prot · FV0952 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes till en början av herr tredje vicetalmannen. § 1 Anslag till skolväsendet (forts.) Vissa gemensamma frågor (forts.) Fortsattes överläggningen angående punkten 1 iutbildningsutskottets betänkande nr 2. FrökenHÖRLEN (fp): före påsk rapporterades enligt DagensNyheter att var tredje elev i Stockholmsskolorna har använt narkotika. Antaletelever som prövat narkotika fler än tio gånger - harockså ökat påtagligt. Sniffningen har mer än fördubblats. En 15-årig pojkeavled i samband med sniffning det senaste läsåret. Vanerökare rapporteras alltoftare på lågstadiet och tidningen fortsätter: "Det långvariga skolket ärett av de viktigaste akuta problemen anser doktor , som äröverläkare för mentalhygieniska hälsovården i Stockholmsskolorna. Skolkningenkulminerar i årskurs nio, där eleverna är . Där kan den nå upp till 4-5procent i vatje klass. Med långvarigt skolk menas då flera veckors sammanlagdfrånvaro utan 'giltig' orsak. Och det finns flera elever som denna termin redanhar sådan frånvaro. Man har exempel på elever som inte varit iskolan . Detta är mycket oroväckande, säger drHedqvist. Dessa elever utgör en stor riskgrupp. De tenderar ofta komma i gängmed asociala inslag." Vad tidningen här refererar är en del av den problematiksom möter i skolans vardag, som tagits upp i motionen 347 och som också föremiddagspausen här berördes av . Narkotika, sniffning, skolk är jutecken på att någonting har gått snett med den eller de elever som ägnar sig åtsådant. Det kan finnas många anledningar till att en elev inte finner sig tillrätta med tillvaron - komplicerade familjeförhållanden, sjukdom, betygshets,allmän stress, känsla av främlingskap i en ny skolsituation osv., en rad avfaktorer, som vi delvis återfinner i samhällslivet i dess helhet men som delvisär unika för skolans värld. Ju snabbare en människa kan få hjälp att komma tillrätta med sig själv och anpassa sig till miljön desto bättre för henne självoch desto billigare för samhället. Den elevvårdande verksamheten i skolan har också blivitutbyggd - glädjande nog. Skolhälsovården är utökad. Vi har fåttskolkuratorer och i någon mån också skolpsykologer. Att enbart lita till sådanaspecialtjänster när det gäller elevvården är emellertid som att kasta ut en förkort lina till den dmnknande. Den nödställde måste själv ha kraft att ta sigfram till hjälpen. Närkontakten och den uppsökande elevvården måste drivas avpersonal som har möjlighet att nå den enskilda eleven, i första hand avklassföreståndaren. Det sker också så långt tid och krafter räcker, men med detämneslärarsystem som vi med nödvändighet måste ha på högstadiumoch i gymnasieskolan blir det tyvärr ofta så att en klassföreståndare mycketsällan ser sin klass och därför inte heUer kan följa tillfälliga förändringaroch göra de observationer som vore önskvärda. Det är, i det sammanhanget sombehovet av en schemalagd klasstimme gör sig påkallat. Det bör sägas ifrån attom inte klassföreståndaren ges reella möjligheter att hålla kontakt med sinklass, riskerar vi att övriga elevvårdande åtgärder hänger i luften. har utskottet avstyrkt motionen 347 där vi föreslår atti undervisningsskyldigheten för klassföreståndare skall inrymmas en veckotimmeför elevvårdande verksamhet, med det enkla konstaterandet att det är viktigtatt klassföreståndaren ges tillfälle till en förebyggande elevvård. Likasjälvklart synes det dock vara, att till klassföreståndares uppgifter hör attse till att elev i akut behov av hjälp får den hjälp han eller hon behöver,vilket utskottets folkpartister mycket riktigt påpekar i sitt särskildayttrande. sköter .klassföreståndare sitt elewårdandearbete antingen på tid som är avsedd för undervisning eller på sin ochelevernas fritid, vilket inte kan anses tillfredsställande. menar utskottet,att klassföreståndarfrågan bör betraktas som en arbetstidsfråga och därför böravgöras genom förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter. Om detta är riktigtsynes