prot · FV09106 · 1972-12-31 00:00:00 — Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. Djurförsök mäste i mänga fall förekomma därför att manvill studera hela organismens reaktion på exempelvis läkemedel. När man inomneurofysiologin försöker komma underfund med mekanismerna för signalöverföringi centrala nervsystemet och principerna för databearbetningen där kan heltenkelt djurförsök inte ersättas av andra försök utom givetvis försök pämänniska, men sådana försök kräver inplantering av elektroder i olika delar avhjärnan, och detta kan av naturliga skäl inte göras på människor. Djurförsök på akademiska insitutioner för fysiologi ochfarmakologi görs ofta också för att utreda orsakerna till observeradebiverkningar av läkemedel som används kliniskt och där biverkningarna kommitfram efter hand som man blivit förtrogen med de kliniska verkningarna. Viddessa undersökningar används en komplicerad mätteknik. Man lägger in katetrar -plast- eller gummislangar - i blodkärlen på sövda djur och gör direktamiitningar av tryck, flöden osv. på samma sätt som man skulle göra på människorom sädana försök kunde göras. Resultaten av denna typ av undersökningar ökardirekt säkerheten vid användning av läkemedel. Försöksdjur används också för att studera olika ämnensverkan mot exempelvis cancer. Tumörer av olika slag kan experimentelltframstäUas hos råttor, och effekten av dessa medel kan på det sättet prövas.Det föreligger klara skUlnader mellan olika medels inverkan på tumörceller somväxer i en vävnadskultur och sådana som växer i en hel organism. Denna typ avexperiment har lett tUl att man fått fram lovande behandlingsmetoder motsjukdomar som varit helt hopplösa, exempelvis leukemi. De som sysslar med djurförsök är mycket medvetna omproblematiken, och jag tycker att det är en skandalisering av hela denna gruppav vetenskapsmän att fränkänna dem intresse för djurskyddsaspekterna. De ärintresserade, inte minst från vetenskaplig synpunkt, av att djuren fär bästamöjliga behandhng, och de kritiserar ofta de förhållanden som råder bristpå pengar bl. a. vilka hindrar tillfredsställande djuruppfödning ochdjurstaUar. Jag skall bara nämna några exempel till för att en gängför alla förklara varför man mäste använda levande djur och inte cellsubstrat.De som framför den motsatta åsikten sysslar i regel med enskilda celler. Demedicinska forskare däremot som arbetar med sjukdomsförebyggande medel kommerinte med dessa påståenden. Det finns försök gjorda att använda cellsubstrat för attförutsäga t. ex. vUken lokal irritation ett nytt läkemedel kan tänkas få om detsprutas in i en muskel eller under huden. Försöken har inte visat speciellt godrelevans tUl verkhga förhållanden. En injektion under rygghuden på kanin, därman sedan observerar om rodnad uppkommer eller inte, utgör en klart bättremetod. Ett specialfall där cellkulturer är utmärkta är naturligtvis prov av nyaantibiotika. Bakterier kan hämmas på närings-substrat, och där kan man fävärdefull information rörande nya läkemedels möjlighet att påverka bakteriersom växer också i djurorganismen och hos människan. Det var denna iakttagelsesom låg till grund för upptäckten av penicUlinet. I övrigt torde det vara svårt att förstå hur ettcellsubstrat skulle kunna ersätta försök på hela djur när det gäller frågor somexempelvis olika ämnens effekt på högt blodtryck eller olika ämnenssmärtstillande effekt. Mekanismerna för blodtrycksförhöjning såväl som förmedveten smärta är mänga, och de är ännu mycket ofullständigt kända. Fenomenentorde knappast förekomma utanför den intakta djurorganismen. Sövda grisar observera att de varit sövda harbeskjutits med olika ammunition också här i för att värnpliktiga läkareskall kunna få en uppfattning om de skadeverkningar som uppkommer och därmedett realistiskt underlag för att kunna behandla sädana skador. Grisar haranvänts också i . De försök som gjordes med de finkalibriga vapen somanvänds i gav sådana fruktansvärda resultat att bUderna