prot · FV0981 · 1972-12-31 00:00:00 — 2, att olycksfalli arbetslivet med kroppsskada som följd skulle bli föremål för rättsligprövning beträffande personligt ansvar i likhet med vad som var fallet isamhället i övrigt samt 3, att bevisbördanvid inträffade olycksfall därvid vändes, så all skyldighet ålåg arbetsgivarenatt bevisa sig vara fri från ansvar för olycksfallen i fråga, 1971:1185 av iStockholm (s) och () vari hemställts att rUcsdagen i skrivelse tillKungl, Maj:t skulle föreslå, att en utredning lillsaltes om patientensställning inom sjukvården med särskilt sikte på tillskapandet av enolycksfallsförsäkring för patienter som felbehandlats m, m.. Förslag till skadeståndslag, m. m. de vidbörjan av rUcsdag väckta fristående motionerna: 1972:13 av iStockholm m. fl, (fp) vari hemställts all rUcsdagen hos Kungl. Maj:t begärde förslag tUl ersättningsskydd för kroppsskada, som polismän ådrog sig vid tjänsteutövning samt 1972:435 av m, fl. (m) vari hemställts attrUcsdagen hos Kungl. Maj;t skulle anhålla om nytt förslag rörande ersättning för personskada som polisman ådragit sig i tjänsten i enlighet med de riktlinjer som angivils i motion 1972:294, A. att skulle avslå del i motionen 1972:1489under 1 framställda yrkandet atl behandlingen av propositionen 1972:5 skulle uppskjutas, B. att med avslag på yrkandena 1 a och 1 b motionen 1972:1490 skulle anta 2 kap. 2 och 3 §§ i det genom propositionen framlagda förslaget till skadeståndslag, 1, med avslag på de i motionen 1971:720 framstäUdayrkandena under I, med undantag av den del som avsåg obligatoriskansvarsförsäk- 2* protokoll 1972. Förslag till skadeståndslag, m. m. ring, och3 skulle anta 3 kap, I § i förslaget till skadeståndslag, 2, skulleavslå det i nämnda molion under 2 framställda yrkandet, D, att skulle avslå det i molionen 1972:1489framställda yrkandet under 2 c alt 3 kap, 6 § skulle utgå ur förslaget till skadeståndslag, E, att med avslag på del i motionen 1972:1489 imotions- texten framställda yrkandet, all hänvisningen i 3 kap, 6 § i förslaget till skadeståndslag till 2 § i samma kapitel skulle utgå, antog 3 kap, 6 § i den föreslagna lydelsen, F, att med avslag på motionen 1972:1487 samt påde i motionerna 1972:1489 och 1972:1490 under respektive 2 d och 1 c framställda yrkandena skulle anta 4 kap. 1 § i förslaget till skadeståndslag, G, alt med undanlag av bestämmelserna omlidpunkten för ikraftträdandet skulle anta dels förslaget till skadeståndslag i de delar som inte omfattades av hemställan under BF, dels de under 2-13 i propositionen framlagda lagförslagen, H. atl med avslag på det i molionen 1972:1489framställda yrkandet under 2 e skulle anta propositionens förslag att deföreslagna lagarna skulle träda i kraft , I, all skulle avslå de i motionerna 1972:1489och 1972:1490 framställda yrkandena under respektive 2 a och 2, allt rörande riktlinjerna för det framtida reformarbetet, J, att skulle avslå del i motionen 1972:1490framstäUda yrkandet under 3 b rörande ersättning för skada på grund av brott, K, atl skulle avslå motionerna 1972:13 och1972:435 samt det under 3 c i molionen 1972:1490 framställda yrkandet, alltrörande ersättning till polismän för kroppsskada, L. att med anledning av dels proposilionen, delsmotionerna 1971:57, 1971:333, 1971:656, 1971:657, 1971:660, 1971:663,1971:1185, det i motionen 1972:1490 under 3 a framställda yrkandet samt motionen 1972:1492 gav Kungl, Maj:t till känna vad som anförts i betänkandet rörandeersättning för skada genom medicinsk behandling, M, att rUcsdagen skulle avslå del i motionen 1972:1489under 2 b framställda yrkandet att statlig och kommunalskaderegleringsverksamhet noga följdes m, m., N, att med anledning av mofionen 1972:1491 ochdel av det i motionen 1971:720 under 1 framställda yrkandet gav Kungl, Maj:tlill känna vad utskottet i betänkandet anfört rörande utredning om obligatoriskansvarsförsäkring för arbetsgivare, O. altriksdagen skulle avslå motionen 1972:1488 (ADB-leknUc), P. atl skulle avslå det i motionen 1972:1490under 3 d framställda yrkandet (naturkatastrofer). 