prot · FV09144 · 1972-12-31 00:00:00 — Men, som statsministern har anfört, det finns enmotsättning raellan och socialderaokraterna i fråga ora att skapabättre railjöer i storstäderna. Socialdemokraterna önskar skapa en bättre miljöi storstaden genom att öka koncentrationen där, medan vi anser att raan skallskapa den genora att därapa tillväxten. Vi har fått raånga bevis för att våruppfattning delas av människor i storstad och i glesbygd, att raänniskor istorstaden har förståelse för stiraulansåtgärder i andra bygder och attglesbygdens folk förstår att det är nödvändigt att därapa tillväxten istorstadsregionerna och få till stånd bättre railjöer där. Det är därförkonsekvent att vår riksplan syftar till en i stort sett oförändrad befolkningöver hela riket räknat, raedan regeringens riksplan är inriktad på fortsattcentralisering. och raoderaterna, sora i detta sammanhang intehar egna alternativ, har i allt väsentligt, som utskottets ordförande nyssunderströk, anslutit sig till propositionen vad gäller allmänna målsättningaroch riktlinjer, ortsstrukturer och befolkningsramar. står fast vid sinriksplan. Det framgår av vår partimotion och av våra reservationer tiUutskottsbetänkandet. Vi har inte haft anledning att ändra på debefolkningsramar vi har ställt upp som målsättningar eller på riktlinjer ochhandlingsprogram. Vi har under utskottsarbetet tvärtora styrkts i våruppfattning att vi har en realistisk regionalpoUtik sora är angelägen ochnödvändig. Jag villgärna säga att det är också angeläget att raänniskorna i vårt Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten land tardel av skillnaden meUan och regeringens riksplaner. Det har riktats en våldsam kritik mot riksplanfrån olika håll, inte rainst från regeringssidan. Det är tUlåtet. Vi tålkritik, men vi önskar att den vore vederhäftig. Man kan konstatera att det iutskottsmajoritetens skrivning nu inte finns mycket kvar av överorden fråntidigare, överord mot vår rUcsplan som också fällts i debatten ikammaren. I ett seriöst utskottsarbete måste man ju försöka vara saklig. MedvUken rätt och med vilket underlag kan statsrainistern och hans eftersägareifrågasätta trovärdighet? Därora må människorna själva döma. Vi vUl inte ge raänniskor överdrivna förväntningar, somvissa påstår. Vi vUl inte sätta målet högre än att vi bör kunna förverkliga detmed vår politik, crentraliseringsutvecklingen har obestridligen negativaföljder ekonomiskt, jämUkhetspolitiskt och miljöpolitiskt. Vi upplever att detstora flertalet människor inte önskar denna centraliseringspoUtik. Det kandärför inte riraligen vara en realistisk raålsättning som regeringen ochutskottsmajoriteten har, nämligen att raan bara skall fortsätta centraliseringenungefär sora förut. Det realistiska måste vara att nu försöka brytacentraliseringsutvecklingen. Det är många människor som ställerfrågorna: Är det verkUgen nödvändigt att befolkningsomflyttningen skallfortsätta sora förut? Skall behöva ta eraot inemot hälften avlandets folkmängd , som utskottsmajoriteten anger raöjligheten avinora sina befolkningsraraar? Också detta har faktiskt utskottsoidförandenpåpekat i sitt anförande. Blir det inte bara trängre och sämre miljöer istorstäderna om flera måste flytta dit? Faktum är att utskottsmajoritetenföreslår en planering som innebär att de större städerna har ökatkraftigt på det övriga landets bekostnad. målsättning är en i förhåUande tiU dagslägetungefär oförändrad situation , dvs. samma befolkningsfördelning länsvisöver landet som . Det är naturligtvis nödvändigt raed livskraftiga länscentra ett eller flera i varje län. De är redan etablerade utan någoncentralstyrning uppifrån. Regeringen och utskottsraajoriteten är uppenbarligeninriktade på en raycket stark koncentration även inom länen. Det skulle betydaluckor i servicetäckningen för stora områden, enligt vår mening.Kommunförbundet har anfört att en sådan koncentration av resurserna måstebefaras leda till förfång