prot · FV0972 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Det statliga utvecklingsbiståndet (forts.) Fortsattes överläggningen angående utrikesutskottetsbetänkande nr 6. Herr utrikesministern , sommeddelat, att han i samband med behandlingen av della ärende ämnade besvara fruDahls (s) i kammarens protokoll för intagna fråga, nr 183, omvidgning av biståndet tiU Demokratiska repubUken och FNL/PRR iSydvielnam, erhöll ordet och anförde: har frågat mig om regeringen, medanledning av de terrorbombningar som nu genomför i norra och södra ,är beredd vidta åtgärder för alt snabbt utvidga biståndet lUl Demokratiskarepubliken (DRV) och FNL/PRR i Sydvielnam. De amerikanska bombningarna i drabbarcivilbefolkningen hårt. Regeringen kommer med hänsyn härtUI att ställa ökaderesurser tiU förfogande för humanitärt bistånd lill DRV och lill befolkningen ide av den sydvietnamesiska befrielserörelsen behärskade områdena. Det humanitära biståndet till DRV uppgår för närvarandelill . Härtill kommer , somanvisades efter de svåra översvämningarna . Inom ramen för denreserv för katastrofinsatser, som regeringen beräknat inom biståndsanslagen,bör utrymme nu beredas för en ökning med av den humanitärahjälpen till Demokratiska republiken . Jag har redan i slatsverkspropositionen förutsett ökadeinsatser genom FNL. De senaste veckornas händelseutveckling föranleder attbeslut härom kommer att fattas . Jag vill tacka utrikesministern för svaret på min enklafråga. Jag återkommer med kommentarer till svaret litet senare i detta mittanförande, men inledningsvis vill jag säga att jag med tillfredsställelsehälsar att regeringen nu kommer alt vidta åtgärder för alt utvidga biståndettill både Demokratiska republiken och de av befrielserörelsenbehärskade områdena i , som ju växer snabbt. vill jag sägaatl del som har meddelats ingalunda innebär någon stor utvidgning avbiståndet. Jag förutsätter att betydligt större utökningar kommer attaktualiseras snart. Vi samlas till u-landsdebatten medparollerna från första maj om människovärde, rättvisa, frihet och bröd ringandei öronen. Det är en bra bakgrund för biståndsdebatten, därför att det är defrågorna - om försörjningen och fördelningen av jordens resurser, att Om vidgning av biståndet till Demokratiska republikenVietnam och FNL/PRR i Om vidgning av biståndet till Demokratiska republikenVietnam och FNL/PRR i skapa godaoch människovärdiga levnadsförhållanden och ökad social rättvisa - som är degrundläggande utvecklingsfrågorna. Den som gör sig besväret att tränga in i situationen iu-länderna och i förhållandet mellan de rika och de fatliga länderna tvingasatt dra slutsatser som är obehagliga både för de rika länderna, som iårhundraden har utnyttjat de fattiga länderna för alt öka sitt eget välstånd,och för många u-landsregeringar som spelar med i det internationella system sommedför att fattigdomen i på många håll ökar hos folkets breda lager,som den rika världens rikedom ökar. Dessvärre tvingas vi också draobehagliga slutsatser om u-hjälpens utformning på många håll som ett medel förpolitisk och ekonomisk påtryckning på . Del är också ett konstaterande som inlederutrikesutskottets betänkande nr 6, där man citerar statsverkspropositionen ochsäger: "Alltför många av tredje väridens länder tvingas av de ekonomiskarelationerna lill i-länderna att bygga sina samhällen mera i enlighet med i-ländernasintressen än efter egna nationella önskemål. De som söker bryta sig urdella beroendeförhållande utsätts för svårigheter i sina utvecklingsansträngningar.U-ländernas fortsatta ansträngningar för att i allt större utsträckning frigörasig från ekonomiska bindningar kommer alt medföra krav på en ändring av denrådande internationella maktstrukturen." Det är också, som jag sade, etl faktum att många i-länderanvänder sin u-hjälp för atl öka sin makt gentemot . Det är dessa förhållanden som ligger bakom den diskussionom länderkoncentration och länderval som vi har fört i , särskilt iriksdagens u-hjälpsdebatter, . Den har