prot · FV0933 · 1972-12-31 00:00:00 — Han säger att socialdemokratin har ettnäringspolitiskt program, men håller mun på och skuffur sig ett nytt endustfyru år efteråt trots att man inte har gjort något åt det man har. Jug råkarkunna det programmet ganska bra. Jag satt med i den utredning som lade fram förslaget1967. Vad man nu håller pä med och det borde haläst sig till i tidningarna - är att man skisserar vissa konkreta mål för detvä tre närmaste åren, ett handlingsprogram för en valperiod med utgångspunkt isamma ideologi som finns i det näringspolitiska programmet. Jag råkar vetu det,eftersom jag är ordförande i den utredningen. Det vardetta som kanske behövde lära sig. 3 protokoll 1972. En parlamentarisk utredning ang. näringspolitiken Vidare säger han att socialdemokraterna inte kan läggafram ett näringspolitiskt program, de kan inte vara med om ett program för enbiandekonomi. Men föreslår han att vi skull göra ett sådant programtillsammans. Det skulle innebära att socialdemokratin lät genomföradetta fina program som vi inte själva kan genomföra. Det mäste väl finnas någonlogik i detta, . Försök att använda det demokratiska samhälletsmöjligheter att driva politisk propaganda och försök inte blanda bort begreppengenom att den ena sekunden angripa socialdemokraterna för att de varken kaneller vill någonting och nästa sekund fordra att de skall vara med ochgenomföra ett program som skall stå för! Sedan säger att vi har ju ett program förlokaliseringspolitiken eller regionalpoHtiken. I den senastelokaliseringsutredningen satt nuvarande ordförande och jag med somsakkunniga. Vi var inte överens på alla punkter på flera punkter har visärskUda yttranden som visar att vi var oense. Man kom aUtså fram tUl enminimienighet. Och sä säger : Varför kan vi då inte tanäringspolitiken som innefattar allt? Och så räknar han upp praktiskt tagetallting i samhäUslivet t. o. m. skolutbildningen plus alla ekonomiska frågor.Och här skall vi då göra ett gemensamt program. Säger inte det hur barockt dethela är? Vi är inte överens i grunden om hur det här samhället skall se ut. Viär inte överens om hur näringslivet skall drivas. Varför skall inte våra olikauppfattningar kämpa mot varandra i ? Jag säger återigen till : Är det såtoppenomöjligt för att köra sitt program, så låna någon annans! Atthålla på och tjata om det på detta sätt är fullständigt meningslöst. agerandeoch argumenterande i denna debatt har på ett eklatant sätt understrukit riktighetenav vad jag sade i mitt förra inlägg, nämligen att det är en ideologiskskiHelinje mellan och socialdemokratin. Det är ideologiska skäl som göratt man inte kan vara med på det övergripande näringspolitiska program som vihar föreslagit. Den enkla omständigheten att liksom tidigarevägrar att vara med i detta arbete visar ju att han inte bekänner sig tillbiandekonomin och alltså inte kan förena sin doktrinära socialistiskauppfattning med biandekonomins krav. Jag tycker att det tillräckligt tydligtvittnar om hur saker och ting ligger till på det ideologiska fältet. Det är denavgörande slutsats vi kan dra av denna debatt. HerrSVANBERG (s): Jag kan inte förstå annat än att helt yr nu efter aUa sina saltomortaler. Vad han viUe ha sagt med detsenaste inlägget fattar jag helt enkelt inte. Han påstår att mina yttrandenvisar att det skuUe vara alldeles omöjligt att ha med socialdemokraterna, elleri varje fall mig, i ett programarbete som skulle gäUa att behålla enbiandekonomi. Men varför skall vara så förtvivlat angelägen att fåmed oss? Varför kan inte , som är så väldigt intresserad av biandekonomin,göra ett eget program och slåss för det för att få svenska folket att rösta fördet och få en centerregering, dä aUt detta goda skaU tUlfaUa oss? Jag tror attherr har väldigt svårt att få någon vettig människa att tro på den därargumentationen. Det är inte på det sättet man skapar ett näringspoUtiskthandhngsprogram. Men det finns