prot · FV0940 · 1972-12-31 00:00:00 — Vår tid har en längre historia att se tUlbaku på än nägonunnun tid. Det säger sig självt. Och ändå kun man kallu vår tid historielös.Det är mångu som påstår att den är det. Det stora flertulet av den yngregenerationen saknar uppfattning om det som ligger före Per , ochsomliga tror kunske t. o. m. utt historien när det gäller god utveckling ochsunn kultur börjut med och den nuvurunde utbildningsmi-nistem. Det finns emellertid uniedning utt vänta ett uppvuknunde.Det finns också tecken som tyder på det. Och pä ett område kun en väckelsesägus hu skett; intresset för bygdemus liv i gummul tid, för släkternas ödenoch provinsemus historiu ökar oavbrutet. Detta innebär inte bara att socknaroch bygder låter författa sina krönikor utun också utt enskildu människorforskur i sin släkts och yrkeskårs historiu eller buru söker trängu tillbuka ihävderna för att fä perspektiv på , på sitt eget liv och sin egen tid. Dettu är berikunde, det ger Hvet innehåU, det ger bildningoch visdom, och det är en icke oväsentlig faktor i dagens kulturliv - alltförföga beuktud, unser jug. Runt om i lundet finns det människor som hämturstimuluns och kruft för vurdugsgärningen eller finner innehåll i sin ålders tidgenom utt från urkiven insumlu uppgifter uv oliku slug, stundom buru för sigsjälvu eller för släkten, men stundom också som underlug för värdefuUu urbeten. Jug hur under fleru år haft glädjen utt forska litet påriksurkivet och på en del undra arkiv i , och vad jag då har sett idessa arkiv har vurit mycket uppmuntrunde. Då tänker jug inte buru på det somlängder och böcker hur gett mig utan också, och kunske mest, på vud jug harsett i fråga om forskarnas ålder. Skolungdomar, unga människor, medelålders ochäldre sitter där vid forskurborden; somliga för sina studiers skull men mångaockså därför att de har fått ett ökat intresse för det som vurit. Det syns migdå helt orimligt att neka ett högre unslag för att rädda omistligaarkivalier. Det kan inte vara så Ula ställt ekonomiskt här i lundet.Nägonstuns rinner den summa bort som vi och urkivet hur begärt; den rinner bortutun utt ge utdelning på summa värdefuUa sätt som den skulle ha gjort, ompengama hade fått gå till det ändamål vi aktualiserat i vår motion. SkaU vi gåut och tigga pengar av vänliga givare för detta ändamål? Det finns en stormängd handlingar som är så skadade att de är märkta med rött eUer grönt, vilketbetyder att man inte får handskas med dem och alltså inte kan studera dem. Men det hade gått att fotografera de handlingamaoch på det sättet göra dem tUlgängliga. Det kostar heller inte särskUt mycketpengar. Om man skall reproducera allt, så bUr det förstås avsevärda summor, menman kan ju börja med några och fortsätta . Under dettu anförande övertog fruandre vice talmannan ledningen av kummurens förhandlingar. i Lane-Herrestad (c): Det har i utskottet inte rått några delademeningur om värdet av att arkivhandlingar bevaras. Inte heller har det vuritnågru delude meningur om utt hundlingurnu bör vuru tUlgängligu för de människorsom vUl ta del av innehållet. Det är alldeles klart att en mängd rödmärktahandUngar som inte får utlånas inte är till glädje för någon. Om vi där hadehaft en annan mening, så hade vi naturhgtvis sagt ifrån det i vårt betänkande idenna fråga. frågar i Agnas: Är det så Ula stäUt att viinte orkar med denna kostnad? Skall vi gå ut och tigga pengar för ändamålet? DåvUl jag svuru utt riksurkivet har begärt ett betydHgt högre belopp änmotionärernu hur hemställt om, och jag vUl inte sägu att man på riksurkivet hurbegärt för mycket. Fastän motionärerna har begärt ett lägre belopp är det väländå så att de har velat murkeru behovet av att denna frågu uppmärksummus, ochdet är givetvis riktigt utt det finns ett sådunt behov. Om utskottet hadesuknut förståelse för situution, så hude man näppeligen kunnaträkna med någon höjning alls av anslaget. har det i alla fall föreslagits enmindre höjning. Alla som har yrkut på unslugshöjningur har sunneriigen intefått