prot · FV0994 · 1972-12-31 00:00:00 — Med detta ber jag att få yrka bifall tillsamtliga de reservationer till skatteutskottets betänkande nr 32 som jag varitmed om att underteckna. HerrLARSSON i (fp); Jag kommer i huvudsak att begränsa miltanförande till de frågor som tas upp i reservationen 6 iskatteutskottsbelänkande nr 32. Det gäller den föreslagna skatten på drivmedel.Regeringen vill höja bensin- och brännoljeskatten med 10 respektive perliter. 1 sitt yttrande över förslaget säger utskotlsmajoriteten, som består avden socialdemokratiska delen av utskottet, att man inle vill bestrida attförslaget medför vissa kostnadshöjningar men alt man anser att vi reservanter,som säger nej lill skatten, har överdrivna farhågor för verkningarna av en höjdskatt. Matematiskt är det ingen konst att räkna ul vad höjningeninnebär. Det blir en höjning på av kostnaderna för drivmedlen,vilket är en post som slår ul på fraktkostnaderna. sägermajoriteten i utskottet atl den genomförda skattehöjningen på drivmedelsåvitt utskottet kunnat finna inle i särskilt hög grad påverkal rese- ochtransportkostnaderna. Ja, så lätt som socialdemokraterna i utskottet tagit påhela det skattepaket som vi nu behandlar är uttalandet inte förvånande. Manlägger fram förslag ulan atl undersöka vilkakonsekvenser de kan få; man bara viftar bort det hela med påståenden ut iluften utan att ha minsta belägg för vad man påstår. Ett barn kan räkna ut attom man höjer skatten på drivmedlen så kraftigt som här föreslås så måste detpåverka frakt- och persontransportkostnaderna. Man får bara inte in 500miljoner utan att det både känns och .syns. Kostnadsfördyringar orsakade av höjda drivmedelspriserdrabbar dessutom de delar av landet som har de långa avstånden och som redantidigare har högre fraktkostnader än landet i övrigt. Det blir i första handNorrland som kommer att få känna av de höjningar som föreslås. Tyvärr är drivmedelsskatten inte det enda i skattepaketetsom drabbar stödområdet som domineras av skogslänen. Löneskatten som föreslåshöjas drabbar de företag som framför allt har en hög lönekostnadför sin produktion och som vi brukar benämna de arbetsintensiva branscherna.Huvudnäringen i består av just sådana branscher, där skogsbruket utgörryggraden för befolkningens försörjning. Inom skogsnäringen har man ett lågtförädlingsvärde, då de färdiga produkterna i huvudsak består av råvaror ochhalvfabrikat. En stor del av varans slutpris utgör lönekostnader, varför enlöneskatt i den storleksordning som föreslås får särskilt stor genomslagskraftför skogsindustrin. Då industrins produkter främst när det gäller massa ochpapper liksom sågade trävaror i stor utsträckning går på export, kan näringeninte övervältra kostnaderna för den fördyring som uppstår på konsumenterna,utan det blir en direkt belastning på företagen. Skogsindustrin som förnärvarande brottas med stora avsättningssvårigheter och dålig lönsamhet kanknappast bära ytterligare pålagor utan att allvarliga skadeverkningar uppstår.De flesta företagen har genom det redan pressade läget inte kunnat kompenserasig för höjda kostnader utan de tär på sitt kapital, vilket givetvis påverkarmöjligheterna till nya investeringar och förbättringar av deras produktion. ett sådant läge belasta branschen med både drivmedelsskatt och löneskattmåste för många företag bli direkt förödande. Man riskerar ytterligare inskränkningaroch friställning av arbetskraft just i ett läge då man har så besvärligaförhållanden i form av hög arbetslöshet. Regeringen föreslår nu dessa skatter utan att på någotsätt beröra de skadeverkningar som kan komma att uppstå. Det verkar som omregeringen vore totalt ointresserad av de skador som den genom sina förslagförorsakar det norrländska näringslivet. Det är inte bara de norrländska storindustrierna somdrabbas. En rad mindre företag, som arbetar med skogsprodukter och som har högakostnader för transporter och en hög andel lönekostnader inbakad i priset försina produkter, drabbas också. Jag syftar här framför allt