prot · FV0975 · 1972-12-31 00:00:00 — De ändringar av och delgymnasiala stadiets organisation som beslöts kommer därför att fåkonsekvenser för lokalplaneringen under en . HerrLÖVENBORG (vpk): Jag ber alt få tacka UtbUdningsministern försvaret på min interpellation, även om det enligt mitt förmenande inte gav någraklara besked. Sedan jag ställde min fråga har ju många månvarvförflutit, och debatten om skolornas storlek har också förekommit här ikammaren. har ju berört frågan i sitt betänkande nr 2, ochutbildningsministerns svar visar att man också från departementets sida ägnarden uppmärksamhet; det bör noteras. Anledningen till att jag framställde den härinterpeUationen var, vilket framgår av den, den mycket häftiga och inträngandedebatt som vi fortfarande har om ell planerat gymnasieskolbygge i , därantalet elever har angivits bU närmare 3 000. har vid sinresa mött den debatten under sill besök i min hemstad.Jag tror att det var en ganska nyttig konfrontation. Debatten i , som junu har pågått under ungefär tre kvartal, blev något av en väckarklocka ochsatte fart på diskussionen över hela landet. Detta är inte heUer en lokalfråga, ulan del har ett betydande principiellt inlresse. är del myckel troligt alt man i kommer atl sökasig fram lill ett nytl alternativ, sedan en kompakt och stridbar opinion harreagerat mot planema på att skapa denna väldiga människomyrslack. Jag har självmycket svårt all förstå varför man i en stad i lUl ytan största län,med stort svängrum, skaU bygga denna mammutskola. Det kan inle vara rimligt ochdet kan inte vara nödvändigt - det har också varit mina egna funderingar. Men detta är som sagt ingen lokal fråga, utan sammadiskussion upprepas på andra platser. Jag menar naturligtvis inle - ochdetsamma gäller säkerligen också andra som reagerar mot sådana här förfärligtstora skolor -all det avgörande för undervisningens kvalitet och andan i en skola ärstorleken på undervisningsanstalten. Del finns så många andra faktorer somspelar in, men så mycket har i alla faU kommit fram under diskussionens loppatt det finns en rad negativa effekter av alltför stora skolenheter och att manmåste fästa uppmärksamheten på tendensen att bygga sådana skolenheter. Denjättestora skola som ursprungligen, som jag nämnde, planerades i är eltexempel på ett tämligen tvivelaktigt resonerande. Argumenten för byggandet av stora skolenheter när detgäller gymnasieskolan är framför allt två, och man kan ägna ål allgranska de argumenten därför att det är samma debatt som pågår på annat håll. Först och främst har del sagts atl man borde bygga dennastora skolenhet därför alt det är ekonomiskt mest fördelaktigt. Även om jag största förståelse för ambitionen alt spara på slantarna i etl trängtekonomiskt läge, sä anser jag nog atl det argumentet inte får liUmätas någonavgörande betydelse. Det har, i den stad jag nu talar om, anförts att en storskola ger betydande kostnadsbesparingar. Denna niammutskola skulle enligtplaneringen kosta . Två skolenheter skuUe kosta 34 miljonermer atl bygga. Tre skolenheter skulle säkert ytteriigare öka kostnaderna. Jagär inte byggexpert, men resonemanget förefaller ju riktigt. Del blir säkertdyrare alt bygga fler mindre skolor, men hur skall man i pengar kunna värderaökad tendens till s. k. mobbning, psykologiska och känslomässiga konflikter avolika slag och ett främUngskap som många anser alt de här väldigt storaskolenheterna skapar? I ett öppet brev har 40 anstäUda vid iLuleå uttryckt sin oro över planerna på att bygga denna stora skola. Del måsteju ändock vara människor som besitter en viss erfarenhet. De anför i sill brevbl. a. följande: "Den argumentering som går ut på att storskolanskulle göra det lättare för elever med skUda studieriklningar att träffas ochumgås är inle hållbar. AU erfarenhet tyder på atl den som lever bland många människorantingen isolerar sig helt eller söker sig till en liten och sluten krets föratt fä en fast punkt i en skrämmande anonym och osäker tillvaro. Resultatetblir