prot · FV0988 · 1972-12-31 00:00:00 — Därföryrkar jag bifall till skatteutskottets förslag i dess betänkande nr 30. i (fp): Finansministern frågade här varför mellanöletblivit så kontroversiellt. Svaret kan enkelt uttryckas så: Mellanölet hardrabbat ungdomen. Det är inte förvånande att så många har reagerat här. Vi påGävleborgsbänken har fått ett telegram från i , där detheter: Rädda ungdomen! Rösta bort mellanölet! När mellanölet lanserades i vårt land skedde det enligtfinansministerns eget uttalande i syfte att föra över alkoholkonsumtionen frånstarkare tUl svagare drycker. Det är enkelt att konstatera att den målsättningeninte har nåtts. Det har också sagts ifrån vid upprepade tUlfällen i eftermiddagoch . Andra talare har emellertid återkommit med ett påstående om skulle ha lyckats med denna uppgift. Jag vill därför peka på att medan viår 1964, alltså innan mellanölet infördes, hade en konsumtion avalkoholstarkare drycker än mellanöl av lOO-procentig alkohol per invånare hade vi , 197 I, en konsumtion av , en ökning . Det är fakta som jag har hämtat ur propositionen. Därtill kommer att den samlade alkoholkonsumtionen mätt isamma mått har ökat till per invånare, en ökning . Den fråga som vi nu behandlar gäller i första hand vårtsamhällsansvar, ansvaret för det släkte som kommer. Larmrapporterna ommellanölets skadeverkningar har varit många. Jag har i ett parinterpellationsdebatter med finansministern på ett tidigt stadium redogjort fören del av dem. Så sent som fick vi via TV besked om att mer änhälften av de manliga ungdomarna inom i åldern sombesöker ungdomsgårdarna riskerar att bli alkoholister på grund avmellanölskonsumlion. av pojkarna i åldern och avflickorna löper samma risk. Bland ungdom över huvud taget löper 2 I procent avpojkarna i åldern samma risk och av flickorna. Det är alltsåinte det lilla problem som finansministern ville göra det till. En omfattandeungdomsalkoholism håller enligt samstämmiga uppgifter från dem som stårproblemen nära på att utvecklas och detta i ett accelererande tempo. I det läget borde det stå klart för alla i ansvarigställning att det krävs kraftåtgärder för att förhindra att en stor del av vårungdom blir alkoholberoende. Här måste solidariteten med det uppväxande släktetväga tungt. Förslaget om en lagstadgad 18-årsgräns för rätt till inköp avmellanöl löser på intet sätt problemet. Det har sagts här tidigare, och jagvill stryka under det. Så länge mellanölet får säljas fritt i livsmedelsbutikernakommer det att vara den beroendeframkallande sällskapsdryck för vår ungdom somdet är , och äldre kamrater kan förse yngre med obegränsademängder mellanöl. Mångafrågar : Skall den ohämmade försäljningen av mellanöl få fortsätta?Skall ännu fler ungdomar via mellanölet ledas in i alkoholberoende med aUa deföljder som därav uppkommer? Utskottsmajoriteten vill verka för att så inteblir fallet, och jag hoppas för min del att skall göra detsamma genomatt följa utskottets förslag vid voteringen. Jag yrkar bifall tUl utskottets hemställan. HerrCARLSHAMRE (m): Låt mig börja med ett tillrättaläggande. I deUvliga förhandsspekulationerna i press och radio om hur den votering som skalläga rum kunde väntas utfalla har många ägnat sig åt funderingarrörande, skall vi säga, den alkoholpolitiska strukturen i olika partier. Jaghar framför mig 4 å 5 rader som är hämtade från en sändning i radions morgonekomen lika gärna kunde ha varit hämtade ur vilken som helst av flera tidningar desenaste dagarna och som lyder så här: I den moderata riksdagsgruppen finns baratvå organiserade nykterister och partiet agerade hårt för attmellanölet skulle införas. Men åtminstone sju, kanske drygt tiotalet moderatertycks nu vara inställda på att rösta för förbud. De gör det bl. a. därför attde är rädda för att partiet i den allmänna debatten skall stämplas som ettölparti som går bryggeriindustrins ärenden. Dessa få rader innehåller fyra konkreta påståenden, avvilka ett är formellt korrekt men reellt osant, ett annat kan komma att