prot · FV0993 · 1972-12-31 00:00:00 — Men har ju somvanligt på sitt litet djävulusiska sätt klargjort att det blivit enkommuniststämpel på provisoriet, att det har fått en annan profil, att det fåtten företagsfientlig karaktär och att man därmed riskerar att få andraverkningar. Hur annorlunda skulle det inte ha varit, om ni hade accepteratrUcsdagens stäUningstagande och en förutsättningslös utredning hade fått arbetafram ett förslag. Då säger statsministern: Med vårt förslag bhr det juändå så att det lönar sig bättre . Så kan man säga vid jämförelsemellan olika lägen, men många kommer också att få mindre kvar av en ökning 1973än 1972, sedan provisoriet har röstats igenom. Somliga kommer också att bliarbetslösa. De kommer inte att säga att det lönar sig att arbeta. Andra måsteslå igen sina företag. De kommer inte heller att säga att det lönar sig attarbeta. Hela denna sista omgång, som statsministern har bjudit upptUl, har bara haft ett syfte. Han noterade att finansministern försökte lanseramyten att vi i oppositionen skulle ha agerat rent taktiskt i stället för avomsorg om en vettig skattereform. försök att på nytt ta upp dentråden visar bara en sak, nämligen att han var ängslig att intehade lyckats. Vad som sker nu inför de lyssnare och tittare som möjligen ärintresserade, är att statsminister försöker få svenska folket att tro attherr FäUdin och jag skulle vara mera utspekulerat taktiska än själv.Det kommer inte många att tro på. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Det lär väl inte gå att bestrida altfinansministern och statsministern har använt huvuddelen av denna debatt åt attförsöka bevisa att det skatteförslag ni har lagt fram är sådant att det skullepassa oppositionen och att det därför skulle vara fel av oppositionen att säga attdetta förslag inte är bra. Gör oppositionen det så skulle oppositionen springaifrån sina egna politiska mål. Då skulle kritiken egentligen ha avsett sättet på vilketförslaget lades fram. Min mycket enkla invändning är då, att om detla varitmotivet -alltså att lägga fram ett förslag som skulle passa oppositionen - dåhade det varitlätt att ta den kontakten innan förslaget lades fram. Statsministern säger att nu får vi igenom detta i allafall. Ja, men vad är det i så fall att bråka om? Varför ta upp hela denna trätaoch håUa på att beklaga att inte oppositionen accepterar förslaget i desshelhet? Är det nu en sådan fördel att få igenom detta i alla fall, utnyttja detdå och gå ut lill människorna och förklara, att så här bra förslag har vi fåttigenom. Nej, i stäUet använder ni all er tid för att försöka säga att det ärnågot fel på de andra partiernas politiska heder och kopplar sedan detta tillförtroendet för politikerna. Det får väl ändå finnas en gräns för den typen avargumentation. Jag återkommer till min första kommentar timmen efter detni hade haft er presskonferens. Då gav jag uttryck åt denna skepsis. Jagfrågade : Vill någon från regeringen bestrida att detta icke är positivtför låginkomsttagarna? Vill någon i regeringen bestrida att de faktisktsambeskattade har kvar sin straffbeskattning? ViU någon i regeringen bestridaatt ni genomför denna generella höjning utan att ta någon hänsyn till detuttalade intresset att få bort momsen på livsmedel, en tanke som allt fleranslutit sig tUl? Det är ingen skendebatt. Det är djupt känt, och det ärdärför vi driver linjen att försöka göra korrigeringarna här. Summa summarum om hela denna budgetdiskussion: Vi gör inteav med 2,4 miljarder. Vi har alltså ingen skyldighet att skaffa dessa 2,4miljarder. Att ni bara till tre fjärdedelar har klarat paketet i skatteutskottetär verkligen era bekymmer. Den ekonomiska politiken, m. m. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Statsminister envisas med attvidhålla att vårt handlande skulle ha berott på , trots att jaghär jag vet inte hur - talat om för ochregeringen att jag och i TT-uttalan-den som jag t. o. m. delvis läst upp förklarat att det socialdemokratiskaskattehöjningsförslaget icke borde accepteras. Men jag är intresserad av en sak eller var intresserad av en sak. "Jag sökte", sade statsministern isitt förrförra inlägg, "finna en bas för en bredare uppgörelse." Jagfunderade över vad statsministern syftade pä. Sedan fick jag klart för mig atthan tydligen satt och väntade . Är det att söka finna "en basför en bredare uppgörelse" eller finns det något annat som ligger bakomherr Palmes uttalande? Tala i så fall om det för oss! I varje fall"väntade" han han bytte skjorta eller bytteståndpunkt. Orsaken till att jag tog upp nyvalsfrågan var att vi härdiskuterat vilken av de mot varandra stående grupperingama som har människornasförtroende, vilken version som har rönt störst tilltro ute bland de människorsom ytterst avgör politiken. Då gjorde jag gällande, att man borde gå ut ochfråga folket! Vädja tUl väljarna, så får ni svaret! Då säger : Det är klart att ni vill ha nyval föratt försöka få makten. Ja, vinner vi så får vi väl makten också, men vi fårframför allt svar på den ställda frågan. "Varförskulle vi anordna nyval", säger , "vi får ju igenom Den ekonomiska politiken, m. m. vårtförslag ändå" underförstått med kommunisternas hjälp. Men om så ärfallet, varför skall ni då spela upp den här indignationsvalsen därför attoppositionspartierna vägrar att acceptera det regeringsförslag som de anservara felaktigt och vidhåller sin negativa uppfattning när regeringen försökeröva utpressning genom att lägga fram ett förslag som regeringen själv finnerännu sämre? Regeringen ställer oppositionen inför tvånget att välja: tagettdera av dem, annars får ni svara för följderna! Vad har statsminister för uppfattning ompolitik? Tror verkligen statsministern att man kan driva politik på det sättet?Hoppa in i oppositionsställning och försök driva oppositionspolitik på detsättet. Då får vi se hur det går för statsministern. Jag tycker, herr talman, att hela den här debatten utgörett rekord i skenhelighet. Sade , och man nästan såg denskenbara glorian om hans huvud när han vandrade tiU sin bänk. anklagade mig tidigare för attfälla krokodUtårar, men jag blev nästan rörd när jag hörde säga:Vad bråkar ni om, när ni får igenom ert förslag? Här har ju i den heltdominerande borgerliga pressen förts en kampanj som knappast haft sin likesedan ATP-striden. Vi har också hört nästan fler invektiv från talarstolen härän sedan ATP-striden. Vi har hört ropa och hojta i talarstolen somingen bondebundsförbundsledare har gjort eller när det var partietbUdades. Varken , i eller någon annan ropadeväl så. Och så frågar vad vi har att bråka om. Vi måste juförsvara oss och utlägga vår politik. Det är det vi gör. Herrarna försöker sedan berömma mig på något egendomligtsätt genom att säga att jag är en mästare i taktik. Det är i och för sig ingetfel med taktik i politiken, om man vet vad man vill. Och vi vet vad vi vill idenna fråga, nämligen att få igenom en skattesänkning för de stora och bredalöntagargrupperna, att få igenom en sänkning eller en frysning så långt möjligtav kommunalskatterna och sedan finansiera detta. Då får man inrikta sig på detmålet och anpassa sin taktik efter detta mål. De borgerliga viU och det kan vara ärligt - utnyttjadenna fråga för att fälla regeringen. Men jag tror att det fanns mycket avönsketänkande därvidlag. har ju i någon tidningutnämnts till ingenjör i vad gäller den borgerliga taktiken. Men han måste välha felkonstruerat maskinen, eftersom man inte når det mål man ställt upp försig med den taktik man väljer. sade alt det här förslaget inte är gynnsamtför låglönegrupperna. Det har han panna tiU att säga, när han tar ståndpunktgemensamt med och , som kräver en s. k. index regleringav skatteskalorna. Om ni hade fått råda kunde den naturiigtvis mycket lätt hagenomförts från , för det krävde ni och i förfiol.Jämför utfaUet av våra skatteskalor för låglönegrupperna. Det har han pannatill att säga, när han tar ståndpunkt reglering och kom inte sedan och sägatt på något sätt skulle vinet