då, att många känner sig övergivet ensamma, medan andra bUdar grupper, somlätt kommer i motsättning till varandra. Känslan av främlingskap bidrar lill atl öka neurosernabland eleverna, sannolikt även bland lärarna. Skolk kommer att bli myckelvanligt som flyktmekanism, och mobbing och utfrysning av avvikande kamrater kanbli ett sätt atl avreagera sig. Ansvarslösheten ökar med anonymiteten. Meddelta följer även en passiv inställning till arbetet." Om detta är riktigt så är det ju fråga om olägenheter somingalunda kan vägas upp genom kostnadsinbesparingar. Jag lycker nog alt kan manundvika ett enda fall av ungdomslragik, så är det väl använda pengar. Man måsteju länka på totalkalkylen. Under den heta debatt som förts i men som harintresse för skoldebatten även i del övriga har det ju sagts att det ärnödvändigt att bygga denna stora skolenhet för alt få en god integrering. Men närdet gäller verklig integrering i den nya gymnasieskolan, kan del knappasthandla om skolornas storlek. Del är rikligt att man skall försöka sudda utstalustänkande, skUlnaden och motsättningen mellan andens och handens arbetare,om jag får uttrycka del så, och göra del redan på skolstadiet. Men dennariktiga strävan måsle man kunna tUlgodose utan de stora enheterna. Integrationär ju framför allt en pedagogisk sak, om jag har förställ del rätt, och intelika med all undervisningen måste samlas under ett enda tak. Mycket talar för att detta med all bygga väldigastorskolor är ett mode, framför allt betingat av ekonomiska faktorer, som ändåkommer att överges därför atl så många mänskhga argument talar emot. Jag har nog uppfattat det så atl man även inom skolöverstyrelsenär synnerligen tveksam. En av de experter som arbetat för iden här frågan är Du Rielz, som i vanUga fall är rektor i , Där lederhan etl litet rektorsområde med ca 700 elever. Men han har också andraerfarenheter. Han var tidigare studierektor i ett rektorsområde med 2 300elever, I ett tidningsuttalande framhåller han bl, a, att en så stor skola somdel exempelvis handlar om i måste vara kolossalt myckel i överkant. I enfabrik kan man kanske ha så mycket folk, men här handlar det om människorsattityder och fostran, säger han. Och han fortsätter: "Serman på den forskning som gjorts ---- så är det ingen tvekan.Forskningen är entydig: det är i princip bätlre med små institutioner än medstora. Eleverna utnyttjar inte den större skolans resurser. Den stora skolanleder till en viss passivitet, eleven känner sig inte som en del i koUektivet, Del finns en stor amerikansk sociologisk forskning sompublicerades , Den största sociologiska undersökning av problemet somnågonsin gjorts. Undersökningen kom fram till att små institutioner är altföredra. En undersökning utförd i kom till samma resullat. Den har intepublicerats i , Min personliga uppfattning är alt vi generellt ska byggaså små skolor vi kan. Men hänsyn måste naturligtvis las liU elevernasmöjligheterer lill fritt val inom skolan och också till de samhällsekonomiskakostnaderna. Skolorna måste vara så stora alt de ger eleverna fritt val menvi måste ju också ha råd med dem. Naturligtvis blir det dyrare att bygga små enheter. Mengör man en totalbedömning på längre sUct, så är del möjligt att de små skolornablir Uka billiga - eller biUigare," Det kunde åberopas en rad argument, intervjuer,undersökningar osv. Jag skall inte göra det därför att det redan tidigaregjorts i den här kammaren. Men min sammantagna slutsats blir den, att det finnsväldigt mycket som talar mol dessa stora skolbyggen. Min interpellation framställdes sedan jag fått klart förmig att det inle finns någon som helst rekommendation från skolöverstyrelsenssida när det gäller den nya gymnasieskolans storlek utan alt man här heltöverlåtit åt kommunerna atl handla efter eget huvud. Jag tyckte del varunderligt med hänsyn tUl atl man har rekommendationer och bestämmelser på mångaandra områden när det gäller kommunerna. har jag med en viss tUlfredsställelse iutbildningsministerns svar