visasig någorlunda sant , och två är helt utan verklighetsunderlag. Det lär vara formellt korrekt att det i moderatariksdagsgruppen finns bara två organiserade nykterister. Det är korrekt, om mantrycker på organiserade. Bara två av gruppens ledamöter lär tillhöra någon avriksdagens nykterhetsgrupper. Därmed är inte sagt att det inte finns flernykterister. Jag hade nöjet att äta middag med en, ochdet finns fler. Man kan alltså vara nykterist utan att vara ansluten tillriksdagens nykterhetsgrupper. Det är icke sant att partiet agerade hårt föratt mellanölet skulle införas. Det finns ingen särskild skillnad mellanpartierna därvidlag. Riksdagstrycket vittnar helt entydigt. Dåvarandehögerpartiet gjorde icke på något sätt någon särskild insats, vare sig 1957 eller1965. Det är ett fritt uppfunnet påstående. EnskUda ledamöter i alla gruppergjorde energiska insatser, inte fler i än i något annat parti. Det är möjligt att sju, kanske tiotalet ledamöter imoderata gruppen kommer att rösta för förbud, som det sägs. Jag gör det i varjefall. Men jag gör det inte därför att jag skulle vara rädd att stämplas somföreträdare för ett "ölparti" som går bryggeriindustrins ärenden. Mansöker inte alibi för en gärning som man icke har begått. Jag kan säga så mycketsom att jag aldrig i min politiska omgivning hört någon människa säga ett ordtill försvar för den ansvarslösa och hysteriska introduktionen av mellanölet1965 eller för den lika ansvarslösa reklamkampanj på temat Fördömandena är lika entydiga i dennapoUtiska miljö som i någon annan som jag upplevt. Vi behöver icke något alibiför ett beroende som inte finns. Jag har velat säga detta för att tillrättaläggainte ett utan många försök att på ett felaktigt sätt analysera ett partisalkoholpolitiska struktur. Jag vill gärna rikta ett tack till finansministern, ettsenkommet tack som jag tror att jag uttalar, utan formellt uppdrag, på enenhällig Bohusbänks vägnar för att finansministern hade kurage för några årsedan att avbryta försöket med fri slarkölsförsäljning i och Bohuslän.Om någon därefter sagt finansministern att han ingrep för tidigt, så vägar viförsäkra honom att det gjorde han inte. Han är värd ett tack för att han hade kurage att göra det den gången. Jag vill, herr talman, titta något på ett par tre av deargument som anförts för att vi inte skall göra några nämnvärda förändringar iden nuvarande mellanölsmarknadsföringen i . Ett argument som jag harsärskUt svårt att förstå är närmast parlamentariskt formellt. Det klagas överatt alkoholpolitiska konnnittén skulle ha blivit på något sätt sidsteppad elleröverkörd. Vad är det som hänt? Den debatt vi för är knuten till en propositionsom bygger på ett i vanlig ordning avgivet förslag frän alkoholpolitiskakommittén. Man har avgivit sitt betänkande, man har fått det remissbehandlat,vi har fått en proposition utformad vilken dessutom följer utredningens förslagi allt väsentligt. Jag vet inte någon utredning som blivit bättre tillgodoseddän sä. Att det sedan råkar finnas människor såväl i som utanförriksdagen som icke delar de slutsatser som kommittén kommit till utan underkännerdess resultat är en annan sak. Men den.har behandlats precis som utredningarbrukar behandlas. Jag har personlig erfarenhet av att utredningar blirväsentligt grövre sidsteppade än så. Man suger också att ett förbud eller väsentligt skärptarestriktioner för mellanölsförsäljningen inte löser några problem. Jagar inne på mitt åttonde riksdagsår. Jag kan knappast minnas att jagdeltagit i något enda beslut här där vi har ansett att vi med ettbeslut löst något problem. Det är ju inte sä det går till. Vi lägger pussel meddelbeslut och delreformer på det ena området efter det andra i förhoppningenoch ibland i en relativt trygg vetskap om att det skall lösa någon liten del avett problem, och sedan tar vi nästa bit. Jag vill starkt understryka att ingen harhävdat att vi löser det alkoholpolitiska problemet i med restriktionerpå mellanölet. Vi kan möjligen hoppas att lägga någon bit till