prot · FV0914 · 1972-12-31 00:00:00 — ,visst finns det mycket som är oroligt och svårt i det svenska samhället och somi hög grad har att göra med den tekniska utvecklingen. Men, , i ettland som har ideologi försöker man genomföra den. Den engelskahögerregeringen, som jag inte alls kritiserar i och för sig, försöker mycketideologiskt att genomföra denna frihetsideologi. Man monterade ner de statligaföretagen, man tog bort sociala bidrag och sänkte skatten för de högstainkomsttagarna. Vad har det lett till? Jo, till oerhört stor socialspänning. De ständigt återkommande strejkerna är i hög grad uttryck för attarbetarna där känner sig ställda utanför ett samhälle som pressar dem tillbaka. Man kan se på de fruktansvärt tragiska händelserna i Nordirlandi dag. Inte beror de på religion! Inte beror de i första hand på nationellamotsättningar! De beror i hög grad på de sociala missförhållandena, de fattigamänniskornas revolt mot en situation som de upplever som olidlig. Det framstårför mig som självklart att det i den svåra uppgift som man står inför är genomen förbättring av de sociala förhållandena som en förändring av situationen pålång sikt kan ske. TiU grund för denna folkhemstanke ligger uppfattningen attdet goda hemmet förutsätter en social utjämning, en jämnare fördelning av detgemensamma produktionsresultatet. Moderata samlingspartiets pohtik har i allatider varit att motsätta sig detta, att kalla det för konfrontation när vi isjälva verket lägger grunden till en framtida solidaritet i stället för attvilja öka dessa klyftor. Där är skUlnaden. Det var klokt sagt av , att vi ständigt måstevilja formulera visionen om folkhemmet på nytt. Det är en vision som inte allsinnefattar kamp mot andra grupper. Den innefattar att man medvetetsträvar efter en utjämning, en bredare sohdaritet och ett vidgat ansvar förenskUda människor, även för dem som inte är ägare till kapital, mark ochproduktionsmedel, ett vidgat ansvar för enskUda människor att gemensamt skapasin framtid. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Det gäller att hushålla med sekunderna. Apropå detta att det är viktigt att de anställda får enmöjlighet att påverka utvecklingen i företaget, får vara med och ta ansvar,vill jag påminna statsministern om vad jag sade i mitt första anförande. Förvår del anser vi det självklart att de anställda får en möjlighet att vara medi styrelsen, att de skaU kunna delta i revisionen, att detta med att leda ochfördela arbetet skall ske i samråd mellan arbetstagare och arbetsgivare. Vianser det vUctigt att de anställda får en möjlighet att påverka arbetsplatsensutformning. Apropå citatet från vill jag stäUa enliten motfråga: Känner inte statsministern också att det är politikernassjälvklara uppgift att se till att det råder balans i samhällsekonomin? Kännerinte statsministern litet av att det inte är lika självklart att vi lyckas meddet, hur vi än bemödar oss? Ingen skall i varje fall vänta sig någonofelbarhetsdeklaration från min sida. Sedan tillbaka till diskussionen om förslagen från ihöstas och oppositionens uppträdande. Jag har aU respekt i världen för att statsministern,övriga regeringsledamöter och socialdemokrater har och för tUl torgs en annanuppfattning om hur problemen skaU angripas. Det är bara mänskligt att man kanse olika på sådana saker. Vad det borde gälla är att vi i diskussionen försökerövertyga varandra om vad som är det rätta. Men jag reagerar mot att statsministerntUlvitar mig orena motiv. Vi har ingen förutsättning att i så här viktigafrågor hitta samförståndslösningar om sådana anklagelser ligger i botten.Statsmmistern säger att det var partipolitiskt motiverade åtgärder som jag hadevarit med om att föreslå och att jag lugnt och tryggt kunde göra det eftersomjag visste att de aldrig skulle realiseras. Det är att tillvita mig orenamotiv. Det är att tillvita mig att jag föreslår åtgärder som jag i grund ochbotten inte tror på och att jag skulle våga göra det därför att jag kallträknar med att de inte blir genomförda. Vi