på de mindresågverken som också är exportföretag även om det är i mindre skala. De kommerinte att kunna kompensera sig för de pålagor som regeringen vill lägga på dem. Utskotten brukar komplettera med nödvändiga uppgifterinnan en proposition behandlas. Men majoriteten i utskoltet frågar inte efteren belysning av verkningarna av förslagen om höjning av löneskatten ochbensinskatten. De motsätter sig däremot oppositionens krav på en Den ekonomiska politiken, m. m. Denekonomiska politiken, m. m. Vi har från oppositionens sida begärt att få de upplysningarsom behövs för att sakligt kunna bedöma frågorna men har förvägrats detta. Omnu den socialdemokratiska majoriteten i utskottet är nöjd med att gå tillbeslut utan att ha faktamaterial, så borde åtminstone den minoritet i utskottetsom begärde det ha fått detta material. Men det kanske inte fanns någotmaterial att visa upp, och man kan med fog misstänka att regeringen inte bryttsig om att undersöka verkningarna av sina förslag utan bara yxat till ettförslag och i vetskap om sammansättningen i utskottet htat på att majoritetendär skulle svälja det hela utan kritisk granskning. Så har också skett, och vibehandlar nu ett utskottsbetänkande, där man inte redovisar annat änregeringens hastigt hopkomna skatteförslag. Har man så bråttom att ändra sig som regeringen haft såfår man ett sådant resultat som vi nu har. Regeringen kan tydligen vara tryggför att kommunisterna kommer att stödja löneskatten, som är den storainkomstposten för statsverket. Har man en pålitlig majoritet bakom sig, behöverman inte vara så noga med redovisningen av sina förslag. Man räknar med attriksdagen ändå kommer att svälja det hela. Från lokaliseringssynpunkt är skatteförslagetotillfredsställande. Intresset för lokalisering inom stödområdet försvårasgenom att företagen belastas med ökade fraktkostnader. Fraktkostnaderna är enpost som företagen kallt kalkylerar med i sina beräkningar, och om frakter ochresor ytterligare fördyras inom stödområdet blir intressetför lokalisering mindre.Folkpartiet ville gå den andra vägen och befria stödområdet från hela ellerdelar av den nuvarande löneskatten, som är två procent.Regeringen går den motsatta vägen och fördubblar i stället löneskatten. De enskilda människornas resor till och från arbetsplatsenkommer att fördyras avsevärt. Många bor kvar i sina tidigare bostäder och harsitt arbete på orter som kan ligga på förhållandevis långt avstånd från hemmet.Bilen är ofta det enda kommunikationsmedel som står till förfogande, och deföreslagna höjningarna av bensinpriset innebär för dessa människor en starkfördyring av resorna. Ju mer man höjer bensinpriset, desto mer medverkar mantill en avfolkning av glesbygderna och de små kommuncentra man där har. Men detär kanske det man vill genom att belasta glesbygdsbefolkningen med denna extrakostnad. ÄVen om befolkningen i de mera glest bebodda områdena i landet intesvarar för någon större del av den skatteinkomst som staten får genom höjningenav bensinskallen, sä drabbas de dock individuellt hårdast genom att de harlängre reseavstånd än genomsnittet. Den belastning som näringslivet får kandock få de allvarligaste följderna. Det finns uppenbarligen risk för att mångaföretag inte kommer att orka med de nya pålagorna och måste minska drifteneller kanske helt lägga ner den. Tryggheten i arbetet borde inte fä äventyras av såogenomtänkta förslag som nu har all behandla. Bensin- ochbrännoljeskatten liksom löneskatten kommer dessutom all bli kostnadshöjande påde varor vi förbrukar och belastar givetvis hushållens kostnader. Även omhöjningen inte kommer att kunna avläsas , så blir det dock konsumentensom får betala kalaset utom i de fall där kostnadshöjningarna drabbarexporten. Men i de fallen så krymper man utrymmet för lönesättningen, och detbhr ändock den enskilde som får ta de slutliga kostnaderna. 