prot · FV0939 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhundlingurna leddes av herr tredje vice talmannen. § 1 Justerades protokoUet för den 3 innevarande månad. § 2 Meddelande ang. val av ombudsmän Jug fär meddela att vid börian uv morgondagens summanträdekommer att anställas val av två ombudsmän. § 3 Herr tredje vice talmannen meddelade att herr förstevice talmannen , som beviHats ledighet frän riksdagsgöromålen tiUsvidare, denna dag åter intugit sin pluts i kummaren. § 4 Herr tredje vice tulmunnen meddelude att iHelsingborg enligt tUl kammaren inkommet läkarintyg var sjukskriven under tidenden . erforderlig ledighet från riksdagsgöromålen. Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. § 5 Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. Herr socialministern erhöllordet för att i ett sammanhang besvara dels () i kammarensprotokoU för intagna fråga, nr 103, dels i Ägnas (m) ikammarens protokoll för intagnu frägu, nr 105, och dels herrRomanus' (fp) i kummurens protokoll för den 3 murs intagnu frågu, nr 112, ochunförde: och i Agnas harställt frågor tUl mig om den ökade abortfrekvensen. Vidare har mig vud jug tänker göra för att snubbt förbättra möjligheternu utt fäpreventivmedelsrådgivning, Jug besvurar frågorna i ett sammanhang. Den ökude ubortfrekvensen hur föranlett socialstyrelsenatt i allt högre grad uppmärksamma ubortfrågun. Styrelsen anordnade enkonferens där olika åtgärder för att begränsu antalet aborter diskuterades. Vad som framför allt behövs är ökade förebyggandeåtgärder, I den abortförebyggande verksamheten är information och rådgivning omolika metoder för födelsekontroll av avgörande betydelse. En omfattandeinformation och rådgivning om preventivmedel sker bl, a, genom olikainstitutioner och sammanslutningar. Sådan rådgivning lämnas på Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. gynekologiskamottagningar vid lasarett, på läkarmottagningar utanför sjukhusen, vidmödravårdscentraler och RFSU-kliniker m, m. Dessutom sker viss information ompreventivmedel redan i skolorna, UtveckHngen visar emellertid att ytterligareåtgärder behöver vidtas i fråga om upplysnings- och rådgivningsverksamheten pådetta område. Mot den bukgrunden har en av sociulstyrelsen tillsutt urbetsgruppnyligen lämnat ett betänkunde med förslug till orgunisution uvpreventivmedelsrådgivning. Arbetsgruppen föreslår oliku åtgärder för uttförstärku denna rådgivningsverksamhet. Bl, a, föreslås att barnmorskor ochsjuksköterskor med erfarenhet av gynekologisk sjukvård efter vissvidareutbildning i ökad utsträckning skaU utnyttjas förpreventivmedelsrådgivning. Arbetsgruppens förslug remissbehundlus förnärvarande och kommer att möjligt ta stäUning tUl deföreslagna åtgärderna. Den ökade abortfrekvensen har tagit i anspråk en alltstörre del av resurserna på landets kvinnokliniker. Detta har på en del sjukhusaktualiserat frågan om abortoperationer i öppen vård då det gäller tidigaaborter. Mot bukgrunden uv de synpunkter som kom frum vid den förut nämndukonferensen uvser att tillsätta en urbetsgrupp med uppgift uttundersöka i vilken utsträckning enkla operationer bör kunnu utförus påpolikliniker. Av vad jug här sagt frumgår utt i hög grudhur sin uppmärksamhet riktad på de problem som frågeställurna berört. Jug urockså övertygad om att sjukvårdshuvudmännen tur till vura möjligheternu atteffektivisera arbetet på de gynekologiska klinikerna och inom denabortförebyggande verksamheten. harsocialstyrelsens socialpsykiatriska nämnd tillämpat en alltmera generösbifaUspruxis i fråga om abortansökningar. abortkommitté fick avregeringen direktiv att framlägga förslag om en friare ubortlugstiftning. Mångaremissinstanser hävdar nu att förslaget av principiellu och vårdpoHtisku skälinte kan få leda tiU lagstiftning. Andra har tUlstyrkt förslaget. sedun tillstyrkte också sociulstyrelsendetta förslug, där en huvudprincip är utt de kvinnor som så önskar skallgaranterus rätt tUl abortoperation. Bara några dagar senure görsociulstyrelsens generul-direktör