noterat atl man arbetar med den här frågan. Jagtolkar också svaret så, att man inom departementet anser det angeläget attkomma fram kanske inte tUl bestämmelser som ytterligare naggar den kommunalasjälvstyrelsen i kanten men väl tUl klara rekommendationer. Det gäUer som sagtinte bara ulan också andra kommuner. Man måste ju skaffa sig ennågorlunda bestämd uppfatlning att ställa mot den frestelse som onekUgen finnsför kommunala planerare, nämligen frestelsen att försöka bygga så bUligl sommöjligt och bortse från andra konsekvenser. Avslutningsvis vUl jag säga atl ekonomi inle bara ärbyggkostnader och omedelbara kostnadskalkyler. Det är också fråga om vad detkostar samhället, om stora skolbyggen innebär alt fler elever måste tas om handgenom negativa effekter i jätteskolor. Frestelsen för kommunerna alt nästantill varje pris bygga bUligt kunde visserligen motverkas genom en ändradkostnadsfördelning mellan stat och kommun, så alt staten övertog de väsentligaskolkostnaderna och därigenom lättade kommunernas börda - "men det är enannan historia", som sade. Jag behöver inte göra några utförligarekommentarer lUl inlägg, men jag vUl understryka ett par saker. För det första framgår del av mitt svar alt vi har givitutredningen om skolans inre arbele i uppdrag att speciellt se på frågan omskolornas storlek och man är där i gång med det praktiska arbetet. Av naturligaskäl kan vi givetvis inte snabbt göra om hela vårt bestånd av gymnasieskolor.Under relativt lång tid framöver kommer det att byggas sådana skolor, och i detsammanhanget kommer man alt ha nytta av det utvärderingsarbete somSIA-utredningen gör. För det andra vill jag säga alt del naturligtvis inle baraär fråga om antalet elever när del gäller att klara de problem som herrLövenborg här var inne på. Det är också i mycket stor utsträckning fråga om hurman ulformar skolorna. Jag har sett medelstora skolor, som från deutgångspunkterna inte har varit särskilt väl lämpade. De har givit intryck avatl vara en stor betongklump och en stor asfaltgård. Det är allt. Och del ärinte någon särskilt bra skolmiljö, Å andra sidan har jag sett relativt storaskolor, där man inte haft det intrycket - och del tror jag inte heller eleveroch lärare har haft - alt man befunnit sig pä en särskilt stor skolenhet, ty deskolorna har planerats på ett ändamålsenligt och skickligt sätt. Slutligen vUl jag bara understryka att del självfaUet inteför att klara integreringstanken i gymnasieskolan är nödvändigt med enheter på2 500-3 000 elever. Överläggningen var härmed slutad. 4 protokoll 1972. Ang. forskningen rörande massmediernas betydelse förmänniskors beteenden och handlingsmönster § 13Ang, forskningen rörande massmediernas betydelse för människors beteenden ochhandlingsmönster Herr utbildningsministern ordet för att besvara i (fp) den 15 februariframställda interpellation, nr 51, och anförde: i har frågat mig delsom jag vUl redogöra för omfattningen av den forskning som för närvarandebedrivs i vårt land i fråga om massmedias påverkan på människors beteenden ochhandlingsmönster och de resultat som forskningen har redovisat, dels vad jagvUl göra för alt åstadkomma en vidare forskning för alt därigenom om möjligt nåfram lill "vederhäftiga och av vetenskapen aUmänl accepteradeforskningsresultat". Massmedieforskningen bedrivs i vid universitetenoch vissa högskolor samt vid en del andra institutioner, bl. a. Radiooch . Det är enligt min mening mycket angeläget alt en kontinuerligforskning rörande massmediers påverkan på människors beteenden ochhandlingsmönster bedrivs. Inte minst viktigt är det all effekterna av det s. k.underhällningsväldet undersöks. Det ankommer som bekant på forskningsråden ochberörda forskningsinstitutioner atl avgöra på vUka projekt som tiUdelade medelskaU satsas. Det är min förhoppning att de ökade resurser som på senare årställts lill forskningens förfogande skall göra det möjligt atl utvidga ävenforskningen rörande massmediepåverkan. En vidgad forskning på området äremellertid