1 de fall pålagornakommer att knäcka företag blir det samma samhälle som orsakat skadorna som fårbära följderna av misstagen. är det ingen för samhället att föra ensån politik som försvagar företagen, utan tvärtom - ju fler vinstgivandeföretag vi har, desto bättre garanti har vi för att investeringar görs ochtrygghet i arbetet skapas. TiUväxten i näringslivet får man inte genom att lägga påföretagen nya kostnader som man med skatteförslaget ämnar göra. Förslaget ärdåligt genomtänkt, och verkningarna vet man inget om. Inga redovisas iutskottets förslag, men det finns anledning befara allvarliga skadeverkningarom det genomförs. Regeringsförslaget bör därför avvisas. Vi bedriver en lokaliseringspolitik i vårt land som äravsedd att skapa en balans mellan olika delar av landet. För detta ger man stödför att motverka de högre produktionskostnader som är orsakade av framför alltde långa avstånden. motverkar man just de företag som redan är etableradeinom stödområdet, där skogsbruket fortfarande har en dominerande roll, genomatt belasta näringen med förhöjda kostnader, som just slår hårt inom dennabranch, liksom man motverkar nylokalise-ring av andra företag.Drivmedelsskatten och löneskatten drabbar hårdast, och både enskildamänniskor och företag kommer i kläm. Det sker dessutom just i en period dålandsändan har det särskilt bekymmersamt med bristande sysselsättning. Med det anförda, herr talman, yrkar jag bifall tillreservationen 6 samt till övriga reservationer i skatteutskottets betänkande nr32 som bär mitt namn. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrNILSSON i Trobro (m): har moderata samlingspartietbegärt att vårt skattesystem skulle bli föremål för en parlamentariskutredning. Vårt parti var det enda som underkände skattereform, vilkenytterligare underströk behovet av en allsidig förutsättningslös utredning. beslöt i anledning av enmoderata samlingspartiets motion att begära en förutsättningslös utredning. Ibörian av 1972 begärde vi att utredningen skulle tillsättas och gesi uppdrag att med förtur framlägga förslag till sänkning av marginalskatternasamt till anpassning av barnfamiljernas skattebörda till deras skatleförmåga. Vi påpekade , i avvaktan på utredningens förslagtill fullständig skattereform, vissa omedelbara åtgärder, nämligen att skattesystemetskulle indexregleras, folkpensionen göras skattefri och faktiskt sambeskatladeges rätt till avdrag för makelön. Dessa förslag har vi följt upp medreservationer till skatteutskottets belänkande nr 32. I propositionen 95 har föreslagits ändringar iförordningen om den statliga inkomstskatten, vilka innebär en fortsättning ochäven en skärpning av högskattepolitiken. Enligt förslaget skall den direktaskatten sänkas med . höjs den indirekta skatten Den ekonomiska politiken, m. m. med cirka2 , vilket innebär atl skattetrycket ökar med 455 miljonerkronor. Detta kan vi givetvis inte acceptera. offentliggjordes direktiv för den begärdaskatteutredningen vilka står i strid med krav på att utredningenskulle vara förutsättningslös. Utredningen får inte behandla frågan ombeskattningens totala höjd. Den får inte heller utreda den indexreglering avskattesystemet som föreslagits. Det heter vidare i direktiven att principen omen progressiv statsskatt måste behållas och att de marginalskatteeffekter somdärav föranleds speglar den grundläggande tanken om beskattning efterbärkraft. Det verkar som om skatteutredningens huvuduppgift skall bli attbedöma fördelningsaspekterna av skatte- och avgiftssystemet. Minst lika viktigtborde det vara att utreda skattesystemets samhällsekonomiska aspekter och attskapa underlag för ett nytt skattesystem med för ekonomin i dess helhet mindrehämmande effekter på den ekonomiska utvecklingen än det nuvarande. Utredningen får alltså gå till arbetet med bundnadirektiv. Genom den föreslagna skatteomläggningen har utredningens arbeteytterligare begränsats. När det gäller det nya skatteförslaget är det tydligtatt momshöjningen till framför allt kommer att drabba familjer i delägre inkomstlägena. Det är inte minst dessa familjer som redan nu förorsakatsbetydande svårigheter genom de senaste årens stora