ett uttulande, där han varnar för ökningen avantalet aborter. Utvecklingen är denna: 1970 ca 16 000 beräknur generuldirektör untulet till 28000. tycker jug att statsrådet i sitt svar är ulltför nöjdmed situationen. Den oroande utvecklingen när det gäller untulet aborter lösesinte, som statsrådet antyder, genom att arbetet på de gynekologiska klinikerna effektiviseras.Jug måste därför stäUa några frågor. Enligt min mening kan ökningen av aborterna knuppust beropå att kunskaperna om preventiva åtgärder skulle vura mindre nu än för fem sedun, utun stegringen måste bero på utt preventiva metoder inte upplevssom liku nuturliga eller nödvändiga, när så gott som obegränsad rätt till abortföreligger. TUlämpningen av den nu gällande abortlagstiftningen och debattenom och förslaget till ett ännu friare system har lett tUl att abort uv uUt fleruppfattas som en legitim preventivmetod. undrar jag: Anser socialministern att vi harobegränsade vårdresurser för abortoperutioner? Om de uppgifter är riktiga somskymtat i pressen - att redun nu undru operationer får väntu, därför uttubortfallen får förtur - anser då statsrådet det riktigt utt uborterprioriteras? Kan man lagfästa en rätt till abortoperation utan att gemotsvarande rätt till andra operationer? Och kommer statsrådet att i samband med regeringensöverläggningar kring abortkommitténs förslag och remissvaren tUl detta uttockså studeru relationen mellan införandet av en friare abortlagstiftning ochökningen av untalet aborter? i Ägnas (m): Också jag vill tacka socialministern försvaret på min enkla fråga. Anledningen till att jag ställde den var närmast attjag ser aborterna som konkurrenter till vanhg sjukvård. Vud jag efterlyser äråtgärder för att prioritera normal sjukvård. Våra kliniker skall ju normaltanvändas för att hjälpa människor. Sjukvårdspersonalens ochsjukvårdsin-rättningurnus urspmngligu uppgift är ju utt främja livet och attstrida mot döden. fär cancersjuku personer väntu på behundling. Jag ser isvaret att statsrådet har reda på att resurserna används för ett annatområde än de frän början var tänkta för. Vi har i dug inte resurser att ordnavårdmöjligheter i fuU utsträckning t. ex. för dem som behöver dialys. Vårusamhälleliga resurser räcker inte tUl. Vi är snåla mot de handikappade, men vihar råd att bevilja hur många aborter som helst. Det talas i svaret om vud som görs t. ex. i skolan, menjag tycker att det är falaktigt att lita på förebyggande insatser av dettaslag. Jag har en känsla av att mycket i den svensku skolun i dug främjarlösaktigheten. Jag vet att det finns oerhört mänga mycket unga flickor sombegär abort. Mun kun förstå det, men jug undrar om det inte är någonting idagens livsstil, i vår fostran och i samhällets hela sätt att ungripa problemensom har gjort att en ohyggligt allvarlig situation hårväxt fram. Jug tror inte heller utt vi har en så god uppfattning omde medicinska aspekterna som vi borde ha, t. ex. om vad det kommer att betydamentalt för många människor som lättsinnigt - det gäller åtminstone i mångufall - begär abort. Kanske får de längre fram föHdverkningar härav, som leder tiUökade sjukvårdskostnader. För mig innebär abort ett dödande, och det förefuller migorimHgt utt man i den utsträckning som förekommer skull tolerera dennautveckling. Vi måste pä något sätt tillbaka till ett sundare och bättretillstånd med en annan syn på människan och människolivet. - Men detta är någotsom vi bör ta upp i andra sammanhang. Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. Jag tror att socialministern och de andra ansvariga pådetta område allvarligare än vad svaret anger får överväga vud som skull görus.Frägun kommer självfullet upp i undru summunhang, men det är rusande bråttomutt göra nägot, så utt inte sjuka människor fär väntu på grund uv utt uborterbeviHus i ullt högre frekvens. Bukgmnden till min fräga är att vi fickytterligure kluru belägg, om det nu skuUe hu behövts, på den bedrövligusituutionen när det gäller tillgången till preventivmedelsrådgivning i värtlund. Det är väntetider för den som vill ha p-pillerutskrivna. Det kan ta för en kvinna att fä en spiral insatt, och närdet gäller den nyuste och för mångu nödvändigu spirulen kun det ta upp till ettår. Situationen är alltså inte så gynnsam som man kan tro närman läser socialministerns svar, där han säger: "En omfattande informationoch rådgivningsker---- ." Statsrådets ord "att ytterligare åtgärder behöver vidtas"är verkHgen en förskönande omskrivning av dagsläget. Vi har också fått höra att antalet aborter väntas öka . Det leder till en hård påfrestning på sjukvärden och bl.a. till senare aborter. Den dåliga tUlgången på preventivmedelsrådgivning är enorsak av fleru naturligtvis - till den här utvecklingen av antalet aborter. begärde ensnubb utredning om. möjligheterna till en ökud preventivmedelsrådgivning. Nuhar det kommit en PM från . Den är inte så förskräckligt tjockoch imponerunde, och det är för mig en gåtu hur det hur kunnut tu sex.år uttproduceru dettu muteriul. Här Hksom på ulla andra håll i sjukvården måste munväl ändå sägu sig utt de förebyggunde åtgärdernu bör prioriteras attpreventivmedelsrådgivning är förebyggande åtgärder ligger ju i ordets natur. Men finns det alltså förslug, och den fråga jag villställa är; Hur snabbt kommer de att förverkligus? Det är uppenburt uttmödruvärds-centralerna mäste byggas ut och ta emot ullu som vill hupreventivmedelsrådgivning. Detta är emellertid en personulfrågu, och det hursugts utt det kommer att dröja innan den blir löst. Då ärfrågan: VUl socialministern medverku till utt undra kategorier, framför alltbarnmorskorna, får ökade möjligheter att göru det jobb som läkurnu i dug gör?Och vill sociulministem medverku till utt skolhälsovården tur ett störreunsvur? Socialministern säger i sitt svar, som jag naturligtvistackar för, att föHer detta problem med uppmärksamhet. Då villjag ytterligare fräga: Vad anser socialministern behöver görus? Tänkersociulministem vidtu någru åtgärder, och vilken tidsplun finns för dessuåtgärder? Ätt det är bråttom behöver det nu inte längre rådu något tvivel om. Herr sociulministem ASPLING: De frågor som tog upp hur ihög grad samband med abortkommittés förslag. Låt mig bara erinra om attremisstiden har utgått för denna kommittés betänkande. Ärendetbereds nu inom . Jag kan försäkru utt sociulstyrelsen med mycket storuppmärksumhet föHer utvecklingen på detta område. Det har väl också framgått avmitt svur. I ubortfrågun är vi väl ullu överens om åtminstone en suk, nämUgenutt det är i hög grud önskvärt utt försöku förebyggu aborter. Engrundfömtsättning härför är att kvinnan och famUjen ges en social och ekonomisktrygghet. Men det räcker inte med detta. Dämtöver behövs en effektivupplysningsverksamhet och en effektiv rådgivningsverksamhet. I det betänkande som jag har nämnt i mitt svur hur nuförslug lugts frum till ett brett register uv åtgärder pä informutionsomrädet.Den uv sociulstyrelsen tillsuttu urbetsgruppen föreslär sålundu att resursernuinom mödrahälsovårdens ram förstärks såväl centrult som regionalt och lokaltinom nu existerunde verksamhet och genom anordnande av särskilda mottagningarför preventivmedelsrådgivning, Preventivmedelsrådgivningen bör därvid inriktussärskilt på vissa målgmpper. Med anledning av ' frågor vill jag säga att visjälvklart är angelägna om att fä till stånd en aktiv utveckling på dettaområde. Det förslag som redovisats är föremål för remissbehandling, ochdärefter kommer sociulstyrelsen utt ta ställning till detta. Jug kommer heltnuturligt utt föHu utvecklingen på detta viktiga område med stor uppmärksamhet. Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. Även en person med min relativt kortvarigapolitiska verksamhet har åtskUliga gånger hört både sociulministem och undrustutsråd säga att man föHer saker och ting med stor uppmärksamhet. Den erfurenheteninger onekligen en viss oro. Detta område hur sociulstyrelsen nu föHt , och vad har blivit resultatet? i stort sett bura dettapapper som inte är så imponerunde. Situationen i för utt ta ett konkretexempel är att vi hur ungefär 200 000 fertila kvinnor, varuv 30 000 kun fåsådan här preventivmedelsrådgivning. Det är inte tillfredsställunde, och däblir mun oroud när problemen beskrivs som sociulministem gjort i sitt svur,nämligen utt här pågår en omfuttunde verksumhet, och visserligen behövsytterligure åtgärder, men i stort sett är det en gunsku tillfredsställd ton isociulministerns beskrivning av frågorna. Därför frågade jag om mun kunde få något konkret besked omvad som kommer att göras och när det kommer att göras. Tyvärr lyckades jug inteheller i sociulministerns undra inlägg uppfatta någru konkretu besked. Att munsnurt skall ta ställning i sociulstyrelsen är utmärkt, men blir det någruåtgärder? Att mun skull öku kupuciteten är nuturligtvis värdefullt, men om manvet utt det kommer att dröja intill innun man kun tillfredsställudenna efterfrågan med läkare dä kommer frågun; Vill sociulministem medverkutill att annan personal, t. ex. i första hand barnmorskorna, fär möjlighet uttsättu in livmoderinlägg och fär möjlighet att rutinmässigt förskriva p-pUlerför dem som kommer på återbesök? Vill socialministern medverka till attskolhälsovården fär ta ett större I * protokoll 1972. Ang. den ökade abortfrekvensen, m. m. Vivet ju ändå - och det kan vara en replik till i Agnas också - attungdomen har en tidigure sexuell debut och utt mun hur mycket oroundesiffror pä gonorré i de lägre äldrurnu. Då kun mun inte buru sägu utt här behövs en unnun morul.Mun måste ocksä dru slutsatsen utt det är bättre utt dessu ungdomur fär tillgångtill preventivrådgivning, så utt mun inte behöver upplevu utt ubortsiffrornaökur i dessu äldrur. Det är mer reulistiskt. Jug hoppus utt sociulministem kommer igen engång till och vill sägu nägot konkret om vad som kommer att händu och när detkommer att hända, ty bara detta att problemet föHs med uppmärksumhet ur tyvärrinte tillräckligt för att lugna allu de människor som upplever dennu utvecklingnu både den mycket starka ökningen av antalet aborter och väntetiderna inompreventivmedelsområdet - som mycket oroande. På mänga häll i vårt land diskuteras juubortfrågun med yttersta lättsinne. Det sker förvisso inte här i riksdageneller när läkare och politiker samtalar om frågornu. Men det finns en radspörsmål som uktuuliseruts. Hur lugstiftningen pä dettu område psykologiskukonsekvenser? Påverkur den människornus levnudssätt? Jug försökte i mittinlägg untydu utt abort av aUt flera numera betraktus som en preventiv metod.När nu abortutredningen säger att sä får man inte se på aborterna, undrar jagbara; Hur skall man kunna övertyga människor om utt de inte får betruktu dem pådet sättet, när mun skall garantera rätt till abortoperution och vi ,med den lugstiftning vi hur, fått den utveckling som jug nämnde? Det är ocksä uppenburt utt lugstiftningen pä dettu områdeoch tillämpningen uv den redun nu har värdpolitiska konsekvenser. Ochnaturligtvis kommer en frumtidu lagstiftning också att få det. Jug tycker detär ungeläget utt dettu tus med i de övervägunden som skull görus i sociul-och justitiedepartementen med anledning av abortutredningens betänkande ochremissvaren. Lägg gärna varning överst blund remissvaren ochfunderu över vud innebörden är uv det skakande siffermaterialet! i Ägnas (m): Med anledning av vad senast sadeoch också med anledning av vud som uttulas i svuret om förebyggunde åtgärdervill jag säga att jag i ordet "förebyggande" lägger något annat änvad och tycks göru. Jug menur utt våru ungdomur hurrätt utt få veta, utt livet innebär ett större unsvur och hur fler uspekter änvad som kommer fram i vär skolundervisning . Vad lär ma.n egentligen ungdomar om sumlevnud, om ansvarför hem och familj, om människolivets helgd, om livets okränkbarhet? Och vudvet vi egentligen om de mentala skadorna och de medicinska riskerna för enflicka pä som får abort? Längre frum i livet kunske hon kommer uttunklaga oss, som är ansvariga, för att vi inte i skola och hem gav henneoch andru ungdomar bättre