sinu yrkunden tUlstyrktu. Mun skulle ulltså kunnu säga att den höjning somreservanterna anser är för liten men som ändå föreslagits markerar att vi ärense om värdet uv utt hundlingurnu hålls i sådunt skick att de kun användus. Med detta, fru talman, ber jag att få yrka bifall tiUutskottets hemställan. Dialekt- och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv:Förvaltningskostnader Överiäggningen var härmed slutad. Propositioner guvs pä bifull tilldels utskottets hemställun, dels reservutionen av herrur i Agnas ochNisser, och förklarades den förru propositionen vuru med övervägunde jabesvarad. Utskottets hemställan bifölls. Dialekt- och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv: Förvaltningskostnader Muj:t hade (punkt B 20, s. 57-59) föreslugit riksdugenutt till Diulekt- och ortnumnsurkiven samt svenskt visarkiv: Förvaltningskostnaderför /73 anvisa ett förslagsanslag av . 4* protokoll 1972. Dialekt-och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv:Förvaltningskostnader I detta summunhung hude behundluts motionen 1972:234 uvherr Källstud m. fl. (fp) vuri hemställts utt som sin mening gavKungl. Muj:t tUl kännu vud i motionen unförts om utt diulektforskning i omorganiserades till ett självständigt arkiv,ingående i myndigheten dialekt- och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv, samtatt det nya arkivet förslugsvis erhöll namnet diulekt- och ortnumnsurkivet iGöteborg. Utskottet hemställde utt riksdugen 1. tUl Dialekt-och ortnumnsurkiven sumt svenskt visurkiv: Förvult-nmgskostnuder för budgetåret1972/73 anvisade ett förslagsunslug av , 2. skulle avslåmotionen 1972:234. UV hen-ur KäUstud (fp) och (), som unsett uttutskottet under 2 bort hemställu, utt riksdugen i uniedning uvmotionen 1972:234 som sin mening guv tUl känna för Kungl. Maj:t vadreservanterna anfört angående en omorgunisution uv ochdiulektforskning i . HerrKÄLLSTAD (fp): I en skrivelse uv uppdrogKungl. Muj:t åt styrelsen för dialekt- och ortnamnsarkiven samt svensktvisarkiv att verkstäUa ett antal organisationsutredningar I anslutning tUlpetita framlade styrelsen vissa förslag beträffande organisationen i . Genom beslutet om dialekt- och ortnumnsurkiven samtsvenskt visarkivs inrättande har statsmakterna såvitt jag förstår skapatförutsättningar för en samordning och effektivisering av dialekt- ochortnumns-urbetet. Ätt då bibehållu institutioner med liknunde uppgifter vidsidan om kunde styrelsen inte anse vara rationeUt. Styrelsen föreslog därföratt institutet skulle omorganiseras som ett arkiv under styrelsen fördialekt-och ortnamnsarkiven sumt svenskt visurkiv. Numnet pä urkivet borde ikonsekvens med de principer som i övrigt tillämpus vuru dialekt- ochortnamnsarkivet i . Förslag tUl organisation framlades i en promemoria. Personalstaten föreslogs bli av samma storleksordning somdem som gäUer för dialekt- och ortnamnsarkivet i . Arkivet föreslogs blifrikopplat från . Erforderligt samarbete mellan universitetsinstitutioneroch arkiv borde utan större svårigheter kunna åstadkommas på sätt som sker påandra universitetsorter. Föreståndaren för , lektor , är innehuvure uv en personlig lektorstjänstoch tjänstgör hulvtid vid språk och hulvtid vidinstitutet. Vid en omorgunisution uv institutet till ett urkiv inom diulekt-och ortnumnsurkiven sumt svenskt visurkiv tycks Ekenvullkunnu utses till arkivchef och den personliga lektorstjänsten dras in. I motion 234 har jag och ytterligare några ledamöterbetonat att det är angeläget att omorganiseras till ett självständigt arkiv och ingår i myndighetendialekt-och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv. Som jag nämnde har förslag iden vägen framlagts av styrelsen för dialekt- och ortnamnsarkiven efter samrådmed universitetskanslersämbetet. Men departementschefen har förklarat sig intenu vara beredd att ta ställning tUl det här förslaget. Jag menar emellertid attflera skäl talar för att förslaget nu bör förverkligas så att detta institutfrån och med /73 får den status som föreslagits av