prot · FV0988 · 1972-12-31 00:00:00 — Det sägs, utanförsök tUl bevisning, att dessa de många hyggliga ölkonsumenterna skulle varaberedda att acceptera denna inskränkning för att skydda ungdomarna mot detförmenta missbruket, dvs. risken för missbruk jag säger avsiktligt förmenta,ty det finns inte skymten av verkliga bevis för att de förhållanden som rådert. ex. på skulle vara typiska för landet i sin helhet. Jag har,herr talman, vid åtskilliga samtal med nykterhetsvårdare, polis, skolfolk ochmedicinsk expertis fått ett synnerligen starkt intryck av attutskottsmajoriteten saknar täckning för argumenteringen och att den lever i enliten värld för sig - medgod förankring i nykterhetslogerna men utan kontakt med folkets breda lager. Nej, herr talman, det är inte på det sättet, som manförsöker ge ett intryck av, att en stor del av den svenska ungdomen missbrukarmellanöl. Det är synnerligen starkt överdrivet att, som jag hörde enfanatiker göra, tala om den förlorade generationen, underförstått den av öletfördärvade generationen. Däremot vet man, att en mindre grupp socialtmissanpassade, särskilt i storstadsmiljö, förtär stora kvantiteter av både öloch andra stimulantia. Men det är ett socialt problem, inte ett pilsnerproblem.Och det problemet löses definitivt inte genom att man förbjuderölförsäljningen. Det skulle snarare bli värre då, eftersom starkare varor både sprit och narkotika - med all säkerhet skulle komma att anskaffas av demsom nu missbrukar mellanöl. De verkliga problemen kan inte ses isolerade frånsitt sociala sammanhang, som jag framhållit i min motion, och de kan endastlösas om man kommer till rätta med de grundläggande bristerna i den socialamiljön. Informationsverksamhet med i verklig mening socialmålsättning är vad som behövs. Därigenom kan man möjligen nå fram tiUmänniskorna, och då kan man klarlägga de sammanhang som leder tUl olika formerav avvikande beteende. När jag har föreslagit en 10-procentig uppräkning avanslaget är det inte för att kompensera den eventuella minskning somreklamskatten kanske medför, som någon skämtsamt lär ha förmodat. Nej, jaganser det väsentligt att rejält med pengar ställs till förfogande för att bl.a. möjliggöra en praktisk utformning av ett ofta svårgenomträng-bartforskningsresultat och en speciell undersökning av de effekter som den ipropositionen föreslagna åldersgränshöjningen får. Jag yrkar därför bifaU tillmotionen 1628. Jag vill göra ett påpekande av delvis annankaraktär. Diskussionen gäller och har i alltför stor utsträckning begränsatstill att gälla enbart den lilla skaran missbmkande ungdomar och derassituation. Däremot ägnas föga uppmärksamhet åt de många människor som på olikasätt generas av dessa missbrukares sätt att uppträda, ofta i olika avseendenstörande, drulligt, provocerande eller direkt hotfullt. Då jag har resonerat med ordningsmaktens företrädare omdessa missförhållanden och ställt frågan varför man inte ingriper har jag oftafått till svar, att samhället av är så mycket tolerantare än och att begreppet "förargelseväckande beteende" intedefinieras på samma sätt som då, oaktat ingen lagändring har ägt rum. Jag tror att vi gör både ungdomen och samhället en björntjänst genom enså långt driven tolerans, att förhållandena på exempelvis torgaccepteras. FrökenBERGEGREN (s): I den debatt om narkotikaproblem som vi hadetidigare sade någon att det har gått en hel del hysteri inarkotikadebatten, och man kanske skuUe kunna säga att detsamma gäUermellanölsdebatten. Jag tycker att det var rätt välgörande att höra anförande ny.ss, som kanske gav litet mera balans åt dennadiskussion. 