har ingen möjlighet att hittalösningar om vilka vi kan nå stor enighet om vi argumenterar från denutgångspunkten. Sedan tiU sakfrågan: Varför återkommer vi intemed-förslagen nu? Får jag då påminna om att på höstriksdagens första dag väckteoppositionspartierna motioner med förslag till åtgärder; vi krävde snabbbehandling för att åtgärderna skuUe kunna vidtas ,eftersom det tar litet tid innan sådana åtgärder verkar. Men på grund av attregeringen inte var färdig med sina förslag lika kvickt som oppositionen utanbehövde ytterligare tid på sig kom behandlingen i att uppskjutas tillden . Då var från den synpunkt jag företräder tid redan försutten. Åtgärdernaskulle då ha kunnat träda i kraft i stort sett . Vi har därförtvingats dra konsekvenserna av den verklighet som råder. Om vi nu föreslogsamma åtgärder skulle dessa kunna sättas in tidigast , och då har viunder alla förhållanden att vänta säsonguppgången. Jag står kvar vid min övertygelse att det skuUe ha varitfördelaktigt om dessa åtgärder hade vidtagits; i varje fall skulle de inte havarit prisdrivande . Det är orimligt att säga att en sänkning av momsen ochett borttagande av arbetsgivaravgiften skulle ha varit prisdrivande . Man hadehaft ett finanspolitiskt utrymme ledigt under det skattetak som gäller närkonjunkturen vänder, och det hade i varje fall funnits anlednmg att tro att manbättre än nu hade lyckats trygga sysselsättningen i företagen. Sedan har vi det där om regionalpohtiken, och då kommerstatsministern över på att regeringen gör ingenting för att påskyndakoncentrationen, men däremot skuUe t. ex. föreningsrörelsen göra det. Ja, skylloss för vad som helst, men inte drev vi på i fråga om bankfusionen, som ju ären koncentrationsåtgärd. Får jag också säga att i våra deklarationer i det häravseendet finns det inget undantag för föreningsrörelsen; det är fullt klart. Jag tycker emellertid att föreningsrörelsen är ett dåUgtvalt exempel. Får jag påminna statsministern om att föreningsrörelsen hartotalt sett ca 52 000 anställda. Mindre än 2 000 av dem finns i . Detär en rätt bra spridning. För övrigt har det ju gäUt att man har flyttatmatfabrikerna jag höll på att säga "dit regeringen har flyttat människorna",men det är litet karikerat dit människorna har flyttat; det ligger i sakensnatur. Och så det här med att mejerierna har lagts ner. Ja, medden jakt som det har varit på kor här i landet tycker jag det är ett under attvi har så pass många mejerier kvar som vi har. Begär vad man vill av föreningsrörelsensfoUc, men inte att de skall stå och driva mejerierna om det inte kommer innågon mjölk till dem! Det är inte svårare än så. TUl sist vUl jag säga; Visst skall pojken och flickan idet här fallet soulageras! Och inte är det väl småpengar? Det är ju 10 000kronor per anställd som är genomsnittstalet. Men det gäUde för jordbrukskassanoch alla de andra i det här området att om man hade att väga in detta i denekonomiska kalkylen, så skulle rimligen benägenheten att flytta tUl ett annatområde öka. () kort genmäle; Det är väl ingen som efter kan vara oviss om hur statsministern försöker att slingra sig frånansvaret för att han och riksdagsmajoriteten sade nej tUl oppositionens krav pååtgärder mot arbetslösheten så sent som . Den härlåtsasleken att vi rent formeUt skulle vara skyldiga att upprepa krav som visyftade till att få igenom i före och som, om viupprepade dem , med er förhalningstaktik sannohkt inte skulle kunna komma tUlbeslut förrän framme eller april kan inte gå hem. Alla andra begriperatt här är det fråga om att komma i kampen mot en ogynnsam konjunktur,men låtsas som om han inte kunde förstå det. Sedan försöker statsministern att hävda att vi inte skuUevisa upp räkningen för de förslag tUl förbättringar i samhäUet som vi kommermed. Jo, vi visar upp räkningen för vart och ett av de förslag till utgiftersom vi har lagt fram . Vi har gjortsammanstäUningar av vad våra förslag tUlsammans kostar. Detta är på kort sikt. På är det dyraste förslag som vi har fört framkravet på en indexreglering av skatteskalor och avdrag. Men observera att detförslaget syftar tUl att hindra en fortsatt godtyckhg skattehöjning! Närstatsminis-tem säger att indexreglerade skatter skuUe gynna i första hand dehöga inkomsttagarna tycker jag att statsministern skulle försöka förklara detför TCO, , som begär som en första åtgärd förår 1972 en indexreglering av den statliga skatteskalan. Den största ökningen avmarginalskatten inträffar ju just för människor som har i månaden.