prot · FV0956 · 1972-12-31 00:00:00 — 3. att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1041 i vad avsåg ungdomsfrågornas handläggning inomskolöverstyrelsen. B I. av i Agnas (m) och (), somansett att utskottet under 1 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:488 skulleavslå Kungl. Maj;ts förslag om anvisande för /73 av ettreservationsanslag av till . B 2. av i Agnas (m) och (), som vid bifall tUl reservationen B 1 - ansett att utskottet under 2 bort hemställa, att skuUe avslå motionerna 1972:1041 och1972:1045, förstnämnda motion i vad avsåg överförande av vissa uppgifter frånskolöverstyrelsen tUl . I motionen 488 framförs ett yrkande som äralltför sällsynt i arbete, nämligen om avveckling av en myndighet.Det gäller . I och för sig har det behandlats snävt i åretsbudget, då rådet egentligen begärt en 50-procentig anslagshöjning från 1,2mUjoner kronor till , trots en reservation på drygt 1,2 miljonerkronor. Statsverkspropositionen har bara föreslagit ett anslag på 900 000kronor. Den summan tycker emellertid motionärerna kan användasbättre och föreslår därför att den befintliga reservationen kan användas tillatt avveckla ungdomsrådet. historia är intressant. Den kan framförassom ett typexempel på hur den offentliga sektorn tillväxer. Rådet tillsattes år1959 och kaUadcs då kontakt- och samordningsorgan mellan ungdomsorganisationerna.1970 omorganiserades rådet, och det föredragande statsrådet sade då istatsverkspropositionen; "Medan rådet företrätt främst detorganiserade ungdomsarbetets intressen, har det nu fått en sammansättning sominnebär att det kan fungera bl. a. som statligt utredningsorgan." År 1972heter det i statsverkspropositionen: "har efteromorganisationen i hög grad vidgat sitt arbetsfält," Rådet kan nog numera betraktas som ett utskott avdepartementet. Det är också en typisk utveckling. Man blir alltmer myndighetöver dem vUkas intressen man från börian skulle företräda. Enligt styrelseordföranden skall rådet också förseorganisationerna med uppslag och idéer för arbetet, samla in och föra vidare desynpunkter som kommer fram från dem och öka respekten och förtroendet för detorganiserade ungdomsarbetet, osagt hos vem. Efter omorganisationerna utses nu styrelsen helt av Kungl,Maj:t. Ungdomsorganisationerna har alltså inte valt styrelsen. Det är möjligtatt ungdomsrådet utför ett ambitiöst arbete, det vill jag inte betvivla, mendess förslag till departementet röner inte större förståelse ett bra exempelär just bidragsgivningen tUl organisationernas lokala verksamhet som vi justhar behandlat. Det är svårt att se att ungdomsrådet fyller någon vettigfunktion motionärerna använder uttrycket "byråkratiskmellaninstans", vilket förefaller att vara en bra beskrivning. Desamordningsuppgifter och den clearing av idéer och synpunkter som ungdomsrådetägnar sig åt skulle bättre skötas av ett demokratiskt valt samarbetsorgan mellanungdomsorganisationerna. Mera myndighetsbetonade uppgifter bör kunna handhasav departementet och . Beträffande utredningsverksamheten harjag den principiella uppfattningen att den skall skötas av parlamentarisktsammansatta utredningar. den 12 aprU 1972 Med dessamotiveringar yrkar jag bifaU tUl reservationerna B 1 och 2, I detta anförandeinstämde i Agnas (m). i Lane-Herrestad (c); Vid behandlingen av frågan om statensungdomsråd har vi i utskottet ansett att det kan vara välbefogat att göra enutredning för att få tUl stånd en samordning av arbetsuppgifterna. Man hardärmed tillmötesgått också ungdomarnas önskan. De som är med i statensungdomsråd är för all del utsedda av regeringen och alltså inte direktvalda avorganisationer, men de är medlemmar i olika ungdomsorganisationer och de har jualla möjligheter att hålla kontakt var och en med sin organisation. På detsättet kan de ge utredningsarbetet både större tyngd och större bredd så därigenom kan få fram synpunkter från de olika ungdomsorganisationerna. Detmåste väl ändå vara värdefullt att man på det sättet har möjligheter att fåkontakt med det unga organisationer. säger man här att ungdomsrådet har blivit ett statUgtutredningsorgan. Ja, även staten måste ju utreda. Det går i allmänhet inte attfatta beslut utan att man har gjort utredning. Sådana metoder bmkar vi intetUlämpa, Att man lyssnar tUl vad ungdomen har att säga i olika frågor kan jaginte fatta skulle vara att beteckna som något olämpligt. betvivlar inte att man också i statensungdomsråd gör ett ambitiöst arbete, och när inte heller reservanten betvivlardet utan tror att man gör ett ambitiöst arbete, tycks vi vara ganska braöverens i stora delar. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall tillutskottets hemställan. Fm MOGÅRD(m): Det är väl i och för sig riktigt att härföreligger kontakt med det unga organisationer och att man i en ellerannan form lyssnar på det unga , men faktiskt, , är detinte oväsentligt i vilka former detta sker. Det är inte oväsentligt om det äröverheten som utser de personer som man skaU lyssna till eller om det ärorganisationerna själva som utser sina representanter. Detta är en principiell fråga, och jag hade inte väntat migatt utskottets ordförande skulle instämma i mina synpunkter. Jag är dock litetförvånad över det sätt på vilket han har vinklat sin polemik mot mig. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU till dels utskottets hemställan,dels reservationen B I av i Agnas och , och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vill att kammaren bifaller kulturutskottets hemställan i betänkandetnr 8 punkten 4 mom, 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen B 1 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter har röstat för ja-propositionen. Mom. 2 och 3 Utskottets hemställan biföUs. Utskottets hemställan bifölls. Maj:t hade (punkt B 5 1, s.105-109) föreslagit att till Bidrag till folkbibliotek för budgetåret1972/73 anvisa ett reservationsanslag av . 1 detta sammanhang hade behandlatsmotionen 1972:1075 av () och fröken () vari hemställtsatt tiU Bidrag till folkbibliotek anvisade ett reservationsanslag av7 . att med bifall tillKungl. Maj;ts förslag och med avslag å motionen 1972:1075 till Bidrag tUlfolkbibUotek för /73 anvisade ett reservationsanslag av . C. av herrar i Lane-Herrestad (c), Källstad (fp)och (), fröken () samt () som ansett attutskottet bort hemställa, att i anledning av Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1972:1075 rill Bidrag tiU folkbibUotek för /73 anvisadeett reservationsanslag av . Jag skall försöka uttrycka mig kortfattat omden här viktiga kulturfrågan. Det statliga bidraget till folkbiblioteksverksamheten m.m. uppgår för innevarande budgetår till totalt . Av detbeloppet går knappt 4 miljoner till utvecklingsverksamhet m. m. vidfolkbiblioteken. Det är vid den delposten som jag tänker uppehålla mig. Denetablerades i budgeten 1965/66, och den har varit av ungefär sammablygsamma storiek. I årets statsverksproposition föreslås att beloppet minskasmed en kvarts miljon kronor. Det här bidraget har utgått på tvåolika sätt, dels i form av ett utvecklingsbidrag som i princip har löpt i femår, dels i form av engängsbidrag, punktbidrag, till vissa kommuner ellerkommunblock för t. ex, anskaffande av bokbuss, musikanläggning eller liknande.Nya femåriga utvecklingsbidrag beviljas inte längre. Några av de här bidragenutbetalas , och vissa belopp som varit bundnablir därför så att säga friställda under kommande budgetår. Departementschefenräknar med att ca kommer att bli disponibla för punktbidragunder kommande budgetår, I motionen 1075 tiU årets riksdag, av fröken ochmig, diskuteras tämligen utförUgt folkbibliotekens situation och den statligabidragsverksamheten . Där påpekas bl. a. att inte 1 miljon utan blott860 kommer att stå till förfogande nästa budgetår till punktinsatserpå grund av att de femåriga bidragen upphör. I motionen konstaterar vi att ökatstatligt stöd är av nöden. Jag skall inte här räkna upp argument ochsynpunkter. I motionen yrkas att anslaget räknas upp med 1 mUjon kronor ijämförelse med statsverkspropositionen. Enligt min mening är det yrkandet minstsagt väl underbyggt, men jag har anslutit mig tUl den minoritet inomkulturutskottet som i reservationen C yrkar på en höjning av det föreslagnaanslaget med . Folkbiblioteksverksamheten har länge betraktats som iförsta hand en primärkommunal angelägenhet. De statliga insatserna harregelmässigt varit nästan försvinnande små i jämförelse med de kommunala. Intedesto mindre har den lilla statliga skärven spelat en stor roU, nämligen för dekommuner som på gmnd av befolkningsunderlag och geografisk stmktur haftsvårigheter att hålla en hygglig biblioteksservice. Vi befinner oss som bekantmitt i en omvandlingsprocess, som bl. a. skall leda till störrejämlikhet vad avser kommunernas ekonomiska förutsättningar. Men fortfarande ärfömtsättningarna, som vi alla vet, högst olikartade, och det är märkbart inteminst inom bibliotekssektorn. De här olika