till brännvinet. AU right, det var en förkortning TicHaoen den jaggjorde, så tillägget är riktigt. Å andra sidan är det ganska fascinerande 30 mai 1972 att hananvänder en liten extra inkomst genom skatt------- ----- o u1 u u u u -i f tt f 1" 1 f Denekonomiska pa tobak och vin och brännvin och ol for att finansiera langsiktiga reformer,som skall bli bestående år . Det visar liksom halten i P . Sedan säger att det är en företagsfientligpolitik att vi nu går över till arbetsgivaravgiften. Ja, ni accepterar det. Se,oppositionen kan ju aldrig komma ifrån att ta sitt ansvar för hur den röstar ikammaren. röstar ni på ett sådant sätt att det blir arbetsgivaravgiften somhöjs. Hade ni röstat på ett annat sätt hade det blivit momsen. Det ansvaret kanni aldrig komma ifrån. Jag vet att ni inte upplever något ansvar, att niförsöker dra er ur det här, men detta är ett enkelt faktum. Och de förlustersom ni möjligen kan åstadkomma skall vi nog klara upp, det är jag inte särskUtoroad för. Men när det blir arbetsgivaravgiften som höjs finns detanledning att understryka vad finansministern var inne på förut i fråga om vårföretagsbeskattning. Jag träffade en av mina kolleger nere påkontinenten och diskuterade EEC-frågan. Där påpekade de att de hade haft sinaexperter på gång inför förhandlingarna med oss i EEC-frågan och kommit till detför dem överraskande resultatet att vår företagsbeskattning låg klart undervad man har i EEC-länderna. Det är ett faktum. Även om jag i det här fallethade föredragit en höjd moms, skall man alltså inte alls överdriva betydelsenav att ta en höjning av arbetsgivaravgiften i stället. Allra sist, herr talman: Vad har det här handlat om, fömtommaktspelet? Jo, det har handlat om att göra en skatteomläggning till de mindreoch medelstora löntagarnas fördel, att försöka se till att det blir pengar överi avlöningskuvertet för dem som i den hårdaste avtalsrörelsen påmycket länge förhandlade tUl sig förbättringar. Det har gällt att försökahindra att dessa lindringar i beskattningen äts upp av stigandekommunalskatter. Jag är övertygad om att vi med det förslaget motsvarar enpåtaglig förväntan, ett krav som löntagarna har ställt på årets riksdag, ochdet måste bland dem ha väckt en väldig häpnad att de borgerliga övergav vad dehar sagt för att i stället försöka att tillsammans med kommunisternaåstadkomma en regeringskris. Det kan skapa misstro som inte bara drabbar den skyldigeutan också kan vändas mot politiken och mot demokratins sätt att arbeta. Motden misstron är det bästa botemedlet att vi står fast i vår avsikt attåstadkomma den sänkning av den direkta statsskatten som vi har föreslagit förde stora löntagargmpperna och att finna vägar att göra den möjlig. Detförefaller som om vi har möjlighet att lyckas och som om det inte skulle blinågonting av försöken att på denna fråga störta regeringen utan att löntagarnafår sänkningen av den direkta skatten från . Det är trotsallt det viktigaste resultatet av dagens debatt om detta åstadkommes. Den ekonomiska politiken, m. m. Herr tredje vice talmannen anmälde att herrar ochBohman anhållit att tUl protokollet få antecknat att de inte ägde rätt tUlytterligare repliker. i Harphnge (c); Jag är ledsen att finansministern har lämnatsalen , eftersom jag ser mig föranlåten att börja mitt anförande med en visskorrigering av hans påstående beträffande vad som föregick den senastejordbmksöverenskommelsen. korrigerade sig visserligen i någon månsjälv i sitt senaste anförande, men hans uttalande i första omgången var såkategoriskt att det för den fortsatta debatten kan vara angeläget att bringaklarhet i detta avseende. Finansministern sade att vid den senastejordbmksöverenskommelsen var båda parter överens om att man inte skulle hanågonting av subventionsinslag i denna överenskommelse. Detta är fel. Detbegärdes faktiskt från jordbmkarsidan att man skulle få sådant. Däremot är detriktigt att finansministern sade: Det finns inga pengar, var så goda och görupp! Inför det gjordes det