Är det dem som kallar höginkomsttagare? Nej, här får nogstatsministern försöka att tänka om; annars riskerar statsministern att görasig helt omöjlig i tjänstemannakretsar. Vidare vill statsministern hävda att när de treoppositionspartiernas ledningar träffas skuUe inga kvinnor kunna få varanärvarande, och han försöker inför kammaren stäUa ut fm andre vice talmannen,som för ögonbhcket inte får yttra sig. Jag kan lugna . När de treoppositionspartiernas ledningar träffats vid ohka tiUfällen så har riksdagsmanCecUia Nettelbrandt i sin egenskap av förste vice ordförande i folkpartietvarit närvarande. Men det viktiga är naturligtvis inte frågan om det skuUeexistera någon sådan där etikettsdiskriminering, utan det viktiga är vaddebatten kan ge i sak när det gäller partiernas syn på kvinnornas stäUning isamhäUet. Statsministern hävdar att den ökade friheten för kvinnorna iarbetslivet skulle vara enbart regeringspartiets förtjänst. Nej, så är detverkligen inte. Hur länge fick vi inte driva kravet om den individuellabeskattningen för att underlätta för kvinnor att gå ut på arbetsmarknaden,innan finansministern accepterade detta, ganska motvUligt.Fortfarande är det ju många hinder kvar av rent ekonomisk karaktär förgifta kvinnors förvärvsarbete. Bostadsbidragens konstruktion medför i praktikenatt de främst kan utnyttjas av familjer där kvinnan arbetar i hemmet. Går honut på arbetsmarknaden så faller de ofta bort på grund av familjensinkomstökning. Till det kommer vårdkostnader och den vanliga skatten. För mångablir det då mycket htet kvar. Detta är viktigt, men det finns också andra, ickeekonomiska hinder för kvinnans frigörelse som partierna borde kunna enas om attundanröja i stället för att, som statsministern gör, misstänkhggöra andra. Dithör bristen på arbete och daghem. Och de många kvinnor, som lyckas komma överde svårigheterna, som har en yrkesroll och som vill utveckla den och samtidigtklara av sin familj, får i praktiken ett mycket påfrestande dubbelarbete. Jagtycker att vi skall erkänna detta och försöka att även vid sidan av det rentpolitiska arbetet ändra på den här situationen så att det inte fortsättningsvisblir så att den enda som skall bära den här dubbelroUen är kvinnan. Detta ärväsentligare, hert statsministern, än låtsasleken om vilka som får varanärvarande när de politiska partiernas ledningar träffas. Så några ord om rättsskyddet. Statsministern svarade på endel av min fråga tUl regeringen det gäUde ämbetsmannaansvarskommittén ochdet var ett bra svar. Men däremot kröp ju statsministern helt undan dengrundläggande frågan, som var denna: För att skaU kunna utöva sitthuvudansvar för är det viktigt att veta vilken slutsats regeringensom högsta förvaltningsorgan drar av den ändrade praxis som medför att JO kanuttala ett omdöme som innebär bristande förtroende för ett helt ämbetsverkssätt att funktionera utan att detta kommer tiU domstolsprövning. Anserregeringen att den i det läget bör dra några slutsatser som innebär att densjälv tar konsekvenserna av denna förändrade praxis och meddelar ämbetsverketsin uppfattning? Det är det som behöver veta för att i sin tur kunnadra slutsatser. är inte bara statsminister utan även ordförande idet socialdemokratiska partiet och därmed huvudansvarig i denna del försocialdemokratin i . Det svaret återstår alltså. I fråga om EEC kan jag bara konstatera: Vi har inte ändratståndpunkt sedan den senaste debatten . Det klandrade migför var att jag ville ha besked om regeringen står fast vid sitt långsiktigamål om