prot · FV09110 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för , § 2Upplästes följande tiU kammaren inkomna ansökan: Härmed fär jag anhålla om ledighet från riksdagsarbetetunder tiden 9- för officiellt besök i och , Kammaren biföll denna ansökan. § 3 Herr talmannen meddelade att iLandskrona enligt tUl kammaren inkommet läkarintyg var sjukskriven ytterligareunder tiden . i beviljades erforderligledighet från riksdagsgöromålen. § 4 Om borrningsarbeten vid uranfyndigheterna i Herr industriministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 27oktober intagna fråga, nr 277, tiU herr inrikesministern, och anförde; har frägat inrikesministern omhan avser verka för att medel snabbt ställs till förfogande för att utökaborrningsarbetena vid uranfyndigheterna i . Enligt fastställd ärendefördelningankommer det på mig att besvara frågan. geologiska undersökning förfogar innevarandebudgetår för uranprospektering. Geologiska undersökningenavgör själv med utgångspunkt frän sina kunskaper pä området var prospekteringsarbetenbör sättas in och hur arbetena skaU utföras. Uranuppslagen inom Arjeplogskommun ingår som en väsentlig del i arbetsprogrammet. Geologiska undersökningenhar i sin anslagsframställning för /74 begärt ökade medel föruranprospektering. Frågan prövas i sedvanlig ordning under höstensbudgetarbete och kommer följaktligen att få ta ställningtiU regeringens förslag. Om borrningsarbeten vid uranfyndigheterna i Om beredande av sysselsättning åt personer som friställtsfrån statliga företag HertÖHVALL (fp): Jag tackar industriministern för svaret påmin fråga. Anledningen till att jag stäUt frågan är att man i går ispänd förväntan inför slutresultatet av de pågående geologiska undersökningarna. kommun har ju en betydande och permanentundersysselsättning, och en gruva i samhället skulle givetvis betyda attförhåUandena radikalt förändrades för de 4 400 människorna i dennainlandskommun. geologiska undersökning har letat mineraler iområdet . Rapporterna har varit uppmuntrande och påsenare tid har man lämnat flera positiva rapporter om fynd av höga halter uranbåde i block och i malmkroppar. Man har också funnit koppar, molybden ochwolfram, ja t. o. m. guld. När nu rapporterna från undersökningarna är övervägandepositiva och sysselsättningsfrågan så besvärlig i området, bör resurser sättasin så att man utan tidsutdräkt kan komma till klarhet om huruvidafyndig-heterna är brytvärda. Det är ju osäkerheten som är det värstagisslet i de här avfolkningsbygderna. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Om beredande av sysselsättning åt personer somfriställts från statliga företag Herr industriministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 27oktober intagna fråga, nr 279, och anförde: har frågat mig om jag anser atttillräckligt gjorts för att bereda friställda inom statliga företag, exempelvisSMT , ny sysselsättning. Jag vill dä först nämna en generell åtgärd som tillämpas vidvissa friställningar inom enligt trygghetsavtalet. Dennaåtgärd innebär en förlängning av de uppsägningstider som gäller enligt avtaletom allmänna anställningsvillkor. har vidare ett clearingorganinrättats som infordrar uppgifter om vakanser frän dotterbolagen och utsänderlistor med lediga befattningar till samtliga dotterbolag. I princip fårnyanställning inte ske förrän man prövat om det finns lör befattningen lämpligapersoner, som sagts upp eller berörs av nedskärningsbeslut. Vad gäller SMT samverkar Statsföretag och SMT medarbetsmarknadsstyrelsen och dess organ, kommunala instanser och andra företagför att på annat sätt aktivt medverka till att bereda friställda ny sysselsättning.Statsföretag/SMT har efter avvecklingsbeslutet sökt hålla driften i ochKarlskoga i gång tills dessa enheter kunde säljas. Sedan detta nu skett har denpersonal som fanns vid dessa enheter beretts anställning hos denya ägarna. var totalt 255 personer på SMT uppsagda. Den 30oktober återstod att placera 36 personer, varav en del