lett till att viinom det socialdemokratiska partiet ställt kravet att u-hjälpen icke fårförenas med villkor beträffande ekonomiska och politiskaprestationer eller politik och att den inte heller får ha en sådan effekt attden ökar orättvisorna inom eller mellan länderna. Vårt biståndssamarbete måstetvärtom i första hand koncentreras till länder där man verkligen arbetar föratt åstadkomma större social rättvisa och att lyfta folkets levnadsförhållandenupp till en nivå som vi kan acceptera med utgångspunkt från våra grundläggandevärderingar när det gäller social rättvisa. Jag har i dagens debatt noterat all många talare frånoppositionen velat ansluta sig till den politiken, och del tycker jag är enframgång. Men tyvärr har vi också fått höra de vanliga påståendena om enpolitisering av u-hjälpspolitiken från socialdemokratisk sida. Med detta harman då velat göra gällande att vi skulle vilja använda u-hjälpen som ett medelför att sprida vår egen uppfattning till och bara ge bistånd tillsådana länder som delar den. Det här är en debatt som förts år i kammaren.Varje gång har vi tUlbakavisat påståendena att vi skulle ägna oss åt någotslags maktfullkomlig imperialism gentemot . Det är ingenpartipolitisk styrning vi vill ha - det är en uppfinning av den borgerligaoppositionen. Jag har i en tidigare u-hjälpsdebalt erinrat om en artikelsom jag skrev i den socialdemokratiska tidskriften , när den härdiskussionen inleddes. Ingenstans ställs där krav på en partipolitiskstyrning. Tvärtom sägs det mycket kraftfullt ifrån att vad det är fräga om äratt vi skall analysera vad som faktiskt görs i varje land när det gäller ekonomiska,sociala och politiska reformer, att vi icke får acceptera att man manipulerarmed regeringar eller politiska system och att det måste ske enlångsiktig planering. - Det är del ena. finner jag det efter dagens debatt viktigt atlslå fast att delta inte innebär all det är några menlösa principer som vi haranslutit oss tUl. Vi menar verkligen allvar med kravet på atl biståndet skallkoncentreras till länder som för en politik som leder till atl folkets flertalfår det bättre. Det medför ställningstaganden, det leder tUl slutsatser ochkonsekvenser för biståndets inriktning; det är inget tvivel om det. Jag har, herr talman, efter dagens debatt ansett detviktigt atl påpeka dessa två saker. Har vi den principen som grund, att det är strävandena attåstadkomma social rättvisa som i första hand skall dirigera vårt länderval ochinriktningen av vårt utvecklingssamarbete, så blir ingenting viktigare än atteffektivt och konsekvent stödja de folk som kämpar mol kolonialism ochnykolonialism och för oberoende och social rättvisa. Jag har haft tillfälle atl följa den kampen på nära hållbåde i och i en av kolonier. Det finns ingenting som är såpåtagligt, ingenting som är en så gripande och imponerande upplevelse som deltaatt det är drömmen om den fria människan, om ett gott och rättfärdigt samhälle,som driver den kamp man för i dessa länder mot utländska och inhemskaförtryckare. Det är den drömmen som kommer före allting annat, och det somredan medan kriget pågår görs för att förverkliga den drömmen är insatsen somöverträffar vad som görs i många självständiga länder. Man kan gå lUl de politiska ledarna i de här rörelsernaoch lära vad de anser vara det viktigaste för sitt folks strävanden. Jag villhär bara citera vad premiärminister sade som slutetav ett budskap till svenska folkel, som jag fick med mig när jag var där ihöstas. Jag tycker att vi skall tänka på de orden , när bombarstäder och byar, fabriker och risfält, i hela . "kämpar alla medvetna människor i väriden förett bättre liv och bättre levnadsförhållanden. Detta är en oundviklig historiskutveckling. För att uppnå detta mål kan mänskligheten komma alt tvingas betalaett mycket högt pris. Men det finns ingen annan utväg för mänskligheten och förden mänskliga civilisationen om världens folk en gäng ska lyckas göra slut påkrigen, exploateringen och förtrycket." Och