1skatteutskottets betänkande nr 30 sägs det på s. 6, att skatteut- Nr 88 skottet 1971 förordade och begärde att alkoholpolitiska Torsdagenden utredningen skulle behandla meUanölsfrågan med förtur med hänsyn 25 mai1972 främst till de ungdomsproblem sommissbruk av mellanöl i tidiga åldrar ------- ;;----------- kunde få på . Alkoholpolitiska utredningen har i sitt delbetänkandebemödat sig om att följa detta önskemål, och vi har fått lov attsätta åt sidan annat arbete inom utredningen för att utföra denna beställning,vilket väl också i viss mån kommer att medföra en försening av utredningensslutbetänkande. Men vi har verkligen inriktat oss på att försöka finna enlösning enligt de riktlinjer som rUcsdagen hade angivit. Om detta säger man nu i betänkandet att vad vi harföreslagit endast var att en 18-årsgräns för inköp av mellanöl skulle lagfästasoch att mellanölsförsäljningen skulle ske över disk. Den åtgärden riktar sigframför allt mot ungdomens missbruk, som det var meningen att vi skulle gå inpå. Men när utskottet började realbehandlingen, visade det sig att det inte vardetta som var huvudändamålet, utan vad majoriteten inom utskottet verkligenville var att komma åt mellanölet som sådant, eftersom det betraktades som denstora fienden. Jag betvivlar inte alls det rena uppsåtet hos dem som villavskaffa mellanölet, men jag har intrycket att det rena uppsåtet inte motsvarasfullt ut av insikt om följderna av vad utskottet föreslår. Såvitt jag kan seinnebär ju ett avslag på propositionen, som utskottsmajoriteten förordar, attdet inte blir någon lagstadgad 18-årsgräns. Fortsättningsvis kommer alltsåungdomar att kunna köpa inte mellanöl men 2,8 procents pilsner utan några somhelst inskränkningar. Det är väl ganska naivt att inbilla sig att de storaungdomsgrupper som vant sig vid att dricka mellanöl plötsligt skulle övergåtill att dricka saft och vatten i stället. De kommer att söka en ersättning,och då kommer naturligtvis pilsnern, som tidigare aldrig varit någotungdomsproblem, plötsligt att bli det nya ungdomsproblemet. Vi skall inte varaså naiva att vi tror att dessa ungdomar inte vet att om man tUl pilsnern sätteren tablett, en skvätt brännvin eller en skvätt thinner så får man en effekt somvida överträffar mellanölets. Vidare har vi det största problemet med mellanölet istorstäderna och i tätorterna. Där kommer man alltid att på nära håll hatillgång till systembutiker, och med välvilliga kamraters hjälp kommer man nogatt kunna få de varor man behöver. Det är alltså på de orter därungdomsproblemet skulle bekämpas som man har de minsta utsikterna att göra det. Många har sagt att en lagstadgad 18-årsgräns skulle bliett slag i luften. Jag kanske inte är lika pessimistisk. Medvetandet om att ensak är i lag förbjuden skapar ändå större respekt än vad bara en frivilligöverenskommelse kan göra. När vi behandlade frågan i utredningen, kom vi framtill att vill man ha verklig effekt av en lagstadgad 18-årsgräns, så måste detockså skapas instrument för att se till så långt som möjligt att lagenefterlevs. Vi fann då att försäljning över disk är det enda sätt varpå manskulle kunna underlätta för affärerna och lyfta av det alltför stora ansvar somnu läggs på kassörskorna i snabbköpsbutikerna. har remissinstanserna varit hårda i sin kritik mot detförslaget, så '84 hårda att finansministern inteansett sig kunna lägga fram förslag i den riktningen.Jag var från början benägen att godta det resonemanget, därför att jag tyckeratt man får ta hänsyn till en stor och utbredd opinion som går emot ettförslag. De organiserade nykterhetsvännerna, som är representerade i rätt stortantal i denna kammare ett större antal än vad som motsvarar deras numerärutanför det här huset anser sig veta, utan att kunna närmare redogöra förvilka grunder de har för sitt antagande, att de representerar en majoritet inombefolkningen som enligt deras uppfattning med jämnmod skulle finna sig i att tabort mellanölet för att komma åt ungdomsfylleriet. Då tycker jag nog att jagbör känna mig oförhindrad att vidhåUa alkoholpolitiska utredningens förslag omförsäljning över disk. Det förslaget har vi verkligen tänkt igenom ordentligt,och vi har funnit att det bör kunna realiseras. Det finns en motion, nr 869, av herrar i ochÅngström, som av utskottet lämnats utan avseende. Jag ber, herr talman, att fåyrka bifall tUl den motionen i så måtto att jag föreslår att medanledning av motionen 