avböjt andra arbeteninom . Verksamhetenfortsätter dock med att försöka hjälpa de återstående personerna att finna nyaanställningar. Liknande åtgärder vidtas i fråga om Verkstad. Härhar dessutom avvecklingsperioden gjorts mycket lång för att bereda de anställdastörre möjlighet att finna nya anställningar och med hänsyn till tidpunkten förVolvoetableringen. Detta har möjliggjorts genom statliga stödorder men ocksågenom betydande ekonomiska satsningar av Statsföretag. Sammanfattningsvis vill jag därför svara att det görsstora ansträngningar för att bereda friställda inom statliga företag nysysselsättning och att dessa ansträngningar fortsätter i syfte att såvittmöjligt bereda alla nya försörjningsmöjligheter. Hert ENSKOG (fp): Jag ber att få tacka industriministernförsvaret pä min fråga. Anledningen till att jag ställde den är att det harvisat sig vara mycket svårt att bereda åtskilliga av de uppsagda vid SMT nyttarbete. Detta gäller speciellt pä tjänstemannasidan, även om det inte hellervarit möjligt att placera all verkstadspersonal. Jag konstaterar i det svar jag fick av industriministernatt antalet oplacerade nu är nere i 36. Det är en förbättring i förhållandetill september månad, och det är glädjande. Dä redovisades att 58 av de över200 anställda som enligt beslutet skulle friställas fortfarande var oplacerade.Äv de 58 var 39 tjänstemän. Man frågar sig, om det inte finns möjligheter att ien så stor koncern som Statsföretag erbjuda dessa personer ny meningsfullsysselsättning. Vid en konferens mellan representanter för SMT,personalklubbarna och länsarbetsnämnden yttrade en representant för företagetatt man från Statsföretag gärna ställer upp så snart detta begärs frän defackliga organisationerna eller frän den samverkansgrupp som sysslar med frågorom arbetstillfällen för de uppsagda. Detta är i och för sig bra, men jagundrade när jag läste detta yttrande om det inte vore bättre att Statsföretagpä eget initiativ tog reda på vad man hade att erbjuda och lade fram dessauppgifter för de uppsagda. Det clearingorgan som industriministern nu talar omkanske är just ett sådant organ som jag tänkte pä. Detta förutsätter dock attde hstor som ställs till företagens förfogande även kommer att delges deuppsagda. Ang. behandlingen av ansökningar om svenskt medborgarskap Överiäggningen var härmed slutad. §6 Ang. behandlingen av ansökningar om svenskt medborgarskap Herr inrikesministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 265, och anförde: har frägat mig om jag anser dettillfredsställande med ca 12 månaders väntetid på behandlingen hosinvandrarverket av sådana ansökningar om svenskt medborgarskap som Ang. tidsstudier och ratioimliseringsåt-gärder inom arbetslivet tidsmässigtfyller kraven och om jag ämnar vidta några åtgärder för att minskaeftersläpningen. Enligt invandrarverket var den genomsnittligahandläggningstiden i medborgarskapsärenden ca under budgetåret1969/70. Den ökade under förra budgetåret. Blandorsakerna härtill kan nämnas att ansökningar om naturalisation har ökat, vilketåterspeglar den stora invandringen . Ärendena harsamtidigt blivit mer komphcerade. Vid prövningen måste man nämligen beaktamedborgarskaps- och familjerättslagstiftningen i sökandens hemland och alltfler ärenden berör länder, vilkas lagstiftning inte har varit kändförverket. För att nedbringa handläggningstiderna har invandrarverketi år rationaliserat kontorsratiner inom medborgarskapsbyrån. Vidare har päverkets initiativ praxis i vissa typer av ärenden ändrats, vilket leder tillminskat antal besvär, remisser och förnyade ansökningar. De vidtagna åtgärderna jämte vissa andra planerade börkunna leda till att handläggningstiderna för medborgarskapsärendena förkortas. Jag ber att få tacka för svaret. Anledningtill att ställa frågan fick jag när jag hörde efter hur det låg tillmed ett medborgarskapsärende för en som hade sökt. Han hade varit här i ungefärsju är, när han lämnade in ansökan. Hos polisen fick jag till