verkligheten, vart man än kommer, visar atl dessamänniskor menar allvar i dessa strävanden. Det borde alltså vara självklart föross att ge slödel till folken i , i kolonier och i södraAfrika prioritet. Visst är det sant att våra insatser på det här området ärunika i västvärlden. Det är ytterst få länder som över huvud taget ger någotstöd alls, och det stöd som lämnas är av mycket liten omfattning. Och visst ärdet sant alt vårt stöd har ökat ganska snabbt . Men jagvill ändå, herr talman, hävda att vårt bistånd i detta sammanhang fortfarandeär alldeles för obetydligt både jämfört med hela vår biståndsbudget och jämförtmed det behov som finns. När det gäller befrielserörelserna i i södraAfrika och i kolonier - finns i årets budget ett totalt anslag på 15miljoner 5 protokoll 1972. Om vidgiting av biståndet till Demokratiska republikenVietnam och FNL/PRR i Om vidgning av biståndet till Demokratiska republikenVietnam och FNL/PRR i kronor.Jag finner det anslaget vara helt otillräckligt. Jag har noterat att utskotteti år har upprepat del som anfördes, nämligen atl medel kommer atlkunna påräknas för atl tUlgodose de behov som redovisas frånbefrielserörelsernas sida. Jag vill med kraft stryka under atl man bör göraomfördelningar i biståndsbudgelen, om del blir nödvändigt för att tillgodosebehoven och skall man se till de behov som föreligger råder det inget tvivelom alt man måste göra del. När del gäller kan man naturligtvis säga attbiståndet till Demokratiska republiken har nått en betydandeomfattning. Demokratiska republiken är en av de störstabiståndsmottagarna. Jag har med tUlfredsställelse sett att statsverkspropositionenhar framhållit att del är ett långsiktigt utvecklingssamarbete som vi nu harinlett - någonting som ytterligare underslröks av utrikesministern i hans talden 1 vid Svenska kommitténs för . Jag har ocksåmed tillfredsställelse mottagit beskedet att man anslagit ytterligare 10mUjoner kronor. Men jag anser alt även della biståndet behöver utvidgasbetydligt - det är så självklart att vi nästan inte skulle behöva påpeka det. Ändå, herr talman, är situationen i de övriga länderna iIndokina betydligt sämre. Det bistånd som har lämnats tUl PRR, lill ochCambodja är av mycket liten omfatlning. Det innefattar enbartmedicinsk utrustning, och av alla tecken atl döma har det gått långsamt altförmedla biståndet. Jag skulle ha önskat, herr talman, alt utskottet hade ägnatde här frågorna större uppmärksamhet än vad som faktiskt har skett. Del är ioch för sig bra atl principen om bistånd är godtagen och att man understrykerhur viktigt det är atl regeringen och ägnar uppmärksamhet ålbiståndet till folk. Men det behövs nu både en ökning avbiståndsbeloppens storlek och en förbättring av innehållet i det bistånd somlämnas, och jag tror att vi igen måste överväga vilka kanaliseringsvägar som viskall använda oss av. När och regeringen har motiverat alt mananvänder sig av Röda korset för förmedling av det här biståndet, då har detskett med hänvisning lill effektivitetsprincipen, atl detta skulle vara deneffektivaste förmedlingskanalen. Jag tror att erfarenheterna nu har visat altså inle är fallet. När utrikesministern talade på den11 mars framkom det att man hade den uppfattningen också inom UD och att maninte ville utesluta att andra kanaliseringsvägar måste övervägas. Min personliga uppfattning har jag deklarerat tidigare idenna fråga. Jag anser att biståndet skall förmedlas direkt till befrielserörelsernaoch att det måsle komma alt innefatta betydligt fler olika biståndstyper,varuslag, än vad som är fallet. Den som har sett förhållandena i de områden som det ärfrågan om och som vet hur befrielserörelserna arbetar och under vilka villkormänniskorna lever, måste säga sig att det inte är särskUt humanitärt med denbegränsning för biståndet som vi enligt principen om s. k. humanitärt bistånd har. Det är inte humanitärt att inskränka sig till att skicka ett mycketsnävt sortiment av varor, ofta sådana som inte alls motsvarar det primärabehovet. Det