prot · FV09122 · 1972-12-31 00:00:00 — Då det nuvarande studiesociala systemetinfördes knöts stora förväntningar till detta system.Tidigare studiemedelssystem hade stora brister. Studierna medförde för mänga enbetydande skuldsättning. Det nya systemet skulle innebära längreåterbetalningstider och en jämnare skuldbelastning under helaåterbelal-ningstiden. Det visade sig emellertid rätt snart att systemet intemotsvarade förväntningarna. Visserligen sade dåvarande utbildningsministern, dåhan tillsatte studiemedelsutredning, att "erfarenheterna avstudiemedelssystemet har varit goda". Men det omdömet var inte särskiltmotiverat ens då, och , , är det ännu mindre motiverat. är erfarenheterna verkligen blandade. Det finns positiva inslag, men denegativa är både många och starka. Det har förts fram berättigade krav på en höjning avstudiemedlens totala nivå och pä en högre bidragsandel inom systemet. Även omdet samhäUsekonomiska klimatet just nu inte är gynnsamt för stora reformer, kanen studiemedelsreform, som betyder ett bättre samhällsstöd, inte vänta särskUtlänge till. Det har också förts fram berättigade krav pä en mängd förändringarav systemet. Det gäller bl. a. förändringar av återbetalningsreglerna och envärdesäkring av studiemedlen. Sådana reformer kan verkligen inte vänta längre.De borde redan ha genomförts. Vi har inom vid flera tUlfällen under de senasteåren diskuterat studiemedelssystemet. Kritiken har vuxit i styrka. Det ärnumera få, om ens några, med erfarenhet av systemets verkningar som vill sägaatt erfarenheterna av systemet är goda. De är blandade och de negativa inslagenblir allt starkare. Jag vUl dock markera att jag använderformuleringen "blandade" erfarenheter. Jag vill inle instämma med demsom ser systemet enbart som ett misslyckande. Det finns positiva inslag, men denegativa blir som sagt alltmer framträdande. Jag skall för min del inte ta upp en debatt omstudiemedelssystemet i dess helhet. Jag förutsätter att vi nästa ärgenom 1968 års Återbetalning av studiemedel m. m. studiemedelsutredningfär ett material som underlag för en omfattande reformering av systemet. JagskaU därför nu begränsa mig tUl ett par punkter. Vi begär beslut pä två punkter: dels ettuppdrag tUl studiemedelsutredning om förslag tUl värdesäkring av denåterbetalningsfria delen av studiemedlen, dels förslag till höjning avavgiftsgränsen i studiemedelssystemet. På båda dessa punkter har de gångna årenmedfört att vi avlägsnat oss från målen beslut. Penningvärdet harju väsentligt ändrats ; studiemedelssystemet har dock inteändrats i takt med detta. Framför allt är bidragsdelen numera en mindre andelav det sammanlagda stödet. Det betyder att de studerande i allt högre gradmåste skuldsätta sig. Utvecklingen har också medfört en större skuldsättning änden som accepterade 1964, och därför måste vi nu få en värdesäkring. Likaså har utvecklingen medfört att tryggheten i sambandmed återbetalningen har urholkats. Man sade vid beslutets fattande attåterbetalningen borde vara så utformad, att de studerande inte genomåterbetalningen skulle pressas under en standard som ligger påtaghgt lägre änden genomsnittliga standarden i samhället. Den nuvarande avgiftsgränsen äremellertid för låg för att det målet skall kunna uppnås. Den nuvarande gränsen beslutades1970. är det för en ny justering, och den kan vi göra i början av nästaår. Jag yrkar bifall tUl reservationen av m. fl. HerrWIJKMAN (m): Frågan om studiemedelssystemets utformninghar återkommit gång på gång i debatten , inte bara här ikammaren utan i olika studentsammanhang, inte minst - och det kanske man böruppmärksamma - i de olika propåer och informationsskrifter som centralastudiehjälpsnämnden har utarbetat och utkommit med . Personligen vill jag - detta har jag framfört tidigare idenna kammare revidera studiemedelssystemet. Jag kan i mängt och mycketinstämma i vad har sagt. Systemet har inte motsvarat deförväntningar man ställde på det från början, och återbetalningsreglerna är väldet största