svar att ärendet varfärdigbehandlat och att man skickat det vidare tillinvandrarverket. När jag frågade där, hittade vederbörande tjänsteman ärendetmycket snabbt, men fick jag beskedet att tar det ca 12månader innan det kan komma upp tUl beslut, därför att verket har för storarbetsbelastning i förhållande till personalstyrkan. Att det är så framgårockså av den statistik som jag har fått om arbetet på just den byrån. Under budgetåret1971/72 inkom det 6 019 sådana här ärenden, men det avgjordes endast 4 400.Under de tre första månaderna innevarande budgetår har balansen ökat medytterligare ungefär 400 ärenden. Går det inte att sysselsätta några lediga akademiker - dettorde finnas rätt gott om sådana för att minska balansen? Det kundeexempelvis ske med AMS:s medverkan, om invandrarverket saknar egna medel fördetta ändamål. Överläggningenvar härmed slutad. tidsstudier och rationaliseringsåtgärder inom arbetslivet Herr inrikesministern ordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoll för den24 oktober intagna fråga, nr 267, till herr socialministern, och anförde: har frågat socialministern omhan har uppmärksammat förekomsten av tidsstudier och rationaliseringsåtgärderinom arbetslivet, vilka enligt har utförts pä ett för arbetarna synnerligenotillfredsställande sätt, och om detta ger socialministern anledning tiU någotinitiativ, exempelvis framläggande av förslag som ger skyddsombud ochskyddskommittéer ett avgörande inflytande på tidsstudier. Frågan haröverlämnats till mig för besvarande. Ärbetsstudiefrågor och andra rationahseringsfrägor faUerinom arbetsmarknadsparternas fria förhandlingsomräde. Anledning saknas attingripa för att ändra på detta förhåUande. Det arbetsstudieavtal som har gälltmellan och harnyligen ersatts med ett rationaliseringsavtal som är avsett att gälla fr. o. m.den 1 januari 1973. Avtalet omfattar praktiskt taget alla frågor röranderationaliseringsverksamheten vid företagen. Det ger arbetstagarna och defackliga organen på lokalplanet väsentligt vidgade möjligheter att påverkaplanering, uppläggning och genomförande av produktionsändringar m. m. iföretagen. Ang. tidsstudier och rationaliseringsåt-gärder inom arbetslivet HertHAGBERG (vpk); Jag tackar föratt jag har fått svar på frågan. Det pågår nu en kraftig rationalisering av de svenskaindustrierna. Formerna för den rationaliseringen är i mänga faU djupt kränkandeför arbetarna, och det gäller framför allt den rationalisering som går ut päatt minska antalet anstäUda eller att höja arbetstakten. I det här sammanhangetkommer tidsstudierna in i bUden, och de regleras mycket riktigt i kollektivavtal. Som vi vet har arbetsköparna - och det är dessa som utförtidsstudierna hela staber av rationaliseringsexperter, som lägger upp hurtidsstudierna skall utföras. Med den erfarenhet jag har från arbete inomindustrin så vet jag att skyddsaspekter sällan eller aldrig beaktas irationaUseringssträvandena. Många arbetare som har fått sina ackord fastställdagenom tidsstudier har frågat sig, hur de skaU kunna följa skyddsföreskrifternaeller använda den personliga skyddsutrustning som man skall ha. Det är ettmycket allvarligt problem och behövs här en instans som kan bevaka ochpåverka en instans som har med arbetsmiljö att göra och som kan ha inflytandepä tidsstudier. Jag är helt övertygad om att många problem skulle vara löstaför arbetarna om ett skyddsombud skulle fä vara med och bestämma i dessafrågor. Man kan fråga sig om tidsstudier fär bedrivas hur somhelst. Jag kan nämna vad som inträffade pä & iTrollhättan; Där anlitade man en utomstående konsultfirma, som skulle utförarationaliseringarna. De tidsstudier som gjordes var något slagsfrekvensstudier, vUket innebär att man inte följer en arbetare en hel dag utanendast under korta perioder. Sedan utgår man frän de resultat man fått dä manföljt honom och drar konsekvensen av det både vid bestämmande av arbetstakt ochlönesättning. De här raffinerade tidsstudiemetoderna används i helalandet, och den fackförening jag tUlhör - Metall i med 4 000 medlemmar- har för sin del uttryckt den uppfattningen att rationaliseringsavdelningaroch s. k. produktionstekniska avdelningar i stället för att jaga folk skallsyssla med studier om hur arbetarna skall kunna följa skyddsföreskrifter som ärutfärdade och om hur man skaU använda personlig skyddsutrustning. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus Det är bekant och svaret säger heller inget annat attarbetsköparna har tolkningsföreträde sä som det är , och de bestämmertidsstudiernas uppläggning. Inrikesministerns svar visar ett totalt ointresseför att gä in och skydda arbetarna när de bhr utsatta för sädana härtidsstudier, exempelvis av konsultfirmor. Enligt vad jag kan förstå måste detvara så att inrikesministern inte vill ge de arbetare som bhr utsatta för dettanägon som helst hjälp i form av ett förslag till lag. Nej, det förhäller sig inte på det sättet.Jag menar att vi bör kunna följa den ordning som har tUlämpats - attlåta parterna på arbetsmarknaden klara av det här. Jag har förtroende för defackliga organisationerna och menar att de har tillräcklig styrka för att kunnadriva sina krav. Hert (vpk): Flera fackliga organisationer, framför allt pä det lokalaplanet, reagerar just mot det förhällandet att man får bedriva tidsstudier pädet här sättet. Det rationaliseringsavtal som har tecknats förhindrar intearbetsköpama att i fortsättningen använda sig av konsultfirmor, och detgaranterar inte att skyddsaspekterna blir beaktade. Därför bör vi med lagligamedel hjälpa dem som blir utsatta för detta. Det är bra att statsrådet har förtroende förarbetsmarknadens parter, men de arbetare som blir utsatta för sädana härtidsstudier blir inte hjälpta av det, då arbetsköparna har tolkningsföreträdeoch kan driva en studie i den här riktningen. Överläggningen var härmed slutad. §8 Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheter i nyproduceradehus Herr inrikesministern erhöll ordet för attbesvara ' (m) framställda interpellation, nr 161,och anförde: har frågat vilka åtgärder jagavser att vidta för att dels de nu tomma lägenheterna i nyproducerade hus skallbli uthyrda, dels möjliggöra att de successivt nyproducerade lägenheterna bliruthyrda. Som jag har betonat i en till lämnadproposition om statliga lån för att täcka nuvarande onormala hyresförluster ärdet kommunerna som har det primära ansvaret för bostadsförsörjningen. Det ärkommunen som svarar för att bostadsbyggandet inom de ramar som anges anpassastill behovet av och efterfrågan pä bostäder. Givetvis har även bostadsföretagenett ansvar i detta avseende och för det ekonomiska utfallet av sin verksamhet.Det är alltså i första hand åtgärder på det lokala planet som måste vidtas föratt de av interpellanten berörda problemen med tomma lägenheter skall kunnalösas. Även bortsett från de aktuella uthyrningssvårigheterna ärdet, som interpellanten anför, av vikt att alla möjhgheter att begränsakostnadsökningarna tas till vara, i den mån det kan ske utan att kraven pågoda bostäder och god boendemiljö eftersatts. Också i detta avseende vUar ettstort ansvar pä kommunerna och bostadsföretagen. I fråga om kapitalkostnadernaoch deras samband med lånesystemets konstruktion och ränteläget frågor somocksä tas upp i interpellationen fär jag erinra om att sakkunniga hartUlkallats för att göra en grundlig översyn av bostadsfinansieringen. En allmän konjunktumppgång bör fä positiv effekt påefterfrågan pä bostäder. Bland de direkt efterfrågestimulerande medel som harbetydelse för bostadskonsumtionen vill jag nämna de förstärktabostadstilläggen tUl barnfamUjer. AktueUa frågor rörande detta stödsystem ärbl. a. vidgning av stödet till hushåll utan barn och en översyn av utbetalningsreglernaför bostadstUläggen. Dessa frågor behandlas vid beredningen av famUjepohtiskakommitténs betänkande (SOU 1972:34) om familjestöd. Proposition i ämnetberäknas bli lämnad tiU riksdag. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus HertWENNERFORS (m); Jag ber att fä tacka statsrådet för svaret - och för ettrelativt snabbt svar. Jag har fått det i tvä versioner, kan man säga. Dels harjag fått det vanhga interpellationssvaret på ett A4-papper, dels kan jag läsaen hel del i den proposition som vi i går fick pä våra bänkar. Jag måste aUtså här deklarera att var och en av de 15 000tomma lägenheterna om det nu är 15 000, det vet vi inte exakt, det nämns 1300014 000 i propositionen är en bitter bakläxa för en socialdemokratiskregering som inte har reviderat sin felaktiga bostadspolitik.Bekräftelsen pä att hela bostadspolitiken har gått omkull är alla dessa tommalägenheter, i första hand de stora lägenheterna som folk inte har haft råd atthyra. Men det finns naturligtvis också andra orsaker förutom de höga hyrorna;statsrådet nämner att det har varit svårigheter på arbetsmarknaden, och det ärsjälvfallet en samverkande orsak. Men vad beror de höga hyrorna på? Ja, de berornaturligtvis på det höga ränteläge som vi har haft. De beror också pä frånvaronav konkurrens inom bostadspolitiken. Från moderata samlingspartiets sida har årefter år påpekats att detta är fel vi får sådana här resultat när vi låter ennäring bli sä genomreglerad som den här näringen har blivit och såstatsgaranterad som den dessutom är. Vi har fått en överproduktion, framförallt av stora lägenheter. I sitt svar hänvisar statsrådet tiU kommunerna ochbostadsföretagen ja, han t. o. m skyUer pä dem. Man kan väl dock säga att detnuvarande läget är en följd av kvotsystemet: "Låter vi en del av kvotenfrysa inne får vi mindre kvot ", har man kanske resonerat ute ikommunerna. Det är högst beklagligt, för man borde avsevärt mycket mer halyssnat till konsumenternas önskemål och analyserat både den aktuellaefterfrågan och den efterfrågan som man kan vänta på htet sikt. Kommunalmännen och byggföretagen fär alltså en litenuppläxning av statsrådet i det svar som jag har fått på min interpeUation.Läser man propositionen framgår det ändå att statsrådet nog inser att dethär 4 protokoU 1972. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus förhällandetinte enbart beror pä kommunalmännen och byggföretagen utan också på denbostadspohtik som förts i flera är. Här nämns bl. a. det av statsmalcternauppställda målet, nämligen att bygga 1 miljon lägenheter under tioårsperioden1965-1974. Det är i och för sig en beaktansvärd ambition men det gör det intelättare att acceptera det misslyckande som de många tomma lägenheternainnebär. Det skall naturligtvis ocksä påpekas att kommunalmännenoch folk i de aUmännyttiga företagen minsann bär en del av skulden. Skandalernai städer som talar sitt tydliga språk. Men jaganser, som sagt, att den tyngsta skuldbördan ligger pä regeringen. Hur skall man dä lösa det här problemet, åtminstonetillfäUigt? Det nämns i interpeUationssvaret och det framgår tydligare avpropositionen - att det skaU lösas genom att staten ger lån till debostadsföretag, framför allt de aUmännyttiga, som behöver pengar för atttäcka de stora hyresförlusterna. Vi skaU sä småningom ta stäUning till det häri , men jag vUl redan nu uttala min stora tveksamhet inför detta. Jagtycker att såsom den här saken har skötts borde egentligen dessa företag förstfä diskutera frågan med sina huvudmän, dvs. Man kanske ocksåborde diskutera den med de övriga hyresgästerna, som av det här skäletkan få ännu mer höjda hyror. Vad skaU man dä göra? Kanske man måste gä fram såsom skerpä andra häll, där den fria marknadsmekanismen fungerar - vUket den inte görinom bostadssektorn och sänka hyrorna. Valet står nämligen mellan höga hyroroch tomma lägenheter å ena sidan och lägre hyror och något färre tommalägenheter å andra sidan. Jag tror att man mäste ta skeden i vacker hand ochgenomföra en sä pass radikal åtgärd. Vidare måste något göras ät ränteläget för bostadslånen.Byggvolymen måste naturligtvis minskas, men det måste ske successivt med tankepä de problem som uppstår på