styrelsen ifråga. Det nya arkivet borde då få namnet dialekt- och ortnamnsarkivet iGöteborg. Det förhåller sig också så att humanistiska fakulteten vidGöteborgs universitet har anslutit sig till förslaget att institutet skall bliett självständigt arkiv och att dess anslutning tUl och ämnetnordiska språk upphör. EnUgt fakultetens mening bör den nuvarande föreståndarenutses tUl arkivchef med bibehållna löneförmåner, och liknande förslag har medutföriig motivering framförts i fakultetens petita . Jagskall därför, fru talman, inte ytterligare argumentera för saken utan yrkarbifall tUl reservationen vid punkten 4. Dialekt- och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv:Förvaltningskostnader HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c): För en dialekttalande västkustbo skulle detkanske vara frestande att sluta upp bland reservantema i den här frågan. Menför det första gäller frågan pengar, och vid den avvägning som måste göras harutskottet inte kunnat tiUstyrka det anslag som reservanterna anser varanödvändigt. För det undra är det frågun om en ändrad dänst för enbefattningshavare som har tjänsten delad, som sude, meUan urkivetoch i , och det är svårt för ett utskott att görauttalanden om dylika ändringar. För det tredje är det faktiskt på sätt och visfrågan om en omorganisation vid , och vi har inte ansett oss hatillräckligt underlag för att avge ett förslag i den frågan. Det är alldeles riktigt som säger attdepartementschefen har yttrat att han inte nu är beredd att ta stäUning ifrågan. När man inte nu inom departementet har ansett sig hu tillräckligtunderlag för att ta ställning hur vi i utskottet ansett oss ha ännu mindremöjligheter att kunnu bedömu om dennu fråga skall lösus på det sätt somföreslagits i motionen. Det kan inte anses varu alldeles uteslutet att tänkusig även andra lösningar. Visst är det värdefullt att åtnjuta ett allmänt stöd förden här verksamheten, i annat fall hade det inte varit nägot anslag tiU den ochdå hade inte den delade dänsten funnits t. ex. Jag betvivlur inte att det kanhu sitt värde för studenter som läser nordiska språk att få enortnamnsförteckning eller en bohuslänsk dialektordbok. Det kan ha sitt värde.Arbetet pågår emellertid. Mycket är gjort men åtskUHgt återstår, och vi får sedet framskrida i möjligen något långsaihmare takt än om man hade enheltidsanställd person som ägnade sig åt det. HerrKällstud nämner utt arkivet skulle få status och ett namn som var Dialekt- och ortnamnsarkiven samt svenskt visarkiv:Förvaltningskostnader Motionärema jämför med , och det är väl ingen som missunnarUmeå att ha fått ett förstatligat arkiv. 1 är vi ändå lyckliga nog attha åtskilligt gjort. Genom att mun så mycket senure kom i gång i är detmöjligt att man därför hur måst sättu in ett mera intensivt arbete. Med detta har jag velat redogöra för utskottets syn päfrågun, och jag ber att få yrka bifuU till utskottets förslag. Jag skall ta upp de tre suker som nu nämnde, nämligen pengarna, tjänsten och omorganisationenvid universitet. Låt mig då börja med den sist nämnda och berätta för herrMattsson att jug hade sällskap på flygplanet från tillStockholm med rektom för , . Vi kom atttula om just denna sak. Han uttryckte som sin personliga mening att motionensförslag var vettigt och riktigt. Han understödde denna sak. När det sedun gäller pengurnu vill jag säga uttmerkostnaderna för staten blir obetydligu. Men vinsten för forskningen blirstor, såvitt jug begriper, därigenom att en av de få specialisternu pådiulekter och ortnamn i bereds tillfälle utt på heltidägnu sig åt institutels verksumhet. Det är Htet märkligt att , somtalur en dialekt från och kanske skulle kunnat göra det också italarstolen, inte är vUlig att stödja denna tanke. En stor del uv kostnadernu är meru uv bokföringstekniskurt för övrigt. Sålunda utgår redan nu anslag till en halvuniversitetslektorsdänst, till en halv kansliskrivartjänst, till enamanuenstjänst, till hyror med samt till material och tillfäUigarbetskraft med under