prot · FV0953 · 1972-12-31 00:00:00 — Som bekant ägs ju numera och av och ett nära samarbete beträffande växtförädlingsarbetet mellan debåda företagen bör därför ske. Vi bör inte glömma bort att erhållerbetydande inkomster genom växtförädlingsavgifterna som också såriktigt anmärkte. Vidare utgår anslag till från statens råd för skogs-och jordbmksforskning. Jag bermed dessa få ord att få yrka bifall tUl utskottets hemställan. Jag vUl bara framföra några synpunkter ianslutning till motionen 1256, som gäller just anslaget till ochSöner AB. Det förädlingsarbete som bedrivs vid och och dåfrämst när det gäller sojabönan har, som nämnts, ett betydandesamhällsintresse. Därför skulle en höjning till täcka något meraav kostnaderna för det förädlingsarbete som där bedrivs. Detta har ianslagsansökan för nästa budgetår beräknats till . 1 samband meddenna ansökan lämnar en redogörelse över hur verksamheten harbedrivits, men också en liten historik över hur arbetet förändrat sigbeträffande sojabönan. Det finns olika enskilda förädlare, men även störreförädlingsanstalter, som har gjort allvartiga försök att medkontinentala, värmekrävande sojasorter som utgångsmaterial försöka få fram enlämplig sort för vårt land. Men detta har lyckats dåligt och försöken hardärför upphört. Sojaväxtförädlingen i vårt land bör därför gå ut på attsöka sådana sorter som kan ge en normal fröskörd vid minimal värmesumma. Alltförädlingsarbete från första anskaffningen av utgångsmaterialet fram tillselektionen av korsningsavkommor och värderingen av försöksresultaten måste skemed blick på temperaturen men särskilt kring blomningen. Direktör . , Fiskeby, som har stort intresseför och nedlagt ett omfattande växtförädlingsarbete under för att få framjust odlingsbara sojabönsorter framhåller att grundmaterialet för dennaförädling är att finna i monsunklimat. Därför har man tiUförsöksplatsen i aUtsedan man började med växtförädUng 1940 hämtat sittviktiga grundmaterial från kusttrakterna kring och där främstSakhalin. Med de goda förbindelser som vi fortfarande har med växtförädlare därkan dessa grundsorter betraktas som den nyckel som skall öppna Nordvästeuropasjordbmksländer, däribland , för sojabönan som en proteinrik kulturväxt. Vid förädUngsarbetet i Fiskeby har genom de olikakorsningsförsöken fröskörden ökats betydligt och har nått ett12-årigt genomsnittsresultat av per ha. Men nya nummersorter visar från olika synpunkter ännu bättre egenskaper med en medelavkastning 1970/71 påI per ha. Sojabönan är en värdefuU växt med hög proteinhalt och lågoljehalt, och förädlingen har därför huvudsakligen inriktats på odlingav sorter som duger tiU livsmedel. Man har kommit fram till sojabönsorter somär ätliga och smakliga - en färdigvara för direktkonsumtion efter bara kokningi vatten, således en enkel tiUredning. Den är en ren naturprodukt somkomplement tiU våra övriga högvärdiga proteinkällor, vUka i huvudsakvarit begränsade tUl animaliesektorn. I detta sammanhang är att notera att 1953 årsväxtförädlingsutredning i anslutning till sojaväxtförädling och statsbidrag bl.a. gör följande uttalande: "Vid statsbidragsfrågans bedömande spelar emellertidäven vissa beredskapshänsyn en ej oväsentlig roll. Under normala förhållandensamt med nuvarande folkmängd och kreaturshållning har vårt land en godförsörjning med animaliska proteinämnen, särskilt i mjölk och mjölkprodukter.Icke dessto mindre torde det ur beredskapssynpunkt vara värdefullt att hatUlgång tiU ett högvärdigt vegetabiliskt livsmedel med den starkaproteinkoncentration och framför allt med de gynnsamma lagrings- ochtransportegenskaper som utmärker sojabönan. Dessa sistnämnda egenskaper hargivetvis särskUt stor betydelse, när det gäller den mUitära förplägnaden." Sådana uttalanden har , senare, ännu störreaktualitet med tanke pä de farhågor som ofta förekommer när det gällermöjligheten att klara livsmedelsförsörjningen för jordens stigandebefolkning, särskUt då i