ett pussel somså småningom skall bli åtminstone något steg i riktning mot en lösning. Mer haringen hävdat, och därför är det onödigt att motbevisa ett påstående som aldrigframförts. Sedan måste jag, herr talman, såga att den statistik somdå och då under debatten anförts, såvitt jag kan bedöma, är helt ointressantoch utan varje bevisvärde åt båda hållen. Om min hustru och jag som vi gjort imånga år regelbundet delar en flaska öl tUl middagen har det inte någoninnebörd för samhället utom möjligen några ören i kassakista. Detvarken ställer eller löser något alkoholpolitiskt problem. Om vi upphör, som vihar gjort och som sannolikt 10 000-tals, kanske 100 000-tals svenska familjerde senaste par tre åren gjort, att dricka mellanöl till middagen och dricker lättöl eller isvatten kanske av 6* protokoll 1972. Nr 88 ekonomiska skäl - det är mångahushåll som gjort det, ytterst många - Torsdaeen den '' ''' ' '"' heller någon alkoholpolitisk innebörd. 25 mai1972 ointressant. Vi har inte löst någotproblem, eftersom det inte fanns något -------------------- problematt lösa. Vi har böjt ned kurvan över mellanölsförsäljningen, om vi ärtillräckligt många. Men det är alldeles ointressant. Om som jagminskar min konsumtion med en mellanöl någon 10-eller 12-åringnågonstans börjar förbruka i genomsnitt en mellanöl - de bådaföreteelserna behöver inte ha något samband med varandra -då händer ingentingmed statistiken, då ligger kurvan stilla. Men då har det verkligen inträffatnågonting socialt. Då har det satts ett frö som kan - inte måste utvecklas till ett problem som vi får att brottas med. Den typen av statistiskaförändringar på ganska kort sikt och med bråkdelar av centilitrar, litrar ochprocent är ointressant. Därmed vill jag inte förneka att den totala konsumtionen,mätt i ren alkohol eller hur man vill uttrycka den, sedd på lång sikt och närdet är fråga om stora förändringar, kan vara en sorts grovt mått på framgångeller misslyckanden i alkoholpolitiken. På kort sikt och med små variationer ärden helt utan bevisvärde åt båda hållen. Vi har, herr talman, enligt min mening dess värre två intesärskilt bra förslag att välja mellan . Vi har regeringsförslaget, stöttav ett antal reservanter och gmndat på alkoholpolitiska kommitténs förslag omen 18-årsgräns. Många har redan sagt att det är ett slag i luften att införaett förbud som redan gäller. Också jag betraktar det som ett slag i luften. Omdet är en lag eller en överenskommelse spelar inte så stor roll om de som haratt hantera den redan gör så gott de kan eller för att knyta an till herrWärnberg i vissa fall så gott de vågar för att upprätthålla den. Då bliringenting bättre för att man ändrar formen för förbudet. Finns det sådana somär tillräckligt samvetslösa och det gör det , finns det handlande som säljermellanöl till barn oavsett om förbud gäller eller inte, då är man ocksåtillräckligt samvetslös för att bryta varje lag där man inte riskerar attverkligen få sota för brottet. Vi har inget förslag till övervakning ellerkontroll som gör det troligt att den lagen skulle få större genomslagskraft änden frivilliga överenskommelsen. Sedan satsar man på information. Jag ärprofessionell informationsman och har varit det större delen av mUt liv. Jagtror på information det är bra med information. Men jag är övertygad om attnär det gäller den grupp konsumenter som jag alldeles speciellt tänker på -inte ölgubbarna, inte ens tonåringarna utan barnen, 8-, 10-, 12-åringarna ärde 5 miljonerna helt bortkastade. Barn är helt immuna mot varje försök tillinformation i en fråga som denna. Ja, alla de som har haft barn, somhar barn eller som vet någonting om barn vet också att för ungar i den åldernfinns det en grundsats som ingenting kan rubba, nämligen att det hörtUl vuxnamänniskors naturliga egenheter att missunna ungar aUt som är kul och därförsäger vi att det är farligt; men vi ljuger när vi säger det. De är heltövertygade om det. Vi når inte den gruppen konsumenter med någon form avinformation eller