1.beträffande frågan om uppskov med behandlingen av propositio- av herrar () och (), vilka ansett attutskottet under A bort hemställa, att rUcsdagen med bifall till det i motionen 1972:1489 under 1 framställdayrkandet beslutade atl uppskjuta behandlingen av propositionen 1972:5 samt depå s, 14-17 i utskottets betänkande angivna motionerna höstsessionen avinnevarande års riksdag, 2, beträffande frågan om objektivt skadeståndsansvar förarbetsgivare av (vpk), vilken ansett att utskottetunder C bort hemställa, dels att rUcsdagen - med förklaring att förslaget tillskadeståndslag inte kunnat antas oförändrat - med bifall lill de i motionen1971:720 framställda yrkandena under 1, med undanlag av den del som avsågobligatorisk ansvarsförsäkring, och 3 för sin del skulle anta av reservantenföreslagen lydelse av 3 kap, 1 § förslaget till skadeståndslag, dels alt i anledning av yrkandet under 2 imotionen 1971:720 uttalade att olycksfaU i arbetslivet med kroppsskada somföljd självfallet kunde blir föremål för rättslig prövning beträffande personligtansvar i likhet med vad som var fallet i samhället i övrigt. Förslag tiU skadeståndslag, m. m. 3, beträffande förslaget att 3 kap. 6 § skulle utgå av herrar () och (), viUca ansett attutskottet under D bort hemställa, att rUcsdagen med förklaring atl förslaget tillskadeståndslag inte kunnat antas oförändrat med bifall till det i motionen1972:1489 framställda yrkandet 2 c för sin del beslutade dels alt 3 kap. 6 §skulle utgå ur förslaget, dels att efterföljande paragrafer i 3 kap skulleerhålla numren 69, 4, - under fömlsältnmg altreservationen vid D i utskottets hemställan inte vann bifall - beträffande yrkandet att hänvisningen i 3 kap, 6 § i förslaget till skadeståndslag tUl 2 § i samma kapitel skulle utgå av herrar WUclund i (fp), () ochBöfiesson i (c), () samt herrar (), iSundsvall (c) och Annerås (fp), vilka ansett att utskottet under E borthemställa, att - med förklaring attförslaget lill skadeståndslag inte kunnat antas oförändrat med bifaU till deti motionen 1972:1489 i molionslexten framställda yrkandet, att hänvisningen i 3kap, 6 § i förslaget till skadeståndslag till 2 § i samma kapitel skulle utgå,för sin del skulle anta av reservanterna föreslagen lydelse av 3 kap, 6 § ilagförslaget. 5, beträffande innebörden av uttrycket "synnerligaskäl" i 4 kap, 1 § förslaget tiU skadeståndslag av herrar i (fp). (), () och i (c), () samt hertar () ochAnnerås (fp), vilka ansett att utskottet under F bort hemställa, atl rUcsdagen - med förklaring att förslaget tillskadeståndslag inte kunnat antas oförändrat - med anledning av motionen1972:1487 samt de i motionerna 1972:1489 och 1972:1490 under respektive 2 d och1 c framställda yrkandena för sin del skulle anta av reservanterna föreslagenlydelse av 4 kap, 1 § i lagförslaget, innebärande all orden "synnerligaskäl" utbyttes mot "särskilda skäl". Förslag tiU skadeståndslag, m. m. 6,beträffande frågan om lagstiftningens ikraftträdande av herrar iStockholm (fp), Svanslröm (c), () och i (c), fruJonäng (c) samt herrar () och Annerås (fp), vilka ansett att utskottetunder H bort hemställa, att med förklaring att de framlagdalagförslagen inte kunnat antas oförändrade med bifall tUl det i motionen1972:1489 framställda yrkandet under 2 e för sin del beslutade att deföreslagna lagarna skulle träda i kraft , 7, beträffandefrågan om ersättning för skada på grund av brott av i (fp), () ochBörjesson i (c), () samt herrar (), iSundsvall (c) och Annerås (fp), vilka ansett att utskottet under J borthemställa, alt rUcsdagen med bifall till det i motionen 1972:1490under 3 b framställda yrkandet hos Kungl, Maj:t skulle anhålla atlskadeståndskommillén fick i uppdrag all utarbeta förslag lill lagregler omersättning för skada på grund av brott i enlighet med vad reservanterna anfört, 8, beträffande ersättning lillpolismän för kroppsskada som de åsamkats i tjänsten av herrar WUclund i (fp), () ochBörjesson