nära, omfattande och varaktiga förbindelser. Det hade väl inte varit såsvårt att svara på den frågan. () kort genmäle: Först några ord om EEC. jämförSverige med och . är som bekant inte med i FN därför attSchweiz inte anser att det går att förena med sin neutralitet. SkaU man dra denkonsekvensen av anförande att även vi skall gå ur FN? Sådanajämförelser skall man nog akta sig för att dra. När det gällde kritiken mot mitt anförande haruppenbarligen inte lyssnat och där han lyssnat har han roat sigmed att förvanska vad jag har sagt. Förhållandet är ju följande, herrstatsminister. Statsministern har själv tidigare hävdat att det fanns möjlighetför att vinna medlemskap med bibehållen neutralitet och att den fråganskulle klarläggas vid förhandlingar. Vi har kvar den uppfattning som regeringenhade men som regeringen inte hade . Varför ändrade sigregeringen? Vi kan ju spekulera om orsakerna till det. I sade herrPalme: "Ätt regeringen hoppat av från tanken pä medlemskap skedde mest på rekommendation, bl. a. av italienaren Malfatti,och när det gäller associering- är det likadant. rekommenderatsett avtal pä frihandelns gmnd. På den vägen är det." kannaturligtvis vara felciterad, men om det här är riktigt, inte tyder det på enoberoende och självständig politik. förlåt, herr utrikesministern - sade iintervjun i : "När regeringen uteslötmedlemskapsalternativet skedde detta sedan den 'på egen hand', d.v. s. genomsin egen analys, bhvit bergfast övertygad om att EEC skulle säga nej." Men om EEChade sagt ja? VUka slutsatser skulle man då ha dragit? Här står alltså tro mot tro tro från sida att man skulle i EEC möta ett nej till förbehåU, tro från minsida att man skulle kunna få förbehåll. Pessimism mot optimism alltså. Den somär optimist skulle alltså ifrågasätta svensk neutralitetspolitik men intepessimisten. Någon logik kan man väl i aUa fall kräva av herrarna påregeringsbänken, tycker jag. Det är ett ringa anspråk. Sedanförstår jag inte det här malandet - har själv en gång i tidenanvänt ordet harpandet - då det gäUer vår konjunkturpolitik . Vi påoppositionens sida jag höll på att säga regeringens, men jag skall inteföregripa utvecklingen drev hårt kravetpå att konjunkturen skulle stimuleras och att kostnaderna skulle bringas nerför att förebygga en fortsatt utveckling av arbetslösheten. Det första tillfällevi hade att konkretisera detta var på höstriksdagens första dag, och vi begärdeatt de åtgärder som vi föreslog skulle sättas i kraft den 1 november.Socialdemokraterna förhalade ärendet i , som vi alla vet, ochriksdagens nej kom först . Vårt förslag gäUde åtgärder underinnevarande budgetår, som skuUe kunna omprövas för den händelsekonjunkturerna svängde. Ätt nu komma med ett krav av liknande natur, som skullekunna förverkhgas i aprU tidigast eller , går helt enkelt inte.Nu räknar vi ju aUa med att konjunkturerna skall svänga, och då är det för sentatt lägga fram ett sådant här stimulansförslag. Det finns ingen politisk taktik bakom detta, utan det ärfråga om sakliga förslag för att lösa arbetslöshetens problem. Och skulle detbli på det sättet vilket jag verkligen inte hoppas att alla vårakonjunkturbedömningar sviks och vi får det utomordentligt besvärligt även ihöst, så finns det anledning att på nytt ta upp en ny diskussion om attstimulera ekonomin och att pressa ner kostnaderna, ty då har vi råd att ta ettbudgetunderskott som är större än det vi har för att få folk i jobb,för att få hjulen att rotera. Sedan dethär ideologiska resonemanget! Jag vidhåller, herr statsminister, att den enskildesbeslutsutrymme det var detta det gällde - successivt har begränsats. Och jagtror det är svårt för att visa på något enda område därbeslutsutrymmet alltså den enskildes egen möjlighet att besluta och råda översin egen ekonomi och sin egen framtid - har vidgats. Vi har här alltså som ett motiv vädjan till den enskildamänniskans rörelsefrihet, ansvarstagande, initiativ och arbetslust. Det är ettmotiv att ge den enskUde möjlighet att självförverkligas. Men det finns