verkligt humanitära skulle vara att ge bistånd påbredare basis av den typ som vi lämnar lill befrielserörelserna i kolonier.Jagar inte ense med vpk och , när man säger att det där är fråganom förmyndarmentalitet från svensk sida. Dit lämnas nämUgen ett bistånd som äreffektivt när det gäller att hjälpa befrielserörelsen att UpprätthåUa densociala, civila organisationen i de befriade områdena. Vi borde nu la stegetfullt ut också när det gäller och de befriade områdena där och se tillatt del biståndet blir så effektivt att det verkligen kan hjälpa människornaatt överleva på ett bättre sätt. Jag vill tUl slut deklarera alt jag ärfullständigt övertygad om att det finns ingen annan än befrielserörelsernasjälva som över huvud taget kan effektivt förmedla detta bistånd. Det finnsinga andra som har en organisation som duger. Befrielserörelserna är inte ibehov av organisatorisk hjälp från något håll. De kan naturligtvis inte släppain utländska experter i de befriade områdena, av säkerhetsskäl och andraviktiga skäl. Herr talman, jag vill sluta mitt anförande med attkraftigt understryka att vi nu måste anstränga oss att med olika medeleffektivisera biståndet lUl befrielserörelserna i . Om vidgning av biståndet till Demokratiska republikenVietnam och FNL/PRR i i (vpk) kort genmäle: Vad haranfört är ur många synpunkter myckel klokt och riktigt, men när hon nu så varmtförespråkar nödvändigheten av ett ökat stöd åt befrielserörelserna och ålVietnam vore det kanske mera logiskt om hon hade anslutit sig lillvpk-motionerna i det stycket. Och när hon hävdar betydelsen av attprinciperna om länderfördelningen bör bygga på åtminstone någon sortsminimikrite-rium för ett lands regim och dess utvecklingsvänlighel, dessvillighet alt befrämja en social och ekonomisk utveckling i landet och tillfolkmajoritetens fromma, då vore det också konsekvent att hon hade stöttvpk-yrkandena om ökat stöd åt befrielserörelserna på bekostnad av det relativtstora anslag till som vi alla väl vet kommer atl i en komprometterande storutsträckning kanaliseras till länder där viljan atl befrämja en social ochekonomisk utveckling till folkmajoritetens fromma knappast är för handen. () kort genmäle: Skillnaden meUan mig och vpk är att jag hyserförtroende för den politik som regeringen för vad beträffar stödet tillbefrielserörelserna och ländervalet. Jag har i utrikesutskottets betänkande nr 6 fått sådanaförsäkringar i vad gäller de två motioner som jag själv har väckt beträffandebiståndet till Demokratiska republiken och befrielserörelserna i ,och atl jag anser alt slår fast, genom de uttalandensom görs i anledning av dessa motioner, att en ökning av biståndet skall kommalill stånd. Dessutom framgår detta klart både av statsverkspropositionen ochdet anförande som utrikesministern höll vid Svenska kommitténs för Vietnamårsmöte och av det svar som jag har fått på min fråga. Jag är emellertidinte helt nöjd med omfattningen ochinriktningen av det bistånd som vi lämnar i detta avseende ochdärför har jag velat markera det. Jag vill avslutningsvis säga att med den uppslutning som både den allmänna opinionen och vi här i har manifesterat kringstödet för folk tror jag också att del finns anledning att gå ett steglängre när det gäller biståndet till . (Med anledning av att en person pååhörarläklaren log lUl orda erinrade herr talmannen om att demonstrationer påläktaren ej var liUåtna.) i (vpk) kort genmäle: Skillnaden mellan och vpk är välden, atl medan vpk lägger fram konkreta förslag och röstar på dem nöjer sig fruDahl med att förklara sitt förtroende för en regeringspolitik som i den härsaken inte aUs följer samma linje som vårt partis politik, utan som ärbetydligt mera restriktiv. Skillnaden mellan vpk och beslår ocksä däriatl inle bara har förtroende för regeringen, utan tydligen även förIDA och , vilka vpk inle har några sådana Ulusioner om. Med anledning av att åhörare ropadeslagord från läktaren och uppvisade en banderoll yttrade : Jag villånyo erinra om att