i (c), () samt herrar (), iSundsvall (c) och Annerås (fp), vilka ansett att utskottet under K borthemställa, att rUcsdagen med anledning av motionerna 1972:13 och1972:435 samt det under 3 c i molionen 1972:1490 framställda yrkandet hosKungl, Maj:t begärde förslag till regler om ersättning för kroppsskada sompolismän ådrog sig vid tjänsteutövning. i (fp): Eftersom det är ett mycket omfattande ärendevi nu går att behandla, propositionen är ju ett aktstycke på över 650 sidor,kanske fru talmannen kan visa visst överseende med att milt första inlägg kanta än vad som är vanligt vid behandlingen av mera ordinärapropositioner, I svensk rätt finns bara i begränsad omfattning lagreglerom utornobligatoriskt skadestånd, dvs, skadestånd utanför avtalsförhållanden.Vissa grundläggande bestämmelser av allmän natur finns i 6 kap, 1864 årsstrafflag, som ännu alltså till dels är i kraft. Dessa bestämmelser hartillämpats analogt också på annan skadegörelse än den som är brottslig.Skadeståndsrättslig speciallagstiftning finns dessutom på särskilda områden,främst inom kommunikationsväsendet och energiförsörjningen, påmiljöskyddsområden och inom immaterialrälten. I övrigt har skadeståndsrättens regelsystem utbildats irättstillämpningen. får 6 kap. strafflagen och den roll detta kapitelspelat för rättstillämpningen vid prövning av skadeståndsmål vika för enspeciell skadeståndslag. Svensk skadeslåndsrätt bygger på den s. k. culparegeln.Enligt denna regel är den som uppsåtligen eller av vårdslöshet vållar annanperson skada skyldig att ersätta skadan. Skadeståndsansvar helt oberoende av vållande - objektivteller strikt ansvar - har i vårt land i motsats till vad som förekommer i endel andra länder genom lagstiftning endast föreskrivits på vissa speciellaområden. I huvudsak har domstolarna alltså tillämpat culpaprincipen. De nu framlagda lagförslagen på skadeståndsrättens områdeär att betrakta som en första etapp i ett mera omfattande reformarbete på dettarättsområde, ett arbete som påböfiades och som förövrigt bedrivits parallellt i de nordiska länderna. De föreslagna bestämmelserna utgör dock i stort sett intenågra nydaningar. Väsentligen rör det sig alltså om reformer på det beståendesgrund. I ett längre avsnitt i propositionen, som på grund av inte barainnehållet utan också dess diskuterande form utgör en intresseväckande läsning,påpekar emellertid departementschefen att skadeståndets betydelse kommit attförändras och förskjutas, när det gäller att bereda ersättning för de skadorsom uppkommer i samhället. Den främsta orsaken till detta ärförsäkringsväsendets snabba utveckling. Departementschefen skisserar också i detta avsnitt hur hantänker sig att skadeståndets betydelse skall minska och attersättning i allt större utsträckning skall tillgodoses genom social respektiveenskild försäkring. Han framhåller emellertid att en sådan utveckling årenfråga på lång sikt. I sin principdiskussion om den framtida utvecklingen pådetta område jag tänker t. ex. på s. 81 i propositionen - finnerdepartementschefen bl. a. anledning att i viss mån ifrågasåtta skadeståndsreglernasbetydelse, när det gäller att förebygga skador eller verka moralbUdande. Somidégivare bakom ett ökat utrymme för en försäkringsrättslig i stället för enrent skadeståndsrättslig utveckling till skydd för de skadelidande framträdderedan tidigt professor . Jag tycker att hans namn bör nämnas i dettasammanhang, eftersom han har spelat en så stor roll för de många årensdiskussioner på området. I propositionen begärs dock inte att skall yttrasig över de tankar departementschefen sålunda mera diskussionsvis gett uttryckåt rörande riktlinjerna för det framtida reformarbetet. Utskottet har därförinte funnit anledning att ta ställning till dessa. En särskild orsak till dettaär att utskottet tagit fasta på vad departementschefen påpekat, nämligen attvåra kunskaper är bristfälliga både när det gäller skadeståndsreglernaspreventiva funktion och i fråga orn samspelet mellan skadeslåndsrälten