prishöjningar, på två åromkring . Skattehöjningen på bensin och motorbrännoljor kommer att ökatransportkostnaderna och slå igenom i form av ökade priser och resekostnader. Regeringens skattepaket kan karakteriseras som etthastverk och därtill föga genomtänkt. Marginalskattesänkningar för vissainkomstgrupper är obetydliga och otillräckliga. För andra grupper förestårmarginalskattehöjningar. Det nuvarande skattesystemets negativa konsekvenserför arbetslust och sparvilja konserveras. Regeringen har också gjort en överenskommelse medkommunförbunden om återhållsamhet med kostnadshöjningarna under en tvåårsperiod.Vi tycker att det hade varit lämpligt att regeringen, då den vill animerakomniunförbunden till sparsamhet, själv skulle ålägga sig samma återhållsamhetsom man kräver av kommunförbunden, men så är inte fallet. Man vill i ställetöka den samlade skattebördan med 455 miljoner. Vi har länge begärt att enbesparingsutredning skall tillsättas, men denna begäran har ej villfarits. Jagvill konstatera att om de statliga utgifterna krympts genomrationaliseringar och sparsamhet sä skulle detta inneburit att det blivitmöjligt att genomföra skattesänkningen med 2 400 miljoner utan att några somhelst skatteskärpningar hade behövt genomföras. Under behandlingen av dessa frågor i skatteutskottet gavregeringen till känna att man tog tillbaka förslaget om momshöjning och istället förordade en höjning av löneskatten . Regeringen och dessrepresentanter i skatteutskottet hade kommit underfund med att enmomshöjning inte kunde genomföras i , enär både de borgeriigapartierna och kommunisterna vägrade gå med på en momshöjning. Kommunisternahade en motion vari man förordade en höjning av Men i skatteutskottet yrkade social- Nr 94 demokraternaavslag på momshöjningen och föreslog i stället en höjning den avarbetsgivaravgiften med anledning av den kommunistis- q jj J972 Eftersom pålagorna för företagsamheten - likgiltigt om det --- är storaeller små företag - aldrig kan bli för stora för kommunisterna, "ekonomiska som i näringslivets ruin och utarmning ser ett av de primära målenför sin P i i en, . m. verksamhet, så är saken klar. Regeringen kommertydligen att genomföra det nya förslaget med kommunisternas hjälp men utan deborgeriiga partiernas medverkan. Regeringen satsar nu på en uppgång i konjunkturen som göratt i varje fall storföretagen skall känna av de två nya procenten pålöneskatten så litet som möjligt. De mindre företagens öde fäster man sig som vanligt intevid, för ännu har det inte gått upp för regeringen - vidregeringsmakten -att majoriteten av de svenska företagen är småföretag, att deflesta sysselsättningstillfällena finns i den gruppen och att det är där detstora bortfallet av arbetstillfällen kommer den dag då pålagor i form avATP-finansiering, försäkringsavgifter och löneskatt uttömt företagens likvidatillgångar och många företag tvingas upphöra till följd av en felaktigt fördekonomisk politik. Det förefaller nämligen rimhgt att anta att den till 4procent förhöjda arbetsgivaravgiften, I procent mer än vad kommunisterna vågatföreslå i sin skattemotion, blir en kraftig broms på näringslivets möjligheteratt ta vara på den förmodligen ganska begränsade konjunkturförbättring som vihar att vänta. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall till dereservationer som är fogade till skatteutskottets betänkande nr 32 med herrMagnusson i som första namn. 1 detta anförande instämde herrar () ochNordgren (m). i (vpk): När det gäller verkningarna av 1970 årsskattereform har anförts atl de uteblivna skattelättnaderna i stor utsträckningberor på den höjda kommunala utdebiteringen. Det är självfallet fögameningsfullt att förändra statsskatten utan att beaktakommunalskatteutvecklingen. När det gäller kommunalskatteutvecklingen har vilänge kommunisterna hävdat att en ändrad kostnadsfördelningmellan stat och kommun måste till för att kommunerna skall kunna fullgöra sinaskyldigheter utan att utdebiteringen rusar alltför mycket i höjden. 