för övriga kommuner. Det stämraer också med våruppfattning. Det är risk för att raånga kommuner mte kan bestå som denäringsgeografiska enheter som avsågs vid kommunreforraen, understrykerKomraunförbundet. Frågor ora ortsstrukturen kommer att ytterligare behandlas iTorsten Stridsmans anförande. Utskottsmajoriteten anför att det inte skulle vararealistiskt att skapa den sysselsättning i skogslänen sora svarar raot centernsraålsättning. Jag vill till att börja raed säga att det är en nödvändighet attdet förs en politik som ökar antalet arbetstillfällen så att arbete skapas tUlden beräknade befolkningsökningen till 1980 för hela landet ora ca 400 000raänniskor. Vad gäller befolkningsökningen är regeringens och centernsbedömning densamraa. Kritiken raot riksplan innebär att det såledesskulle vara lättare, bUligare och mer i överensstäraraelse med den regionalpolitiskamålsättningen att skapa dessa arbetstUlfäUen fraraför allt i storstäderna. Vianser att det är dyrare att skapa dessa arbetstillfällen där än på många andraställen i landet. En koncentration av arbetstUlfällena till storstäderna raåsteoundvikligen innebära att åldersfördelningen i skogslänen blir ännuoförraånligare . I tUlväxtomrädena ökar de yngre åldersgrupperna,och i skogslänen ökar antalet åldringar. får detta mycketsvåra återverkningar just i skogslänen, särskUt sora utflyttningen redan harmedfört en ogynnsam åldersfördelning där. Mot denna bakgrund får man se nödvändigheten av en vissåterflyttning av yngre raänniskor; den behövs för att man skall kunnabibehålla befolkningstalet . Enligt åsikt raåstede s. k. avfolkningslänen få möjligheter att återvinna en del av tidigareflyttningsförluster. Regeringens och utskottsraajoritetens raraar ochriktlinjer innebär att befolkningstalet i skogslänen koramer att rasa nedåtefter 1980. Som följd av den fortsatta befolkningsökningen i tidigareexpansionsregioner byggs automatiskt in en extra utvecklingskraft där genora andel unga raänniskor i barnproducerande ålder. Detta förhällande lockardit industrier och servicenäringar. Regeringen och utskottsraajoriteten hardärför en otUlfredsstäUande ambitionsnivå och målsättning. ViU man verkligenåstadkomma en förändring i den regionala balansen, som gör välfärdentillgänglig för aUa människor och livsbetingelserna likvärdiga i landets olikadelar, som man också uttalar sig för i utskottsmajoritetens skrivning, raåstearabitionen ligga i nivå raed . Bryts inte koncentrationsutvecklingen snart kan det blimycket svårare i en fraratid att ändra riktningen. Ändringen kan inte ske annatän successivt - vi har så att säga byggt fast oss i vårt sarahäUe. Ett avgrundkraven är att en så långt sora möjligt differentierad arbetsmarknad skallbyggas ut i olika delar av landet. underskattar verkligen inte dennafråga, som utskottet vUl göra gäUande. Men det gäller alla delar av landet,inte bara de största orterna. För denna målsättning är det nödvändigt att lätta trycketpä storstäderna och stimulera tUlväxten i olika orter så att de korapletterarvarandra inom regionerna. Det är viktigt att också mindre orter och regionerfungerar i samverkan med större. Genora en fortsatt koncentration koraraerunderlag så småningora att saknas för de raindre orterna att över huvud tagetkunna existera. tog upp till diskussion vem sora skallbesluta om ortsstrukturen och gjorde en liknelse med hässjevirket. Jag tyckteatt historien var riktigt bra men att hans slutsats var felaktig. Så längetekniken inte har fört oss längre än att vi fortfarande måste användahässjevirke behövs det naturligtvis någonting att fylla hässjorna med. Men, mingode vän , nog känner Du tUl att bonden själv vUl bestämraavar hässjan skaU stå! Det skall inte bestäraraas i , vilketfolkpartister, moderater och socialderaokrater menar i detta fall. Liknelsenvar sora sagt alldeles utoraordentlig och säger något ora vad raenarraed länsderaokrati. har i motioner framfört meningen att 7 