inte bara en fråga om att anvisa ytterligare resurser. En radmetodproblem är förenade med forskningen rörande bl. a. massmediernasverkningar på lång sikt. Med hänsyn lill dessa av forskarna på området allmäntomvittnade svårigheter finner jag inte anledning att vidta någraspeciella åtgärder för att vidga den åsyftade forskningen. HerrWESTBERG i (fp): Jag ber att få tacka UtbUdningsministern försvaret på min interpellation. Tyvärr måste jag dock säga att jag är någotbesviken över innehållet. Jag tänker då på uppgifterna om forskningensomfatlning och brislen på besked om huruvida forskningen lett till någraresultat och atl mot den bakgrunden UtbUdningsministern ändå inte finneranledning att vidla några speciella åtgärder för att vidga denåsyftade forskningen. Jag vill dock understryka att det även finns positiva tingi svaret, såsom när UtbUdningsministern säger alt det enligt hans mening ärangeläget t. o. m. "mycket angeläget" - "att en kontinuerligforskning rörande massmediers påverkan på människors beteenden och handlingsmönsterbedrivs". Jag noterar givelvis det uttalandel med tiUfredsstäUelse, Men så överlämnar statsrådet till "forskningsrådenoch berörda forskningsinstitutioner alt avgöra på vUka projekt som tilldelademedel skall satsas". Han hyser en förhoppning om att "de ökaderesurser som ställts till forskningens förfogande skaU göra detmöjligt att utvidgaäven forskningen rörande massmediepåverkan". Ja, visst har vi rätt althoppas, men del räcker enligt min mening inte med dessa vaga förhoppningar. Omdet är riktigt - och på den punkten delar jag utbildningsministerns uppfattning- att del är svårt att finna de rätta metoderna för den forskning det härgäUer, föreligger det enligt min mening desto större anledning att inriktaforskningen på att utveckla sådana metoder att vi får de instrument som behövsför att utföra den forskning som också statsrådet finner myckel angelägen. Forskningsråden styr inte forskningen, och de skall inteheller göra det på annat sätt än genom alt tilldela medel till sådanaforskningsuppgifter som de finner vettiga. De gallrar och prioriterar blanduppslag som kommer in från olika forskare. Frågan om den långsiktiga påverkanpå beteenden och handlingsmönster måste la lång lid att utreda och är därförinte något särskilt lämpligt objekt för en enskUd forskare. Det är därför intealls förvånande att vi fått vela så Utet om dessa ting. Här går det inle, herrstatsråd, atl bara sitta och vänta på att forskningsråden skall få in uppslagfrån enskilda forskare. 1 detta fall måste det vara angeläget för slatsmakterna,och för oss alla, att få vela hur det förhåller sig med påverkansresultatet ochatt få problemställningarna allsidigt belysta. Om vi i det sammanhangetsärskilt uppmärksammar TV:s roll bör vi tänka på all TV är elt monopolföretagoch som sådant har ett särskilt ansvar för de resullat som programutbudet ger.Det finns därför skäl för atl beställa forskning på detta område, att initieraforskning. Det innebär inte styrning av forskningen -jag är givetvis angelägenom att framhålla detta - men det innebär att man ser till allproblemställningarna görs tiU föremål för forskning. Del är nu jag först tog upp den här frågan iriksdagen, och nog hade jag tänkt och hoppats att få veta något om deforskningsresultat som uppnåtts på detta område. Varje gång frågan varit uppehar det talats om forskning vid universitet och högskolor, om utredningar somsysslat med dessa frågor och om olika symposier som ägnat stort inlresse åt bl,a, metodfrågor. Därför trodde jag all del skulle ha varit möjligt attredovisa något resultat. Det kan finnas skäl att i del här sammanhanget påminna omatt den forskning som bedrivs vid universitet och högskolor inte sysslar medpäverkansproblemet ulan behandlar dessa frågor utifrån andra utgångspunkter.Därför tycker jag inte atl del är på något sätt tillfredsställande attutbildningsministern hänvisar tUl den forskning som där bedrivs. Vad blev del för resten av jubUeumsfondssatsning för