fråga om proteinrika livsmedel. Men vidare och i andrahand bör förädlingsarbetet sträva efter att söka tUlfredsställa detproteinbehov som vi måste täcka genom import av proteinrika fodermedel.Sojabönan skulle bland andra odlingar bli en utmärkt alternativ gröda på dearealer som i alltför stor omfattning utnyttjas för odling avspannmål, vilket resulterar i betydande överskott. I detta sammanhang måste betonas att sojabönans införandei vårt land bara är ett nytt led i ett mycket långt historiskt skeende. Så hardet varit - trots att det ligger långt tillbaka i tiden - med de olikasädesslagen, potatisen och en rad olika grönsaker. Alla dessa är invandradefrämlingar i vårt odlingslandskap. Bidrag till viss praktiskt vetenskaplig växtförädling Bidrag till viss praktiskt vetenskaplig växtförädling Två institutioner står i huvudsak för växtförädlingen ivårt land, nämligen i och Weibullsholms växtförädlingsanstaltvid . och är anslutet tUl Weibullsholm. Bådadessa institutioner erhåller växtförädlingsavgU'ter, som redan har nämnts, ilika stor omfattning. De erhåller statsbidrag, men denna statsbidragsgivninghar kommit att variera betydligt, då får fullkompensation för sina ökade kostnader, medan Weibullsholms anslag står stilla.Institutionerna tävlar i viss mån med varandra, men det är väl bara positivtatt en sådan tävlan förekommer. Med tanke på att anslaget tUl för nästaår föreslås ökat med borde det finnas rum för att även höjaanslaget tUI och med tiU 120 000 kronor.Jag yrkar därför bifall till reservationen 6. Jag kan inte underlåta att säga att jag tyckeratt reservanterna försöker blanda bort korten. De anför nämligen i reservationen:"Ökningsbeloppet bör i sin helhet hänföras tiU verksamheten vid nyssnämndaväxtförädlingsföretag." Reservanterna menar alltså och ochbortser från, vUket jag nämnde tidigare, att det företaget numera ägs av . Det är för övrigt märkligt att det inte nämns i reservationen attväxtförädlarna får tillgodogöra sig betydande inkomster av växtförädlingsavgifterna.Det är verkligen stora avgifter som inflyter i det sammanhanget. Man behöveralltså inte befara, som det anförs i reservationen, att verksamheten inte skallkunna bedrivas på samma höga vetenskapliga nivå som med de bidragstaten ger för ändamålet. är det just och somhar begärt ett tUlskott på . Därför är det naturligt attreservanterna anför att pengarna, i enlighet med motionen, skall gå tUl AlgotHolmberg och . Det är där man behöver dessa medel för att genomföra dengrundläggande forskning som behövs för att få fram en sojaböna som är lämpligför odling i vårt land; pengarna behövs även för andra ändamål, men detta ärdet väsentliga. Jag tycker att man uppfyller ett rimligt krav på rättvisaom man låter och få detta tillskott; att företagetsedan har samma ägare som Weibullsholm har ingen som helst betydelse isammanhanget, såvitt jag kan förstå. HerrHÅKANSSON (c): Det är fuUt klart att medel enligt denanslagsansökan som här föreligger helt naturiigt skaU gå till denförädlingsverksamhet som förekommer i Fiskeby vid - det är inte tutal om detta! Man kan emellertid inte underlåta att se sambandet mellanvad som sker på olika håU. Man kan gott säga att förhållandet mellan de tvåstora institutionerna är ungefär detsamma som tidigare när det gäller växtför- ädlingsavgifterna,men när det gäller statsbidragen har förhållandet dem emellan förändratsbetydligt. För /63 fick ett statsbidrag på något över 2miljoner kronor och då hade Weibullsholm ; skulle fånära och Weibullsholm endast i statsbidrag,SkiUnaden har alltså ökats oerhört . Vård av naturvårds-områden m. m. Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tiUdels utskottets hemställan, dels reservationen nr 6 av i Skegriem. fl., och förklarades den förra propositionen vara med övervägande jabesvarad. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemstäUt. Vård av naturvårdsområden m. m. Maj:t hade (punkten H 6, s. 129-137) föreslagitriksdagen att 1. godkänna vad istatsrådsprotokoUet förordats rörande försöksverksamhet avseendelandskapsvårdande åtgärder inom odUngslandskapet, 2. till Vård avnaturvårdsområden m. m. för /73 anvisa ett reservationsanslag av8 . 1 detta sammanhang hade behandlats dels motionen 1972:537 av m. fl. (m) varihemställts att i skrivelse till Kungl. Maj:t skulle uttala attarbetsgruppens förslag rörande åtgärder för landskapsvård i odlingsbygderskulle vara vägledande för försöksverksamheten, som borde bedrivas i så närasamarbete med berörda jordbrukare att det naturliga sambandet mellanlandskapsvård och jordbruksnäring bibehölls, dels motionen 1972:545 av herrFälldin m. fl. (c) vari hemställts att A. i fråga omförsöksverksamhet avseende landskapsvårdande åtgärder inom odlingslandskapetgodkände vad i motionen anförts i fråga om finansieringen och anlitande avarbetskraft, B. tUl Vård av naturvårdsområden m. m. för /73anvisade ett i förhållande till Kungl. Maj;ts förslag med 1 000 000 kronorförhöjt reservationsanslag om , dels motionen 1972:565 av herrStrömberg m. fl. (fp) vari hemställts att beslutade 1. att 30 procentav anslaget för landskapsvårdande åtgärder inom odlingslandskapet skulle ståtUl eget förfogande att utnyttjas på i motionen föreslagetsätt, 2. att där så befanns lämpligt markägaren skuUe kunna anlitas förlandskapsvårdande arbete. Vård av naturvärdsområden m. m. dels motionen 1972:729 av m. fl. (c) varihemställts att uttalade sig angående det ekonomiska ansvaret förlandskapsvården i enlighet med vad i motionen anförts, dels motionen 1972:1259 av herrarJohansson i Skärstad (c) och i (c) vari hemställts attriksdagen hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om utredning och förslag tUl lag medförbud att utan tillstånd plantera skog på jord som tidigare legat öppen. dels motionen 1972:1262 av herrJonsson i (fp) vari hemställts att skulle besluta 1. attstaten under /73 ensam skulle svara för kostnaderna förförsöksverksamheten med landskapsvårdande åtgärder i odUngsbygderna, beräknadetill , 2. att anslaget Vård av naturvårdsområden m. m. /73 uppräknades tUl , 3. att detta arbete i såstor utsträckning som möjligt reserverades för lantbrukare i närheten avområdet, 4. att områdenas skötsel på lång sikt garanterades genom avtal med dessalantbrukare samt dels motionen 1972:1264 av herrJosefsson i m. fl. (s, m) vari yrkats att i skrivelse tiUKungl. Maj:t hemställde om beaktandet av åtgärder för att skydda dynzonen vidbl. 1. i anledning avKungl. Maj:ts förslag och med bifall till motionen 1972:565 i vad densammaavsåg visst bemyndigande för samt med avslag påmotionerna 1972:537, 1972:545, 1972:729 och 1972:1262, samtliga såvitt nu var ifråga, ävensom motionen 1972:565 i återstående del godkände vad utskottetförordat rörande försöksverksamhet avseende landskapsvårdande åtgärder inomodlingslandskapet, 2. med bifall tillKungl. Maj:ts förslag och med avslag pä motionerna 1972:537, 1972:545, 1972:729och 1972:1262 i vad avsåg ökad medelstUldelning m. m. tUl Vård avnaturvårdsområden m. m. för /73 anvisade ett reservationsanslagav , 3. hos Kungl. Maj:t hemställde att motionen 1972:1259 överlämnades tiU naturvårdskommittén, 4. ansåg motionen 1972:1264 besvaradmed vad utskottet anfört. 7. av herrar i Skegrie (c), (), (), i (c) och Leuchovius (m), som ansett att utskottet under Ioch 2 bort hemstäUa, 1. i anledning av Kungl. Maj:ts förslag och motionerna1972:537, 1972:545, 1972:729 och 1972:1262, samtliga såvitt nu var i fråga,samt motionen 1972:565 godkände vad reservanterna förordat rörande försöksverksamhetavseende landskapsvårdande åtgärder inom odUngslandskapet, 2. i anledning av Kungl. Maj:ts förslag och motionerna 1972:537och 1972:729 i återstående delar samt med bifall till motionerna 1972:545 och1972:1262 i vad avsäg ökad medelstUldelning m.m. tiU Vård av naturvärdsområdenm. m. för /73 anvisade ett reservationsanslag av 9 100 000kronor. Den svenska landskapsbilden håller på att