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten planeringeni riket bör ske med ledning av befolkningsraraar. Detta har gjorts regionalt iLänsprograra 70. riksplan är uppbyggd enligt sararaa teknik soralänsplanerna. skriver: "Utskottet har svårt att uppfattanågon principieU skUlnad i motionärernas förslag -frånsett ramarnas innehåU genteraot propositionens." Det är raycket värdefullt att det är utsagt iutskottsutlåtandet, inte rainst med tanke på vad statsministern sade underremissdebatten andra har också sagt det , näraligen att vi raenar spikadetal som man inte får rucka på. Utskottsordföranden har förtydligat utskottsskrivningen,frärast beträffande befolkningstalen för Stockholra. Det var bra även ora jagaldrig har tvivlat på utskottsskrivningens innebörd. Men trots förtydligandetförändras ingenting i sak. Det är inte lätt att läsa ut vUken raålsättningutskottsraajoriteten har. I ett avseende har utskottet närraat sig centernsplaneringsteknik - det gäller riktvärdena för befolkningstalen i skogslänen.Utskottet skriver: "Utskottet anser det visserligen önskvärt att planeringoch arabitioner i skogslänen primärt inriktas på de högre talen i planeringsramarna "Detta noteras raed tUlfredsställelse. I ett enda steg tar utskottet borttredjedelen av de 100 000 sora skUjer oss från regeringens plan i skogslänen.Denna ändring är glädjande. Detta är då räknat på de medeltal sora man kan fåfrara av regeringens övre och nedre raratal. Tar regeringen bara två steg tUlär vi på sararaa Unje. Man säger dock ingenting om varifrån människorna skallhämtas, sora vi gör. På s. 40 har inrikesutskottet behandlat motionen av herrArne i ra, fl, socialderaokrater och försökt glädjamotionärerna raed löfte om en kraftigare tillväxt i . Det vardetta avsnitt sora utskottets ordförande frärast avsåg att tiUrättalägga. Detheter så här: "Utskottet viU därtiU erinra ora att Stockholras län raedden av utskottet förordade befolkningsramen för länet beräknas få enbefolk-ningstUlväxt om ca 200 000 invånare." Några sådanauttalanden har inte gjorts ora . Man får välförutsätta att dessa storstadsområden skall beaktas på samma sätt soraStorstockholrasorarådet. Då skulle det bli en ökning i Göteborgs- ochMalmöhuslänen raed raer än 140 000 människor. De tre storstadslänen skulle dåfå över 340 000 av den beräknade folkökningen för hela landet på400 000. Denna raöjlighet anges uttryckligen i utskottsraajoritetensbefolkningsramar. Det har sora sagt tidigare bekräftats härifrån talarstolen.Ora raan i detta exerapel beaktar den gynnsararaare inställning utskottet harintagit tUl skogslänen raed ytterligare 30 000 människor i jämförelse medpropositionen, blir det kvar bara 25 000 att dela på i hela det övriga landet,bestående av 14 län. Detta visar att utskottsmajoritetens raraar är så lösligaatt man egentUgen inte vet var raan tUl sist haranar. Det behövs en fastaremålsättning, ora raan verkligen menar allvar raed talet ora att åstadkomraabättre regional balans. Det är ett av de medel sora vi vill peka på. Denna löslighetkan möjligen passa en fortsatt koncentrationspolitik, då man, sora hittUls,efteråt bara tämligen hjälplöst kan konstatera vad som har inträffat. Jag skalllärana ett exerapel på den lösliga raålsättningen när det gäller utskottetsbefolkningsraraar. Folkökningen i Stockholras län var 1971 ca får man räkna med en minskning i storleksordningen 700.Siffrorna inkluderar födelseöverskottet. En folkökning med 200 000, som utskottetsoch regeringens ramar ger raöjlighet till, betyder att raan tillåter enfolkökning i med 24 000 människor under de återstående åren fram tUl1980. Den naturliga folkökningen genom födelseöverskottet är ca 65 000 tiU1980. Det stämmer bra med riksplan. Men utskottsmajoriteten räknartydligen med möjligheten av en nettoinflyttning på ytteriigare 125 000 - 130000 människor. Detta skulle betyda en hårdare koneentrationstakt än vad soraförekomrait . Det är väl ändå anmärkningsvärt