tvivelaktigt. Frågan var emellertid med i de avtalsförhandlingar förravåren som av kända skäl genom tvångsingripande avbröts. En mera positiv skrivning i utskottets betänkande skullemåhända ha utgjort en stimulans till att förhandlingsvägen finna en god lösningav ett problem, som om det inte upp kan få negativa konsekvenser förframtiden. Ser man lösningen av problemet vara en schemalagd veckotimma förklassföreståndaren, torde detta dock innebära sådana ekonomiska konsekvenser,att ett beslut i förr eller senare blir nödvändigt. FrökenANDERSSON i (c): "Stmkturförändringar i näringslivetleder till att nya grupper hamnar i riskzonen för en ogynnsam utveckling.Barnfamiljer som bryter upp från sin miljö och flyttar till nya och delvisanonyma områden i de stora tätorterna kan riskera omställningssvårigheterliksom barnfamiljer som blir kvar i glesbygden med avtappade resurser.Speciellt utsatta är den invandrade arbetskraftens familjer. Samhället har ansvarför att de grupper som hamnar i-riskzoner på grund av näringslivets behov av nyoch rörlig arbetskraft garanteras en utbyggd trygghet. De omställningar som enflyttning innebär kan leda till ett främlingskap mellan barn och föräldrar, ide fall där barnen lättare integreras genom kamratsamvaro, medan föräldrarnainte upplever samma möjlighet att växa in i den nya miljön." Så beskriver barnstugeutredningen i sindiskussions-PM den situation som är verklighet för många, många barnfamiljer . Det är en situation som ställer dagens unga föräldrar inför problem som deförståeligt nog har svårt att bemästra. Man förlorar kontaktenbakåt, med släkt och vänner, kontakter som kan innebära trygghet, och mansaknar referenser till den nya miljön. Att i den situationen till sina barnöverföra för den nya miljön relevanta kunskaper och erfarenheter är inte lätt.Många föräldrar skulle i den situationen behöva det stöd som en utbyggd föräldrautbildningkunde ge. Inom den politiska kvinnoorganisation där jag är verksam.Centerns kvinnoförbund, är kravet på föräldrautbildning en ständigt återkommandefråga. Kravet kommer från unga medlemmar mitt inne i föräldrarollen, kvinnorsom starkt upplever sin egen osäkerhet och sitt behov av bättre kunskaper. Detgäller kunskaper om barns fysiska utveckling och vård, men det gäller kanskeframför allt kunskaper om barns psykiska utveckling. Jag har väldigt svårt att förstå vad det är som gör attutskottsmajoriteten är så kallsinnig just till detta utbildningskrav. Om man inte är helt på det klara med vilka vägar man skall gå för att nå det bästaresultatet, kan ju detta inte vara ett skäl för att inte göra något alls. Imotionen 1105 har skissats tänkbara utbUdningsUnjer där man utgått från attutbildningen, för att nå så många som möjligt, bör knytas till de för föräldraroch barn naturliga anknytningspunkterna; mödravårdscentral, BB,barnavårdscentral, barnstuga och skolans föräldrakontakt. Yrkandet i motionen1105 och i reservationen 4 till det betänkande som vi nu behandlar gälleremellertid - just med tanke på att vi vet för litet om hur enföräldrautbildning skall läggas upp en försöksverksamhet, där man på ettantal orter prövar dels ett sammanhängande program för föräldrautbildninganpassad efter bams olika åldrar, dels föräldrautbildningens lokalaorganisation, dels och framför allt - metoder att nå samtliga föräldrar ochintressera dem för att delta i undervisningen. När här strax före middagspausen talade omatt hon och hennes partikamrater inte kunnat ansluta sig till reservationen 4därför att, som hon uttryckte det, "vi inte har råd att satsa på de redanvälanpassade", då kan detta inte bero på något annat än att hon inte lästmotionen. Den handlar nämligen just om hur vi skaU kunna komma fram tillmetoder för att nå samtliga föräldrar. De välanpassade har ju redanmöjligheter. När utskottsmajoriteten avstyrker motionen hänvisar mantill skrivelse vari anmälts beslut i anledningav motionerna 1:188 och 11:214 om försöksverksamhet med föräldrautbildning.Skrivelsen har den 12 febmari 