ettannat motiv, som är väl så viktigt. Det är att skapa möjligheter för oss attlösa alla de sociala problem som fortfarande finns kvar i det här samhället. Vifår inte resurser och möjligheter att lösa de problemen om vi inte kan arbetaihop pengar därtUI. Här finnsaUtså icke någon motsägelse - det är två sidor av samma sak. Hur hade vi kunnat driva reformpolitiken ,för att ta ett exempel den som vi ju var överens om då det gällde målet,medan uppfattningarna om metoderna ibland som sagt varierat om vi inte hadehaft den välståndsutveckling som det svenska näringslivet och de svenskaarbetstagarna jobbade ihop under den tiden? Vi klarade det, men sedan har detgått nedåt. 1950 tog den offentliga sektorn avbruttonationalproduktens ökning - . Sedan 1950har den enskilda konsumtionen ökat långsammare änbruttonationalprodukten. Det är detta som oroar för framtiden, eftersom vifortfarande har många problem olösta. Det är detta som leder till kraven på nyaprioriteringar, nya avvägningar, att på område efter område undersöka vad mankan göra för att föra över uppgifter från det offentUga till det enskUda, föratt skapa störte rörelsefrihet, för att skapa ökat utrymme för de behov somfinns kvar i samhäUet. Hert (vpk) kort genmäle: Om kampen mot arbetslösheten var motivet närde borgerliga partierna lade fram sitt krav och slogs för det - att sänkamervärdeskatten, så vill jag erinra om att arbetslösheten är lika stor nu somden var . Det är sålunda aUdeles klart att omde borgerliga partierna står kvar vid sitt krav om en sådan sänkning avmervärdeskatten, så hade de lagt fram förslag om det till denna riksdag. Ätthta till en nyckfuU konjunktur och en eventueh konjunkturuppgång, som man intevet någonting om, är ju ansvarslöst när det gäUer kampen mot arbetslösheten. sade att de förslag som vi stäUt tiU åretsriksdag var orealistiska och omöjliga att genomföra. Han påstod att det varomöjligt att ta bort mervärdeskatten på mat därför att det skulle innebära en ökningav statens upplåning med . Den uppgiften är felaktig. Meninnan jag påvisar det, vill jag säga några allmänna ord om hur ettoppositionsparti, aUtså ett parti som inte sitter vid regeringsmakten, bör ochmåste agera här i . Ett oppositionsparti kan inte begränsa sig tillatt flytta på en enda liten bit i regeringens budget. Då har man ingenting kvarnär förslaget voterats ned i . Då kommer man i samma betryckta lägesom , som viU ändra på en promUle i statens budget. I stället måste ett oppositionsparti anvisa huvudlinjerför hur det vUl förändra pohtiken. Det är ju det krav som väljarna ochallmänheten ställer på ett parti som inte sitter vid regeringsmakten. Det skallpartiet göra också i . Men det är givet att det måsteställas krav på sammanhang och en viss realism i förslagen, i den meningen attde skall vara möjliga att genomföra under vissa betingelser. Vi anser också attde föreslag vi stäUt uppfyller dessa krav. Hert eUer vem det nu är somräknat - har räknat slarvigt. Det har blivit fel. De förslag vi ställt omminskningar av vissa utgifter och ökning av andra, om ökning av vissa skatteroch minskning av andra, förutsätter och det sade jag också i mitt förstaanförande att man företar en viss ökning av upplåningen jämfört med vadfinansministern har föreslagit. Men den ökning av upplåningen man får fram vidett allvarligt studium av våra förslag begränsar sig tUl ungefär en halvmiljard kronor. Det ligger alltså väl inom vad som bmkar räknas fel istatsbudgeten . Det avgörande här är emellertid vUken instäUningregeringen har tiU dessa pohtiska krav. Anser att man bör försöka tabort mervärdeskatten på mat, om det går, eller vill regeringen till varje prisha den kvar? Anser att man bör sträva efter att skärpa beskattningenav de stora förmögenhetema och att man kan och bör begränsa avdragsrätten förskuldräntor? Det är konkreta frågor som kräver konkreta svar, och det ärfaktiskt inte bara jag som ställer de frågorna. De ställs också i herrPalmes eget parti. VUket valgör regeringen mellan de olika möjligheter