förändras.Nedläggningar av jordbmksenheter och därav minskning av den odlade jorden, somi vissa län beräknas uppgå till två tredjedelar eller t. o. m. mer av den arealsom vi hade , sätter sina spår i landskapsbilden, spårsom förskräcker. Att det svenska kulturlandskapet ändrar karaktär hör juUiop med den jordbmks- och glesbygdspolitik som förts i det här landet. Underårhundraden har jordbmkarna i stort sett svarat för de landskapsvårdandeuppgifterna genom utövandet av sin näring. De har således fått vara med om attskapa den öppna leende landskapsbild som blivit så fascinerande för så mångaturister, inte minst utlänningar, men som håller på att ändras genom attstora delar av vår natur håller på att växa igen eller förbuskas. Maj:t har glädjande nog också uppmärksammat vad somhåller på att hända, och en arbetsgmpp har tillsatts och även lagt fram sittförslag tiU vissa åtgärder för bevarandet av det öppna landskapet.Arbetsgruppen fann att ca skulle växa igen, om inga snara åtgärder vidtogs, och detta bara inom de områden som man anser på allt sätt borde försöka bevara. Arbetsgruppens förslag till åtgärder förlandskapsvård i odlingsbygd har varit på remiss tUl ett flertal olika instansersom alla i stort sett har accepterat de åtgärder som föreslagits, åtgärder somi första hand bygger på principen att landskapsvården som regel bör ske i närasamverkan med markägarna. Arbetsgmppen har således sett det naturliga sambandetmellan jordbmk och landskapsvård. Tyvärr har varken departementschefen ellerutskottsmajoriteten kommit fram tUl samma slutsats som arbetsgmppen utanföreslår i stället att den arbetskraft som behövs skall tillhandahållas avlänsarbetsnämnderna. Departementschefen utesluter visserligen inte att ävenägaren tUl marken - dvs. jordbrukaren kan anlitas för sådana arbeten därannan arbetskraft inte finns. Utskottsmajoriteten har mjukat upp denna meningnågot och skriver bl. a. att "markägaren eller annan lantbmkare kommer attanlitas när det befinns ändamålsenligt". För min personUga del tror jag att man genom att arJitamarkägarna för landskapsvårdande uppgifter ger dessa en arbetsuppgift med enliten extra inkomstförstärkning som de så väl behöver för att kunna stanna kvaroch därmed bidra tiU att skapa en levande landsbygd. Kan man nå något av detta,så är det här försöket värt att prövas. Det gäller ju framför aUt småbrukare,äldre, kanske svårplacerad arbetskraft som inget högre önskar än att få stannakvar på sin lilla täppa där ute på landsbygden. Uttunningen på landsbygden ger allt sämre service för demänniskor som stannar kvar och gör det också även svårare för de Vård av naturvårdsområden m. m. * protokoll 1972. Vård av naturvårdsområden m. m. tätortsborsom i dagens jäktade samhälle behöver en avkoppling på landet. Då behövsåret-runt-boende människor för den service och den hjälp som dessa människorbehöver. Den andra punkten där utskottet inte är enigt gällerhuvudmannaskapet och det ekonomiska ansvaret. Vad det gäller att taställning tUl är en försöksverksamhet, som berör och som kostar 2 mUjoner kronor. Såväl departementschefen som utskottsmajoriteten har ävenhär frångått det av arbetsgruppen lagda förslaget och vill skjuta över halvakostnaden på kommunerna. har för inte så länge sedan beslutat om attutreda kostnadsfördelningen mellan stat och kommun, men det är ju även som jagsade här tidigare fråga om en försöksverksamhet. De kommuner som i första handskuUe få vara med och dela kostnaden har redan - i varje fall ett stort antalav dem - ett besvärligt ekonomiskt läge. Inte minst gäller detta de kommunerdär den odlade jorden lagts ner. Det är ju främst i avfolkningsbygder dettasker, bygder som i första hand kommer att utnyttjas för fritidsändamål av andrakommuners invånare, men de vore mest aktuella för det här landskapsstödet. Risken med utskottsmajoritetens förslag är framför alltatt de områden som i första hand skulle behöva landskapsvård inte kommer ifråga