därifrånsåvitt jag vet ännu inte kommit ut i den vetenskapliga pressen. Erfarenheten frän neurosedynkatastrofen visar både hursvårt det är att på basis av djurförsök sluta sig till hur en effekt kan blihos människa och hur nödvändigt det är att göra djurförsök i stor skala. Olikaarter av djur reagerar på olika sätt t. ex. när det gäller skador pä . i Skegrie har redan citerat vad medicinska fakultet har sagt i sitt yttrande, som pubhceras pä s.17 i betänkandet. Där står att "neurosedynkatastrofen torde ha kunnatundvikas om mera omfattande undersökningar gjorts pä dräktiga djur innanpreparatet kom till klinisk användning pä människa". Men trots debegränsningar som djurförsöken har måste det väl anses lämpligt att videxempelvis läkemedelsforskning först spmta en ny substans pä en mus för att seom ämnet dödar eller tolereras väl. Det har bedömts som omöjligt frän alla tänkbarasynpunkter, inklusive etiska, att ta detta första steg på människa direkt, ochdärför har alla ansvariga myndigheter i världen bestämmelser som kräverexempelvis att nya läkemedel först skall ingående prövas på djur, innan de färanvändas på människa första gängen. De ytterligt fä avsteg som har gjorts fråndessa allmänna bestämmelser har helt naturligt väckt oerhört mycket indigneraduppmärksamhet. Några av dödsdomarna i Nurnberg-rättegångarna 19461948 utdömdesmot läkare som använt människor för medicinska eller kvasimedicinska försök. Vår önskan att motverka grymhet mot djur bör ju inte heltförskjuta vår hänsyn mot människor, friska säväl som sjuka. En onyanseradpropaganda mot djurförsök är verkligen inte människovänlig den är inte ensdjurvänlig. Hur långt skulle veterinärmedicinen egentligen ha kommit , omman inte hade haft möjlighet att arbeta med djurförsök mot de sjukdomar somförekommer hos djur? Vissa av dessa försök ser onekligen skrämmande ut. När manexempelvis studerar vissa läkemedel, där man har observerat bieffekter hosmänniskor, mäste man söva ner djuren och lägga in ett sä stort antal katetraroch andra instrument att det skulle vara plågsamt för djuren att vakna urnarkosen med så omfattande sår. Av dessa skäl är det vanligt att man i sådanafall avslutar försöken med en överdos av sömnmedel och därigenom avlivardjuren. 1 andra fall och det är de absolut vanligaste djurförsöken äringreppen av mycket obetydlig art. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. En av de medicinska forskare som har sysslat mest medfrågan om försöksdjuren här i skrev i ett brev till mig ;"Värden av djur är viktig. Frågan är icke tillfredsställande löst pä allahåll. Frågan har varit föremål för särskUd utredning av den s. k. Lup-nämnden.Vi vet ännu inte när en central djurstation kan tillskapas för Stockholmsområdetmen är mycket angelägna om att denna fråga drivs på. Kan Du pä något sätt ökasannolikheten för att frågan tas upp och leder till handling, skuUe detta utantvekan vara en tröst." Jag kan i det här sammanhanget inte underlåta att citerafortsättningen på brevet: "Tanken om att många nya rön etc. skulle minskakravet på djurförsök är helt orealistisk och avslöjar stor okunnighet. Man börvara klar på att de som yttrar sig på detta sätt, även om de är genetiker, heltsaknar erfarenhet och kunskap om läkemedel, läkemedelsforskning, sjukdomar hosmänniska såväl som djur. Orsakerna till att dessa personer ofta lovar atthjälpa tiU att spara miljoner som går ät tUl dyrbara djurförsök kan heltnaturligt vara mänga. Kan en metod användas för medicinen eller förläkemedelsforskningen kan den kanske vara bra nog att dra hem ettelektronmikroskop till laboratoriet! Det är självklart att det måste vara svårtatt renodla magsårsproblematiken pä fibroblaster som växer i cellkultur och attdet måste vara av begränsat kliniskt värde hur klorpromazin enligt prov påväxtceller påverkar deras tillväxt. De som ansvarar för läkemedlens säkerhet pämänniska kommer snarare att arbeta för att utöka grundligheten i djurförsökenän att minska dem. Detta