närutskottet och regeringen talar om att de skaU åstadkomma en bättre regionalbalans. ökade Stockholras län raed drygt 21000 människor , men skulle det bli möjligt med en ökning på 24 000människor , alltså en högre koneentrationstakt än . JagviU fråga hur utskottsraajoriteten kan förena detta med vad som skrivits ipropositionen om att raan raåste därapa storstadstiUväxten. Naturligtvisställer jag frågan tUl inrikesrainistern. Men jag skall inte bara fästa mig vid det högre ramtaletför . Jag skall ta raittalet och det lägsta talet i raraen också. Oraman går ut från miltalet, alltså raellan den högre och den lägre raraen,koraraer raan tUl 1 638 000 invånare. Det blir en årlig ökning för Stockholraraed ca 19 000 människor under återstoden av , fram till 1980.Det raotsvarar i stort sett den genorasnittliga ökningen . Gårraan på den nedre gränsen, 1,6 miljoner människor, blir den årliga folkökningenunder återstoden av 14 000 människor. Också detta lägsta tal betyderen mycket kraftig ökning av obalansen raellan storstaden och det övriga riket.Motionärerna ra. fl., koraraunal-raännen i Stockholra, herrar Hjerne ochHallerby, , ra. socialderaokrater och m.fl. moderater har genom utskottets skrivning fått raer, skuUe jag tro, än vadde väntat sig. Återigen viU jag stäUa frågan till raina goda vänner iutskottet: Hur kan ni tala om att åstadkomma en bättre regional balans närverkligheten ser ut som jag har redovisat här? Det är sannerligen distansmellan vackert tal om regional balans och verkligheten i det här fallet. Utskottsmajoriteten säger sig tvivla pä att centernsmålsättning skaU kunna uppnås med de medel som vi föreslår i vår riksplan. Detfinns naturligtvis inga undermedel, ingen patentmedicin. Vi föreslår inte medelav någon radikalt ny och annan karaktär som inte passar in i vårtsarahällssystera. Men helt avgörande - det har sagt- är de regionalpolitiska medlens storlek. Avgörande är också att man inte fören politik som neutraliserar de regionalpolitiska medlens effekter. Regionalpolitiken raåste även koraponeras och användas så når de uppsatta raålen. Jag bedöraer skatteinstruraentet sora det allraraest effektiva ett intryck sora man fått från kommunalmän och företagare ochsom framhålles av vissa länsstyrelser. Men detta instrument viU inte regeringenutveckla. Regionalpolitiken måste alltså förstärkas och användaskonsekvent åt rätt håll mot ett decentraliserat sarahälle. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten understrykaatt hela sarahällsverksamheten inte bara de medel sora så att säga är öronraärktasora regionalpolitiska - raåste inriktas mot raålet regional balans. För oss ärdet inte tomma ord när vi säger detta. Men vi anser faktiskt att det kan blitomma ord om man för en politik, inriktad på utskottsraajoritetensraålsättning. 1 fråga om medlen och storleken av medlen förlokaliseringspolitiken har det stått en hård strid under hela 1960-taletraellan vårt parti och frärast regeringspartiet. Utskottsmajoritetens förslagär helt otUlfredsställande enligt vår målsättning. VUl man uppnå utskottsraajoritetensmålsättning betyder det att man får en fortsatt koncentration. Vad raan kanuppnå beror ju till raycket stor del på vad raan vill uppnå - det har ju variten av statsrainisterns teser förut. Den politiska viljan finns ute ikoraraunema och länen. Där vUl förlägga en större del av vår svenskaderaokrati. Det får inte hindras av centraldirigeringen. Samraanfattningsvis vill jag tUl sist sägaatt de raålsättningar, sora vi angett genom befolkningsramar i riksplanen, ärbåde angelägna och realistiska. Koncentrationsutvecklingen har negativa följdersamhäUsekonomiskt, raUjöpoUtiskt och jämUkhetspolitiskt. Fortsattcentralisering ökar svårigheterna. Stora områden skulle drabbas av försämradesysselsättnings- och servicemöjligheter. Det skulle bli svårare att klaramiljöprobleraen, särskUt i storstäderna. Det är inte en utveckling sora svararmot det stora flertalet