1971 av Kungl. Maj:t överlämnats tillskolöverstyrelsen för beaktande. Utskottet hänvisar också till att frågan omförsöksverksamhet med föräldrautbildning utförligt behandlats avutbildningsutskottet i betänkande 30. Men även i detta betänkandehänvisade utskottet till skrivelse 1970. Då var utskottet enigtdärför att man trodde att något skulle hända med anledning av denna skrivelse.Det faktum att ingenting hänt är orsaken till att frågan på nytt väcktsmotionsledes och också anledning tiU att vid utskottets betänkan- den 5 aprU 1972 de nufogats en reservation med yrkande på att ger Kungl. Maj:t till kännavad i reservationen med anledning av motion 1105 anförts om föräldrautbildning. Jag ber med detta få yrka bifall tillreservationen 4 vid föreliggande betänkande. HerrROMANUS(fp): Fröken har just utförligt motiveratbehovet av en effektiv föräldrautbildning. Jag har inte mycket att tillägga påden punkten, utöver vad hon sade, och vad som står i ochcenterpartiets gemensamma partimotion. Det skulle i så fall vara att påpeka denbetydelse som en föräldrautbildning skulle kunna ha för frågan ombarnmisshandel. Det är naturligtvis ingen som tror att de allra svårastefallen av barnmisshandel skulle kunna förebyggas genom en föräldrautbildning.Men vi får inte bortse från att det också utöver de kanske tiotaletsvåra fall som upprör allmänheten i många familjer förekommer enlindrigare form av både fysisk och psykisk barnmisshandel som helt enkeltsammanhänger med okunnighet om hur barn reagerar, vad barn tål och hur barnskall uppfostras. Som ett exempel kan jag nämna en undersökning som nyligengjordes, där ungefär en tredjedel av de tillfrågade ansåg att man skall användastryk i barnuppfostran. Hur bör en föräldrautbildning läggas upp? Naturligtvis börgrunden läggas i skolan. Både i gmndskolan och i gymnasieskolan bör elevernabehandla familjeproblem. Där kan göras mycket för att skapa förutsättningarför ett lyckat föräldraskap, när eleverna blir äldre. Men den verkliga lustenatt lära hur man uppfostrar barn infinner sig inte förrän barnet finns eller ivarje fall är på väg. Det är därför viktigt att man då har tillgång till enutbildning både om de konkreta praktiska problemen med hur man sköter småbarnoch om de psykologiska uppfostringsfrågorna. Och det är viktigt att denutbildningsmöjligheten återkommer allteftersom barnen växer, och attföräldrarna påminns om möjligheten att fä utbildning allteftersom nya problemuppstår när barnen blir större. Utbildningen kan anknytas, som fröken sade, tillmödravårdscentral, till barnavårdscentral, till daghem, till förskola och tillskolans föräldraverksamhet. Naturligtvis kan också TV och radio spela en vissroll. Det är värdefullt att en föräldraskola har börjat i regi, men deträcker inte. Minst lika viktigt, som att man får tillgång till kunskap, är får möjlighet att diskutera i grupp med föräldrar som är i samma situationoch med experter på de här frågorna. Det finns en hel del olösta problem när det gällerinnehållet i en föräldrautbildning, när det gäller organisationen och framförallt hur man skall få föräldrarna att delta i utbildningen. Därför behövsförsöksverksamhet, och den måste vara brett upplagd. Man borde välja ut vissakommuner och där ordna en försöksverksamhet som verkligen tar sikte pådeltagande av alla. Vi är ju medvetna om, att det svåraste är att nå deföräldrar som bäst behöver den här utbildningen. Därmed är inte sagt att manbara satsar på de redan välanpassade, även om det i första hand är föräldrarutan stora problem, som kommer att anmäla sig till utbildning- Detviktigaste är ju att förebygga svårigheter. Förebyggande verksamhet är säkerti detta fall, liksom i så många andra, en mycket god affär, fm . har vi fått höra, när den här frågan tagits upp iriksdagen år , att saken är under beaktande i . Ocksåpå andra håll har man uppmärksamheten riktad på problemet, som det brukar heta.Men därmed undanröjs inte svårigheterna. Det ger ju ingen föräldrautbildningatt saken är under beaktande. Det