problemet. Bidragsdelens successiva urholkning är ett annatallvarligt problem. Bestämmelserna om lånebeloppets relation till egen inkomstär olyckligt valda därför att de innebär enorma mariginaleffekter så fort enstudent extraarbetar . Likaså är bestämmelserna om relationentill egen förmögenhet, speciellt för dem som har den placerad i en fastighet,också orimligt satta. kom in på det totala beloppet. Det harvisserligen inte så mycket med systemets konstruktion att göra, men vi vet attdet också därvidlag finns svikna förväntningar hos mänga tusentalsstudenter. Det totala beloppet räcker helt uppenbart inte till i dä inteminst studentbostadshyrorna har ökat mycket snabbt. Hyrorna utgör - dettasäger jag inom parentes - för många studenter avstudiemedelsbeloppet, och att det inte går att klara resterande kostnader ochutgifter på resten är alldeles uppenbart. sade att få, om ens nägon, som harerfarenheter av systemet vill säga att de erfarenheterna är positiva. Tyvärrtycker jag att det här utskottsbetänkandet, som majoriteten står bakom, vittnarom att kritiken och erfarenheterna inte har vunnit något gehör i de kretsarna.De debatter vi haft med statsrådet och andra representanter förregeringspartiet här i kammaren har vittnat om att manöver huvud taget inte vill inse de problem som finns. Det finns naturligtvissaker som är bra i det här systemet, amorteringsfriheten efterstudierna, avskrivningen vid dödsfall och den automatiska avskrivningen vidpensioneringsåldern. Men systemet som sådant, denna indexuppskrivning avlånebeloppet, att bidragsdelen successivt sjunker och studenterna hela tidenskuldsätter sig i allt större utsträckning är ett dåligt förhållande. Det visar sig att en mycket stor andel av studenternafinner systemet OtUlfredsställande. Av färska siffror vet vi att det baraär av de studenter som studerar vid universiteten somutnyttjar systemet, och det är väl om något ett bevis för att det är ettmisslyckande. Det är alltså bara hälften av de drygt 120 000, som i dagstuderar, som accepterat och utnyttjar systemet. Hur resterande studenterfinansierar sina studier har vi fått ganska klara begrepp om; bl. a. tvingas deatt dubbelarbeta eller kvällsarbeta, och det har naturligtvis negativakonsekvenser för deras studieinsatser. Vi vet också att de frivUligainbetalningarna för resterande lånebelopp av de akademiker som ärfärdigstuderade ökat mycket snabbt . Det är också en mformationsom säger att detta system fått orimliga konsekvenser. Motiven för systemet varju bl. a. att skuldsättningen inte skulle innebära en belastning. Man villeframför allt uppmuntra studerande från icke-studievan miljö, hem utanstudietraditioner. Jag vågar påstå att det nuvarande systemet direkt motverkarde syften man hade i statsrådet proposition . Egentligen borde, herr talman, hela systemet rivas upp ochstöpas om. Det sitter en studiemedelsutredning, och jag accepterar att vii stort väntar tills i vår med en diskussion om en sådan revidering. Jag villbara säga att när det gäller återbetalningsreglerna är direktiven så snävtskrivna, att jag inte kan tänka mig alt man där kommer att göra en totalrevision. Det är möjligt att man marginellt kommer att justera den s. k.spärregeln, men i övrigt tror jag att vi om majoriteten får som den vill kommeratt dras med dessa indexlån även . När det gäller själva bidragsdelen är inte heller därdirektiven skrivna så att vi kan räkna med en automatisk värdesäkring. Därmenar jag att den reser\'ation som finns i alla fall skulle innebära ettväsentligt steg på vägen om vi så att säga skickade denna reservation vidaretill utredningen, som enligt vad jag inhämtat ännu inte är klar. Den innebär ialla fall att bidragsdelen värdesäkras och att den totala skuldsättningen inteblir så hög som den annars kommer att bli. Utskottet hävdar i betänkandet i stort sett att systemetär bra. Man går igenom återbetalningsreglerna och har tydligen inte begripit ellerinsett att nästan varenda student är missnöjd. ibland har sagt