undra på -den hade ju lyssnat till sina partier. Man var inte heller helt negativ i partiledningarna. Detfinns risk att det blir något av ett bevingat ord: "Äntligen förstårregeringen att det skall löna sig att arbeta", sade , närskatteförslaget lades fram. Någon vecka senare var hans språkbruk ett heltannat. Vad hade hänt? Jo, hade i mycket bestämdaoch mycket envetna ordalag sagt att kommunisterna under allaomständigheter skulle rösta emot mervärdeskatten. Då tystnade talet omskatterna, då började talet om regeringskrisen. "Det är ett hett spel somförs inom oppositonen , det rör sig mera om taklik än om en skattereform",skrev Svenska Dagbladets politiske reporter. Någon statsvetare kommer väl iframtiden att mäta upp hur många spaltmeter som skrivits iborgerlig press om regeringens förestående nederlag i skattefrågan, påfallrepet, Palmes ödesstund, den förestående regeringskrisen osv. Sammanhanget är, såvitt jag kan se, alldeles klart. Detmoderata huvudorganet skrev : "Det är oppositionens skyldighet atttillvarata varie möjlighet att fälla regeringen." Tack vare kommunisternatycktes detta tillfälle erbjuda sig. Jag skall inte bestrida att resonemangetkan vara legitimt. Det är en naturlig strävan för oppositionen alt nå maktenoch att påverka politiken, annars skulle dess arbete te sig meningslöst. Men är detoppositionens enda skyldighet? De flesta föreställer sig också att oppositionen harsakliga motiv för sitt handlande och en skyldighet att redovisa en alternativ politik i den fråga striden gäller. Annars blir dess arbete meningslöst. har den borgerliga oppositionen manövrerat sig i del läget att man säger nej till den sänkning av den direkta skatten som man länge har krävt. Man säger nej till den sänkning av marginalskatterna som man länge har krävt och nej till en överenskommelse om en uppbromsning av kommunalskatterna, 89 Nr 93 vilket man länge har krävt.Tydligen kommer oppositionen direkt att Tisdagenden medverka till att finansieringen avskattesänkningen sker med en metod 30 mai1972 °"' "''" ' anservara sämre. Det är det praktiska resultatet av en -------------------- demonstrationspolitiki stället för en resultatpolilik. Denekonomiska g| . oppositionen dömt sig självtill ett sterilt nejsägeri. politiken,m. m. fortsätter ni att tala omskattesänkningar som om ingenting har hänt. Men någothar ju hänt och händer . Ni säger nej till skattesänkningar och avvisar detvå enda finansieringskällor som är tillräckligt stora för att nu göra en sådanskattesänkning möjlig. Ni har inte ens kunnat enas om hur en skattesänkning, omden enligt er mening vore möjlig, skulle se ut. Det enda ni kan göra är atthänvisa till utredningar, till en oviss framtid och till vackra drömmar. Ni kaninte ge ett enda konkret besked utöver nej. Ni talar om besparingar, men varje ledamot i denna kammarevet hur vi har suttit här för att slå tillbaka borgerligaförslag om nya utgifter. Det är inte borgerlig spariver som har hållit oss uppeom nätterna i kammaren, utan här har krävts mera pengar till försvar, u-hjälp,polis, vägar, miljövård och tusen och ett i och för sig goda ting. Eftersom niinte har några besparingsförslag att redovisa, hänvisar ni till , där alla partier skall vara med. Vad är den politiskainnebörden av detta förslag? Jo, ni hoppas få hålla socialdemokralerna ihanden för att vi skall ta ansvar för besparingsförslag som de borgeriigasjälva inte vågar lägga fram. Vi kommer att göra vårt yttersta för att hållaned utgifterna. Det är en skyldighet som en regering har mot landetsskattebetalare att ständigt bedriva en hård utgiftsgranskning. Men för dennaverksamhet behöver vi inte hålla oppositionen i handen. Jag respekterar naturligtvis om oppositionen inte i alladelar vill godta ett regeringsförslag. Vi hade kunnat resonera om olika inslagi skatteomläggningen, och det behöver inle vara någon hemlighet att jag hargjort flera försök att finna en bas för en bredare uppgörelse. Men det ärmycket offentligt känt att oppositionen har slängt alla dörrar för enkompromiss. Under hela den gångna månaden har det inte kommit ett enda konkretmotförslag utöver nej. Skälet är, som finansministern nämnde, att vittringenefter regeringsmakten varit för stark. Man trodde tydligen pä den borgerligapressens jublande förkunnelse att socialdemokratin var trängd mot väggen, dömdatl förlora voteringen om skatten. Man hade inkasserat en seger i förskott ochglömde måhända att väljarna sänt oss hit lill för att behandlasakfrågor. Oppositionen hade själv trängt sig mot väggen i sitt taktiska spel,så att den inle längre hade rörelsefrihet för ett förnuftigt resonemang, vilketjag djupt beklagar. Jag kan möjligen förstå att frestelsen här varil stark.Regeringen har inte majoritet i . Oppositionen vet alt om den kan förena sig med kommunisterna i någon större fråga, kan regeringen besegras. Jag kan förslå att detta är en stark lockelse och atl man frestas att försöka ta chansen och slå till. Risken är all man faller på eget grepp. Då känner man sig lika indignerad som kommandoran i "i " när hon ramlade i varulvsgropen. 