byggarbetskraftssidan. Vi skall passa på atttiUfredsstäUa aUa de människor som önskar bo i egnahem. Vi skall givetvis slutamed rivningarna de har väl i princip redan avstannat och i stället satsamera på bostadsförbättringsverksamhet, pä underhäll och på reparationer. Problemet att hyra ut de stora lägenheterna kan kanske inågon män lösas genom att man omdisponerar dem till mindre lägenheter och tilluthyrningsrum. Herr statsrådet nämner i slutet av sitt svar tUl mig attvi nu får räkna med en konjunktumppgång; han uttrycker sig inte riktigt sä, menman skall i alla fall tyda det pä det sättet att en allmän konjunkturuppgångkommer att få en positiv effekt pä efterfrågan pä bostäder. Det är alldelessjälvfallet att alla som läser detta i protokollet ställer frågan tillstatsrådet: Vad händer om det inte blir en konjunkturuppgång? Det ser ju inteså där värst ljust ut. "Bland de direkt efterfrågestimulerande medel som harbetydelse för bostadskonsumtionen vill jag nämna", säger herr statsrådet,"de förstärkta bostadstiUäggen till barnfamiljer." 1 och för sig ärjag tillskyndare av dem, men vi fär också komma ihåg att de har medverkat tillatt kamouflera misslyckandet i bostadspolitiken. Antag att inte bostadstUläggenhade kommit det år de kom! Då hade vi mycket tidigare haft den här situationenmed det stora antalet tomma lägenheter. Det är klart att vi ocksä nu kan lösadet stora problemet med de många tomma lägenheterna genom att ökabostadstUläggen, men är det verkhgen en lösning pä läng sikt? Här ser vi alltså exempel på hur det går när man försökeratt lösa en stor och viktig pohtisk uppgift i ett samhälle på det sätt som manhar gjort när det gäller bostäderna. Vi har från moderata samlingspartiet ständigt understrukitvikten av att den fria marknadsmekanismen får fungera även pä det bostadspolitiskaområdet. Vi har framhåUit önskvärdheten av att det bhr en fri konkurrens, attdenna näring bhr mindre reglerad och att aUa får likvärdiga läneviUkor. Det sompå behövs är att man radikalt ändrar den svenska bostadspolitUcensä att en fri och sund bostadskonkurrens fungerar till bostadskonsumenternasbästa. Den förödande perioden av säljarens marknad måste äntligen ersättas avköparens marknad. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus Jag hade inte väntat mig annat än att herrWennerfors naturligtvis skuUe sjunga en lovsäng tiU marknadshushåUningen. Menom hade gjort sig mödan att gå tillbaka i tiden och se hur detsåg ut när vi verkhgen hade marknadshushållning på detta område, hade hankanske haft anledning att vara mera tveksam huruvida det systemet garanteradevare sig att lägenheterna blev uthyrda eller att vi fick en hygghgbostadsförsörjning i landet. Jag skall utan vidare säga att för mig ärinte detta ett område där vi skall låta marknadskrafterna husera fritt. Det ären samhällsuppgift att se tiU att familjerna kan få hygghga bostäder i den mänsädana efterfrågas. Jag tror vi kan säga att vi har lyckats med det program somvi har ställt upp. Vi har envisats med att bygga ungefär 100 000 lägenhetervarje år trots de betänkligheter som har anförts. Men vi har också hållit dennasiffra även om många har hejat pä och sagt att vi behövde bygga väsentligtmera. har kanske inte hört tUl de senare, men det finnsåtskilliga på den borgerliga kanten som har kommit med överbud i frågaom det byggnadsprogram vi skulle realisera. Vi kan peka på goda skäl tUl att situationen är förändrad.Det är klart att en konjunkturnedgång har gjort att efterfrågan inte har varitså uttalad som förut. Människor har blivit mera betänksamma och vägar inteplanera för framtiden på samma sätt som förut. Och sä har vi invandringen.Under de två åren 1969 och 1970 var det nära 100 000 människor som kom tUl värtland. har vi inget invandringsöverskott. Vi kan också peka pä detförhållandet att vi måhända inte hittUls har kunnat ge stöd åt alla de gruppersom rätteligen behövde ha ett stöd för att kunna realisera sina drömmar om attfå en bättre lägenhet.