beror detta inte på en ovederhäftig Återbetalning av studiemedel m. m. Återbetalning av studiemedel m. m. Det är ingen som vill återinföra något gammalt förlegaträntelånesystem som skulle innebära en riskfylld skuldsättning hos privatabanker. Vad vi från kritikernas sida krävt är en rimligareäterbetalningsmetodik och det kan man utan större justeringar i det nuvarandesystemet åstadkomma med bibehållande av de mycket positiva delar som finns. Jag skaU inskränka mig tUl detta . Jagförmodar att vi fär en stor debatt om denna fråga , och det skall dä bliintressant att utförligt få höra motiven för hela indexsystemet. Jag vill yrkabifall till reservationen i socialförsäkringsutskottets betänkande nr 36. HerrSVENSSON i (vpk): Ett studiefinansieringssystem med progressivasyften kan sägas ha tre huvudmål. Det skall ta tUl vara begåvningspotentialenbland hela folkel och därmed bidra till folkets ekonomiska och kulturellaexpansion. Det skaU bereda de studerande trygga och rationella arbetsförutsättningarunder studietiden. Det skall vara ett redskap som bidrar till ekonomisk ochkulturell utjämning mellan klasser och skikt. Dessa principer är giltiga intebara för universitets- och högskolerekryteringen bland ungdomar de är minstlika gUtiga då det gäller de vuxenstuderande. Det var synpunkter av denna typ som domineradediskussionen när frågan om studielön och social jämlikhet böfiade diskuterasinom det socialdemokratiska partiet . Det skedde då istrid mot borgerliga uppfattningar, som hävdade länefinansieringen och den friaavdragsrätten för periodiskt understöd från föräldrar som bärande riktlinjer ifrågan. Det har hänt mycket åtminstone på detideologiska planet. Det system som byggdes upp innebar att regeringen heltövergav studielönen som slutmål. I stället gick man över pä den borgerligahnjen och byggde upp ett system där skuldsättningen var det bärande momentet. Följderna av en sådan borgerlig politik har inte låtitvänta på sig. För det första måste man konstatera att hela tesen omutbildningsexpansionen som ett medel att minska klasskillnaderna har slagitslint. De senaste siffrorna, redovisade i SOU 1971:61, visar att socialgrupp 3endast obetydligt ökat sin andel av totalantalet studerande och att högrestudier är en sällsynthet för ungdomar ur arbetarklassen. Av en årskull isocialgrupp 3 går tUl högre studier, av en årskull i socialgrupp1 går samma väg, av socialgrupp 2 är det . Andelenstuderande från socialgrupp 3 har ökat mellan 1959/60 och 1968/69 med mindre till . Men ökningen är inte allmän, och den fallerbara på vissa kategorier. Bland socionomer och tandläkare har t. ex. andelenstuderande från socialgrupp 3 minskat. Bland civilekonomer och civilingenjörerhar den stått stUla . Materialet rörande den sociala rekryteringen tillhögre studier visar med förkrossande tydlighet att utjämningspolitiken är ettstort fiasko, om den nu över huvud taget någonsin varit avsedd. Sedanstudiefinansieringssystemet infördes har också betydande för- sämringar inträtti de studerandes ekonomiska situation, försämringar som givetvis väsentligenslår mot studerande frän arbetar- och mellanskikten. När det nuvarandesystemet infördes utgjorde bidragets andel av totala summan studiemedel 22procent. Den har sjunkit till . Bidragssumman har förblivitoförändrad . Hyrorna i studentbostäderna såväl som på övrigahyresmarknaden har starkt stigit. Enligt SFS, som noggrant undersöktsituationen på studentbostadsfronten i , tar hyreskostnaden för ettenkelrum med gruppkök, kokvrå eller kokskåp genomsnittligt över en tredjedel avstudiemedlen. 