869 i skrivelse tiU Kungl. Maj:t hemställer om förslagtill höstriksdagen om obligatorisk försäljning över disk av mellanöl. Idetta anförande instämde i (s). HerrGUSTAVSSON i (s): Jag hade tänkt att begränsa mig till attdiskutera huvudmannaskapet för informationsverksamheten, eftersom vi har fåtttvå olika ståndpunkter från utskottets sida i denna fråga och en reservation. Jag tror att det ståndpunktstagande som finansministerngjort i propositionen kan vara att betrakta som ytterst betydelsefullt, och detkanske inte i första hand är betydelsefullt för organisationerna att de självaskall få utforma och genomföra informationsverksamheten efter egna värderingaroch erfarenheter, utan det är betydelsefullt för samhället självt, för att mangenom denna förtroendeförklaring gentemot organisationerna kan nå en storgenomslagskraft. Det är ganska naturligt att samhället i mycket hög grad ärberoende av ett vitalt organisationsväsende. Organisationerna fyller ju bl. a.en mycket viktig social funktion som i detta sammanhang måste anses varaspeciellt betydelsefull. Organisationsarbetet och organisationernas verksamhetbidrar ju också i mycket stor utsträckning till att bryta isolering och skapaförståelse för olika grupper i samhället. Denna funktion har ytterligare markerats inomorganisationsväsendet . Den öppna utåtriktade, uppsökandeverksamheten, speciellt bland ungdomar, har fått en ökad betydelse, och därmedger man också framför allt unga människor ett alternativ tUl kommersiellaintressen som på olika områden försöker konsumera ungdomens köpkraft och behovav kontakt. Jag ser i propositionen en bekräftelse på att regeringenär beredd att låta samhället ta sitt ansvar för att unga människors fritid påett bättre sätt kan fyllas med en engagerande personlighetsutvecklandeaktivitet av Mot bakgrund av den generella synen är det också naturiigt attungdomsorganisationerna själva anförtros ansvaret för informationsverksamhetenvars huvudmannaskap vi nu skall ta ställning till. Det finns flera skäl som talar för att statens ungdomsrådbör vara huvudman för denna verksamhet. Jag skall, herr talman, bara kort angetvå av dessa skäl. För det första har ungdomsrådet en unik struktur ochkontaktyta med ungdomsorganisationerna som inget annat samhälleligt organ kanvisa upp i detta avseende. Det innebär att ungdomsrådet vid bedömningen avolika projekt och vid eventueUa prioriteringar mellan dem är ett mycket vällämpat organ. har aUtså en god kontakt med så gott som samtligariksomfattande ungdomsorganisationer, oavsett om det gäller religiösa,nykterhets-, politiska, idrotts- eller andra organisationer. De mångaorganisationerna som är anknutna tiU bör också just genomdenna anknytning kunna bidra tUl att öka möjligheten till en samordning avinformationsverksamheten mellan olika närstående organisationer. Det andra skälet - det skälet som kanske är det avgörande är det förtroende som organisationerna själva har uttalat för statens ungdomsrådoch som visar att har en klar folkrörelse-förankring. Senasti går fick ledamöter genom ett personligt brev bekräftelse på detta.Detta brev innehåller en mycket stark förtroendeförklaring för ungdomsrådet,och man ser förslaget om ungdomsrådet som huvudman som en förtroendeförklaringockså för organisationerna själva. I brevet heter det bl. "Vi har uppfattat förslaget att utse StatensUngdomsråd såsom huvudman som ett starkt förtroende för ungdomsorganisationernafrån samhällets sida. Detta finner vi mycket positivt då många ungdomsorganisationerunder en följd av år gjort insatser för upplysning inom hela ANT-området, sälångt som deras knappa resurser räckt tUl. Vid den överiäggning som StatensUngdomsråd hade med organisationerna uttalades också storberedvillighet för ett starkt engagemang i informationsfrågan frånriksorganisationernas sida. Man förklarade sig också beredd att samverka medvarandra för att nå största möjliga effekt i arbetet och att samarbeta vidmaterialproduktion, kursplanering ni. De riksomfattande ungdomsorganisationerna