är just, som fröken sade, därföratt ingenting händer i praktiken, som det finns en reservation tillutbildningsutskottets betänkande på den här punkten. Man kan onekligen förvåna sig över att familjeministern,som varit verksam , om jag inte har räknat fel, intehar lyckats åstadkomma något som helst resultat i praktiken när det gällerföräldrautbildningen. Man kunde ju tycka att en ny familjeminister först skullefråga sig: Hur skall jag nu verka, för att ge familjerna en chans att på bästamöjliga sätt fylla sin uppgift? Det måste ändå vara den första försvarslinjenmot alla barn- och ungdomsproblem, men här har ingenting hänt i praktiken. Jag skall be att få sluta med att citera,vilket jag har gjort tidigare, en uppmaning som riktades till familjeministernvid en utställning i i den här byggnaden, anordnad av föreningenBarnens rätt i samhället; "Du är familjeminister. Problemet med barnmisshandel ärDitt problem. Det finns många sätt att förebygga barnmisshandel. Ett är attundervisa dem som sätter barn till värtden. Hur mycket gör Ditt departement föratt sprida barnkunskap till föräldrar? Barnuppfostran är ingen medfödd egenskap i vårt samhälle. Dengamla storfamiljens trygghet, där många hjälptes åt med problemen, är borta.Många föräldrar känner sig svikna av samhället, osäkra och ängsliga. Och det ärjust unga och ängsliga föräldrar som ofta slår sina barn. Särskilt utsatta ärsmåbarn, de mest hjälplösa. Det visar den nya SIFO-undersök-ningen, , Du måste få i gång föräldraundervisning.Du måste få i gång upplysning och information till föräldrarna," Det är ju inte familjeministern som står tillsvars . Jag tror att samma uppmaning lika gärna kunde riktas tillutbildningsministern, som har den fördelen att han är här i kammaren och kansvara. Varför görs ingenting i praktiken för att få till stånd enföräldraskola? Det är naturligtvis för föräldrarna, och för alla som ärintresserade av detta problem, ganska likgiltigt om det är familjeministerneller utbildningsministern som handlar. Det problematiska är ju tyvärr attingendera tycks göra något åt denna sak. Jag ber att få yrka bifall till reservationen 4, HerrWERNER i (m); Jag vill börja med att ställa mig bakomkravet på kristna skolor med stöd från stat och kommun. Det är egentligen baraen del av kravet på enskilda skolor över huvud taget. En sådan valfrihet förföräldrarna rimmar bäst med de internationella konventioner som regering och riksdag biträtt. Man må ha olika värderingarav den kristna skolan, men man torde inte kunna förneka att den har stöd ivissa konventioner, främst i konvention som ratificerades och somklart uttalar inte bara respekten för valfriheten utan också uppgiften atttillförsäkra barnen en religiös och moralisk uppfostran i överensstämmelse medföräldrarnas övertygelse. Att kravet på en sådan skola är rimligt har ocksåframförts av utredningsnämnden som kyrkomötet tillsatte och som avgett sittbetänkande, I den utredningen var hovrättsrådet ordförande. Jag tycker att våra liberala vänner i denna kammare bordekunna stödja ett förslag som går ut på valfrihet. Den måste gagna både detpedagogiska arbetet och barnens utveckling. Men som jag utgår ifrån att det tar sin tid innan tankenpå kristna skolor vinner burskap i denna kammare eller för att uttrycka detannorlunda; att det tar innan vi börjar tillämpa de konventioner somvi har ratificerat i detta sammanhang - har jag nu liksom några tidigare årförsökt komma fram på en medelväg för att i varje fall i någon mån tillförsäkrabarnen den religiösa och moraliska fostran som talarom. Vi har i motionen 704 fört fram tanken på konfessionellkristendomsundervisning. Därmed vill vi inte förkasta den s, k, objektivareligionsundervisning som förekommer i , men väl vill vikomplettera den med s, k, konfessionell kristendomsundervisning, förslagsvisförlagd till tiden för "fritt valt arbete". Ett sådant arrangemang skulle i varje fall till en deltillgodose önskemålen från de föräldrar som med kraft yrkar på kristnaskolor för sina