därför att de ekonomiska resurserna saknas, I stället blir det med allsannolikhet så att de områden som ligger i närheten av tätorterna, de mera rikasamhällena, kommer att prioriteras. Det är väl ändå inte riktigt vadarbetsgruppen hade tänkt sig. Jag bermed detta, fru talman, att få yrka bifall tUl reservationen 7, HerrLARSSON i (c): Med hänsyn till kammarens arbetsmiljö skalljag nöja mig med ett mycket kort inlägg. Det kan i huvudsak koncentreras tiUett instämmande i vad som sagts här av , Det var så pass bred uppslutning och brett bifall iremissinstanserna till arbetsgmppens förslag, att det hade funnits anledningatt närmare följa det förslaget än som blivit fallet i propositionen. Jag villsärskilt instämma i det förhåUande som nämner. Den svenskajordbmkspolitiken har utformats av en riksdagsmajoritet, och den är i huvudsakbakgrunden till den hastiga krympningen av odlad mark och av antaletjordbmksutövare. När man då litet för sent upptäcker avigsidorna att man gårmot en utveckling som inte människorna önskar och i anledning därav skall vidtaåtgärder, vore det helt logiskt och rimligt att staten åtar sig hela ansvaretoch kostnaden för försöksverksamheten. Jag vUl också instämma i att man i första hand borde vändasig tUl folk i den bygd det gäller och tiU bmkare av annan mark i de områdena.Det vore en naturlig och logisk hjälp till sådana som kan behöva dessakompletteringar. Med detta, fru talman, ber också jag att få instämma iyrkandet om bifall till reservationen 7 av i Skegrie m. fl. HerrMAGNUSSON i (s): Det svenska odlingslandskapet genomgår enständig förändring. Orsakerna tUl detta är många, men utan tvekan ärstmktur-förvandlingen i jordbruket och andra näringar på landsbygden den främstaanledningen till att vi fått en förändrad landskapsbild. Denna landskapsbUd kan också vara vackrare än den tidigarelandskapsbilden. Jag kan inte hålla med reservanterna i deras uttalande att viskulle ha en fulare landsbygd . Jag är tUlräckligt gammal för attminnas , och icke var väl den gamla svenska landsbygdenmed dess bostadsbestånd någonting som vi skulle önska tUlbaka, Vi har på densvenska landsbygden fått ett bostadsbestånd som pryder landskapet, med vackra trädgårdaroch planteringar. Jag tycker det finns anledning att påpeka detta. Vi glömmerså ofta bort det när vi resonerar om det försvinnande odlingslandskapet. Däremot är jag inte främmande för att det finns områdensom vi av olika anledningar bör bevara. En omväxlande och tilltalande landskapsbildinom områden som är eller kan förutses vara av allmänt intresse måste därförbli föremål för åtgärder från såväl staten som landsting och kommuner. Utskottsmajoriteten delar departementschefens uppfattningatt landsting och kommuner skall vara initiativtagare och att försöksverksamhetenmed landskapsvård i odlingsbygd skall ske under kommunalt huvudmannaskap.Staten skall bidraga av kostnaderna, I motion 565 föreslås av anslagsbeloppet får av användasför att i vissa fall, i syfte att tillgodose särskUt angelägna projekt, lämnabidrag som överstiger den i propositionen föreslagna 50-procentiga andelen avkostnaderna. Utskottet biträder detta förslag. En Uppräkning av anslaget med I miljon kronor som föreslåsav reservanterna för att staten skaU betala alla kostnaderna för försöksverksamhetenavvisas av utskottsmajoriteten. Vi anser att kommunerna skall betala sin andel.Naturvården är en såväl statlig som angelägenhet. Reservanterna påtalar valet av arbetskraft till deblivande försöksområdena. Departementschefens uttalande om att arbetskraftenbör anvisas av länsarbetsnämnderna anser reservanterna vara ofullständigt. Deuttalar att sambandet mellan jordbmksnäringen och landskapsvården bör bibehållasoch att arbetsuppgifterna bör genom frivilliga avtal så långt möjligt anförtrosberörda markägare eller andra personer, bosatta i närheten av respektiveområden. Utskottets majoritet utgår ifrån att frågan om lämpligarbetskraft för hithörande