förutsättningarna kommer att finnaskvar långt efter det att den nya kommunreformen definitivt är genomförd . Den skillnad vi haft mellan tätortskommuner och glesbygdskommunerkommer visserligen formellt att försvinna eller i vart fall att i hög gradreduceras, men i realiteten kommer den att stå kvar som motsättningar inom denya kommunerna - motsättningar mellan centralorter och avlägsna utkants-om råden. Vissa kommuner har svårigheter att åstadkomma ennågoriunda jämn biblioteksservice inom sina revir, och det är här de statligabidragen kan spela en stor och betydelsefull roll. De statliga femårigautvecklingsbidragen, som kommer att försvinna, har spelat stor roll för attstimulera utvecklingen inom folkbiblioteksområdet. Det hade varit förträffligtom den här bidragsfomien hade kunnat permanentas. Reservanterna accepterar docki stort sett det resonemang som förs av departementschefen om att statligabidrag fortsättningsvis i princip skall utgå blott för punktinsatser. Men vikan inte anse att beloppet som föreslås är tillräckligt. Man kan givetvisdiskutera i det oändliga vilka områden inom den kulturpolitiska sektorn sombör prioriteras i det nuvarandeträngda ekonomiska läget. Enligt vår uppfattning intar biblioteksverksamhetennågot av en nyckelposition, och det är av det skälet vi yrkar att detföreslagna anslaget ökas med . Låt mig avslutningsvis helt kortfattat tanågra exempel på områden där ökad biblioteksservice är av nöden och därstatliga punktbidrag kan spela en stor roll. En fömtsättning för att biblioteken på rätt sätt skallkunna betjäna glesbygdsområden och ytterkantsområden är ofta nästanregelmässigt att man har bokbuss. För många kommuner, särskilt just de sombehöver bokbussar, är inköpen betungande. Det är en affär på så där 100 000kronor, och det är någonting som man ofta får ställa om intestatliga bidrag kan utgå. Vissa kommuner har betydande svårigheter att ge invandrareen acceptabel biblioteksservice. kunde anvisa blott48 i statsbidrag för inköp av böcker på finska, grekiska ochserbokroatiska. Självfallet är det i hög grad en statlig angelägenhet att göraen insats på detta område. Vuxenundervisningen ställer växande krav påfolkbiblioteken vad gäller kurslitteratur och Uknande, och vuxenundervisningenär främst en statlig och inte primärkommunal angelägenhet. Denna katalog kanförlängas, men jag stannar här. Jag ber att få yrka bifall till reservationen C. i (s); Som redan framhållit ärfolkbiblioteken i aUt väsentligt en primärkommunal angelägenhet, och destatliga bidrag som det här blir fråga om har en helt marginell betydelse. Jagtror inte att det finns skäl att här sätta i gång något som alltför lätt kanbli en skendebatt. Det tycks numera råda rätt stor enighet om attutvecklingsbidragen skall avvecklas. Det är en stödform som har sina nackdelar.Vi befinner oss i en övergängssituation där vissa medel kan frigöras, bl. a.för en del punktinsatser, och problematiken i denna debatt är att herrSundman har yrkat på ytterligare någon miljon för detta ändamål. I utskottethar hans vänner pmtat till hälften, och man får vara tacksam för det, mendärmed reduceras frågans betydelse ytterligare. Det kan helt allmänt sägas att om man är enig om att detgäller en primärkommunal angelägenhet, är det också rätt tveksamt hur ökningarav det statliga bidraget slår. Biblioteksväsendets utbyggnad inom de olikakommunerna beror ju inte bara på kommunernas faktiska resurser utan också påkommunalmännens vilja att göra effektiva insatser. Risken med hårdare statliga satsningarpå denna sektor kan ju eventuellt vara att kommunalmännen på sina håll tar dettill intäkt för att ytterligare snåla med biblioteksanslagen, I så fall är detinte mycket bevänt med nyttan av den föreslagna anslagshöjningen. Jag ber,herr talman, att få yrka bifall till utskottets hemställan. den 12 aprU 1972 HerrSUNDMAN (c): Det är i och för sig riktigt att de statligabidragen i detta sammanhang har en marginell betydelse - om man jämför desammanlagda kommunala insatserna och de mycket blygsamma statliga. Jag kanske kan erinra om att i den nordiskabrödrakretsen valt sin egen väg, I , och är de statligainsatserna av en helt annan storleksordning. Jag menar inte attfolkbiblioteksverksamheten bör vara en statlig angelägenhet. Den bör kvarliggasom en primärkommunal angelägenhet, men det är utan tvekan av storjämlik-hetspolitisk betydelse att vi kan få en likartad biblioteksservice inomde olika kommunerna i landet. Det är en stor