anslag. Den faktiskautgiftsökningen torde ulltså uppgå till cu . När sedan nämnde ordet stutus, använde hanordet i en unnan mening än den jag har tUlmätt ordet i mitt första inlägg. Jaghar inte ulls unvänt ordet stutus i den betydelse det hur i t. ex. stutusjuktoch statussymboler. Status betyder här helt enkelt ställning. Arkivet i Umeåförstatligades föregående budgetår. Jag tycker att det kun ses som en gärd avrättvisa utt också institutet i erhåller summa ställning. HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c): suger utt detkostur utt bifulla reservationen. kan vara litet pengur för somligu,men för mig är det mycket pengar. Om utskottet böriar att ändra på dänster och på det sättetmedverka till vissa omorganisationer, räcker vår tid i utskottet faktiskt intetill. Det är möjUgt att rektom anser att detta förslag är vettigt och riktigt,och det är möjligt utt departementschefen kommer att säga detsamma, sedanärendet har blivit mera berett och det går att ta ställning till frågan. Menför närvarande har departementschefen förklarat sig inte vara beredd tilldetta, och utskottet har inte ansett sig ha möjlighet att bedöma frågan mera ingående än vad som är gjort idepartementet. Jag vidhåller, fru tulmun, mitt yrkunde. Överläggningen vur härmed slutud. Propositioner guvs pä bifull till dels utskottetshemställan, dels reservationen uv herrur KäUstud och , och förklurudesden förru propositionen vuru med övervägunde ja besvurud. Kammurenbiföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Fröken (): Med anledning av kultumtskottets behandling uvmotionen 1050 vUl jug delge någru synpunkter. Motionen går ut på utt en förste intendenttjänst för denutåtriktade verksumheten borde inrättus vid museet här iStockholm. Det torde vid det här laget vara allmänt bekant att etnografiskamuseet arbetar under synnerligen besvärliga yttre förhållanden vud lokalerbeträffar. Om inte förr torde det hu blivit uppenburt i sumband med dåvarandemuseichefen brådstörtade sorti fråri museet för något ärsedan. är museet inrymt i f d. dragonkasernen vid Ladugårdsgärde,men större delen av de värdefulla samlingama måste av utrymmesskäl magasineras.Det kun givetvis inte vuru lätt utt på ett tillfredsställunde sätt urrungeruutställningar i lokuler som visserligen länge och troget dänut försvursmaktenmen som alltså byggts för dettu ändumål och inte för museiverksumheten. Det ärinte möjligt, trots stora unsträngningur från museipersonulens sida, utt undersädanu förhåUanden göru rättvisa ät de förnämhga samlingar av etnografiku somvetenskupsmän och forskure lyckats samlu tiU vårt lund frånolika håll i världen. Frägun instäUer sig med allt större berättigande; När fåretnografiska museet lokaler som motsvarar kvaUteten på dess samlingar och somgör det möjligt för dess personal att på ett bättre sätt än göramuseets tUlgångar tillgängliga för allmänheten? I avvaktan på att dessa utlovade lokaler skull uppenburusig i sinnevärlden görs från museets sida stora ansträngningar för utt genomutställningur i andra lokuler på oliku håll i lundet ge spridning åt kunskupenom de värden de etnogrufisku föremålen representerar. Dettu sker genom den s.k. utåtriktade verksamheten. Ju mera våra kontukter med den tredje världenvidgus, desto större uniedning har vi att sätta oss in i hur livet ter sig ochvilka värderingar som råder i dessa länder. museets material avföremål, fältanteckningar, fotografier. fUmer ochHudupptagningar från , och utgör värdefulla hjälpmedel attnå kunskap på detta område. Museet upprätthåller därför också goda kontaktermed skolorna, inte minst inom område, men även skolor i landsortenhar fått hjälp från museet i stor utsträckning. Ett museum som är handikappat i fråga om lokalema, och somdärför i särskilt hög grad är hänvisat till sin utåtriktade verksamhet i andralokaler, borde, tycker man, vara väl tillgodosett vad personal beträffar i detavseendet. Så är emeUertid inte fallet när det gäller museet. TUlskUlnud från vissa andra centraUnuseer har museet inte