en annan fråga som jag skulle vilja stäUatill . Han har tvä gånger under den här diskussionen sagt att densocialdemokratiska regeringen satsar aHdeles för mycket på den 5-procentigasektor av näringslivet som är statlig. Jag tycker att och hanspartivänner skall gå ut till de anställda i , NJA osv. och fråga dem:Tycker ni inte att det är aUdeles på tok att regeringen satsar så förfärligtmycket på de statliga företagen? Jag anser inte att man satsar för mycket pådem i något sammanhang. argumentering är verkligen underligtuppkonstmerad. Å ena sidan angriper han socialdemokratin för att vad den gör ärvansinnigt. Å andra sidan säger han: Kom med oss i ett programarbete! SnäUaherr , vi inom socialdemokratin kommer aldrig att överlåta åt centernatt göra ett näringspoUtiskt program som vi skulle ansluta oss tUl; herrSjönell förklarar ju själv att socialdemokratin är oförmögen att bidra till detarbetet. Den logiken är sådan att möjligt bör sluta medargumentationen. Med hänsyn till läge i den härdebatten förstår jag att han gärna vUl att jag skall sluta att argumentera; detär dock en from förhoppning. När det gäller socialdemokratins näringspolitiska agerandehar jag sagt bl. a. att man har snedbalanserat samhällsresursernas insättandepå näringslivets befrämjande genom att alltför mycket satsa på den statligadelen av näringslivet. Man har satsat på de statliga företag men istor utsträckning lämnat de privat och kooperativ företagsamhetutanför. Vi har inte från sida förnekat att det är bra att satsa påstatliga företag. Det ingår i vår ideologi att även statlig företagsamhetbehövs. Jag tror att , som jag sade tidigare, kan göraseffektivare i olika avseenden, men att jag fäller den anmärkningen betyder ju inteatt jag har förnekat att statliga företag har en roll att spela. Är det sä svårt, hert , att fatta det enklaresonemanget att om man har resurser att satsa dels på statliga företag, somrepresenterar , dels pä privata och kooperativa företag, somrepresenterar , och satsar inte alla men större delen av resursernapå de , så bHr det en snedbelastning? Ett sådant handlande kan inteförklaras logiskt eller sakligt, men det kan möjligen förklaras ideologiskt.Den enda slutsats jag kan dra av den här debatten är nämligen att densocialdemokratiska synen på näringshvet inte går att förena med biandekonomin.Det är därför som med så våldsamma demagogiska raUarsvingarkastar tiUbaka förslaget om att vi skall gå tUlsammans och försöka skapa ettnäringspoUtiskt handlingsprogram. Det går inte med den ideologiska utgångspunktsom har. En parlamentarisk utredning ang. näringspolitiken och det ärbara att konstatera det. Den här debatten har väl varit nyttig så till vida somvi har fått den saken klar för oss. hade den fömnderliga utläggningenutt jug skulle ha Velat att debatten tog slut därför att jag hade svårt attklara den han var så överlägsen och hade så logiska slutledningar. Det finns ett fint uttryck som jag tror härstammar från de gamlagrekerna: Den vill förgöra, den slår de med blindhet. Vakna upp ochse, , hur det står till i debatten! Överläggningen vur härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av i Glömminge m.fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad.Sedan begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller näringsutskottets hemställan i betänkandetnr 3 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationen av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter hu röstut för ja-propositionen. Däherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följunde resultut: § 22Skattemotsvarigheten för postbanken Föredrogs näringsutskottetsbetänkunde nr 4 i uniedning uv motion om skuttemotsvurigheten för postbunken. I dettu betänkunde behundludesmotionen 1972:371 av m. fl. (m), vari hemställts att riksdagenskulle besluta 1. att vidberäknande av postbankens skattemotsvarighet hänsyn även togs till kommunalutdebitering, 