upp utan något subventionsinslag. Men det är självfalletlångt ifrån detsamma som att det har varit en uttalad överenskommelse om attdet icke skuUe finnas något subventionsinslag i jordbruksöverenskommelsen. Jagtycker det är riktigt att säga detta inför kammaren. Den reviderade finansplan och det förslag tillkomplettering av riksstatsförslaget för nästa budgetår som föreligger är jubakgrunden till den ekonomiska debatt som har pågått i flera limmar.Jämsides härmed har också diskuterats skatteutskottets betänkanden nr 32 och33, som berör de föreslagna skatteomläggningarna. Samhällsekonomi och skatterhör så intimt samman att den gemensamma behandlingen förefaller inte baranaturiig utan närmast ofrånkomlig. Framför allt gäller detta i ett land medhöga skatter och en stor och svällande offentlig sektor. Också dekonjunkturpolitiska aspektema ger skäl härtill. har tillsammans med molionsledeslagt fram sin syn på den ekonomiska politiken, både och i samband med kompletteringspropositionen. betänkande finns fogad en trepartireservation, bakom vilkenstår samtliga tre borgerliga oppositionspartier. Jag vUl i denna debatt, som ihuvudsak har berört skatter, främst redovisa syn beträffande denreviderade finansplanen, synen på den ekonomiska politiken ochkompletteringspropositionen. Det aktstycke som här föreligger skulle kunnauppdelas i dels en beskrivande del, en lägesrapport kort sagt, dels ett avsnittför bedömningar och slutsatser och dels slutligen frågan om politikensinriktning och förslag till åtgärder. Den beskrivande delen upptar som tidigare eninternationell översikt. Sammanfattningsvis konstateras här en lågekonomisk tillväxttakt för flertalet industriländer. Världshandeln hade likasåen låg ökningstakt och stannade vid hälften av de två föregående årensökningar. Motsvarande förhåUanden i är ännu ofördelaktigare. Den totala produktionen 1971 beräknas ligga på en i det närmaste oförändrad nivå jämfört med . Det kan också noteras att den Nr 93 inhemska efterfrågan minskat jämfört med . Detfaktaunderlag som här redovisas lär det inte råda någon diskussion 3 jq-tt Det ärnärmast att betrakta som bakgrundsmaterial för politikens------- ;----- inriktningoch för framtidsbedömningar. Vad det skulle finnas anledning ' ekonomiska att diskutera är orsakssammanhangen bakom denna utveckling och ei ,m. n. framförallt då den från omvärlden avvikande och mera ogynnsamma utvecklingsom vi iakttagit i vårt land. Jag skall, herr talman, i detta avsnittinte ta upp en sådan diskussion. Vad i detta avseende åtskilligagånger framhållit har fortsatt aktualitet, och jag återkommer De framtidsbedömningar och slutsatser som regeringenredovisar i propositionen 90 är något mera optimistiska än de som redovisades iden ursprungliga finansplanen. Förändringarna i den internationella konjunkturen, sominom parentes sagt oftast åberopas av regeringen såsom avgörande när vi harkris och arbetslöshet i fullsysselsättningssamhället, betraktas emellertidockså nu som avgörande. Från sida delar vi inte helt regeringenskonjunkturbedömning. Vi menar att tendenserna beträffande den internationellakonjunktumtvecklingen inte är helt entydiga och säkra. Sammanfattningsvis kanändock sägas att de yttre fömtsättningarna bör kunna bedömas relativt ljust fördet kommande året, även om uppgången synes dröja. När vi detta till trots har en mera pessimistisk bedömningbeträffande den inhemska konjunkturutvecklingen än regeringen beror det heltenkelt därpå, att vi anser att den socialdemokratiska politiken sammantaget-främst den ekonomiska politiken och näringspolitiken - inte i tillräcklig gradskapar förutsättningar för en optimal utveckling inom den yttre relativtgynnsamma ram som måhända förefinns. Den allmänna förbättring ihälsotillståndet för ekonomin, som kan avläsas i den senaste tidens sjunkandearbetslöshetssiffror, inger vid ett närmare studium av förutsättningarna inteså värst stort hopp om en varaktig förbättring. Liksom inom sjukvården har maninom samhällsekonomin numera stora möjligheter att med modern teknik drivafebertopparna nedåt och därigenom rädda patientens liv. Men avgörande är juslutligen om organismen efter en sådan hästkur kan fungera normalt i annatfall lär inte glädjen bli så beständig. 