har i tidigareinformationsverksamhet och försök med nya arbetsmetoder lärt känna varandrainom . projekt har givit goda resultat och vi anser,att även i den aktuella och synnerligen angelägna frågan omalkohol- och narkotikainformationen skall kunna ge de råd och det stöd, somorganisationerna behöver och ge värdefull hjälp med samordningsfrågorna. Denerfarenhet har i sådana frågor betraktar vi som en mycketpositiv tillgång och finner det angeläget att den får ytterligare utvecklas. Vi vill aUtså föreslå att fattar beslut ienlighet med propositionens förslag om som huvudman föranslaget på ." Bland undertecknarna av skrivelsen finns några av de främsta Här finns både Nr 88 religiösa organisationer,scoutorganisationer och organisationer som Unga Torsdaeen den örnar. Tyvärr harNykterhetsrörelsens scoutförbund felaktigt satts som 25 mai 1972 undertecknare.I stället skall det vara . Utöver dessa organisationerhar . Viunga och i andra sammanhang ställt sig bakompropositionens förslag att skall vara huvudman förverksamheten. Sammantaget representerar dessa organisationer ett medlemsantalsom ligger en bra bit över 2 miljoner medlemmar. Jag tycker det borde varaganska självklart för att följa denna så klart markerade ungdomsopinioni denna fråga. Väljer att gå emot denna opinion har man verkligeninte förbättrat förutsättningarna för informationsverksamheten. Den uppfattningsom är så brett förankrad i Ungdomssverige bör följa. Med detta, herrtalman, vill jag biträda tidigare bifallsyrkanden till reservationen 3. I detta anförande instämde herrarHeUström, , i , i och iEskilstuna (samtliga s). Inför debatten och den votering somvi skall ha om har vi alla fått ta emot flera brev. Jag har etthär, som jag skall ta mig friheten att citera några rader ur. Det är en ungkvinna som skriver: "Det är fritt fram för nykterhetsapostlar och diversenykterhetsrörelser i mäss- och etermedia, som inte vet vad de talar om. Vialkoholister som ärligt och av hela vår vUja vill få en lösning på våra problemblir nästan aldrig tillfrågade. Vi har en sak som de flesta nykterhetsapostlarsaknar, nämligen erfarenhet. Vi har erfarenhet av mellanölet som en god och'romantisk' måltidsdryck exempelvis, tills den blev en verkligförbannelsedryck, som behärskade oss helt. Det är helt och hållet ointressantoch överflödigt alt tala om människornas ekonomiska, sociala och kulturellalevnadsvillkor, när det gäller ämnet alkohol. Det anser jag och många med mig,som är gravt alkoholskadade. Det som man först och främst skall föra fram irampljuset, debattera och först och främst ta ställning till, är hur mycketalkohol i olika former som vi skall pumpa in i samhället och hur mångaytterligare, som vi skall låta hamna i riskzonen. ------ Alltillgänglig erfarenhet talar om, att det är alkoholdryckernas lättillgänglighet,som avgör missbrukarandelens uppkomst och hur många människor som skall få sinaliv ruinerade." Det intressanta är att det är så många ungdomar ochungdomsorganisa tioner som har engagerat sig i den här debatten och på olika vis försökt påverka de politiska beslutsfattarna här i . Och egentligen är detta inte speciellt förvånande. Det är inte heller underiigt om det är många ungdomar som har tappat förtroendet för både politikernas vilja och deras förmåga att komma till rätta med de här problemen, när man , efteråt, ser vad som harblivit följden av mellanölets införande. Den totala alkoholkonsumtionen per invånare - siffran har vi hört 187 tidigareflera gånger är nu så hög att den ligger nära den vi hade under 1800-laletssenare del, just i den tid då föddes och bröt fram och genomsitt arbete tillsammans med övriga folkrörelser revolutionerade samhället ochskapade förutsättningar för det välstånd som vi har. Men vi har också nya siffror, publicerade i en bok somskolöverstyrelsen gav ut och som nådde mig i går. De visar atttvå tredjedelar av pojkarna och hälften av flickorna redan i årskurs 6 igrundskolan aUtså när de är kan klassificeras som konsumenter avalkohol. Var