barn. Dessutom skulle det i 7:an och 8:an kunna finnas fora fören gedigen konfirmationsundervisning där skolans hela arsenal av pedagogiskahjälpmedel kunde nyttjas och göra denna undervisning meningsfylld. Jag skulle också vilja säga några ord omföräldrautbildningen. Det är inte så som någon talare påstod , attmoderaterna helt tar avstånd från reservationen 4, Det vore mig helt främmande.Jag motionerade i denna fråga . Redan då meddeladesdet, som sade, att man hade saken aktuell och följde den ochintresserade sig för den. Jag vill minnas att det sades Beträffande den konfessionella kristendomsundervisningenhade jag en liknande motion . Utskottet hänvisar till vad man skrevförra året. Men den hänvisningen är olycklig. Vad man då anförde som svar påmotionsyrkandet var nämligen sakligt fel. Man anförde att "mycket storfrihet förutsatts råda i fråga om val och utformning av aktiviteter inom detfritt valda arbetet. Något principiellt hinder råder inte för eleverna att ägnasig åt uppgifter inom arbetsområden av religiös eller ideell karaktär. "Detta är som sagt inte alls tillämpligt pä yrkandet om konfessionellkristendomsundervisning, eftersom bestämmelserna för fritt valt arbete inte ärtillämpliga för kompletterande undervisning. Och detta är just vad det är frågaom. Dessa hindrande bestämmelser anförde statsutskottet i sitt utlåtande nr 8år 1970, då man behandlade motioner i samma fråga. Det är visseriigen godkonfessionell kristendom att den ena handeninte vet vad den andra gör, men när två utskott behandlar samma fråga bör väldet ena ta reda på vad det andra har skrivit i ärendet. Jag vill nämna ytterligare ett par saker omföräldrautbildningen, som jag har stor sympati för. Det har sagts att det är väsentligt att skolan ger våraungdomar en trygg och stimulerande miljö. Men skall skolan nå det målet måsteden också kunna räkna med föräldrar som har bättre förutsättningar att fostrasina barn till riktiga och harmoniska människor. De många konflikterna i hemmenfår vi sannerligen inte ur världen genom att avfärda det s, k, traditionellaäktenskapet, som många menar, och ersätta det med andra, friaresamlevnadsformer. Samlevnadssvårigheterna följer inte formerna utan människorna,och det kommer alltid att vara problem i alla samlevnadsformer, Föräldraskolaneller samlevnadsskolan, hur man vUl uttrycka det, är tvivelsutan en del avlösningen. Jag tycker dock att man borde observera att föräldraskolan måstesättas in innan föräldrarna är föräldrar. Men jag tror inte att yrkandet i denmotion som är väckt från mittenpartierna utesluter detta. Jag vill,herr talman, ansluta mig till reservationerna 1, 2 och 4, FruDAHL(s): sade att samlevnadssvårigheterna inte följersamlevnadsformerna. Nej, det är just det, . Och det är just av detskälet som skolan inte skall hålla fram någon speciell form som den idealiska.Man kan nämligen skapa konstlade problem, framför allt för barnen men även förföräldrarna, om man framhåller någon viss samlevnadsform som specielltvärdefull framför alla andra. Vi kan inte komma ifrån det faktum att det i många barn i våra skolor vilkas föräldrar lever på annat sätt än i detkonventionella äktenskapet, antingen de lever tillsammans eller är åtskilda.För de barnen kan man skapa mycket stora problem om de i skolan skall behövakänna det som om deras hem vore ett sämre hem bara på grund av föräldrarnassamlevnadsform. Jag har begärt ordet för att motivera varförutskottet inte velat tillstyrka motionen 1105, som behandlarföräldrautbildningen. Det ställningstagandet har alls inte att göra med ennegativ inställning till betydelsen av att föräldrarna genom samhällets försorgfår så god hjälp och kunskap som möjligt för att kunna fylla sinföräldrafunktion, utan det har att göra med för det första att vi tror attfrågan måste sättas in i ett vidare sammanhang, för det andra att motionensyrkande är överspelat. Vi har redan, som det sägs i utskottsbetänkandet,utförligt behandlat de här frågorna och pekat på de olikaformer för föräldrautbildning