propaganda. Andra kan vi kanske nå, men det är just dengruppen som jag tänker på. När jag säger att även det andra förslaget är ganskadåligt gör jag det 170 därför att jag inte tror att det får någon nämnvärd effekt. övertygadom att mellanölets introduktion och den roll det kommit att spela har haft enså starkt negativ effekt att vi verkligen måste skylla en betydande del av våraproblem på just mellanölet. Men därmed är tyvärr inte sagt att vi löser sammaproblem genom att ta bort mellanölet. Vi löser inget problem för en enda vuxenalkoholskadad människa, en s. k. ölgubbe. Han dricker med i stort sett sammaglädje - eller olust - och i stort sett samma kostnad fyra pilsner som tremellanöl, och det blir samma effekt. Jag tror inte att vi löser några problemför tonåringarna på eller annorstädes. De har möjlighet att skaffasig annat dricka om de vUl, och många vill det. Möjligen hjälper vi till attlösa något problem för barnen - de mycket små barnen. Och det är det som är detför mig avgörande. Kan vi göra det, kan vi hoppas göra det, så är det värt försöket. Jag skall vara försiktig med dramatiska exempel ochbesväriig statistik. Men det lär finnas ett par hundra ungdomar i 16-årsåldernoch där omkring på våra mentalsjukhus - omhändertagna för en vård som de aldrigkommer att kunna släppas ut ifrån med bestående, livsvariga hjärnskador avalkohol. Ett par hundra är inte mycket i en befolkning på 8 miljoner, där varjeårsklass ungdomar är 100 000, men det är otäckt ändå. Det är ett fysiologisktfaktum att risken för bestående fysiska skador av alkohol är mångdubbelt störrenär konsumenten är mycket, mycket ung. Det är de outvecklade organen hos barnetsom löper en mångdubbelt större risk att skadas än vad som gäller den vuxnamänniskan. Och det behövs mindre mängder, mindre koncentrationer. Vi vet dess värre väldigt litet på det här fältet, menungefär detta vet vi faktiskt eller har så goda indicier för att jag tycker vihar rätt att handla som om vi visste det. Är det en uppenbar risk att alla mellanölskonsumenterna -även de här barnen som jag talade om - går över till andra, kanske starkaredrycker? Vi tror på det området, vi vet väldigt litet. Vi har nästan ingenstatistik, och den vi har säger oss ingenting. Det enda vi har är vad man i ensorts överförd bemärkelse skuUe kunna kalla litet klinisk erfarenhet hos folksom arbetar med de här problemen ute bland dem det gäller och jag hör i någonmån dit. Den erfarenheten säger bl. a. att mellanölet i de här årsklassernaicke är en dryck bland andra, icke är ett berusningsmedel bland andra, som manutan vidare byter mot ett annat om det skulle försvinna. Mellanölet är enfolkrörelse, i varje fall en ungdomsrörelse, med en alldeles speciell nimbussom icke utan vidare kan överföras till annat. Här har sagts att man kan hamna i thinnersniffning istället. Vi har dess värre mycket thinnersniffning . Men den som verkligensysslar med sådant här vet, att trots att det finns många"personalunioner" - ungdomar som är skadade av båda - är detegentligen ett svalg befäst mellan öl och thinner. De unga thinnersniffarna är en sorts pariasklass i den yttersta sociala underklassen, som vanliganarkomaner och vanliga alkoholister inte vill ha med att göra, som äroberörbara. Det finns inte någon direkt förbindelse mellan thinner och öl.Detta är en klinisk erfarenhet och inte en gissning. Det finns mer som i varjefall tyder på att det kan finnas en god förhoppning om att mellanölet för en del av dehär yngsta grupperna kan försvinna utan att självklart, direkt och automatisktersättas av någonting annat. Fä människor har mer än jag och mina meningsfränder talatom vikten av att vi utkräver ett ansvar av den enskilda människan. Det måstevara föräldrars ansvar att barn inte får dricka öl eller än starkare saker. Ja,visst är det det. De flesta föräldrar klarar det ansvaret, men vi har någratiotusental barn i det här landet som inte i den mening vi lägger in i det harnågra föräldrar eller något hem. Det är klart att de rent biologiskt