90 En minoritetsregering fårnaturligtvis räkna med att stundom segla i 1 stort sett har det gått mycket bra. Det har varit möjligt att Nr 93 i de allraflesta frågor samla breda majoriteter i . har det skett genom uppgörelser på utskottsplanet eller pä partiledarplanet.Det är ingenting märkvärdigt med det. Det får man vara--------- , jj = r ,. . ,.......................... t ,.-n Den ekonomiska beredd pa.Det gjorde vi också nar vi var 1 majoritetsställning. Men man får ock.så vara beredd på plötsliga anlopp somfrämst '"'' ' "' '"' "'" dikteras av en strävan attbesegra eller t. o. m. fälla regeringen. Ett sådant anlopp kan vara oväntat medhänsyn till sakfrågan, som i det speciella faU vi diskuterar . Går detinte då med en uppgörelse, får man försöka få frågun igenom ändå. Detviktigaste för en minoritetsregering är utt inte vika från sin huvudlinje,tappa initiativet, drabbas av handlingsförlam-ning. Man skall alltid varaberedd till en rimlig uppgörelse. Går inte detta, får man vara fast, slå sigfram, om det blir nödvändigt. Den borgerliga oppositionen har sökt utnyttja skattefråganför att fälla regeringen, förhindra skattesänkning genom att stödja kommunisternasangrepp på finansieringsmetoden. Vi valde helt naturligt att använda enalternativ finansieringsmetod, som vi ifrån allra första början diskuterat föralt klara skattesänkningen för stora, breda löntagarkatego-rier. Likvälbeklagar jag uppriktigt oppositionens taktikspel i den här frågan, och jag villerkänna att jag är mycket besviken. Skattefrågan är en viktig fråga, och det är naturligt attpartierna har olika åsikter med hänsyn till skillnader i idéer ochintresseförankring. De skillnaderna kommer säkert att avspeglas iskatteutredningens arbete. Men ingen torde kunna påstå att de sakligaskillnaderna i denna speciella skatteomläggning var så stora att de kan motiveraden uppståndelse som den har vållat i och den allmänna debatten. Delär inte, vågar jag påstå, den sakliga indignationens rosor som blossar påoppositionens kinder. Det är besvikelsens rodnad över ett taktiskt spel somriskerar att misslyckas. Ni slåss här inte för en sak, ni slåss för att nåmakten genom en sakligt dålig nejsägarlinje och i miniatyrformat jag upprepar; i miniatyrfoiTnat - är det samma situation som den västtyska oppositionenhamnade i när det gällde östfördragen. Inte sedan ATP-striden har jag hört så många invektiv i enriksdagsdebatt. Då skall man komma ihåg att del gäller ett förslag som storadelar av den borgerliga pressen till en början och som de storalöntagarorganisationerna, LO och TCO, har gett sitt stöd. Detframkallar dessa våldsamma invektiv. Men man bemästrar inte en situation genomatt som gå upp i falsett. Det här spelet är till skada för politiken som helhet.Denna uppblåsta näst intill skenstrid kan dra uppmärksamheten bort ifrån att vii har för medborgarna verkligt viktiga frågor att behandla.Skattefrågan är naturligtvis en, när det är idé- och intresseskillnader. Det ärinte konstigt om en del människor ute i samhället frågar sig, vad dessa stormari egentligen gäller, och att det kan förekomma angrepp på politikerav den typ som förekom på SIF-slämman. Medborgarna vill att skall ge sig i kast med deslora och svåra frågorna om arbetsmiljö, anställningstrygghet, en fördjupad demo krati på arbetsplatsen. Medborgarna vill få vara med och besluta om hur miljön skall skyddas och formas . De vill ha en rättvis 91 Den ekonomiska politiken, m. m. De vill ha en social förbättring för eftersattagrupper i vårt samhälle, handikappade, ensamstående och många andra. Det ärkonkreta och viktiga problem i vardagen. Till detta bör vårt arbetekoncentreras. Men medborgarna är föga intresserade av ett taktiskt spel,som mest bara speglar en parlamentarisk maktkamp. Därför vill jag till slutvädja till oppositionen: Angrip gärna regeringen, så som ni som opposition börgöra, på områden där det finns väsentliga skiljelinjer i idé och intresse och isak. Utforma konkreta alternativ lill vår politik i olika sakfrågor och låtopinionen pröva dem mot varandra. Det bidrar till att vitalisera demokratin ochengagera folkstyret. Men sätt inte i gång taktiska, mer eller mindre skenstriderav den typ som vi har fått uppleva . Det gagnar varkenlandet eller er själva. () kort genmäle; Eftersom jag inte hade möjlighet attreplikera förut, vill jag säga att det papper som lästeur var, i den del som jag hade tillfälle att höra, en felaktig beskrivning avvår budgetsyn för det budgetår som vi nu har att behandla. Det var tillräckligtunderiag för att fälla ett omdöme om det papperet. Innehåller det andra saker,desto bättre. Jag skall studera det och gå igenom det precis som vid tidigaretillfällen. Statsministern säger att mitt uttalande att äntligen harregeringen insett sanningen i folkpartiels krav att det måste löna sig attarbeta har blivit ett bevingat ord. Det är bra om det har blivit ett bevingatord.