utarbetande av program för masskommunikationsforskning? Finns detnågot där all redovisa? Anledningen till all jag för tredje gången kommertiUbaka tUl dessa frågor är givelvis alt jag tillmäter massmedias påverkan påmänniskors beteenden och handlingsmönster mycket stor betydelse. Och här spelarfilmen, särskilt TV-filmen, stor roll. Den rörliga bUden har storgenomslagskrafl, och när den därtill kommer in i vardagsrummet via TV-apparatenoch når fram tiU de enskUda människorna, inte minst tUl barnen och de unga,blir effekten enligt min och många andras mening myckel stor. Mångaundersökningar visar all så är fallet. Visserligenförnekar många all påverkan äger mm, och vad som bjuds i Ang. forskningen rörande massmediernas bet\'delse förmänniskors beteenden och handlingsmönster Ang. forskningen rörande massmediernas betydelse förmänniskors beteenden och handUngsmönster radio, TVoch i andra massmedia spelar därför enligt deras mening inte så stor roll.Meningarna är också delade i fräga om hur olika åldersgrupper påverkas av filmoch om hur påverkan genom film skiljer sig från påverkan av liknande slag iandra massmedia. Dock vet vi genom rapporter från t, ex. kommittéangående filmens inflytande på ungdomsbrottsligheten attungdomsundersökningarna i många länder antyder att massmedia verkligen harinflytande på barns och ungdomars värderingar och att man inte kan utgå frånatt detta inflytande är vad vi skulle kunna kalla gott. Det är också intressantatl ta del av de forskningsresultat som Bronfenbrenner hänvisar lUl i sin bok, som bl, a, visar att barn som ser påtelevisionsprogram med starka våldsinslag blir mer aggressiva än andra barn, Etl annat resultat av dessa undersökningar visar att detalltid är de svagaste som bUr värst utsatta; de bam vUkas familjer har minstalt erbjuda i fråga om kultureU stimulans lar mest intryck av massmedia. Vidarevisar många studier otvetydigt atl barn som redan är i farozonen psykologisktsetl, barn som tenderar mot psykoser eller neuroser eller är utsatta förskadUga sociala inflytanden kan få dessa tendenser förstärkta av t, ex,våldsinslag i TV-program, Enligt min och mångas mening är det tämligen väldokumenterat att massmedia och då främst filmer - givetvis även TV - påverkarattityder och värderingar och alt det därför borde vara angeläget atl la hänsynlUl detta vid programutformningen. Men tyvärr tycks det inte vara en allmänmening. För atl utröna hur det i verkligheten förhåller sig är det därförnödvändigt med ytterligare forskning och att denna kommer till stånd så snartsom möjligt. Om denna påverkan är av betydelse det är den enligt min mening -gäller det självfallet inte bara att undvika negativ påverkan utan än mera altsatsa på en positiv. Enligt mångas mening skulle t, ex en ordentlig satsning pågod och allsidig barn-TV vara en viktig kultur-politisk åtgärd. Enligt KerstinElmhorn är en del av förklaringen lill att det görs så litet på det här områdetatl inte tUlräckligt många människor tror på TV:s roU som attityd- ochnormbildare. Och det visar ju hur angeläget del är att vi får framforskningsresultat som vi kan bygga våra ställningstaganden på. Det kan varavärt att uppmärksamma atl just de människor som inte säger sig tro på TV;s roUi sammanhanget själva är väldigt ivriga atl få komma tUl tals i TV, Det var inte utan anledning som förre radiochefenefterlyste "vederhäftiga och av vetenskapen aUmänl accepteradeforskningsresultat". Svårigheterna vid programutformningen bottnade enligthans mening i första hand i att vi har otiUräckliga kunskaper om hur individenpåverkas av upplevelser genom TV, Forskningsresultat som visar att påverkan påattityder och beteenden är relativt stor måste givetvis, säger han, innebäraökat ansvar för dem som bestämmer över fUm och TV och även i andra massmedia.Televisionen är dock särskUt viktig därför att den når ul tUl de flesta svenskabarn och den når tittare på snart sagt alla åldersstadier, även de aUra yngsta.Den som sett barn sitta fastklistrade vid TV-apparaten