1 regel tål inte patienten flera kureri följd av det slaget. När man läser i propositionen atl desysselsättningsskapande åtgärder, varom beslutat , och mars åstadkommit 180 000 arbetstillfällen, och därtill läggerantalet registrerade arbetslösa samt dem som är föremål för omskolning, såfinns det anledning fråga sig hur allvarligt och latent sjukdomstillståndet isamhällskroppen egentligen är. Den förbättring i sysselsättningsläget som kundeavläsas i majrapporten är ju inte heller värst imponerande. I mycket hög gradgäller att den ökade sysselsättningen ligger på service- och vårdyrkessektorn,där arbetstidsförkortningen och förestående semester helt naturligt har spelaten mycket stor roll vid den senaste räkningen. varuproducerandeområdena lär ökningen emellertid vara mycket liten, " 4' protokoll 1972. Den ekonomiska politiken, m. m. Jag skall inte envisas att blicka tUlbaka, men nog har väländå utvecklingen visal att oppositionen inte i onödan slog larm införhöstriksdagens början, och nog visar väl utveckhngen därtill som bl. a. herrFälldin har sagt tidigare i debatten - att de ytterligare åtgärder somoppositionen föreslog hade varit berättigade. I den treparlireservation tillfinansutskottets betänkande nr 25 som föreligger har vi också starktunderstrukit detta. Vi har vidare sagt, att även om konjunkturen vänder tordeen betydande eftersläpning i sysselsättningen vara att räkna med, varför en högarbetsmarknadspolitisk beredskap är nödvändig, inte minst med tanke på nästavinterhalvår. Sammanfattningsvis vill jag om arbetsmarknadssituationensäga, att den förbättring i sysselsättningsläget som inträffat och som kunnatavläsas i de sjunkande arbetslöshetssiffrorna med hänsyn till omständigheternakring densamma inte på något sätt är imponerande. Mot bakgrund av den debattsom förts är det intressant att ställa en fråga tUlsocialdemokraterna, i första hand då tUl finansutskottets ärade ordförande; Hurdefinierar ni begreppet den fulla sysselsättningen? Finansministern poängterade mycket starkt tidigare idebatten, att den svenska ekonomin inte skulle ha tålt ytterligare åtgärder,som i sig skulle ha inneburit en nedgång av den arbetslöshet vi har haft ochhar. När jag hörde det erinrade jag mig att det var enframstående partiledare i , , som bekant professor inationalekonomi, som då myntade orden att det samhällsekonomiskt var riktigtmed 1 procents arbetslöshet. Jag minns vilket utfall dessa ord utlöste mothonom från socialdemokratiskt håll, där man menade att professor var uteför att äventyra människornas rätt tiU arbete. har vi under en lång periodhaft en arbetslöshet som varit större, och ändå ärsocialdemokraterna tUl synes belåtna med situationen. I varie fall vill maninte vidta några ytterligare åtgärder som skulle kunna nedbringa arbetslösheten.Det vore därför mycket intressant att få en definition av vad man inomsocialdemokratin menar med den fulla syssselsättningen. Men låt mig återgå till bedömningen avsysselsättningssituationen. Vi skall komma ihåg att i de sjunkandearbet.slöshets.siffror som här redovisats först och främst ligger densäsongmässiga förbättringen, som inte är betydelselös och som alltid kommer påvåren oavsett konjunkturerna. Vidare ligger däri också effekten av den senastearbetstidsförkortningen, som teoretiskt betyder mellan 60 000 och 80 000arbetstagare, överslagsvis beräknat, eller kanske ännu mer. Härtill skallnaturiigtvis läggas den genom tiderna största arbetsmarknadspolitiska satsningsom gjorts i vårt land - för att här använda regeringsföreträdarnas uttryck.Jag har redan sagt att den enligt beräkningarna har betytt maximalt 180 000arbetstUlfällen. Det mest betänkliga är dock att de faktorer som harpåverkat sysselsättningen i vår jag tror man bör beakta