gäller inte bara läkemedel. Vill man t. ex. förbättraartificieUa hjärtklaffar är det väsentligt att på hund eller fär prova attdessa klaffar fungerar bra och att de inte alltför lätt stöts av frän vävnaden. Försök med vävnadsceller har naturligtvis sin givna platsför grundforskningen framför allt då man försöker studera olika fundamentalagrundprocesser i den enskilda cellen för syntes och fortplantning. Det är heltnaturligt att även på denna nivå kan viktiga upptakter rörande olika kemiskaämnens verkan göras. Detta är emellertid ganska skilt från problematikenrörande djurförsökens berättigande som hjälpmedel för att exempelvis få frambättre läkemedel för sjukhga tUlstånd hos människan." Jag skall sluta med detta, men jag vill betona vadutskottets ordförande redan har sagt. Man kommer inte ifrån djurförsöken. Detbästa de verkliga djurvännerna kan göra är att försöka fä fram så mycket pengaratt bästa möjliga allmänna förhållanden för försöksdjuren kan komma tiU stånd.Detta är inte bara ett djurskyddsintresse utan även ett vetenskapUgt intresse.Man vet att standarddjur, dvs. djur som är uppfödda under bästa möjligabetingelser och är fria frän sjukdomar, också är de bästa försöksdjuren. I dethänseendet sammanfaller intresset hos dem som ivrar för djurskydd och hos demsom ivrar för en vetenskaplig utveckling. Men jag tror inte att man gynnar varesig vetenskapen eller djurskyddet genom att framför sig bära sitt hjärta pä enbricka och säga; Jag är en fantastiskt djurvänlig person. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Den demokratiska friheten är verkligen stor iden här kammaren, dä man kan gå upp och hälla en medicinsk föreläsning sä härhelt apropå. Jag skall inte kommentera den utan bara påtala det om motionärerna. Vi är verkligen inte ute efter att "stoppa någrakäppar i forskningens hjul" eller "skandahsera forskare" och"fränkänna dem djurskyddsaspekten". Vi har rätt att motionera i defrågor vi anser angelägna liksom har rätt att göra det. Vi slårinte vakt om djuren och därvid glömmer mänskligheten. Det förekommer förvissoatt vi också motionerar för människors bästa i denna kammare. Men råkar detvara djurskyddsärenden som vi diskuterar. Vetenskapsmännen är väl inte fullkomliga människor. Vi fårju gott bistånd även frän statens medicinska forskningsråd och Svenska läkaresällskapet.Herr egen sagesman som har så stor erfarenhet av djurförsök säger jusjälv "att frågorna är viktiga men att förhållandena inte ärtiUfredsstäUande" osv. Det är därför vi kommer med våra motioner. Ingen är ju fullkomlig, , och det har ju gjortsbeklagliga misstag just i fråga om djurförsök, något som självnämnde exempel på. () kort genmäle: Om djurförsöken verkligen måste bli fler ochfler , , är det ytterligare ett argument för att man sålångt det går skärper kontrollen pä att de verkligen utförs på ett säsmärtfritt sätt som möjligt. Att det existerar djurförsök som är relativtsmärtfria motbevisar ju på intet sätt att det finns sädana som verkligen ärplågsamma. Forskningen kan styras mot metoder som blir så litet obehagliga fördjuren som möjligt. Vad cellbankerna beträffar måste det väl vara bra attdenna typ av försök finns och att den kan utvidgas. Man borde kunna utvidga denännu mer. Även om man därmed inte kan avskaffa alla eller ens många djurförsök,är det ju bra om man kan avskaffa några. Jag skulle tiU utskottets ordförande vilja säga en litensak om hälsovårdsnämndens möjligheter att kontrollera vad som händer. Det ärmycket möjligt att hälsovårdsnämnden rent teoretiskt kan gå in och kontrolleravad som händer. Men är det verkligen bättre med fullständigt oprogrammeradestickprov, som bara slår ned slumpmässigt, än att man får journaler en gång imånaden och verkligen kan se vad som händer och vad som kan behöva studeras? Slutligen skulle jag vilja säga några ord beträffandemonopolanspråken som det sagts så mycket om. Ätt det bara råkar varafolkpartister som reserverat sig den här gången är ett faktum som inte längregår att ändra på. Vi står i detta avseende sä långt ifrån några monopolanspråk,att vi med stor glädje ser fram emot en ledarartikel, som går genomcenterpressen och som handlar om djurens rätt. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. HerrHANSSON i Skegrie (c) kort genmäle; När jag sade att det verkar vara ettmonopolförsök berodde det på att dessa reservationer är så utomordentligt magraatt de förefaller ha tillkommit mera för att föra en s. k. profilpolitik än fördet sakliga innehåUets skull. (vpk) kort genmäle: Anledningen till mitt länga inlägg var bl. a.att reservationerna är mycket magra till sitt innehåll. Utskottet var praktiskttaget enigt i sakfrågorna. Man måste med skärpa vända sig mot de försök somgörs att framställa vissa ledamöter som djurvänliga och andra som ickedjurvänliga. Det hör sedan tiU saken, , att de flestadjurförsök inte är plågsamma, men en del av dem är det och en liten del avdessa måste tyvärr utföras på djur som inte är sövda. Man är emellertidytterligt angelägen om att plågorna inte på något sätt skall skilja sig frändem som människor upplever. I dessa fall har försöken inte relevans förmänniskan. Vad som föranledde mig att sä utförligt gä in pä dessafrågor var inte motionärernas rättmätiga strävan att göra det bästa möjliga avdet här, utan den buskpropaganda som bedrivs. Jag har inte sagt att den bedrivshär i men väl på mänga andra håll. Buskpropagandan gör att det ärsvårt att arbeta för de forskare som ovUlkorligen måste utföra djurförsök och denfrämjar verkhgen inte den vetenskapliga forskningen. HertHENMARK (fp); Allra först vill jag säga att det är ganskaonödigt av att tala om buskpropaganda om den nu inte gällerriksdagen. Av hans inlägg fick man nästan en känsla av att det skulle varamotionärerna som bedrev buskpropaganda, men det var tydligen inte hans mening.När man talar om saker som verkar skuggkastande över människor bör man kanskeockså tala om vilken grupp man riktar sig mot. Jag hävdar bestämt, att om herrTakmans inlägg var målinriktat mot någon grupp så kan det inte gällamotionärerna såsom jag känner dem. Under debatten i dessa frågor talade jagfrån denna plats tydligt om att jag såsom motionär var fullt medveten om attvetenskapliga djurförsök icke kunde undvikas i sin helhet. Samma mställningtror jag samtliga motionärer har . Vi kan väl vara tillfredsställda med attdet har uttalats frän många håll, att vi alla är positivt inställda till attdjuren ges bästa möjliga vård och används på ett sätt som gör att de inte fårutstå onödigt lidande. 1 dessa vetenskapliga experiment finns det möjligheter attbehandla djuren på olika sätt och i olika mängd. Anledningen till att jag fåttinspiration tUl att på nytt aktualisera motionen om att man bör se över deföreskrifter som gäUer för vetenskapliga experiment med försöksdjur är faktisktde yttranden som fälldes frän vissa vetenskapliga institutioner. Jagkommer särskilt ihåg att medicinska forskningsrådet sade att man där hadetillsatt en särskild nämnd som ägnade dessa frågor sin uppmärksamhet, och genomnämndens inverkan hade antalet experi- mentkunnat minskas och detta tydligen utan att man gett något avkall på denvetenskapliga målsättningen. Man hade också kunnat undvika dubblering avlikartade experiment. Det är inte nödvändigt att det sker ett experiment i detena rummet och ett annat i det andra rummet med skottsäkra väggar emeUan, utanman kan genom samarbete minska antalet experiment. I detta sammanhang delar jaghelt den uppfattning som kanske något dramatiskt formulerade: Detfår inte göras ett enda onödigt experiment. Men nödvändiga experiment skall ägaram. Utskottets ordförande hänvisade till ett yttrande frän enav remissinstanserna och menade att lekmän absolut inte är kvalificerade attvara med i sädana här etiska kommittéer. Jag reagerade litet emot yttrandet,som jordbruksutskottets ordförande ville göra till sitt, därför att i mängasammanhang fär lekmän vara med och avge yttranden