1 samband med att regeringen för sedan framladesitt förslag till förändringar av statsskatten träffades en uppgörelse mellanregeringen å ena sidan och samt Svenska landstingsförbundetå den andra. Uppgörelsen innebär att kommuner och landsting rekommenderas avståfrån skattehöjningar . I absolut tvingande fallkan en höjd utdebitering på sammanlagt för tvåårsperioden godtas. är detnaturiigtvis inte så enkelt som att bara besluta sig för att 199 Den ekonomiska politiken, m. m. Man måste ändå utgå ifrån att den ständigtstigande kommunalskatten haft mera reella orsaker än kommunalmännens önskan attdriva upp skallen. Kan man då avskaffa dessa orsaker? Såvitt man kan bedöma måste den träffade överenskommelsenfå följder som bra nära liknar reformstopp på den kommunala sidan. Den måstevidare innebära att planerade investeringar uppskjutes. Detta i sin tur ledertill en uppdämning av olika utbyggnadsbehov i fråga om service.Trycket kommer att vara mycket stort efter tvåårsperioden med allt som däravföljer för framtiden. I överenskommelsen mellan regeringen och kommunförbundentalas om "visst ökat utrymme i fråga om långivningen inom den tillgängligakapitalmarknaden". Men denna formulering kan knappast vara till särskiltstor vägledning för kommunernas planering. Som bekant har behovet av ökatutrymme för kommunerna på lånemarknaden ansetts angeläget även förutan ettstopp i fråga om kommunalskattehöjningarna. Det finns alltså skäl att varna för tilltron tiU att manpå detta sätt kan dämpa höjningarna av de kommunala utdebiteringarna. Det endasom uppnåtts med överenskommelsen är möjligen att kommunalskatterna undertvåårsperioden inte på samma sätt som i samband med skatlereformtillåtes äta upp lättnaderna i den direkta statliga skatten. I förening med regeringens ursprungliga förslag om höjningav mervärdeskatten skulle utdebiteringsstoppet för kommunerna fått mycketofördelaktiga verkningar. Enligt beräkningar som företagits skullemomshöjningen genomsnittligt betytt på varie skattekrona, vilket kommitatt läggas som ytteriigare börda på kommunerna med ettutdebiteringsstopp. Det finns därför skäl för kommunerna - liksom förallmänheten att hälsa med tillfredsstäUelse att förslaget om höjdmervärdeskatt avvisats. Men arbetsgivaravgiften då, höjer inte den ocksåkommunernas utgifter? När vi kommunisterna i motion 1697avvisade förslaget om höjd mervärdeskatt och i vårt andrahandsyrkande bl. a.förordade en höjning av arbetsgivaravgiften för att finansiera sänkningen avden statliga skatten, därest vårt förslag om slopad moms på livsmedel intebifölls, förutsatte vi att kommunerna helt befriades från denna höjning. Jagvill erinra om att vi från vpk under allmänna motionstiden krävt att kommuneroch landsting befrias från den allmänna arbetsgivaravgiften. Enligt vår meningär inte den kommunala verksamheten av samma karaktär som privatkapitaletsprofitgivande verksamhet. I den nu föreliggande situationen har vi dock måstbegränsa oss till att föreslå undantag för kommuner och landsting frånhöjningen av arbetsgivaravgiften. föreslår "att den allmännaarbetsgivaravgiften höjs till i princip fr. o. m. den I januari 1973samt att primärkommuner och landsting erhåller kompensation föravgiftshöjningen". Därmed har man delvis erkänt vad vi länge från vpkanfört i fråga om kommunerna och den allmänna arbetsgivaravgiften. Underförutsättning att kommunerna erhåller full kompensation för den höjdaarbetsgivaravgiften bör, som jag redan anfört, denna finansieringsform försänkningen av statsskatten vara klart fördelaktigare även frånkommunalekonomisk synpunkt än en höjning av mervärdeskatten. Därtill kommer att en befrielse för kommunerna från denaktuella höjningen av arbetsgivaravgiften ändå visar möjligheterna att vidtaspeciella åtgärder för att lätta kommunernas bördor. Det kan inte vara orimligtalt helt befria dem från arbetsgivaravgiften, så som vi föreslog i motion nr 75under den allmänna motionstiden, eller att införa statliga grundbidrag tillkommunala bostadstillägg eller