ocholika former av offentlig och enskild försäkring. Därför förordar utskottet ilikhet med motionärerna bakom motionen 1490 alt riktlinjer för ett långsiktigtreformprogram inte bör slulgiltigt låggas fast, förrän rättssociologiskaundersökningar av hithörande frågor har ulförts. Den inställningen torde rättväl överensstämma även med departementschefens uttalande på s. 83 ipropositionen. En på initiativ tillkommen förberedandeutredning om möjligheterna att genomföra nu åsyftade undersökningar har nyligenslutförts. Departementschefen framhåller för sin del atträltssociologiska undersökningar skulle kunna bli av betydelse för detfortsatta reformarbetet och alt enligt hans mening det är önskvärt att sådanaundersökningar i någon form kommer till stånd. Något initiativ från riksdagenhar utskottet därför inte funnit erforderligt. Förslag till skadeståndslag, 111. m. Förslag till skadeståndslag, m. m. Som jag redan har nämnt bygger det framlagda förslagettill skadeståndslag väsentligen på det beståendes gmnd. Sålunda innebärförslaget bl. a. att culparegeln nu lagfästes trots en rad invändningar motdenna regel - jag tänker på vad som anförs i propositionen på s. 8587. 1 vad gäller lagförslagels närmare innehåll i övrigt t.ex. del oinskränkta principalansvaret och den provisoriska jämkningsregeln i 3kap. 6 § i den nya lagen hade jag ursprungligen tänkt atl också uppehålla mignågot vid sådana frågor, men jag ber nu bara att få hänvisa till utskottetsbetänkande och propositionen och vad en del andra utskottsledamöter har atlanföra rörande dessa frågor. Som framgår av utskottets betänkande har utskottet i stortsett inte något att erinra mot förslaget till skadeståndslag eller övrigalagförslag. Endast beträffande några paragrafer föreligger avvikande meningar iform av reservalioner. Såsom utskottet framhåller tillgodoser genomförandel avlagförslagen erkända reformbehov. Det kan därför förväntas atlde föreslagna bestämmelserna kommer att medföra stora förbättringar av deskadelidandes ställning som de skapar ökade möjligheter att görarimliga avvägningar mellan de skadeståndsskyldigas och de skadelidandesintressen. Jag vill gärna också understryka värdet av att den föreslagnalagstiftningen kommer att leda till ökad rättslikhet i . Utskottet vill uttala tillfredsställelse med det framlagdaförslaget till skadeståndslag, även om utskottet alltså inte är enigt iuppfattningen rörande vissa enskilda stadganden i lagen och inte heller nåttenighet om t. ex. tidpunkten för lagens ikraftträdande. Ledamöterna ur ,och moderata samlingspartiet anser att lagen lämpligen kunde trädai kraft först , så alt anpassningen lill den nya lagen intebehövde forceras så mycket som blir nödvändigt. Vad beträffar föreliggande, formligt avgivna reservationerhar jag förenat mig med de ledamöter som har annan mening rörande punkterna E,F och H än vad som framgår av utskottsmajoritetens hemställan. Dessa pirnkterrör innehållet i 3 kap. 6 § om jämkning av arbetsgivaransvaret, vidare 4 kap. 1§ rörande förutsättningarna för arbetstagares skadeståndsansvar och slutligendet som jag berörde, nämligen lagstiftningens ikraftträdande. Jag yrkar alltsåbifall till reservationerna 4, 5 och 6. I övrigt vill jag i fråga om de framlagda lagförslagenyrka bifall till utskottets hemställan under punkterna A-D och punkten G.Vidare yrkar jag bifall till hemställan under I, som avser motionsyrkandenrörande riktlinjerna fördel framtida reformarbetet. Jag vill , fru talman, beröra reformförslag som inlefått sin lösning genom skadeståndslagen. Jag tänker då främst på frågorna omersättning för skador genom brott, ersättning till polismän för kroppsskada somåsamkas dem i fiänslen och slutligen skador genom medicinsk behandling. När det gäller frågan om ersättning för skador genom brotthar jag förenat mi;? med de ledamöter som i en reservation vid J i utskottetshemställan anser att utskottet bort hemställa all skadeståndskommittén får iuppdrag att utarbeta förslag till lagregler om ersättning