2. att enutredning tillsattes med uppgift att föreslå ett system för ersättning tillkommunerna för utebliven skatteintäkt. Utskottet hemställde att skulle avslå motionen1972:371. Reservation hade avgivits av herrarRegnéll (m), Böriesson i Glömminge (c), i (fp), iÅtvidaberg (fp), () och Hovhammur (m) samt (), vUkaansett att utskottet bort hemställa. att riksdugen i uniedning uvmotionen 1972:371 som sin mening guv Nr 33 Kungl. Muj:t till känna vad reservunternu unfört rörunde skuttemotsvurig- den heten för postbanken. På ärendehstan har redan vid ett partillfällen dykt upp gamla bekantingar, nägot som pä sina häll har väckt en vissirritation. Också frägan om skattemotsvarigheten för postbanken är en gammalbekanting. Att den kommer igen får ursäktas med att den allteftersom åren gårfår större angelägenhet. Jag skaU försöka visa det. Motionskravet har avvisats med motivet attskattemotsvarigheten kan beräknas få praktisk betydelse först . Närdetta sades debatt kunde tidsfristen låta betryggande. Men åren gårfort. , 1972, har rådrummet krympt väsenthgt det är faktiskt tid att ta itumed ärendet. Också av ett annat skäl har motionsyrkandet blivit angelägnare.Vi vet att fysiska personer vid den statliga beskattningen har förlorat denavdragsrätt som de tidigare hade för den kommunalskatt som de erlagt. 1direktiven för företagsskatteberedningen har finansministern uttalat attavdragsrätten bör avskaffas också för juridiska personer. Kommunalskatten bUrdä dubbelt kännbar och bristen på konkurrenslikställighet blir ännu merabesvärande, när man å ena sidan har företag som i vanlig ordning betalarkommunalskatt och å andra sidan företag som slipper att göra detta. I fråga om det principiella erkännerutskottsmajoriteten utan förbehåH att de regler som gäller för postbanken intehelt motsvarar kravet på konkurrenslikstäUighet. När jag då anser mig kunnahävda att praktiska omständigheter, tidens gång och kommunalskattens alltstörre betydelse har gjort en rättställning angelägnare än den var förut, kanjag inte se annat än att ett bifall till motionen är välmotiverat. Jag ber,fru talmun, att få yrka bifuH till reservationen. Får jag bara säga att varken motionärer ellerreservanter och inte heller i sitt anförande - har kommitmed någonting egentligt nytt, åtminstone inte sä mycket att det kan motiveraett annat ställningstagande än det som stannade och därefterhar stannat för vid två påföljande tillfäUen. Jag säger också vilket sades redan vidriksdagsbehandlingen -att fram tiU 1975, alltså , harpostbanken så stora avskrivningsbehov att nägon egentlig vinst inte kanredovisas. Det är därför som jag upprepur vad jag sagt tidigure när dettaärende behandlats, att frågan om konkurrenslikställighet mellan postbanken ochövriga saknar praktisk betydelse. Utskottet harockså erhållit uppgifter som helt bestyrker detta uttulunde. Jag viU också understryka vad utskottet skriver i sittbetänkande, nämhgen att två utredningar sysslar med frågor som kan innebäraförändringar i sådan riktning att de konkurrensfördelar, som motionärer ochreservanter tycker att postbanken kan komma att få, helt elimineras. Ytterligare anslag till vatten- och luftvärdande åtgärderinom industrin De tvåutredningarna är, som utskottet redovisar, den och den Sjönanderska samarbetsdelega-tionen,som överväger formerna för ett närmare samarbete mellan postbanken och Sverigeskreditbank. Utskottsmajoriteten anser sålunda, att även om nu närmarsig kan man i alla fall ge sig till tåls. Med det anförda ber jag att få yrka bifall tiU näringsutskottets hemstäUan i förevarande betänkandenr 4. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs pä bifaU tilldels utskottets hemställan, dels reservationen av m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr Regnéll begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaUer näringsutskottets hemställan i betänkandetnr 4 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr RegnéU begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: § 23 Föredrogs näringsutskottets betänkande nr 5 ianledning uv motion om auktorisation av kreditupplysningsföretag. Utskottets hemställan bifölls. § 24 Ytterligare anslag till vatten- och luftvårdandeåtgärder inom industrin Föredrogs jordbruksutskottets betänkande nr 4 i anledningav Kungl. Maj:ts proposition 1972:7 angående ytterligare anslag tUl vatten- ochluftvärdande åtgärder inom industrin jämte motioner. Maj;t hade i propositionen 1972:7 under åberopandeav utdrag av statsrädsprotokoUet över jordbmksärenden för den 21 januari 1972föreslagit att tUl Bidrag tUl vatten- och luftvärdande åtgärder inomindustrin på tilläggsstat till riksstaten för /72 anvisa ettreservationsanslag av . Enligt propositionen avsågs ifrågavarande medel stå tillförfogande för tillfäUigt höjda bidrag till vatten- och luftvårdande åtgärderinom industrin. I dettasammanhang hade utskottet behandlat dels motionen 1972:1475 av herrar i Ulfsbyn (c)och i BUlingsfors (s), dels motionen 1972:1476 av herrar m.fl. (vpk),vari hemställts att rUcsdagen i skrivelse till regeringen begärde skyndsam planför och igångsättning av utbyggnad av statliga och kommunala miljövårds-urbetensumt utt skulle avslå Kungl. Maj:ts proposition 1972:7, dels motionen 1972:1477 av m. fl. (m, c,fp), vari hemstäUts att vid behandling av propositionen 1972:7 skuUebesluta att tUl Bidrag tiH vatten- och luftvårdande åtgärder inom industrin påtilläggsstat till riksstaten för /72 anvisa ettreservationsanslag av , dels motionen 1972:1478 av (), varihemställts att vid behandlingen uv Kungl. Maj:ts proposition 1972:7beslutade utt till Bidrag till vatten- och luftvärdande åtgärder inom industrinpå tUläggsstat tiU riksstaten för /72 anvisa ett iförhällande tiU Kungl. Maj;ts förslag med förhöjtreservationsanslag av . dels motionen 1972:1479 av herrar () ochLarsson i (fp), vari hemställts att tUl Bidrag till vatten- ochluftvårdande åtgärder inom mdustrin på tUläggsstat tUl riksstaten /72 anvisade ett i förhållande tiH Kungl. Maj:ts förslag med 100miljoner kronor förhöjt reservationsanslag av . 1. med bifaU tillKungl. Maj:ts förslag i propositionen 1972:7 och med avslag på motionen1972:1476 och, såvitt nu var i fråga, motionerna 1972:1477, 1972:1478 och1972:1479 tUl Bidrag tUl vatten- och luftvårdande åtgärder inom industrin påtilläggsstat tUl riksstaten för /72 anvisade ettreservationsanslag av , 2. lämnademotionen 1972:1475 utan åtgärd, 3. i anlednmg avmotionerna 1972:1477, 1972:1478 och 1972:1479, samtliga motioner såvitt iövrigt var i fråga, som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad utskottetanfört beträffande eventuell ytterligare medelsanvisning för ifrågavarandeändamål. Reservation hade avgivits av herrTakman (vpk), som ansett att utskottet bort hemstäUa, att med bifall till motionen 1972:1476 skulledels avslå Kungl, Maj;ts proposition 1972:7 samt motionerna 1972:1475,1972:1477, 1972:1478 och 1972:1479, dels i skrivelse tUl Kungl, Maj;t begära enskyndsam plan för och igångsättning av utbyggnad av statliga och kommunalamiljövårdsarbeten. Ytterligare anslag till vatten- och luftvärdande åtgärderinom industrin HerrTAKMAN (vpk): Den kommunistiska gmppen har i en motion yrkatavslag pä regeringens förslag om ytterligare 200 miHoner kronor till vatten-och luftvårdsåtgärder inom industrin. Både i motionen och i min reservation tUljordbmksutskottets betänkande finns det utförHga motiveringar. Jag skall därförnöja mig med att helt kort redovisa våra skäl och yrka bifaU tUl reservationen. Ytterligare anslag till vatten- och luftvårdande åtgärderinom industrin När mUjöskyddslagen trädde i kraft den 1 juH 1969förutsågs att många äldre industrier skulle fä svårigheter att snabbt vidtaalla de vatten-och luftvårdande åtgärder som den nya lagen krävde. Samtidigtmed att lagen trädde i kraft anslogs därför medel till