människors önskeraål. Fortsatt centralisering, soraregeringens och utskottsraajoritetens förslag innebär, kan inte vara en rimligraålsättning. Det är en svår uppgift att bryta centraliseiingsutvecklingen. Mendet är reaUstiskt och dessutom nödvändigt för att uppnå målen raedregionalpolitiken att föra en sådan regionalpolitik att vi år1980 bör kunna ha ungefär sarama befolkningsfördelning över landet länsvis soravi har . Detta är målsättning. Jag ber att få yrka bifall tillreservationerna 3, 4, 5, 9, 10, 11, 16, 17 och 20. HerrNORDGREN (m): De allmänna raålen för regionalpoUtiken är istort sett desamma som fastställdes av riksdag. Moderatasamlingspartiets målsättning för regionalpolitiken finns redovisad i vårtNorrlandsprogram och i motionen 294 tiU årets riksdag. Den överensstämmer istort med den av fastställda och kan sararaanfattas sålunda;Människor i alla delar av landet bör få del av den materieUa, sociala ochkulturella välfärden så långt detta är möjUgt. I den nämnda motionen från moderata saralingspartietframhåUs vidare att regionalpolitiken bör ledas i sådana banor attnäringslivets strukturomvandling inte skall behöva åtföljas avmassomflyttningar. Enligt vår uppfattning i moderata saralingspartiet börmöjligheterna tUl tillfredsställande service åt alla människor förbättras. Iprincip delar vi alltså såväl statsministerns i propositionen framfördauppfattning att planeringen bör bygga på raänniskans behov och önskemål sominrikesministerns syn i vad gäller både de regionalpoUtiska målen och deföreslagna åtgärderna, ehum vi inom en del områden har andra uppfattningar eUer kanske viUanvisa andra kompletterande vägar. Vi vill i första hand satsa på följande: En godföretagsraUjö över hela landet som grund för regionalpohti-ken. Så likvärdigafömtsättningar som över huvud taget är möjliga över hela landet och raellanolika regioner. Generellastimulansåtgärder i syfte att skapa likvärdiga förhåUanden mellan regionersamt mellan redan etablerade och nybyggda företag. Ökat stöd tillbasnäringarna jord- och skogsbruk. Åtgärder medverkan på hela regioner, såsom differentierade taxor, avgifter och avskrivningsregler,utvidgning av transportstödet och upprustning av norra starabanan. I korta drag har moderata samUngspartiets representanter iinrikesutskottet strävat efter att följa de här inledningsvis angivnariktlinjerna. Jag beklagar emeUertid, herr talman, att vi tyvärr haft aUdelesför på oss för att ingående kunna behandla ett så ofantligt stort,viktigt och för lång framtid betydelsefullt ärende. Propositionen presenteradesav regeringen så sent som den 1 noveraber . Det betyder att den tid somstått tiU buds för motionsskrivning, föredragning, utskottsbehandling,uppvaktningar, kontakter m, m. har varit . Den knappt tUlmättatiden gjorde också att det var så gott sora uteslutet att hinna ta eraot någrauppvaktningar samt inhämta upplysningar och yttranden från berörda myndighetereller andra utskott, vUket i ett så här viktigt ärende kanske hade varitÖnskvärt. Arbetstiderna och forceringen i riksdagsarbetet inteminst behandhngen här i kamraaren frarastår sora helt orimliga i förhållandetill det årslånga förberedelsearbetet med propositionen och tUl den storabetydelse framåt som ställningstagande kommer att få. SärskUt betänkligt synes det förhållandet att i varje faUoppositionspartierna inte beretts möjligheter att verka på ett sätt sora ettdemokratiskt styrelseskick förutsätter. De krav som stäUts på utskottspersonaleni form av övertid ra. har vida överstigit vad en arbetsgivare enligt laghar rätt att fordra. Det kan ifrågasättas ora sora arbetsgivare böruppträda på det viset. Det kan också ifrågasättas utan att därraed rikta någonkritik vare sig raot herr ordföranden, herr vice ordföranden ellersekretariatet om ärendet har fått en tiUfredsstäUande saklig behandhng i utskottet.Moderata sarahngspartiet fömtsåg att detta kunde inträffa och yrkade i sinpartimotion på bordläggning