för skada på grund avbrott. Denna fråga har behandlats av ,nämligen i samband med behandlingen av det under huvudtitelupptagna anslaget för ersättning för vissa personskador pä grund av brott,justitieutskottets betänkande nr 3. Jag vill i denna fråga ansluta mig fill vadsom sades av bl. a. i debatten i kammaren omstatlig ersättning för broltsskador. Det framfördes ju i remissyttrandena starkkritik, bl. a. av LO, mot den ersältningsordning som infördes . Dennaordning borde inte omfatta bara personskador, utan också egendomsskador och ideellskada i större utsträckning än som fömlsalles i förslaget. Man vände sig ocksåmot principen att av sådana som skadas av brott endast tillgodose dem som kanbetraktas som socialt ömmande fall. Det framfördes vidare önskemål om attskadeståndsrättsliga principer skulle tillämpas, så att prövning avskadeersättningen skulle anförtros domstol eller domstolsliknande organ. Reservationen som föranledde kammarens debatt gickut på bifall till min motion 316 om en översyn av reglerna för statlig ersättningför skador genom brott. Denna reservation avslogs dock. Den kraftiga ökningen av brottsligheten har vållat storaskador och mycket lidande för många människor. När staten inte kunnalupprätthålla ett tillfredsställande rättsskydd för många av sina medborgare,och så länge detta skydd anses såsom en fundamental princip i en rättsstat, såfår man söka vidta åtgärder för att stärka detta skydd. Lyckas man inte heltmed detta - och det gör man väl tyvärr inte - får man också se till atl devilkas intressen kränks genom brott hålls ekonomiskt skadeslösa, framför aUtvid våldsbrott. Det är rimligt att misshandlade personer får ersättning avstaten för sina skador och detta även för sveda och värk och framtida men. Ävenvid t. ex. inbrottsstöld kan det finnas fog för ersättning i samma ordning. Egentligen förefaller principen om statens ekonomiskaansvarighet för brottsskador vara godtagen genom den nu-gällande ordningen. Vadvi begär är att en annan prövningsordning införes och att den statligaansvarigheten utökas i den omfattning som skadeståndskommittén kan finna rimligoch lämplig. Jag vill särskilt trycka på del förhållandet att den somdrabbas av brott - särskilt våldsbrott och inte fär någon rimlig och snabbkompensation, lätt blir en av fienderna till de strävanden att hunianiserabehandlingen av lagöverträdare som vi ju alla vill främja. Brottsoffrenpåverkar negativt humaniseringssträvandena. Utskottsmajoriteten erinrar i fråga om brottsskadörna omde s. k. hemförsäkringarna såsom en betydelsefull företeelse i dettasammanhang. Ja, det är gott och väl, men här gäller det ett rimligt offentligträttsskydd av ekonomisk art vid brottsskador. Jag vill understryka att frågan om statens principiellaansvarighet för dessa skador torde få anses accepterad i och med att dennuvarande ersättningen infördes. gäller det en rimlig, ökad tillämpning avdenna ersältningsordning. Jag yrkarbifall till reservationen 7 vid J i utskottets hemställan. Också när det gäller den vid K i utskottets hemställanangivna frågan om ersättning till polismän för kroppsskador som åsamkats i ifiänslen Förslag tiU skadeståndslag, m. m. Förslag tiU skadeståndslag, m. m. har jagförenat mig med de utskottsledamöter som I en reservation anser att riksdagenhos Kungl. Maj:t bör begära förslag till regler om sådan ersättning. Polismännen hör obestridligen till en yrkesgrupp som löperstörre risk än andra att utsättas för personskador i tjänsten. Polismän måsteofta under pressande omständigheter och utan erforderliga skyddsanordningar ochtillräckliga personalresurser till biträde ingripa i komplicerade ochriskfyllda situationer av olika slag. Då blir närkontakt med personer, som aven eller annan orsak är ur psykisk balans och aggressiva, inte sällanofrånkomlig, och allvarliga skaderisker är följden. Av denna anledning har understrukitangelägenheten av att frågan om ersättning till polismän för personskador somåsamkas i fiänslen genast fick sin