1 många nyare fastigheter är hyreskostnadens andel av disponiblainkomsten mellan . Nya hyreshöjningar står nu för dörren.Bakgrunden tUl denna situation är de ändrade lånevillkor som gäller . En ensamstående studerande kan fåstudiemedel med . existensminimumuppgår till , och det är givetvis inte beräknat med hänsyn tillkostnader för läromedel o. d. för den studerande nödvändiga extraposter. Inteheller är hyreskostnaden beräknad efter den studerandes verkliga boendekostnad. Man kan inte leva pä ett rimligt sätt på studiemedlen.Följden är att de studerande får gå ut på arbetsmarknaden vid sidan avstudierna. Vem drabbar detta? Ja, det drabbar inte dem som kan få stödhemifrån. Det drabbar studerande från hem med låga inkomster. Det betyder attjust dessa studenter får ett extra handikapp genom ökad arbetsbörda ochförlängda studietider och därmed också ökad skuldsättning. 1 sin vägran att se detta sociala problem i ögonen harregeringens företrädare gripit till ett säreget argument. hettedet inom socialdemokratin att det var ekonomin som var den tunga faktor vUkenhindrade en jämn och social rekrytering. heter det att det ärarbetarklassens bristande studietradition. Ekonomin anses inte spela nägonstörre roll, aUa har under SAP fått det så bra. Det är ett märkligt resonemang. Arbetarklassens barn haralltså enligt regeringen sig själva att skyUa när de på grund av obUdning ochdålig studietradition inte kan klara sig in vid högskolorna. Vilket förakt förarbetarklassens ungdom och arbetarrörelsens kulturtradition talar ur dettaförsök att dölja vad det verkligen handlar om? Skuldsättningen har alltid varitarbetarklassens spöke. Det förstod Rochdale-pionjärerna när de hävdadeprincipen om kontanthandel i konsumentkooperationen. Det förstår dagensarbetarungdom när den i så stor utsträckning undviker utbildningsvägar medskuldsättning. Det förstår var och en som upplevt otryggheten i att utanreserver bakom ryggen studera på skuld, se skulden växa, vänta på besked frånden byråkratiska och långdragna handläggningen på studiemedelsnämnderna, sökatillfällighetsjobb när pengarna inte räcker, se lyckligare lottade kamraterkunna lägga ner mer tid på studierna och mindre tid på förvärvsarbete, upplevarisken att behöva avbryta studierna. Detta är som nämnts inget problem som bararör de ungdomsstuderande. Det rör också den stora och växande kategorinvuxenstuderande. Man kan aldrig lösa vuxenstudiefrägan med hjälp av Återbetalning av studiemedel m. m. Återbetalning av studiemedel m. m. skuldsättningssystem.En vuxenstuderande som har ett barn och går genom gymnasie- och därefterhögskolestudier och slutför studierna /671971/72 kommer ut med52 i skuld. Han eller hon får därefter en årlig ränte- ochamorteringskostnad pä . En vuxenstuderande med två barn fär imotsvarande fall en skuld på och en årskostnad av 5 270 kronor.Det är nonsens att påstå att sådana villkor inte skulle hämma tUlträdet tillstudiebanor där studierna inte är betalda. Det är nonsens att arbetarung-domenskulle få någon stimulans atl välja dessa banor framför de där studierna ärbetalda eller där lön utgår i en eller annan form . Det är häpnadsväckande när utskottet försvarar sig med attlånevillkoren för de studerande är sä fördelaktiga. Det visar att utskottetinte alls förstått att man inte kan resonera så. Ett vanligt lån är i regel ettengångslån som investeras i fast egendom. Ett studielån tas däremot somkonsumtionskredit. Läneskulden tas upp fortlöpande och stiger automatiskt medstigande levnadskostnader och priser. Det finns en väg som kan skapa jämlikhet på detta område.Det finns en väg att undanröja motivet för de nuvarande stora och växandeskillnaderna i lönesättningen i samhället. Det är ett program för höjande avbidragsdelen med sikte på ett framtida mål, innebärande att studier och arbetei princip likstäUs. Jag yrkar bifall till motionen 447. FrökenSANDELL (s); Den reservation som är fogad tillsocialförsäkringsutskottels betänkande nr 36 tar upp frågor som vi mångagånger diskuterat i sedan det här studiemedelssystemet infördes. 