någonförste intendenttjänst för den utåtriktade verksamheten. Som museet påvisar isina petita kommer uUt större kruv utt ställas på museet som centrulmuseum förhela lundet; från skolan, från den utställningsbesökunde uUmänheten och frånRiksutställningur. Som det nu är bhr det ofta museichefen som personligen fårengugeru sig i utställningsverksamheten på ett sätt som är till men för hansövriga uppgifter. Man kan väl också ta för givet att när den utlovadenybyggnationen av museilokaler skall realiseras museets chef i det sammanhangetfår åtskiUigt att tänka på. Det hade därför vurit en synnerligen berättigad åtgärd attutskottet tiUstyrkt motionen om en förste intendenttjänst vid etnografiskamuseet. Med kännedom om det knappa ekonomiska läge vi befinner oss i vUl jag,fm talman, dock avstå från något särskUt yrkunde i sammanhunget. Väsentligt äremeUertid att det beträngda läge museet befinner sig i inte faller i glömska,utan att åtgärder för att skapa bättre förutsättningar för dess verksamhetvidtages så snart sig göra låter. HerrMATTSSON i Lane-Herrestad (c): Att museet behöver bättre lokalerär vi helt överens om. Detta gäller inte bara utskottet och motionären utansäkerligen även regeringen. Jag vill erinra om förra årets betänkande, i vUket viframhöll - såsom det står i årets utskottsbetänkande - att det planeringsarbetei denna fråga som fått i uppdrag att utföra borde bedrivasskyndsamt och ges en realistisk inriktnuig mot snara förbättringar ilokalsituationen utan att fördenskuU ett mera långsiktigt perspektiv på fråganundanskymdes. Utskottets ledamöter har också varit på etnografiskamuseet och där med egna ögon konstaterat att en förbättring av lokalernabehövs. redovisade en utredning angåendeombyggnad av museets lokaler jämte viss nybyggnad. Avstatsverkspropositionen framgår att depurtementschefen har för avsikt att iannat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t att uppdra åt attprojektera ett antal byggnadsobjekt inom kulturområdet, däriblandbyggnadsarbeten för museet. har utskottet gått så långt att vi "förutsätteratt det fortsatta arbetet på att tillgodose museets lokalbehovbedrivs med skyndsamhet och med sUcte på en långsiktigt tillfredsställande lösning. "Vi har med detta velat ge ett så starkt uttryck vi har kunnat åt att vi kännerbehov av att en ombyggnad och tUl viss del även nybyggnad kommer till stånd. Vikan näppeligen komma längre än till att göru dettu uttulunde från utskottetssidu. Vud sedun gäUer intendentstjänsten hur jug näppeligenannat att anföra än att det är svårt att i utskottet sitta och säga att där ochdär behövs den eller den dänsten, där skulle mun möjligen kunnu tu bort den,osv. Man får lita pä utt de som bereder ärendet noggrunt har penetrerat frågandä de kommit fram till sinu bedömningur. Jug bermed dessu ord att få yrka bifall till utskottets hemställan. Bidrag tiU vissa museer och arkiv Överläggningenvar härmed slutad. Bidrag till vissa museer och arkiv Maj;t hade (punkt B 41, s.88-92) föreslagit riksdugen att tUl Bidrag till vissa museer och arkiv /73 anvisa ett anslag av . I detta sammanhang hade behandlats dels motionen 1972:129 av m. fl. (fp, s, c, m)vari hemställts att beslutude utt det stutligu driftbidruget tillKulturen i för /73 skulle utgå med och uttden uviserude utredningen uv museets orgunisution, verksamhet och ekonomiskulle bedrivas med stor skyndsamhet, dels motionen 1972:1042 av i Ulfsbyn m. (c, fp, m, vpk). 