demonstrationer på läktaren ej är tUlåtna. () kort genmäle: Del är, skulle jag vilja säga till herrSvensson i , också en fråga om alt arbeta - i det här huset och i andrasammanhang -så, alt man får resultat av betydelse för folk, och det äralldeles otvetydigt atl den breda opinion som har stöd bland folkrörelserna ochbland de fackliga organisationerna inom arbetarrörelsen även har lett lill attregeringen har stöd för att agera i Vietnamfrågan. Jagföredrar, herr talman, att arbeta på det sättet i Vietnamfrågan. I förra årets biståndsdebatt tillät jag migatt rikta uppmärksamheten på etl beslut av Europarådels rådgivande församling ibörjan av 1971, Jag tänker på församlingens resolution nr 478, Denna resolutionhade antagits på grundval av dokument härrörande från det i november 1970avhållna fjärde seminariet i angående internationella - särskilteuropeiska organisationers aktiviteter lill främjande av frivilligu-landstjänsl. Vid detta seminarium hade det bl, a, förekommit en väl förberedds, k, konsultation mellan vissa deltagare i seminariet och en del tekniskexpertis rörande industrialisering. Konsultationen, där jag självhade tillfälle att delta, ledde till en särskild rapport, I denna riktadesuppmärksamheten på behovet av specialiserad industrialiseringsmetodik eller-strategi för . Som vi alla vet utmärks situation av storbrist på kapital och stor och växande arbetslöshet, sammanhängandemed hög nativitetoch trots allt sjunkande mortaUtet, Dessa länder behöver därför en teknik inteav den västerländska, starkt kapitalkrävande och mindre personalkrävande typen,i varje fall inte i initialskedet. En sådan teknik passar varken dessa ländersjordbmk eller industri. Uppmärksamheten riktades därför i rapporten på hurkonstruktiva insatser pågår för att skapa ett ekonomiskt godtagbart, teknisktallernativ lill i-ländernas avancerade teknik, ett alternativ som är merapersonalintensivt och mindre kapitalkrävande. Denna teknik skullealltså lämpa sig bättre för produktionen i länder med kapitalbrisl och stigandearbetslöshet både i städerna och på landsbygden. De enklare produktionsmetoder som det här gäller brukartäckas in under termen "inlermediale technology". Det rör sig här omtekniskt enkla men likväl moderna tUlverkningsmeloder på en nivå mellan dem somutnyttjas vid primitivt hanlverksbetonad respektive högmekaniserad produktion. Europarådsförsamlingens resolutioner överlämnades tiU bl,a, FN:s berörda biståndsorgan och tiU . Etl av syftena med delta var attrikta speciell uppmärksamhet på konsultationsgruppens uttalade förhoppning omatl i samverkan med lämpliga FN-organ skulle ägna inlresse ål den härproblematiken, bl. a. genom atl söka grunda elt internationelltinformationskontor rörande den mera u-landsanpassade tekniken eller teknologin. Den vid samma session med antagna rekommendationen nr 635 riktade sig direkt till Europarådetsministerråd. Man hoppades atl detta råd med sitt politiska stöd skuUe överlämnaförslaget om grundande av ell internationellt centrum för "inlermedialetechnology" till . Syftet var detsamma, nämUgen att detta organ i sintur skuUe ta upp frågan om att starta ett sådant centrum och i samverkan med FNge det stöd åt dess verksamhet, som kunde erfordras. Jag ställde , herr lalman, i förra årets u-landsdebattden frågan om regeringen är beredd atl använda sitt inflytande i ministerrådet- t. ex. genom den svenske och i för att främjaden nämnda konsultalionsgruppens uppslag om ett inlernalionelltinformationscentrum av del slag del här gäller. Enligt vad jag harinhämtat vid besök i har någon särskild åtgärd i rekommendationensanda inte vidtagits av ministerrådet. Detta är anledningen till atl jag tillåtit mig atl begäraordet i denna debatt för att ånyo ställa frågan tUl regeringen rörande åtgärdertill utveckling och främjande av en mera u-landsanpassad teknologi. Det är migväl bekant alt industribiståndsutredningen tillkallats för att bl.a. ägna uppmärksamhet åt möjligheterna att från svensk sida bidra medutveckling