att överta personalkostnaderna för barnstugeverksamheten.Det var dessa åtgärder vi förordade i vår motion , åtgärder somvi ansåg borde vara möjliga att genomföra utan att avvakta resultatet av denhär så ofta omnämnda utredningen rörande kostnadsfördelningen mellan statoch kommun. Det finns dock skäl att påminna om att vpk-förslagenavslagits under aktiv medverkan även från de borgerliga partierna, trots derasi ord uttalade omsorger om kommunernas finanser. Låt mig i likhet med herrar och i Tyresöpåpeka att kommunisterna som huvudalternativ ställt slopande avmomsen på maten för att uppnå en rättvisare beskattning. Regeringsförslaget omhöjning av mervärdeskatten uppfattades som utmanande mot den växande opinionsom stödde vpk:s krav om slopad livsmedelsmoms. Alt skatteutskottet avvisar momshöjningen bör noteras somen framgång även för kraven om slopad livsmedelsinoms. Trots finansministernsenergiska argumentation om det omöjliga i att avskaffa matmomsen växer kravetför en sådan åtgärd allt starkare. När vi här i kammaren diskuterade vpk-motionenom slopad moms på maten anförde jag alt "en växande opinionsrörelse blandfolket på arbetsplatserna, i bostadsområdena, bland dem som känner livsmedelsprisernastyngd i hushållsbudgeten, kanske kan övertyga också skatteutskottet om attdetta är en framkomlig väg på det skattepolitiska området". Måhända skatteutskottets ställningstagandetill förslaget om höjd mervärdeskatt är ett uttryck för att den växande opinionsrörelsenbland folket börjat nå fram även tiU denna församling. Då kan man säga att kamplönar sig. Att de borgerliga partierna blir sä djupt oroade av denna utvecklingär inte ägnat att förvåna! Den ekonomiska politiken, m. m. HerrWÄRNBERG (s): Jag har för avsikt att vid denna sena timmeendast något redogöra för utskottsmajoritetens syn på de frågor därreservationer är avgivna, vilka reservanterna den senaste limmen har försöktmotivera. För att börja med förvärvsavdraget är det ett principielltställningstagande när jag säger att förvärvsavdraget inte hör hemma i etlsystem med obligatorisk särbeskatlning. När det ändå tagits med har man gjorten kompromiss. Vad man har alt la ställning till är om utgiften för barntillsynär en privat levnadsomkostnad eller om det aren kostnad för intäkternasförvärvande. Det s. k. förvärvsavdraget har då fått bli kompromissen. Man harinte kunnat bestämma vad för slags kostnad Den ekonomiska politiken, m. m. utgiftenför barntillsyn är, det är väl ett mellanting mellan de två nämnda. Det gårinte att generellt fastställa om utgiften för barntillsyn är stor eller liten,och därför har man schabloniserat detta förvärvsavdrag till . För den som har jordbruk ter det sig annorlunda. Där ärförvärvsavdraget bara . Det motiverar utskottsmajoriteten med attkostnaden för barntillsyn är större för den som har arbete utanför hemmet. Iett jordbruk är någon av makarna hemma. På det sättet har mankunnat motivera olikheterna i förvärvsavdragets storlek och ansett det helavara någorlunda rättvist. När det gäller de vårdnadsbidrag för barn som föreslås harvi ungefär samma argumentering. De som sköter en åldring hemma anser vi börkompenseras på något annat sätt än genom skatteavdrag. Det här är i mycket höggrad en teknisk fråga. Det vore orimligt att begära att skattemyndigheternaskaU granska huruvida den gamle är i sådant skick att han behöver hjälp. I fråga om den faktiska sambeskattningen kan man i principhålla med reservanterna om att i de fall båda makarna arbetar i en gemensamförvärvskälla kan det vara rimligt med särbeskattning. Men då är vi åter frammevid det tekniska problemet att kunna fastställa hur mycket respektive makearbetar eUer att över huvud taget båda arbetar i det gemensamma företaget. Omde gör det vore det rent principiellt motiverat med särbeskattning. Men det ärhelt enkelt omöjligt att kontrollera den saken. Därför vill man ha kvar denfaktiska sambeskattningen av makar som arbetar i ett gemensamt företag. Det ärfå jordbrukare som lider av detta system.