och ta ansvar för saker somde egentligen inte i detalj är insatta i. Det är sä inom hela vårförtroendemannainstitution, inom den kommunala och landstingskommunalaförvaltningen och kanske inte minst i ; vi får ta ansvar för mångafrågor som vi inte i detalj är insatta i. De etiska kommittéerna torde habildats, inte för att förstöra vetenskapsmännens arbete utan för att kunna gelekmännens syn på de lösningar som vetenskapsmännen kommer fram till. Jag troratt det är en riktig synpunkt, som borde äga bestånd även då det gällervetenskapsmän. Sedan vill jag komma med några fä synpunkter beträffandedet betänkande som jordbruksutskottet har avgivit. Det fanns fyra yrkanden iden motion där jag stod som första namn. Det första yrkandet gällde en ändringav . På den punkten redovisar utskottet att det finns en promemoriaoch att det kommer en proposition med förslag om ändring, som utvidgar möjlighetentill bestraffning sä tiU vida att ordet "uppsåt" försvinner. Man kanockså bli förfallen till straff om det visar sig vara en grov oaktsamhet. Därtill begärde jag en förklaring av ordet"otiUbörligen". På denna punkt säger utskottet att lantbruksstyrelsenhar sagt att det inte är svårt att tyda det ordet, utan att det brakar gä braatt få reda på, vad som menas därmed. Jag vill då fråga om det verkhgen ärlantbruksstyrelsen som ställs inför de problemen. Vid en anmälan om djurplågeriförmodar jag att det närmast är de juridiska instanserna som står inför frågan:Är det ett otillböriigt förfarande som har skett? Det är en brist att intejuridisk expertis har fått yttra sig om ett juridiskt förfarande. Beträffande de frågor som gäller experiment osv. är mångamänniskor engagerade. Det har tidigare här sagts att det föreligger mångamotioner . Men det är inte bara motionärer som är pä denna punkt.Det omnämns i jordbruksutskottets betänkande att t. o. m. en sådan institutionsom har sina blickar riktade pä dessa förhållanden och har tillsatten särskild kommitté pä området. Vidare framhåUes att industriministern sä sentsom i juh har tUlkallat en särskilt sakkunnig för att utreda frågan om en merändamålsenlig försörjning med försöksdjur. Jag förmodar att bakgrunden härtillär de frågor som vi varit inne på, dvs. svårigheten att anskaffa försöksdjuroch de ibland mycket skumma historier som döljer sig bakom förvärvandet avsådana. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. kunna pekapä flera sädana initiativ. Det är egentligen underiigt att skall ställa sigalldeles likgUtig och uttala, att dessa frågor inte föranleder någon åtgärd.Ändra instanser är vakna inför problemen och har anbefallt och även vidtagitåtgärder, och det skaU vi vara tacksamma för, liksom också för att det äntligensnart kommer ett förslag till en ändring av . Jag kan därför inteförstå att skall ställa sig likgiltig och säga att den inte villvidta någon åtgärd utan i stäUet hoppas att andra gör något. Frän har också i samband med ceUbanken kommitett uttalande - jag tror att det gjordes av en professor, och jag hoppas atthan har tiUräcklig vetenskaplig utbildning för att kunna godkännas även av våravetenskapsmän där det framfördes en förhoppning att det snart skall finnasmöjligheter att bedriva ifrågavarande vetenskapliga verksamhet med ettbetydligt minskat inslag av experiment med levande varelser. Han pekade i dettasammanhang bl. a. på cellbanken. Jag har också begärt en skärpning av kontrollen, och ävenutskottet är fullt medvetet om att den inte är bra. Utskottet säger om dettaföljande: "Vad gäller det allmänna yrkandet om skärpt kontroll villutskottet framhålla att kontrollens effektivitet självfaUet är beroende av depersonella resurser för ändamålet som hälsovårdsnämnderna disponerar. "Hälsovårdsnämnderna uttalade själva i en årsberättelse att det vardåligt bestäUt på denna punkt. hoppas utskottet att det skall bli bättre förhållandengenom kommunsammanslagningarna, varvid det blir bättre förutsättningar attskaffa kvalificerad personal. Jag