bidrag till sädanaåtgärder. Bidraget skulle utgå av kostnaderna. Det totalabidraget sattes till , fördelade med perår . Det var alltså frågan om en engängssatsning. Stödetbegränsades tUl för att den äldre industrin snabbt skulle vidta denödvändiga saneringsåtgärderna. Bidragets höjning till beslutades avhöstriksdagen 1971, Regeringen ville då kombinera två saker som båda i och försig är positiva. Man ville på en gång förbättra sysselsättningsläget och förmåindustrin att snabbt msta upp sin luft- och vattenvård. Men det vararbetslösheten och åtgärderna mot den som var det primära. Bidragets höjningtiU var en del av det paket av konjunkturstimulerande åtgärder somregeringen lade fram. Grundprincipen bakom vår mihöskyddslagstiftning är sombekant att störningar skall förebyggas och att s, k, onödiga störningar intebör tolereras, Industriema måste ta in de nödvändiga miljövårdsåtgärderna isina kalkyler. Vi anser och detta har vi uttryckt både i motionen och och ireservationen att den som bedriver industriell verksamhet som medför skadorför den omgivande miljön är skyldig att svara för vad det kostar att eliminerade skador som redan skett och sker och riskema för skador. Undantag från dennaprincip bör medges endast när det gäller sädana mindre företug som saknurekonomisku möjligheter utt genomföra nödvändiga miljöskyddsåtgärder. De börkunna få bidrag ur de anslag som redan anvisats, I vissa andra fall kan detvara motiverat med statliga lån. Åtgärder mot arbetslösheten kan mycket väl kombineras medandra miljövårdsåtgärder än dem som regeringen föreslagit, Pä det kommunala ochdet statliga planet finns utomordentligt mycket kvar att göra innan man kanpåstå att luft- och vattenvårdsproblemen är nöjaktigt lösta. Vi begär enskyndsam plan för och igångsättning av statliga och kommunala mUjövårdsarbeten, Om det alltså är sysselsättningen som är det viktigaste justnu och vi anser verkligen att den är utomordentHgt viktig så skulle vårtförslag ge dubbelt så stor effekt som regeringens. Vi skulle kunna använda de200 miljonerna som extra bidrag tUl kommunerna och gärna ge 100 procents bidragtill konstmktionen av t, ex, reningsverk i kommuner, som är hårt pressade avstor arbetslöshet och höga kommunalskatter. Man skulle sumtidigt åläggaindustrierna att genomföra de miljövärdsåtgärder, som de nu föreslås få högabidrag till men som de självfallet borde ha skyldighet att genomföra snabbtutan några bidrag. Erfarenheterna tyder på att det är storfinansensföretag som kapar åt sig de stora bidragen. Grängesbergskoncernen har fått merän , mellan 8 och 9 miljoner. Cellulosabolaget ochStora Kopparberg nära 8 miljoner vardera, 5 miljoner osv.Bidragen har inte just gått tiU företagare som lever i misär. De har i storutsträckning gått tiH företag som gjort väldiga profiter på att förstöra miljön och som också skaH göra profiterpå att vidta självklara åtgärder mot sin miljöskadliga verksamhet. Det här är kort sagt en väldig jultomteoperation tUlförmån för sådana kretsar som verkligen inte varit bortkomna och buskablyga iekonomiska sammanhang. Det är fråga om ytterligare en inkomstöverflyttning frånfolket till storfinansen. Vi anser att dessa kretsar skaH läras att ta hänsyn tUlmiljön på bekostnad av sina profiter och inte på skattebetalarnas bekostnad. Desom har profiterat på miljöförstöringen behöver ingen ytterligare belöning. Vi kräver, som jag sade, snabbt en plan för utbyggnad avstatliga och kommunala mUjövårdsåtgärder. Jag yrkar alltså avslag på utskottetshemställan och bifall tiU reservationen. Ytterligare anslag till vatten- och luftvårdande åtgärderinom industrin HerrSELLGREN (fp): När beslöt att i konjunkturstimulerandesyfte bl. a. satsa på vatten- och luftvårdande åtgärder inom industrin, mottogsdet mycket positivt inom näringslivet. Industrins gensvar på ochregeringens satsning har varit mycket stort, och det bör kunna ses som enmätare pä industrins vUlighet att medverka tiU en förbättring av miljön.