1nuvarande läge sammanhänger problemen också starkt med såväl studiemedelsutredningenspågående arbete som de förslag som kan komma från kommittén för studiestöd ätvuxna. Därför vet jag att vi ytterligare kommer att få diskuteradessa frågor. Jag finner det inte nödvändigt att göra några längre kommentarertill vad som anförts i reservationen. Reservanterna kräver i första delen av sitt yrkande attnackdelarna med den partiella indexregleringen skall avhjälpas antingen genomatt studiebidragsdelen höjs eller genom att den indexregleras. Den frågan harju centrala studiehjälpsnämnden tagit upp i sina petita . Man har där räknatfram att kostnaderna för en värdesäkring av studiebidraget enbart för den delsom är inom studiemedelssystemet skulle uppgå till 85,5 miljoner kronor.Centrala studiemedelsnämnden anser att detta skulle innebära en sådanomfördelning av resurserna att det skulle medföra en kraftig minskning avstudiemedelsfonden. Man finner det därför inte möjligt att prioritera denåterbetalningsfria delen av studiemedlen med så mycket pengar som det härgäller. Man har därför avstått från att föreslå en värdesäkring av denåterbetalningsfria delen av studiemedlen. Reservanterna tycks inte heller vara inställda på en snarlösning av denna fräga. Om de hade velat ta konsekvenserna av sina propåerborde de ju ha haft kurage nog att föreslå att hos Kungl. Maj:t begäraatt vi fr. o. m. får en indexreglering. Eller också borde de återkommai ärendet vid nästa års budgetbehandling och då även möjligen anvisa varifrånman skulle ta pengarna till detta. Det behövs ingen utredning for att få framkostnaderna för en värdesäkring av studiebidraget. Det har socialastudiehjälpsnämnden räknat ut. Vad det är fråga om är en resursfördelning, ochnär nu säger att man inte kan vänta så borde faktisktreservanterna ha ställt krav på en indexreglering. Här har man hissat flagganför förbättringar för de studerande, men man har bara vågat hissa den pä halvstång för att visa sitt deltagande med dessa grupper. Den andra delen av reservationen den som gällerhöjningen av återbetalningstaket kan vara lätt avfärdad. Dels har vi, somutskottet anmäler, nyUgen här i rUcsdagen höjt avgiftsgränsen, dels harstudiemedelsutredningen reglerna inom äterbetalningssystemet under behandling.Det är visserligen sant att direktiven inte i detalj säger ut vad man på dettaområde skall syssla med, men i det betänkande som studiemedelsutredningenframlade sägs det klart ifrån att man kommer att redovisa förändringarnanär det gäller återbetalningssystemet i nästa betänkande. Att enbart höjaavgiftsgränsen som reservanterna vill lyfter inte bort bördan avskuldsättningen för de studerande - om man nu anser att det måste skeförbättringar här - utan det skjuter bara upp avgiftsinbetalningen.Avgiftsgränsen fungerar ju pä det sättet att man, om man har inkomster ochdelvis förmögenhet som understiger denna gräns, får uppskjuta inbetalningen avavgiftskvoten för det året tills lånet har återbetalats. Man räknar med att låntiU unga studerande skall vara återbetalade , och mellan 51 och65 års ålder skall man alltså betala in de uppskjutna avgifterna.Reservanternas förslag kan således inte lösa detta problem.Studiemedelsutredningen har också i sitt betänkande klart redovisat att mankommer att ta upp flera andra komponenter för att öka tryggheten för destuderande när det gäller återbetalningssystemet. kommer också att behandlaåterbetalnings-reglerna och även det som nämnde om den reduceringsom kan ske om de studerande har ett sommararbete och får en viss inkomst avdet. Dessa frågor är alltså under utredning. Jag vill med detta yrka avslag på reservationen och bifalltill utskottets hemstäUan i betänkandet nr 36. Vpk:sförslag innebär också stora ökade kostnader. Säkert kommer studiestödets utformning upp till debatt.Jag vUl säga till i att det är väl ingen som har sagt attdetla system är alldeles oantastbart, men vi är övertygade om att detta kommerupp tiU debatt när man slutgUtigt skall lösa frågan om studiestöd för vuxna ochäven i samband med att vi skall ta ställning till U 68 :s förslag om enåterkommande utbildning. säger att det här studiestödssystemet intehar lett tUl någon ufiämning. Det har inte blivit så många fler ungdomar frånarbetarhem som har studerat, säger han. Men det har ändå skett en tiodubblingav antalet barn från arbetarhem som