förmodar att kommunerna i alla delar avlandet har ont om pengar och har svårigheter att anställa personal. Jag undrarom det inte helt enkelt skulle behövas en föreskrift om att personalen i frågaskall ha vissa kvalifikationer för att kunna klara inte minst dessa frågor. Jag har sålunda den uppfattningen att bådejordbraksutskottet och alla vi andra är fullt medvetna om att det är mycket sombrister i dessa avseenden och att mycket kunde bh bättre. Det är någonting somvi alla innerst inne strävar efter, men man ställer sig passiv och tror attandra skall förändra förhållandena. Man vUl peka på att andra har börjat vidtaåtgärder och menar att vi därför kan stå passiva. Jag är själv inte imponerad av en sädan hållning, meneftersom det är ganska meningslöst att inför en kammare, som är så dåligtbesatt, bedriva någon ytterligare propaganda eller försöka skapa en opinion försin mening skall jag avstå frän att göra det och inte ställa något annatyrkande än utskottets beträffande ifrågavarande motion. Däremot vUl jag yrkabifall till de reservationer som är fogade vid jordbruksutskottets betänkandenr 43. HerrHANSSON i Skegrie (c) kort genmäle: tycks inte ha uppmärksammat attveterinärstyrelsen numera har upphört och ingått i lantbruksstyrelsen såsom enveterinäravdelning. Det är den avdelningen som har gjort de uttalandenutskottet refererar. Vad beträffar ordet "otiUbörligen" i sammanhang med djurplågeri säger man att det aldrig berett någon svårighetför veterinärmyndigheterna att ta .ställning till vad som kan anses ha skettotiUbörligen eller icke. Det torde vara väldigt svårt att ha en genereUbedömning som gäller i alla sammanhang av vad som är otillbörligt och ickeotillbörligt. När klagar över att vi tycker kontrollen ärbra, så vill jag bara nämna att på det här området verkar denveterinäravdelning som jag nämnde, och vidare har vilänsveterinärverksamheten, distriktsveterinärerna och hälsovårdsmyndigheterna.Det räcker sannerligen med kontrollen utan att vi skapar nya kontrollorgan,såvitt jag förstår. Jag sade att lekmän inte har samma kompetens som deforskare och läkare som sysslar med djurförsöken, och på den punkten kan jagdirekt referera till vad säger.Efter att ha talat om veterinärer vid högskolorna säger förbundet så här:"Däremot kan en lekmannainsyn i de vetenskapliga institutionernasförsöksverksamhet inte bidraga till att det etiska kravet bättre beaktas.Förutsättningen för en lekman att kontrollera den alltmer inveckladeforskningsmetodiken och djurens lidanden måste bedömas som heltutesluten." Jag vägar säga att uttalandet frän i det sammanhanget väger tyngre än säväl motionärers somreservanters meningar här i kammaren. Jag beratt få yrka bifall till utskottets hemställan. Användningen av djur för vetenskapliga experiment, m. m. () kort genmäle: Jag har inte påtalat vare sig i motioneneller i något anförande att man borde skaffa flera tillsyningsmän ellerkontrollanter. Jag har bara sagt att kontrollen behöver skärpas. Det kan händaatt det ibland kan bli för mänga tillsyningsmän också - om det behövs enrationahsering vet inte jag. Det verkade pä jordbruksutskottets ordförande somom han tyckte att det finns rätt mänga som kontrollerar. Vad jaghar velat peka på är att kontrollen dä det gäller de reella frågorna inte harvarit tillfredsställande. Däremot kan jag inte yttra mig i frågan om det harbhvit för många eller för få som kontroUerar, Sedan vill jag bara påpeka ännu en gäng att lekmännen ochlekmannasynen måste få sitt berättigade inflytande på all vetenskapligverksamhet. Det tror jag är nödvändigt. Det är ju sä när det gäller alla andrafrågor, även här i . Slutligen kanske jag kunde fäpåpeka en sak som har nämnts tidigare och som jag tycker handlagts litetlättvindigt av utskottet, dä det säger att utredning avstyrkts avlantbruksstyrelsen och . Jag har också försökt att utläsa varjordbruksutskottet har fått avstyrkande ifrån. Jag kaninte finna något avstyrkande i yttrande. HerrMÖLLER i (fp):