tredje pojke och var femte flicka i årskurs 9 då är de alltså 15år är storkonsument med fem burkar öl . Jag skall inte fortsätta med statistik; vi har hört mycketav sådan . Men det paradoxala i det här läget är att som denhär utvecklingen har pågått inom ungdomsvärlden under senare delen av1960-talet har fattat det ena beslutet efter det andra om införandeav en ny obligatorisk skola. Vi har reviderat läroplanerna för denna skola föratt få den bättre och vi har gjort om gymnasieutbildningen två gånger på sjuår aUtså ungefär som vi har haft mellanölet. har vi 100 procentav ungdomarna i skolan tills de är , och vi har tillsde är . En av de grundläggande principerna vid genomförandet av dessaskolreformer har ju varit att utbildningens syfte skall vara att utvecklaeleven till en individuellt harmonisk och socialt välfungerande,ansvarsmedveten människa. Målet har varit att ge alla elever, oavsett olikheti startförhållanden, en likvärdig utbildning med specieU hjälp för de svagasteoch mest eftersatta elevgrupperna. Vi vet att lojalt arbetande lärare, annanskolpersonal av olika slag och skolledare ute på fältet verkligen har gjortallt som står i deras makt för att i praktiskt arbete förverkligamålsättningarna. Men dessa människor som så mänga andra som arbetar medungdomsverksamhet av olika slag, i föreningar eller på ungdomsgårdar - hartvingats konstatera att en stor del av deras arbete inte bara försvåras utanhelt omöjliggörs genom bruket och missbruket av mellanöl. Hur skall man kunna uppöva elevernas sociala förmåga ochlära dem att ta personliga initiativ genom att låta dem arbeta med skolfester,studieresor, föreningsverksamhet, lägerskolor etc. - just dessa rekommenderadearbetsformer - när en stor del av detta är omöjligt att genomföra på grund avmellanölsmissbruk? Och hur skall skolan genom en intensiv satsning påelevvårdsarbete kunna förhindra att en utveckling från enstaka skolktillfälleni förlängningen leder till asocialt beteende, när vi vet att skolket bådeföranletts av och självt leder till mellanölsmissbruk, som i sin tur blirinkörsporten för knark, spritmissbnik, thinner etc? Sambandet är klart belagt iden här undersökningen som nu har presenterat. Och hur skallman åstadkomma en fysisk upprustning av mellanölsskadade elever så attundervisningen och omvårdnaden över huvud taget blir meningsfyUd? Visst förekommer det enstaka meUanölsmissbruk även underdagtid i skolorna då och då; en och annan berusad elev uppträder. Men det ärinte detta som är det stora problemet i sammanhanget. Det allvarliga är i ställetdet starka samband som finns mellan mellanölsmissbruk, oregelbunden skolgång,tendenser tUl asocialt beteende, allmän vantrivsel etc. för de elevgrupper sombäst av allt skulle behöva ett effektivt stöd. Det är de som blir utlämnade. Deelever som kommer från välartade hem, växer upp i trygga förhållanden, bor inågorlunda trevliga miljöer, har god kontakt med sina föräldrar och får finabetyg, de klarar sig nog, de flesta i alla fall. Men hur går det med alla deandra, som varken får hjälp hemma eUer hjälp i skolan utan är helt utlämnade åtaUsköns destruktiva krafter? Det är ju den svage eleven, den som den nya skolanspeciellt skulle vårda och ta ansvar för, den som lever under de svårasteförhållandena och som saknar motivation och mål för sitt arbete, som behöverden extra hjälpen. Inte så att samhället då skall tUlhandahålla ettlättåtkomligt berusningsmedel, som löser problemen för stunden men skaparstora skador för framtiden, utan genom att samhäUet befriar eleven från dettotala tryck som eleven utsätts för på grund av ett lättillgängligt öl ikombination med en allmän pop-ölkultur. Då kan man slippa problem av den typsom en 17-årig skolgrabb ger uttryck för i ett nummer av för en tidsedan. Han säger: "Jag vUl säga nej, men då anses jag feg." Låt mig säga några ord om deninformationskampanj om mellanöl som har planerat. Imotion nr 881 av i och mig föreslog vi att en intensivinformation med användande av bl. a. radio och TV