uppgifter kommer att prövas förutsättningslöst i desärskilda fallen och förutsätter i enlighet härmed att markägaren eller annanlantbmkare kommer att anlitas när det befinns lämpligt. Man kan väl ändå fråga sig om avsikten med denlandskapsvård vi skall bedriva är att vi skall uppehålla markområden som redanhar övergetts av jordbmket. Där gäller det väl i första hand att plantera igendessa marker med skog eller använda dem på annat sätt. Jag tror inte attturister och sommarstugeägare söker sig tUl dessa områden, utan de kommeratt den 6 aprU 1972 Vård av naturvårds-områden m. m. Värd av naturvårdsområden m. m. UksomhittUls söka sig till områden som ännu är befolkade och ur deras synpunkt meraattraktiva. Jag yrkarbifall till utskottets förslag. Enligt naturvårdslagen är naturvården engemensam angelägenhet för stat och kommun. Jag tycker att det är en riktigprincip. Sedan får det naturligtvis bli en avvägning hur ansvaret skallfördelas i olika fall. När det gäller den nu aktuella frågan har vi, någramotionärer ifrån den meningsriktning som jag företräder, befarat att ettstatsbidrag om högst för aktuella naturvårdsområden skulle innebäraatt en alltför tung del av lasset fick dras av kommunerna. Särskilt förglesbygdskommuner med svag ekonomi, där det kanske i vissa fall skulle röra sigom ganska stora områden, kunde kommunens ekonomi verkligen komma i kläm. Detskulle också kunna leda tUl att verkligt angelägna uppgifter och projekt inteskuUe komma i gång. För att komma fram till en, som vi tyckte, rimlig lösningföreslog vi i vår motion att den verkställande myndigheten skulle få rätt attinom den angivna anslagsramen när så kan anses behövligt lämna ett högre bidragän vad som föreslås i propositionen. Om detta förslag har utskottets majoritetenats. Detta innebär att när det kan motiveras bidraget kommer att överstiga 50procent. Jag är medveten om att ett bifall till utskottets förslaginnebär att totalt sett mindre arealer kommer "under vård" än ornriksdagen följer departementschefens eller reservanternas förslag. Men i valetmellan att ytterligare öka samhällets utgifter och att gå på den av utskottetredovisade linjen har jag för min del, med respekt för de knappa resurser vihar, medverkat till den ökning som utskottet här anvisar. Det kanske ändå inteär ur vägen att man också visar någon återhållsamhet då det gällerutgifterna. Slutligen vill jag säga att det här är fråga om enförsöksverksamhet. Det sista ordet är väl inte sagt beträffande den härverksamheten. Den lär väl komma att penetreras år i den här kammaren,misstänker jag, och det är väl anledning att man här ifrån början går framlitet försiktigt. Jag bermed det anförda att få yrka bifall till utskottets förslag. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 7 av i Skegrie m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr I punkten 36 mom. I och 2 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 7 av i den med omröstningsapparat. Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då iBorrby begärde rösträkning verkställdes votering Denna omröstning gavföljande resultat: Utskottets hemställan bifölls. Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Lades till handlingarna. § 9 Föredrogs jordbruksutskottets betänkande nr 2 ianledning av Kungl. Maj;ts i propositionen 1972:1 gjorda framställningarrörande utgifterna på kapitalbudgeten för /73 i vad avser anslaginom verksamhetsområde jämte motioner. Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. Maj:t hade i propositionen1972:1 bUaga 11 (punkten IX;6, s. 158163) föreslagit att 1. bemyndigaKungl. Maj:t att disponera de medel som enligt beslut av riksdag varavsedda för inlösen av sådana ofullständiga jordbruk som ej behövdes förrationaliseringsändamäl även för övriga med jordfonden avsedda ändamål, 2. godkänna vad istatsrådsprotokoUet förordats om att de fastigheter som ägdes av kronan ochupptäts tUl sambruksföreningar skulle redovisas på jordfonden,