studerat vidare som detnuvarande systemet har verkat. Vidare har antaletstuderande som är fördubblats. Det visar ju i Återbetalning av studiemedel m. m. 14 protokoll 1972. Återbetalningav studiemedel m m. alla fallatt systemet bidrar till den ekonomiska utjämningen. Det har bidragit till attungdomar och även äldre från socialgrupp 3 fått större möjligheter. Ingen harväl sagt att studiemiljön är helt avgörande, men det är klart ätt det betyderen hel del för arbetarungdomarna att de inte växer upp i en miljö där man harerfarenhet av högre studier och på samma sätt som i många andra familjer rentemotionellt kan ge en uppmuntran tUl studier. Vi har tidigare här i - det var 1969 -fastslagit att om resurser kan spenderas på förbättringar av studiehjälpen ochstudiemedlen, då skaU vi lägga detta på vuxenutbildningen. Vad som kommer framav SVUX;s utredning och från studiemedelsutredningen måste bli styrande förutformningen av studiestödet i dess helhet. SVUX har ju gjort ett överslag övervad en ökad vuxenutbUdning skulle kosta och kommit fram tUl en summa av 50miljarder för att förbättra studiemöjligheterna för dem som i sinbarndom och ungdom inte fått möjhgheter att studera vidare. SVUX, studiemedelsutredningen och U 68 innebär med allsannolikhet att vi får ta ställning till hur vi skall fördelastödet mellan yngre och äldre elever. Detta tycker jag är skäl tillräckligt föratt, som utskottet nu gör, besvara vpk-motionen. Utskottet anför att det nuinte är tid att ta upp denna fräga och föranstalta om nägon utredning avförutsättningarna för att införa studielön. säger juockså i sitt betänkande att när man skall ta upp de här frågorna ifortsättningen så krävs det naturligtvis olika överväganden och att den störstaeffekten på rekryteringen tUl högre utbildning uppnås genom att individensdirekta utbUdningskostnader minskas - eUer klarare uttryckt genom generösastudiebidrag eller studielön som skulle minska studieskuldsättningen. Denutredning som arbetar har således fullt klart för sig vilka problem som uppståri och med att man vill ytterligare öka studiemöjigheterna för de vuxna somtidigare inte fått tillfäUe att studera. Detta tillsammans gör, herr talman, att jag vill yrkaavslag på vpk-motionen, som jag yrkar bifall till utskottetshemställan i betänkandet nr 36. HerrWIJKMAN (m) kort genmäle; Vi försöker inte hissa någon flagga på halvstång. Flaggan hänger redan på halv stång, fröken . Vad vi har gjort ärbara att vi har lagt fram vissa - det håUer jag med om - begränsadetiUäggsförslag till den utredning som arbetar. Vi har upprepade gånger under desenaste åren försökt få tiUäggsdirektiv - utvidgade direktiv. Jag konstaterar bara, herr talman, med tacksamhet att och den anda i vilken vi diskuterar den här frågan är heltväsensskild från andan , då fröken hade helt andrauttrycksformer och en helt annan självsäkerhet när det gällde att berömma detnuvarande systemet. är det alldeles uppenbart att även fröken viUförändra, om än inte på så många punkter som jag. Men hon väntar sig ändå enförändring och en förbättring, och jag tycker att framför aUt studenterna i dethär landet skaU vara tacksamma för att man även inom regeringspartiet harkommit så långt. HerrMUNDEBO (fp) kort genmäle: Jo, vi är angelägna om en snar reform, frökenSandeU. Vi vUl ha snara förslag om en värdesäkring av studiemedlen. Vi trorinte att det behövs någon omfattande och tidsödande utredning om det, men vimenar att man tUl att börja med måste överväga hur man skaU konstruera ettvärdesäkringssystem. Det finns alternativa möjligheter, och vi vUl ha ettgenomtänkt förslag. Den frågan kan studiemedelsutredning studera ibörjan av . Sedan kan vi efter remissbehandling få ett förslag omvärdesäkringssystem . Fröken tycks emeUertid accepteraytterligare år av försämringar av det studiesociala stödet. Återbetalning av studiemedel m. m. i (vpk) kort genmäle: Fröken umgås på sitt speciella sättmed statistiken och talar om den stora ökningen av det absoluta antaletarbetarstudenter.