skulle ges om meUanölets risker.Målet med den informationen skulle vara att ge en insikt, som i sin tur skulleleda tiU en ändrad attityd tUl mellanölet och på så vis en lägre konsumtion.Men den information som föreslås i propositionen har inte samma målsättning.Man talar i stäUet där om att frågan skall lösas genom att alkohol- ochnarkotikaproblemen sätts in i sitt sociala sammanhang och genom attmedvetenheten om människors sociala svårigheter vidgas, så att de alkohol- ochnarkotikaskadade får delaktighet i den samhälleliga gemenskapen. För att nådessa mål föreslår man att ungdomsorganisationerna genom statens ungdomsrådskall få för att de skall kunna bedriva information om olikaattraktiva sysselsättningar som ungdomarna kan ägna sig åt för att görafritiden meningsfull, som alternativ tiU förestäOer jag mig meUanölsdrickande. Men tydligen har man aldrig upptäckt att en stor del avdenna stimulerande fritidsverksamhet blir omöjlig att genomföra just på grundav mellanölet. Prata med ungdomsledare ute på fältet! Man kanske måste ställain scouthajken, mörkrumsarbetet för fotoklubben eller skoldansen ielevföreningen just på grund av meUanölsmissbmket. En aktivitet som man intekan bedriva därför att meUanölet finns och missbrukas kan ju knappast bli ettalternativ till mellanölet. Informationskampanjens syfte måste naturligtvis iförsta hand vara att rent sakligt, men klart målinriktat och systematiskt,informera om mellanölets, alkoholens och narkotikans skadeverkningar. Först då,och i kombination med borttagande av meUanölet från den aUmänna handeln, kanungdomsorganisationerna få ordentliga möjligheter att bedriva ett effektivtungdomsarbete igen. Jag började, herr talman, med att nämna den oro infördenna fråga som många ungdomar ger uttryck för. Låt mig slutamed att citera ett uttalande från , där det heter: "Införandet av mellanöl motiverades främst av enförhoppning av att detta skulle leda till en förskjutning avalkoholkonsumtionen från starkare till svagare drycker. Man trodde också attreformen skuUe bidra till en avdramatisering av alkoholbruket, så att missbruketminskade. Verkligheten blev dock en helt annan. Konsumtionen av sprit, vin ochöl har inteminskat----- utan tvärtom ökat något.---- Dessutom har alkoholbruketspritt sig tUl aUt större ungdomsgrupper. Det står klart att införandetav meUanöl var ett socialpolitiskt misstag som håller på att få ödesdigrakonsekvenser." Jag instämmer helt i detta yttrande och denna bedömningfrån och gör det tiUägget, att för socialtansvarsmedvetna politiker i beslutsfattande positioner och oavsett partifärgmåste solidariteten med uppväxande ungdomsgrupper sättas främst. Det lederlogiskt till ett yrkande om bifall till utskottets förslag. I detta anförande instämde i (fp). i (s) kort genmäle: har ju tidigare itidningsartiklar och i andra sammanhang demonstrerat sin ovilja mot att statensungdomsråd blir huvudman för den verksamhet som vi nu diskuterar. Jag tyckeratt det är ganska märkligt ur flera synpunkter. Framför allt är det märkligtdärför att ungdomsorganisationerna själva på ett så klart och entydigt sättmarkerat vikten av att blir huvudman förinformationsverksamheten. Vidare sade i slutet av sitt anförande attdet är omöjligt att över huvud taget bedriva någon informationsverksamhet blandde ungdomar som vi syftar till att nå med denna information. Ja, i så fall harvi helt skiljaktiga principiella utgångspunkter när det gäller synen på människornai samhäUet. Jag tror att det måste vara en viktig och grundläggande uppgift förorganisationer och för människor över huvud taget att låta andra människorkänna en gemenskap, komma i kontakt med den samhälliga gemenskapen, blidelaktiga i samhällsarbetet. Jag tycker alltså att det ärrimligt och korrekt, såsom reservanterna har föreslagit, att också statensungdomsråd får möjligheten att bli huvudman. TiU ungdomsrådet finns via dessrepresentantskap ett 60-tal organisationer anknutna, och det är alltså så gottsom hela Ungdomssverige som den vägen kommer in.