lösning. Ersättningen borde även innefattauppgörelse för sveda och värk och för framtida men. Särskilt med beaktande av den stora ökning av antaletvåldsbrott mot polismän under fiänsteutövning som kunnat konstateras undersenare år framstår det som anmärkningsvärt att Kungl. Maj:t trots riksdagenssålunda uttalade önskemål ännu inle lagt fram förslag i ämnet. Jag vill härpeka på att det i petita för /73 konstaterasatl våldsbrott mot polismän under fiänsteutövning ökatoroväckande och blivit ett allt allvarligare problem. Det totala antalet fallav våld mot polisman harmelian två kartläggningsperioder, - 30september 1966 respektive - ökat från 933 tUl1 452, dvs. med 499 fall eller . hadestörsta antalet fall under sistnämnda period, eller 406 en ökning med 75procent. Det vore underligt om de betydande vakanserna, 400,inte skulle stå i samband bl. a. med polisyrkets stora och ökade risker. Det allmänna ersättningssystem för personskador på grundav brott som antog 1971, som jag berörde, är tillämpbart menhelt otillräckligt för att ge polismännen ett tillfredsställande ekonomisktersättningsskydd. Sålunda utgår t. ex. ersättning för sveda och värk och lyteeller annat stadigvarande men endast om särskilda skäl föreligger. Föricke-ekonornisk skada kan visserligen ersättning utgå enligt en kollektivförsäkring som gäller medlemmar i , menförsäkringsskyddet avser endast kroppsskada som tillfogats polisman underfiänsteutövning genom våld, misshandel eller annan brottslig gärning. Alla derisker som polismän dock i övrigt utsätts för i sin fiänst - t. ex. vidräddningsaktioner - omfattas inte av detta skydd. Dessutom finns en självriskpå vid varje skada som leder till ersättning. Förutom att inte heller denna ersättningsanordning kananses ge ett fullgott skydd för den i fråga om risk för skador särskilt utsattagrupp som polismännen utgör är det enligt reservanternas mening principielltfelaktigt att polismännen själva genom sin fackliga organisation skall behövabekosta ett försäkringsskydd. Det bör åvila staten att enligt automatisktverkande regler utge ersättning för personskador som polismän åsamkas ifiänslen. Redan vid rekryteringen fill polisen utgår man enligtgällande föreskrift från att polismannen har en sådan personlig inställning atthan alltidkommer att fullgöra sin fiänsteplikt. Denna vidsträckta plikt omfattar oftadirekt farliga fiänsteuppgifter för att skydda allmänheten. Denna kår harverkligen en sårställning ur risksynpunkt. Det ingår så att säga i yrket attutsättas för kroppsskador eller misshandel - ett förhållande som på senare årförvärrats. Kroppsskador i fiänslen borde åtmirrstone ersättas genom en statligyrkesskadeförsäkring med skade-ståndsrättsligt fullgoda ersättningar. Jag villyrka bifall till reservationen 8 vid K i utskottets hemställan. Tillämpningen av culparegeln har på ett område lett tillresultat som för gemene man framstår som mycket stötande och orimliga. Jagtänker på skador som kan uppkomma i samband med medicinsk behandling. Riskernaför oförutsedda allvarliga skador i samband med medicinsk behandUng har hellnaturligt ökal genom den tekniska utveckling som diagnostiken och terapin,framför allt pä sjukhusen, undergått under . Under en följd av år har det i motioner i riksdagenunderstrukits att det är klart otillfredsställande att patientens möjlighet atlutfå skadestånd är beroende av det ur hans synpunkt slumpmässiga förhållandetom sjukvårdspersonalen gjort sig skyldig till något som kan läggas läkare ellerannan sjukvårdspersonal fill last. Vidare har man framhållit att kravet på attdet skall gå att peka ut en syndabock för att få gottgörelse har olyckligapsykologiska följder för både vårdpersonal och skadelidande patient. Genom attpatienten måste vända sig mot t. ex. sin läkare för att få honom övertygad omfel eller försummelser uppkommer en konfliktsituation som kan brytaförtroendet mellan dem. Motionsförslag har därför väckts om objektivt ansvarför skador genom medicinsk behandling och tandbehandlingar.