som skulle kunna komma i fråga. Det har ingenting hänt i den här frågan, säger och fröken i , fastän i anledningav ett riksdagsbeslut har fått i uppdrag att utreda de här sakerna. Men på denpunkten är ni definitivt ute med bristande kunskaper och med felaktiginformation. Det har nämligen hänt en del efter detta. För detförsta har barnstugeutredningen i en preliminär diskussions- promemoriaframlagt ett förslag om hur föräldrautbildningen skall kunna organiseras i denframtida barnstugeverksamheten. Där talar man om en föräldrautbildning i tresteg: i , i gymnasieskolan och riktad direkt till föräldrarna ianknytning till barnavårdscentraler, mödravårdscentraler, skolor ochbarnstugor och på annat sätt. Efter det att det här förslaget lagts fram avbarnstugeutredningen i diskussionspromemorian har utredningen fortsatt attarbeta med frågan, och avsikten är att barnstugeutredningen mera detaljeratskall syssla med den i sitt andra betänkande, som kommer att avges efterhuvudbetänkandet och som skall handla om utbildningsfrågorna. Det har jag fåttveta vid samtal med företrädare för barnstugeutredningen. För det andra har regeringen givitsocialstyrelsen i uppdrag att sätta i gång försöksverksamhet i anknytning tillbarnstugeutredningens preliminära förslag. har fått 250 000kronor i administrationsbidrag och till försöksverksamhet ikommunerna i det här sammanhanget. I den promemoria, där de olika detaljfrågorsom skall tas upp behandlas, finns också två punkter som direkt anknyter tillde här frågorna. En av dem handlar om ett utbyggt och fördjupat samarbetemellan föräldrar och personal vid barnstugorna för att man där skall finna enväg att ge föräldrarna kunskap och att gemensamt diskutera barnens utvecklingsproblem.En annan punkt handlar om socialt förebyggande barnavård och uppsökandeverksamhet. På båda de här punkterna pågår nu planerings- ochförberedelsearbete vid inom en speciell arbetsgrupp. Det hållsi dag konkreta övertäggningar med ett flertal kommuner, och man kommer undervåren och sommaren att göra en utvärdering, som kommer att ge tillresultat konkret försöksverksamhet. Vad man begär i motionens kläm och vad vi diskuterar , det är alltså redan på gång, herr talman, och det finns därför inte någotskäl för att fatta ett särskilt beslut i den här frågan. Avslutningsvis vill jag också upprepa att frågan om hjälpoch stöd och ökade kunskaper för föräldrarna i deras föräldrauppgift måstesättas in i ett vidare sammanhang. Det rör sig här om att skapa en miljö sombättre tillgodoser barnens och barnfamiljernas behov än den som vi har isamhället . På de punkterna skall också barnstugeutredningen ochfamiljepolitiska kommittén lägga fram förslag under det år som kommer. Detfinns ingen anledning att gå dem i förväg. Det finns däremot all anledning attförsöka få en samordnad lösning av dessa frågor, och i det avseendet har visannerligen ingen negativ inställning på vårt håll. Jag ber att få yrka bifall till utskottetshemställan på denna punkt. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Hon citerade vadjag sade, att samlevnadssvårigheterna inte följer formerna utan följer människorna.Samlevnadsformerna diskuterade jag inte alls. Jag nämnde det traditionellaäktenskapet och de andra, friare samlevnadsformerna, men detta var inte poängeni vad jag sade, utan det var just att hur människor än lever samman såkommer de alltid att dras med samlevnadssvårigheterna. Formerna löser intefrågorna därvidlag, och därför behöver vi för människans skullsamlevnadsundervisning. Det är gott och väl att nu höra vad säger om alltdetta som är på gång. Jag vill dock upprepa vad jag sade, attföräldraundervisning måste börja innan föräldrarna är föräldrar. Därför skullejag helst vilja se ett samlat skolämne på schemat, dvs, samlevnadsundervisningför ungdom. Fröken i (c) kort genmäle: Jag noterar först med tillfredsställelse denpositiva inställning som gett till känna här när det gällerföräldrautbildningen; den har tyvärr inte kommit till uttryck tidigare.