frågarsig onekUgen vad resultatet kommer att bli. Nog borde vi ha bättre kunskap omverkningarna på såväl kort som lång sikt. Enligt professor iBerUn skadas många barnsvårt av för mycket TV-littande, Han har själv behandlat ett antal barn, därgrava störningar enligt hans mening berott på all barnen sett fel sorts programoch fått en aUdeles felaktig syn på tillvaron. Självfallet har föräldrarna ett stort ansvar när detgäller barnens TV-konsumlion, Barn tar skada av för mycket TV-littande, intebara psykiskt utan även fysiskt - bristen på molion och överansträngning avseendet t, ex. Men vi vet alldeles för litet om riskerna, och föräldrarna harfåll veta alldeles för litet. Därför behövs det verkligen forskning på det härområdet, Radio-TV har här ell dubbelt ansvar: dels atlsortera bort program som är olämpliga, t, ex, sådana som innehåller våld ochskräckmoment som biter sig fast i barnets sinnevärld, dels all undervisaföräldrarna om TV-littandets risker och viklen av att tittandet anpassas lUlbarnens ålder och intelligensnivå. Föräldrarna måste ta ansvar för attransonera tiden för TV-tittandel och även kontroUera vad som bjuds. Men här låter vi år gä under det atl vi ökarutbudet i TV och andra massmedia utan att sälta in nödig kraft på atl få framallmänt godtagna forskningsresultat angående den verkan detta utbud har. Vilardå, enligt min mening, på oss ett mycket storl ansvar. Jag vill därför fråga utbildningsministern ännu en gång:Finns del redan nu några forskningsresultat atl redovisa som kan betecknas somvederhäftiga, och är i så faU resultaten entydiga? Kan UtbUdningsministernändå inle tänka sig en ökad insats från departementets sida i syfte alt få framsådana forskningsresultat? Ang. forskningen rörande massmediernas betydelse förmänniskors beteenden och handlingsmönster HerrWIKSTRÖM (fp): skaU, om planeringen håller,kammaren behandla betänkande nr 22, där bl. a. frågan ommassmedieforskningen tas upp med anledning av en motion som jag har väckt, förövrigt . Eftersom kammaren förmodligen har något bättre tid i dagän ber jag få knyta några synpunkter till den här frågan nu och lovaratt då avstå . Hela frågan om massmedieforskning i vårt land är av ganskagammalt datum. års radioutredning aktualiserade behovet av massmedieforskning,särskUt med inriktning på programforskning inom radions och televisionensområde och föreslog en tvärvetenskapligt orienterad forskningstrategi. Detförslaget fick allmänt bifaU från remissinstanserna. Utredningen underströkbehovet av etl kulturveten-skapligt inriktat studium av etermedierna vid sidanav samhällsvetenskap-Ug gmndforskning och den målinriktade forskning sombedrivs av för publik- och programforskning.Utredningen föreslog ett långsiktigt program enUgt vUket de nyaforskningsuppgifterna skulle knytas tiU och få växa fram ur redan etableradeämnesområden, vUka genom specieUa insatser från forskningsråden skuUe tUlförasmedel för inrättande av exempelvis forskardocenturer med uppgift att initieraradio/TV-forskning, förslag om forskningsstimulerandeåtgärder har trots att nu gått - inte lett tUl några direktaåtgärder frän Ang. forskningen rörande massmediernas betydelse förmänniskors beteenden och handlingsmönster Det beror naturiigtvis på att herrar Edenman och var komplettointresserade av de här problemen. Jag hoppas all har störreintresse, och jag tror faktiskt det är så. Under de år som gått har behovet av massmedieforskningblivit alltmer påtagligt. Därför lät också fakultetsberedningen för humanioraoch teologi utreda massmedieforskningen inom de humanistiskadisciplinerna. Det framkom därvid att repertoaren över aktuella uppgifter ärmycket rik och att viss forskning om radio och television bedrivs i mindreomfattning, som också statsrådet antyder i svaret. Det är vidare känt att delvid flera statsvetenskapliga institutioner bedrivs forskning kring denpolitiska opinionsbildningen i etermedierna. Det finns alltså en böfian till just den typ av forskningsom radioutredning förordade.