som föreligger och vadföredrar man? VUl man ha kvar moms på maten, eller viU man ha en högre skatt påkapital? VUl man ha en sänkning av pensionsåldern, eller viU man fortsätta attha dessa höga militämtgifter? VUl man gå med på en något störte upplåning, eUervUl man ha fortsatt hög arbetslöshet? Det är de reala pohtiska frågor viställt, men vi har inte fått något svar från regeringen i de anförandensom statsministern har hållit. Låt mig också använda någon tid tiU att sägaytterligare några ord om EEC-frågan. Regeringen säger i sin deklaration klart ifrån att ettmedlemskap är otänkbart för del. Men varför säger regeringen inte likaklart ifrån att även en associering är otänkbar? Regeringen har fört framkravet på en tuUunion. Men vi vet att såväl som EEC:sministerråd har sagt nej tUl en tullunion i den förhandlingsgrundval som harantagits. Också på den punkten vore det bättre att regeringen sade rent ut atten tullunion inte är tänkbar. Vad som återstår är ett frihandelsavtal. Våråsikt är att det bör begränsas tUl de rena handelsfrågorna. Men regeringengår, såväl i det dokument den lämnade in tiU EEC som i dedeklarationer som gjordes i EEC-debatten här i , avsevärt längre änså. I dokumentet av förklarar man sig beredd att samordna sinhandelspolitik mot tredje land med EEC;s. Man vUl utsträcka kommissionensbefogenheter på monopolområdet tUl och är beredd att låta domstolensrättspraxis slå igenom i . Man vUl ha en viss samordning av denekonomiska politiken, man vUl delta i EEC-staternas samarbete när det gäUerindustripolitik och en rad andra sådana frågor. Men det är ju detta som sakengäUer och som det finns en växande opinion mot, även inom statsministerns egetparti; man vänder sig mot ett avtal som kan utvecklas och binda aUtfastare vid EEC. Det är det man måste förhindra. kände sig oroad över att jag intetrodde han hade rena motiv. Jodå, han hade säkert mycket rena motiv både närhan framlade sitt förslag och när han kom med ett helt annatförslag , som kostade ett par miljarder mer och som han höll fastvid . Och han har säkert ytterst rena motiv för att hoppa avalltihop . Men ett av de motiven var det stod i varenda tidning - att deborgerliga partierna måste göra något slags samlad manifestation . Detär ju ett motiv det. Det behöver inte vara orent även om man kan diskutera frånsakhg synpunkt. Även herrar och använder mycket upprörda ordom detta. Jag behöver inte vara lika upprörd. Jag konstaterar att den linje somni företrädde här och som innebar en påspädning med ytterligare4 miljarder har ni en månad senare hoppat av, och det var klokt av er att göradet. Jag konstaterar att ni inte redovisar någon konjunkturbedömning den skaUni återkomma tUl när konjunkturen bhr säkrare att bedöma. Det betyder i och försig att ni inte har någon alternativ ekonomisk politik, men det kan å andrasidan vara klokt; ni stöder den som vi nu har redovisat, och sedan får vi sehur läget utvecklar sig. 3 protokoU 1972. Så tUl vad sade om mejerierna. var detplötsligt jakten på kor som var förklaringen tUl att man lade ner några hundramejerier. Jag är ingen mejerispecialist, men jag har låtit mig berättas att enav förklaringarna är att man från mejeriernas sida inte längre åker ut ochhämtar mjölken på alla gårdar. Om de inte hade koncentrerat sig så oerhörtkanske de hade haft bättre möjligheter att hämta mjölken hos bönderna och fåden benyttjad. Parentetiskt vUl jag säga att det är litet farligt att driva dethär regionalpolitiska och koncentrationsfientliga resonemanget för långt. Närman i sina egna organisationer står inför problemet är det inte så lättlöst,utan då trampar man ofta själva lugnt och stUla koncentrationens väg. Insiktenhärom skulle kanske kunna dämpa en del av de utfall som görs ute i bygderna,från sida, mot den s. k. koncentrationen. Det här med humor är svårt, . Jag sade heltenkelt att det var en festlig knorr att de tre borgerliga partierna, när deskulle samlas, skulle utvälja en exklusiv herrklubb med strikta restriktionerför kvinnor.