till vårriksdagen, och mycket tyder på att dettahade varit det enda riktiga. I detta sammanhang vill jag gärna instäraraa i dendeklaration som utskottets ordförande gjorde här angående de uteblivnasiffrorna på s. 40 i utskottets betänkande, där det beträffande ökningen iStockholmsområdet borde ha stått - och sora vi naturligtvis borde ha hunnitkontrollera - 125 000-200 000. Det är ytterligare ett bevis på den tidsnöd sorautskottet har arbetat under. Jag kanske också får säga att det förvånar raig att raanöver huvud taget ägnar dessa siffror så stort intresse. De är ju ändå - hoppasi varje Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten fall jag raenade som riktpunkter från oss samtliga, alltså även från , intesora några absolut spikade tal. Ingen av oss, i varje faU inte vi, viO vältvångsförflytta någon raänniska, för den händelse talet inte är uppnått. Ochinte heller viU vi väl förhindra en naturlig tUlväxt den dag talen är uppnådda.Det finns exempel på regioner där talen redan nu i stort sett är uppnådda. Med dessa ord har jag redan behandlatreservationen 1 av och mig, och jag ber att få yrka bifall tUldensarama. Ingen tvekan råder om att det är tiUväxten i hela landetsom skall möjliggöra för oss att realisera den regionalpoUtik som vi här är ifärd med att besluta om. Vi har från vårt håll ständigt understrukit att det ärett företagsvänligt klimat i hela landet sora utgör själva grundvalen förregionalpoUtiken. Utan den grunden bygger vi på lösan sand. Utskottet redovisari princip sararaa uppfattning, när utskottet hävdar att den industriellautveckUngen behöver stirauleras. Men man lägger över ansvaret på"privatägda företag", som äger av den svenskaindustrin. Vi skall nog vara enbart tacksamraa för att det är så stor del avföretagsaraheten sora är privatägd. Hur skaU raan kunna lägga över ansvaret förutvecklingen på det enskUda näringslivet, ora raan inte är beredd attför detta näringsliv skapa goda förutsättningar att fungera och utvecklas? Härfinns det enligt min raening en dubbelhet i argumenteringen, som vi från vårthåll har velat uppmärksamraa. Utskottet skriver nämUgen att om inte ett "tiUfredsstäUanderesultat nås av privat industriutveckling bör detta vara en ytterligareanledning att intensifiera den statliga industriverksamheten". I denmeningen komraer socialiseringssträvandena fram, åtminstone enligt vad vilägger in i den meningen. Man skulle kunna tro att meningen var dikterad avherr Herraansson. Man är tydligt ute för att kunna försvara en fortsattutbyggnad av den statliga industriverksamheten. Jag har tidigare i höstmotionsvägen visat att flertalet, eller åtminstone raånga, statsägda företaggått med förlust. Det finns alltså all anledning för att klart sägaifrån på den punkten. Från vårt håll har vi alltid ansett att tyngdpunkten bordeUgga på generella åtgärder. Från början blev det emellertid i praktikentvärtora. Regeringen helfrälst för den selektiva politiken, varsraisslyckande vi upplever beslutade sig för punktåtgärderinriktade på kapitalsubventioner. Det är raöjligt att punktinsatser ärnödvändiga i en ekonorai sora är centralstyrd och sora inte fungerar intesora vi skulle önska, i varje fall. Men jag upprepar vad vi sagt så raångagånger: både den ekonomiska politiken och regionalpohtiken skaU vara sågenereUt stimulerande att punktinsatser endast behöver användas i särskUdafall. De får aldrig bli en huvudlinje. Väljer man den selektivaregionalpoUtiken väljer raan en central styrning av både ekonomi,tillväxt och företagsamhet. Annars menar raan inget raed det hela. Vi vill ha en utbyggnad av raarknadsekonorain. Det ärdärför sora vi ser generella raedel som den enda möjligheten att byggaupp en regional balans och rättvisa raellan landets oUka delar. Här kommer skatteinstruraentet in i bilden. Regeringen ochkoraraunisterna har på nytt tagit ställning för en Det är ingen vacker bakgrund för den här debatten, sora vi föri dag, och sannohkt .