1. att riksdugenmed bifull till Kungl. Muj;ts förslug och med avslag å motionerna 1972:129 och1972:1042, förstnämnda motion såvitt nu var i fråga, till Bidrag till vissamuseer och arkiv för /73 anvisade ett anslug av 2 308 000kronor, 2. utt riksdugen skulle uvslä motionen1972:129 i vud den uvsåg utredning beträffunde Kulturhistorisku museet i . Vid punkten 10 i kulturutskottets betänkundenr 4 uvstyrker utskottet bifull till en uv sumtligu lunduriksdagsmän väcktmotion angående Kulturhistorisku museets ekonomi, i vilken begärts dels enunslugshöjning, dels ett beslut om utt den utredning om Kulturen, som aviserasi propositionen, skaU bedrivas skyndsamt. Denna motion - nr 129 - behandlas isambund med Kungl. Muj:ts förslag under punkt B 41 som uvser 10 institutioner,som summunlugt får ungefär 2,3 mUjoner kronor. Bidrag tiU vissa museer och arkiv Den ökning som anvisats för Kulturen och som motionärernaanser vura för Hten begränsas tiU futtiga . Motionärernu hur yrkutpå en höjning med , varigenom det totala anslaget skulle uppgåtill 325 000 i stäUet för 263 000 som departementschefen hur föreslagit. Redani motionen har fuUgoda skäl redovisats. Därutöver vill jag inför en andlöstlyssnande ehuru glest besatt kammare unföru föHande. Med anledning av den framställning tUlregeringen som museets ägare. för södru ,gjorde och som innehöll en redogörelse för den ekonomiskakrissituation, i vilken mun befinner sig, och som utmynnude i en unhåUun om enmycket väsentlig anslagshöjning, har musei- ochutställningssa.kkunniga yttrat sig. De sakkunniga konstaterar först att Kulturens ekonomiskasituution verkligen är allvariig och förklurur sig sedan vilHga att inleda engenomgripunde undersökning uv förhåUundenu. 1 uvvuktun därpå bör stutens insutsbegränsas, anser de sukkunnigu och förordur ett stutsbidrug som möjliggöroförändrud drift. Departementschefens uttalande, som återfinns på s. 92 ipropositionen, innebär utt döma av ordalydelsen att han delur de sakkunnigasåsikt. Han föreslår ett ökat omkostnadsbidrag som också enligt ordalydelsen äravsett att täcka höjda omkostnader. Dä jag vet utt depurtementschefen personligen pä ort och ställegjort sig noggrunt underrättud om Kulturens problem trodde jug tUl en börjun det kan jag medge att det var fråga om ett rent räknefel eller kunske etttryckfel i propositionen. Eftersom enburt lönesumman för de vid museet anstäUdauppgår till bortåt 1,2 miHoner kronor medun de summunlugdu omkostnudernaberäknats tUl cirka 2,3 miHoner kronor ligger det ju i öppen dug utt enanslagsökning på inte tUlnärmelsevis räcker för att täcka dehöjdu lönekostnudernu, än mindre de sammanlagda omkostnadsstegringarnu. Imotionen utgick vi ifrån att en lönehöjning vore rimlig förKulturens anställda lika väl som för de anställda vid andra, liknandeinstitutioner. På så sätt kom vi fram tUl vårt yrkande om en uppräkning avanslaget med . Sedan jag , fru tuhnun, läst utskottets minst sugttorftigu skrivning hur jug måst överge teorin om räkne- respektive tryckfel.Utan motivering avstyrks anslagsyrkandet och samma öde vederfares kravet på attden utredning, som departementschefen själv förordar, skall bedrivas skyndsamt.Att på detta sätt - utan någon som helst motivering, vare sig saklig ellerformeU - avfärda ett förslag som berör ett av landets i särklass förnämstamuseer i sitt slag, finner jag anmärkningsvärt med tanke på det ringa beloppsom hade erfordrats för att inte äventyra en mödosamt uppbyggd organisation,bestående av hängivna arbetare, om vilka man onekligen och i dubbel bemärkelsekan säga att de verkar i kulturens tjänst. Dess värre kan jag av formuleringarnainte dra någon annun slutsats än att utskottets ledamöter helt enkelt saknatintresse för att bilda sig en uppfattning om vad Kulturen i egentligen är.Tyvärr erbjuder varken utskottets skrivning eUer propositionen någon vägledningför kammarens ledamöter. Det kan naturligtvis inte komma i fråga att här och genågon mera ingående beskrivning av Kulturen i , vilket annars hade vuritintressunt i och för sig, men jug unser mig skyldig själva suken utt ge enkortfuttud orientering om museet och dess huvudman, dvs. för , och möjligen anställa en jämförelse med nägraandra, liknande institutioner. Låt mig då först konstatera att Kulturen i är engammal institution. Föreningen, vars beskyddare är Konungen, tillkom redan 1882pä initiativ av . Detta skedde aUtså innan ArturHazelius slog upp portarna till i . Kulturens medlemsantal ärcirka 22 000 och i föreningens styrelse utser såväl Kungl. Maj:t och de båduskånska landstingen som Lunds stud sina egnu representunter.