har haftföräldrar och kanske har det , men det finns alltså några tiotusen barn förvilka vi inte har att räkna med något hem eller några föräldrar med ansvar ochinflytande. Det är dem jag tänker på. De är inte få, och vi har ansvar för demockså. Det finns inte någon i denna kammare som ärovetande om att jag personligen tycker om öl och har satt i mig åtskilligaflaskor och fortfarande gör det. Jag hör inte alls tUl öletsfiender. Men det är en sak, och det har icke med den fråga att göra .som vi härtalar om. Jag vill sammanfatta och upprepa: Det är inte någotsärskilt bra förslag som vi har atl ty oss till. Jag tror inte att det är.särskilt effektivt över vidare fält. Jag tror att det kan vara en hjälp på ettmycket begränsat område, men på ett för mig väldigt viktigt begränsat område -när det gäller riskerna för de små barnen. Av den anledningen, herr talman, såkommer jag och kanske, som det sades i radio, sju åtta av mina partivänner -vad vet jag? - och ett antal andra människor i atl rösta förutskottsmajoritetens förslag. Jag behöver inte ställa något yrkande, det ärredan sä framställt. FruÅSBRINK (s): I anslutning till propositionen 1972:61 omändring i ölförsäljningsförordningen har jag motionerat om att mellanölet skallställas under rusdrycksförordningen, och det är med glädje jag konstaterar attutskottets majoritet har gått just på denna linje. Varför är då denna lösning sä angelägen? Jo, därför atthär finns i sanning ett problem som man måste tala allvarligt om. Man kan inteskUdra situationen så att svenska folket slapp ut ur ett "ölcelibat"- då vet man inte mycket om de samhällsproblem som har yppat sig och vuxit meroch mer just för de yngsta i vårt land. Detta ärdet första skälet: för ungdomens skull. Var och en som är intresserad av ungdomen och dess utvecklingkan ju tyvärr så gott som ur pressen samla uppgifter från hela vårtland om ölberusad ungdom. Då kommer man och säger: Ja, det är sprit de hardruckit i stället. Men vi hittar ju ölburkarna överallt ute i vårt land, sånågra dricker i alla fall de stora kvantiteter som ger de stora inkomsterna påmellanölet. Det gäller ungdom som överfaller och trakasserar äldre och ensamma,som slår ned jämnåriga, vandaliserar hem, sommarstugor och fritidsgårdar, somvållar allmän skadegörelse. Blundar man för dessa vardagens sorgliga realiteter, kanman ju rådfråga de metodiska och vetenskapliga undersökningar som föreliggerjust . De har nämnts i flera tidigare inlägg. De skiljer sig avgjort från en radbeställningsarbeten där man av allt att döma har tittat i facit innan man gåttut och letat intervjuobjekt. Jag tänker pä en sådan undersökning som denöverläkare har framlagt med material omfattande ca 8 000elever i nionde klass 1971. Resultatet av undersökningen ger doktor att direkt utsäga att han hoppas att skall bifallautskottsförslaget att mellanöl bara skall få säljas på systemet. En annan undersökning utan förutfattad mening harföretagits i ett län ute i värt land - det kan betecknas som ett landsortslän,ett ganska stabUt och lugnt län utan några större städer. Det är Skaraborgslän, där länsskolnämnden har gjort en undersökning, omfattande ett tiUfreds-ställandestort material - 3 639 elever. Bland slutsatserna återfinns uppgiften attmellanölskonsumtion förekommer redan i årskurs 6 och "ökar kraftigt medtUltagande ålder för att i årskurs 8 omfatta av eleverna". Ett annat citat: "Bland elever med högmellanölskonsumtion förekommer det i någon män att man dricker på skoltid(raster, håltimmar)," Och liksom skolfolk och läkare omvittnar förekomsten avmellanölsalkoholister redan i , så omtalas det att avalla fritidsgårdar har problem med vad man kallar mellanölsgubbar på 16 och 17år. Finns det någon som vågar slå upp och förneka att de härproblemen finns? Fråga då de många socialarbetare vid ungdomsgårdar somförklarar att de snart konmier att ge upp, om inte samhället ger dem stöd genomnågot ingripande för att förbättra situationen. Del andra skälet är att något måste göras för