kunskap och fusture underlug utt stå päför att klara de stormar som blåser. Vad är anledningen till att sä mångui dug har en unnun syn på det sexuellu, så utt debuten på det sexuellu områdetäger rum tidigure, som sude? Är inte vi unsvurigu härför, vi somhur byggt dettu sumhälle? Jag är inte övertygad om att vi därmed har främjatungdomens lycka eller hälsa eller ens sumhällets frumtid. Mun tulur om utt burnmorskor och sjuksköterskor skallhjälpa till med preventiva åtgärder, men jag tycker att de kan hu något unnatatt göra. Födelsetalet i är i dug nere i ungefär 110 000. Räcker detverkligen med hänsyn till våru ätugunden, vår urbetskruft och landets framtid?En siffra på 30 000 aborter tycker jug är förskräcklig i jämförelse medfödelsetulet. Jug tror utt vi måste tänku om och börja från börjun. Vimåste visa människorna att livet har andra värden och att man också när detgäller samlivet man och kvinna emeUun måste ta ett helt annat unsvur. Ang. det ekonomiska skyddet för njurdonatorer Herr sociulministem ASPLING: hur ju redan betänkundettiUgängligt, och jug föreställer mig utt hun hur läst det ingående och tugitdel uv de olika förslag som arbetsgruppen hur lugt frum. Remissbehundlingenkommer enligt vud jug är underrättud om utt vuru avslutad , ochdärefter hur styrelsen att ta ställning till dessa frågor. När jug säger utt jug kommer utt föHu frägan meduppmärksumhet menar jag det, . Jag vUl ingulundu sägu utt allt pådetta område är gott och väl. Vi behöver göru meru, och det har jag starktunderstrukit i mitt svar. Jag är förvissad om utt vi kommer att få uppleva enutbyggnad av resurserna på detta viktiga område. tar upp frågor som helt naturligt är intimtkopplade till abortutredningens betänkande, men jag vUl fästa pä det fuktum - jug untur utt hun är väl medveten om det -i betänkandet ingående behandlat frågan om just de abortförebyggandeåtgärderna. När ett ställningstagande sä småningom sker - jag har nämnt attärendet nu bereds i - är jag övertygad om att deabortförebyggande åtgärderna kommer att ges en framskjuten pluts. Överläggningenvur härmed slutud. det ekonomiska skyddet för njurdonatorer Herr socialministern erhöllordet för att besvara () i kammurens protokoll för den 2 marsintugnu fråga, nr 108, och anförde: hur frågut mig om jag anser attdet ekonomiska skyddet för njurdonatorer i samband med fömndersök-ningen och isumbund med självu trunspluntutionen är tillfredsställunde och, om så inte ärfullet, huruvidu jug uvser utt tu initiutiv till ändrude ersättningsregler. I sumband med njurtranspluntution lämnar sjukförsäkringen enligt det ekonomiska skyddet för njurdonatorer stadgadpraxis ersättning till givaren i form av sjukpenning för tiden från dettrunspluntutionen sker. Att utge ersättning till givuren för tid företrunspluntutionen hur unsetts fullu utom rumen för sjukförsäkringen.Anledningen till dettu är utt givuren då inte kun anses lida uv sjukdom. hur i en promemoriu (Ds S1969:4) rekommenderat, att sjukvårdshuvudmännen skall svara för ersättning tillgivare under tid fram till det trunspluntutionen sker. Såvitt jug hur migbekunt iukttur sjukvårdshuvudmännen i allmänhet de riktlinjer som drogs upp ipromemorian. Jag ber utt fåtucku sociulministem för svuret. Storu frumgångur kan noteras när det gäller samhälletsmöjligheter utt botu och Hndru sjukdomur, sä ock när det gäller de njursjuka.På den punkten föreligger dock ännu storu svårigheter. Möjligheter tilldiulysbe-handling finns, men behoven är storu. Det kostur mycket pengur, ochresursernu räcker inte alltid till. Möjligheter till njurtransplantation föreligger såvittlämplig njur-donutor kun uppbringus. Men även om en donutor ser som sin störstuuppgift utt hjälpu en medmännisku i nöd, måste det väl ur sumhällets synpunktvata självklart att vederbörande hålls ekonomiskt skadeslös. För förlorudarbetsförtjänst och utlagda kostnader bör ersättning utgä, och det bör gäUasåväl sjuktiden som förundersökningen. Detta uttalade också andra lagutskottetenhälligt , och hade ingenting att