av en för speciellt lämpad teknologi. Det vore emellertidav största intresse alt vela i vad mån denna utredning kopplat på dessa redaninitierade strävanden genom alt inrikta sig på internationell samverkan omu-landsteknologin, t. ex. genom , för att driva fram ett utvecklingsarbeteav det slag som åsyftas med den rekommendation, som jag aUlsåberörde i förra årets debatt och finner anledning att åberopa. Det andra skälet tUl att jag vågat begäraordet i denna debatt är mill intresse för alt främja samverkan över gränsernamellan i-länderna i vad avser deras frivilliga biståndsarbete, dvs. vad som meden enligt min mening från synpunkt olämplig term kallasfredskårsverksamheten. Jag viU rikta uppmärksamheten på att det femteseminariet om frivilligt u-landsarbete är under intensivplanering. Seminariet skall hållas och torde fä tiUhuvudtema . Jag finner detangeläget att vidarebefordra den upplysningen, atl det nu håller på atl växafram ett nära samarbete rörande delta seminariums anordnande och genomförandemellan "Regional Conference on ", sombeslår av ett stort antal helt frivilliga organisationer i förfrämjandet av biståndsverksamhet och "International Secreta-riat forVolunteer Service", dvs. den av olika regeringar organiseradefriviUigverksamhelen i samt slutligen "United Nations VolunteerProgramme," lopporganet för FN:s nyuppsatta fredskår. 1 egenskap av ordförande i en liten arbetsgrupp förplaneringen av detta seminarium tillsatt av social- ochhälsovårdsulskott - och såsom rådets rapportör i hithörande frågor under någraår vUl jag vid detta tUlfälle uttala förhoppningen om en allt starkareutveckling av del sålunda påbörjade samarbetet mellan de olika inlernalionelltverksamma fredskårsorganen på loppnivå, nu lill en början genom del planeradeseminariet om frivilligtjänsten i , som alltså skaU hållas . Atl en sådan utveckling inletts nu visar attfrivUligljänsten - den må ske genom enskilda organisationer eller genomstatliga organ - åren idé som alltjämt har stor livskraft i sig och attraherarungdom i i-länder över hela klotet lill fredliga insatser i . I anslutning till vad jag här har anfört berjag att i första hand fä yrka bifall till reservationen 11 vid punkten 18 iutrikesutskottels betänkande nr 6. HerrERICSON i (s): Det mesta har redan sagts i den här långadebatten. Därför ämnar jag bara säga några ord om hur man skall kunna skapa ettbättre politiskt underlag bland den breda allmänheten för elt ökat svensktbistånd. Enprocentsmålet har ulan tvivel varit av stort värde. Ominte det beslutals av den socialdemokratiska partikongressen 1967 och avriksdagen 1968, hade troligen biståndsvolymen ökal långsammare än som skett.Erfarenheterna från andra industriländer tyder på det. Många har här från talarstolen under dagens debatt vittnatom att u-hjälpen inte är särskUt populär bland medborgarna. Andra behov - intemmst ökad privat konsumtion - upplevs som mer angelägna. Det säger sig självtatl inle år kan fortsätta atl besluta om kraftiga ökningarav biståndsvolymen om inte en majoritet av del svenska folkel står bakom ensådan politik. Vi har välalla i olika sammanhang mött människor som varit starkt negativatiU den växande u-hjälpen. Många pekar på bislåndsanslagen när de pratarom olika sätt att mildra de skatter som man anser vara alltför höga. Dennegativa u-hjälpsopinionen är liU stor del en back-lash som skapats av denkverulanliska skalledebatlen. Det finns också stora grupper i vårt land som har detmycket besvärligt alt klara den egna familjens ekonomi. Många låginkomsttagaremenar med all rätt att de inte har något alt avstå. De för en daglig kamp försin egen knapp.a välfärd i vårt högstandardsamhälle. För dem blir u-hjälpenhelt naturligt en sekundär och teoretisk fråga. har här pekat på möjUgheten all genom enspeciell beskattning - som inte drabbar låginkomsttagarna skaffa fram ökaderesurser för u-hjälpen. Del bör vara elt uppslag alt la fasta på för alla sominser hur nödvändigt del är all bygga ul det svenska biståndet.