hemmensskull. Mellanölet kallades en gång av nuvarande chef"ett socialt sabotage, ett av profitintressen dikterat attentat motungdomen". Del omdömet slår sig också , tyvärr. Familjetragedieromvittnas av föräldrar, målsmän och kuratorer när ungdomar dras in imellanölsgäng. när mellanöl uppenbart är inkörsporlen tUl alkoholism ochnarkomani. Mänga här i kanmiaren som sysslar med ungdomar skulle kunna redovisarader av fall ur verkligheten - förtvivlade föräldrar som ber att man skallanvända deras familj som skakande exempel. Det är väl heller ingen i denna kammare som skulle inbillasig - det har sagts förut, men det måste faktiskt framhållas - attvi löser alkoholproblemet och samhällsproblemen med en åtgärd som den att göramellanölet svåråtkomligt. Men vad vi kan göra är att försöka lättaffestelsetrycket på ungdomarna, alliså ta bort något av den frestelse somkommer i deras väg. Förbud brukar inte lösa några problem, sade en av talarnai den här debatten. Men om man talar sig varm om faran av förbud - varförkallar man det bara förbud, varför kallar man del inte stöd åt de svaga? Detkan rent av innebära, i den mänskliga solidaritetens namn. en plikt att drabort mellanölet ur den allmänna handeln. Det är helt enkelt fråga om vård avden andliga miljön. Vi bekymrar oss om mellanölsburkarna ute i naturen ochtalar om natun'ård och miljövård, .Men hur gör vi nied problemet med innehålleti dessa burkar? Fråga vårtfolk om inte nriljövarden på det andliga området är väl sä viktig somvården av den yttre miljön. Det är stora, stora skaror i vårt land som svararja på den frågan. Men det är inte i största utsträckning de som får konmia tUltals i massmedia och hos remissinstanser. Och att har intagit en såavgjord hållning och begärt att få frågan uppförd på dagordningen gång eftergång beror väl just på att vi riksdagsledamöter har mera förankring ute iSveriges folk än en hel del av remissinstanserna. Här kommer också frågan om reklam och information in ibilden. ligger reklamen för mellanölet mycket lågt i fråga omappeller till ungdomen. Men man söker sig oavbrutet nya vägar in mot den. En avde försåtliga, långsiktigt verkande reklammetoder som man nu tUlgriper inriktarsig på de unga kvinnorna. Här skulle ni, kvällströtta kammarledamöter, kunnafå se kolorerad veckopress, som kanske skulle ha skakat er, men eftersom tidenär knapp får vi bara tänka oss alla de annonser som har varit synliga just itidningar som vänder sig tUl kvinnorna. Det kan vara bilden av en ung kvinnasom sitter och läser vid ett skummande glas mellanöl, ett romantiskt par,hårdraget ungt tecknat, som har det mysigt med ett par stora ölglas framförsig, eller ett korsord och ett glas öl när man skall ha det riktigt trevligtosv. En ny blomstring i mellanöls-reklamen är atl vänta, om utskottetsmajoritet blir nedröstad . Det finns skäl atl med uppmärksamhet följautvecklingen på detta område. Men upplysning och information då? har härredan blivit nämnd. Han är anstäUd vid alkoholpolitiska forskningsinstitutioneni och refererades i . Det är ett yttrande avhonom som jag tycker att man här kan referera, nämligen det där han själv talarom att han har vänt. Han har trott på fullständig frihet, men anser Mäkeläatt det är "en illusion att alkohol- och narkotikaproblem kan angripasgenom upplysning och vädjan tUl förnuftet". Vidare anser han att "ävenrestriktioner som verkar fåniga kan vara nyttiga i praktiken". Men därmed är inte sagt att inte upplysningsverksamhetenhar ett avgjort värde. Del är många människor som har engagerat sig på densidan, och inte bara nykterister. Det har framställts som om det bara var de,och del skall väl vara kvickt när man i det sammanhanget talar omsupernyklerister. Vi är många som inte är inskrivna bland nykteristerna. Jaghör själv tUl dem som inte är engagerad i någon nykterhetsrörelse. Men man kanväl se samhällsproblemet för det. Vi vUl inte se vikande positioner efter handflyttas bakåt och allt längre bort när det gäller skydd och stöd åt de ungagenerationerna.