ÅtskUHga industrier har byggts upp då miljöfrågorna inte varuppmärksammade i tiUräcklig omfattning. Det är därför uppenbart att det försådana företag innebär större ekonomiska insatser att eliminera föroreningarnaän för industrier som planeras och byggs . När det gäller att ta igen deneftersläpningen utan att helt förändra företagens lönsamhet har det statligastödet och dess storlek i flera fall haft avgörande betydelse. Intresset för och behovet av sådana här åtgärder framgårbäst av den närmast enorma anhopningen av ansökningar om bidrag som kommit intiU efter beslut om höjning av bidraget till i stället för tidigare gällande . Järn- och stålindustriermed ferrolegeringsverk samt pappers- och cellulosaindustrin tUlhör den gmpp somhar det största behovet av luft- och vattenvårdande förbättringar. Dessaindustrier står också för mer än hälften av inlämnade ansökningar. Det äruppenbart att dessa industrier, Hksom övriga sökande, sökt statligt bidrag föratt skapa tillfällen till sysselsättning under rådande lågkonjunktur, inteminst med tanke på att bidraget kan utgå . Den statliga insatsenutgjorde kanske för de flesta fömtsättningen för att över huvud taget kunnagenomföra önskade förbättringar. Det måste då betecknas som ytterst förvånande attregeringen i proposition nr 7 i är föreslår ett så lågt belopp, attbidragsprocenten i praktiken skulle sänkas tUl . Bortsett från denolyckliga spännvidden mellan givna utgångspunkter och verkligheten kan man medsäkerhet slå fast att det i praktiken skuUe innebära att ett stort antalplanerade projekt skulle skjutas och därmed skulle man förloraden väntade effekten såväl inom arbetsmarknaden som inom miljövärden. Det var i det läget som jag och min medmotionär herrLarsson i ansåg det nödvändigt att hemställa hos att detföreslagna 3 * protokoll 1972. Ytterligare anslag till vatten- och luftvårdande åtgärderinom industrin beloppetskulle höjas med tUl . Det var ettmycket rimligt krav, eftersom bidrag, med hänsyn tiU mängdenav ansökningar, i de flesta fall ändå skulle stanna vid . har inte funnit det osannolikt att deav oss framförda synpunkterna om behovet av en höjning av beloppet skulle varariktiga. Men i stället för att hemstäUa om bifall tiU motionen - som jag hadeansett riktigt har utskottet uttalat den förhoppningen att Kungl. Maj:t skallframlägga förslag om ytterligare medelsanvisning på tiUäggsstat om det skullevisa sig erforderligt. Regeringen har ocksä under föregående veckatillkännagivit sin avsikt att höja anslaget med 100 mUjoner kronor. Jag vill därför, fm talman, bara uttala min tillfredsställelsemed utvecklingen efter det att vår motion avlämnades. Jag vill konstatera attvi motionärer verkligen var ute i angeläget ärende när vi vid vår granskning avpropositionen nr 7 fann att regeringen varit för njugg i sin bedömning och attrisk förelåg för att snålheten skulle bedra visheten. Med det anförda har jag endast velat fästakammarens uppmärksamhet på att vår motion i princip är bifallen och attmedelsanvisningen enligt dagens beslut i kommer att ligga på lägrenivå än de medelsanvisningar som regeringen avser att göra. i Skegrie (c): anförande ger mig inteanledning att göra någon kommentar. Däremot vill jag säga tiU att det är mycketmöjligt att han har rätt när han anför att en stor del av de berörda företagenmycket väl har råd att själva kosta på de aktuella åtgärdema och det är nogriktigt att de förr eller senare kan komma att tvingas göra det. Man skallemellertid se den här åtgärden ur beredskapssynpunkt och som enkonjunkturstimulerande insats; då bhr bilden litet annorlunda. Det är ofrånkomligt att ett realiserande av de härinvesteringarna kommer att betyda en ökad sysselsättning - och därmed ocksämedföra en minskning av arbetslöshetsriskerna. Det ökade beloppet blir enstimulans som sätts in just i det psykologiskt riktiga ögonblicket som vi noghar .