det - är avengångskaraktär och i mycket liten grad ger följdsysselsättning. När det gällerarbetstidsförkortningen kan man naturiigtvis aldrig lösa arbetslöshetsproblemetmed denna matematiska formel, om man kräver sammaeller ökad standard. Jag tror också man kan säga att huvuddelen av alla deprojekt som av arbetsmarknadspolitiska skäl har dragits i gång och av vilkaflertalet är mycket angelägna, är sådana att när projektet är klart ger detfortsättningsvis inte arbete åt många människor. Det medverkar inte heller tillnågon ökning av vår export eller till någon förbättring av vår handelsbalans. Mot bakgrunden av det således inte aUtför ljusaperspektivet beträffande sysselsättningen är vi från sida beredda attmedverka till en fortsatt hög beredskap när det gäller arbetsmarknadspolitiken.Men vi vill starkt betona att det primära måste vara att ge de arbetssökandearbete inom näringslivet, inte vid sidan om. Politiken måste i ännu högre gradges en sådan inriktning att den medverkar härtill. ärnaturiigtvis utomordentligt bra i krisartade situationer, men vi får vara påvår vakt så att det inte blir så att AMS blir ett instrument som även ocksåunder normala tider sysselsätter en mycket stor del av människorna. Såväl finansministern som utskottsmajoriteten erkännerbetydelsen av näringslivets utveckling och värdet av investeringar i detsamma.Tyvärr hjälper här inte vackra ord och erkännanden. Här som annorstädes är dethandlingarna som talar, och när det pohtiska handlandet går stick i stäv medgjorda uttalanden skapas inte inom näringslivet den tilltro som är enförutsättning för att inte minst konjukturpolitiska stimulansåtgärder skallutnyttjas optimalt. Tyvärr upplever företagarna inte säUan situationen så. Ettav de sena.ste bevisen härpå är förslaget om en fördubblad arbetsgivaravgiftmitt under löpande avtalsperiod. Jag skall inte gå närmare in på löneskatten och dessverkningar den har ju behandlats av skatteutskottet, och företrädarei utskottet kommer att tala därom men låt mig ändå säga några ord om den. Det är förvånande att argumenteringen , dåfråga var om att av konjunkturpolitiska skäl temporärt sänka löneskatten -nämligen att den gällande avgiften ingick som en av grundförutsättningarna närtreårsavtalet slöts - helt plötsligt inte längre gäller. Vi har, såväl icentermotionen som samfällt i reservationen, framhållit det som mycketangeläget att undvika kostnadsökningar för den lUlverkande industrin, framför alltexportindustrin men också naturligtvis industri med stark importkonkurrens.Också från den utgångspunkten är det omöjligt att i nuvarande konjunkturlägeacceptera förslaget beträffande löneskatten. Löneskatten kan naturligtvis vara ett bra konjukturpolitisktinstm-ment. Personligen vUl jag inte avsvära mig möjligheterna att använda densom ett sådant, men självfallet skall det vara i en konjunktur som serannoriunda ut än den vi nu är inne i. Jag har inte heller någon som helstsvårighet att acceptera skatt på vinst i ett företag. En annan sak är attacceptera skatt före vinst, ja t. o. m. i ett läge dä ingen vinst finns. Jag tror, allt tal om välvilja till trots, att det ärnödvändigt atl vara mycket observant när det gäller utvecklingen inomnäringslivet. Vis.ser-ligen förutsattes i den reviderade finansplaneninvesteringarna inom industrin öka , vilket är endubbelt så hög ökningstakt som . Men det bör i sammanhanget sägas attdet , som ligger bakom oss, hade förutsatts en ökning med hela Den ekonomiska politiken, m. m. Den ekonomiska politiken, m. m. 12 procent- ökningen blev . Vilken blir siffran ? Det är här antagandenvi rör oss med. Vad här sagts gäller i alldeles särskild grad de mindreföretagen som regeringen oftast inte har så värst mycket till övers för - ochdetta mte bara med tanke på deras relativa betydelse för produktion ochsysselsättning, utan framför allt därför att denna företagsamhet alltjämtspelar en så utomordentligt viktig roll som grogrund för näringslivet och på såsätt bidrar tUl dess förnyelse.