erinra häremot. När nuuppoffrande människor begär att fä sina utgifter täckta men fär ett negativtsvar ställer de sig frågande, och det kan man förstå. Socialministern upplyser här om att sjukkassan betalarersättning från den dag transplantationen sker tills givaren bhr frisk, och päden punkten torde inget direkt missförstånd råda. Detta är ju bra. Men det ärsämre när det gäller de kostnader som åstadkommes före ingreppet - de kan gällabäde resor, förlorud urbetsförtjänst och unnut, och de kun uppgå till rätt högabelopp. Socialministern påpekar nu attsjukförsäkringsutredningen har rekommenderat sjukvårdshuvudmännen lundstingen utt kluru de här kostnudernu. Huruvidu så sker torde dock vuru oklurt. Ivurje full får vederbörunde inte upplysning om dettu, och jag ställer därförfrägan: Skulle inte bättre upplysning behövus? Det finns de som över sjukkussunbegärt ersättning för sådana här kostnader före ingreppet, men med hänsyn tillbestämmelserna har de vägrats dettu. De hur sedun överklugut hosriksförsäkringsverket, men då de hur fått uvslug på summu grunder, givetvis hur de heller inte upplysts om de här förhållundenu. Borde inte detta ha skett? Det är ingen i och för sig okänd fräga somherr hur tagit upp. Den har, som han ocksä själv nämnde, varit föremålför behundling bl. a. här i riksdugen med uniedning uv motioner. Det varbukgrunden till att sjukförsäkringsutredningen fick i uppdrag att titta pä det härspörsmålet, och den kom sä småningom fram till en enhällig rekommendation utt härborde sjukvårdshuvudmännen trädu in. Jag har inte erfarit utt det här systemet inte skullefungeru, och jug tror utt det fungerur. Mun skull kommu ihåg utt kostnaderuppkommer för en njurdonator under tid före transpluntutionen främst om detblir frägu om inläggning på sjukhus för s. k. förundersökning. En sådunundersökning hur ju till syfte att klarlägga om det föreligger sådan biologisköverensstämmelse mellun den tilltänkte donutorns vävnuder och den njursjukesutt trunspluntutionen kun unses lämplig. Jug vUl tillägga att ersättning åt entilltänkt givure för kostnuder och bortfull uv inkomst under förundersökningensnurust är utt jämställa med de allmännu kostnaderna för att ge den njursjuke,för vUkens räkning njuren är avsedd, den sjukvård han behöver. Det är heltenkelt det som är bakgrunden till det förslug sjukförsäkringsutredningen ludefram i den här frågan och som ju innebär att det har bedömts vara kostnader sombör falla pä vederbörande sjukvårdshuvudman. frägur mig om det inte är önskvärt uttmun upplyser meru om dettu. Ju, det är möjligt utt sä är fallet, och herrJonasson har ju också med sin frågu medverkat till att fästa uppmärksumheten pädettu förhållunde. Ang. försämringen av den sociala hemhjälpen i vissakommuner Jug tackar socialministern för dessa ytterligare upplysningur,och allt vad hun här säger är väl riktigt. Jug tror inte heller utt lundstingen drur sig för dettu.De flesta betalar nog för de här kostnaderna. Men det är tyvärr ,sä uttdonutorernu inte haft reda på detta förhållande. De har vänt sig bara tillsjukkassan, och där har de inte fått dessu upplysningur. Jug hoppus att den lilla debatt som vi här har fört skaUleda till att bättre upplysning kun erhållus. Överläggningenvur härmed slutud. försämringen av den sociala hemhjälpen i vissa kommuner Herr socialministern erhöUordet för att besvuru fm (vpk) i kummurens protokoll för den 3 mursintugnu frågu, nr 111, och unförde; hur frågut mig om lägetbeträffunde den uv kommunernu bedrivnu sociula hemhjälpsverksamheten. Den sociulu hemhjälpsverksumheten i kommunernu hur byggtsut kruftigt . Utbyggnaden hur frumför ulltgällt hemhjälpen till åldringur och hundikappade. Är 1960 fick knappt 80 000åldringar och handikuppude sociul hemhjälp. Dettu untal har ökat till 254 000är 1970 och beräknas hu uppgårt tiU 275 000 personer. Antulethjälptimmar har ökut från ca 8 miHoner till omkring 42 miHonertimmur. Dessa tul avspeglar den ökude betydelse som den öppna värden har fåttframför allt inom åldrings-