skillnad mellan relativttättbefolkade kommuner i södra och och glesbygdskommuner t,ex. Visserligen är detta belopp - någon miljon kronor -marginellt, men det har utomordentligt stor betydelse för de kommuner somverkligen kan bli föremål för en punktinsats. är en stmntsummatotalt sett men kan ha avgörande betydelse för biblioteksservicen i en kommunsom inte har råd att köpa en bokbuss för det beloppet. Om det även fortsättningsvis utgår några miljoner kronorper år i statUga medel för att utjämna olikheterna i kommunernas situation trorjag inte att kommunalmännen därigenom skulle stimuleras att bli snåla i frågaom bibliotekssektorn. Det är, som sagt, ett litet belopp, en liten höjning -men ett litet belopp och en Uten höjning med stora verkningar. Möjligheterna till en likartad och rättvisutveckling av biblioteksväsendet i olika kommuner, olika bebyggelsetyper, berorändå ytterst på den allmänna politik som samhället bedriver för att utjämnavUlkoren mellan landets olika delar. Jag tror att man i första hand får riktauppmärksamheten pä denna större problematik. Det är alltjämt svårt att se att det lilla överbud somherr har presenterat skulle erbjuda något större intresse i dettasammanhang. Ansvaret för rättvisa villkor faller också, som redan sagts, i höggrad på kommunalmännen på olika orter. Jag är inte alldeles säker på att justherr partivänner har något speciellt företräde i det avseendet framförandra partiers representanter. Utskottets hemställan bifölls med 188 röster mot 121 förreservationen C av i Lane-Herrestad m. fl. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall tilldels utskottets hemställan, dels reservationen C av iLane-Herrestad m. ti., och förklarades den förra propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller kulturutskottets hemställan i betänkandetnr 8 punkten 6 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen C av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Punkterna 7 och 8 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. Maj;t hade (punkt B 54, s.111 112) föreslagit att till Bidrag till föralkohol- och narkotikaupplysning för /73 anvisa ettreservationsanslag av . I detta sammanhang hade behandlats dels motionen 1972:343 av i m. (fp, c, m) vari hemställts att under reservationsanslaget Bidrag för /73anvisade utöver vad Kungl. dels motionen 1972:683 av i m. (fp) i vad avsåg hemställan att beslutade att höja det nu utgåendebidraget tiU med 261 000kronor till sammanlagt . att med bifaU till Kungl.Maj:ts förslag och med avslag å motionerna 1972:343 och 1972:683, sistnämndamotion såvitt nu var i fråga, tiU Bidrag tiU ochnarkotikaupplysning för /73 anvisade ett reservationsanslag av1 . D, av herrar i Lane-Herrestad (c), Källstad fp),i Agnas (m), () och i Ulfsbyn (c), ()samt (), som ansett att utskottet bort hemstäUa, att i anledning av Kungl, Maj:ts förslag ochmotionen 1972:683, såvitt nu var i fråga, samt med bifall till motionen1972:343 till Bidrag till /73 anvisade ett reservationsanslag av I . 3 protokoll 1972. Nr 56 yttrade; Onsdaeen den Debatten rörande punkten 9 må omfatta även punkten 10, men 12 aprU1972 yrkanden beträffande sistnämnda punkt framställes sedan densamma för i Ulfsbyn (c); alKOhOl-och jg talman! Under ett riksdagsårkommer frågorna om narkotika- narkotikaupplysning missbruket uppvid flera olika tillfällen. Förutom att det sker i samband med enkla frågor ochinterpellationer tar justitieutskottet upp frågorna ur sin synvinkel vid etttillfälle. Vid ett annat tillfälle kommer socialutskottet och debatterar bl. a,vårdande och rehabiliterande samhällsinsatser. Vid ett tredje tUlfällebehandlar kultumtskottet de delar som hör tUl de förebyggande åtgärderna, dåfrämst upplysningsfrågorna. Detta är kanske en alltför splittrad uppläggning avett splittrat samhällsproblem. Jag skuUe önska, herr talman, att , så fortomständigheterna det medger, får en större samordning av de här frågorna, bl,a, ur debattsynpunkt. Om de tre nämnda utskotten vid ett samlat tillfälle kundeta upp och vinkla narkotikafrågorna på en rad olika sätt, då kunde vi kanske fåett tidsutrymme för en tung och mera konstmktiv debatt, en så allsidigtbelysande debatt som möjligt. Med en sådan samlad debatt i stället för alladessa mindre debatter var för sig tror jag att vi kunde få en bättre totalbildav problemkomplexen, ur vilken mera konkreta och konstmktiva förslag och lösningarlättare skuUe kunna ges, Alla vet att super, men ingen frågar varför Jeppesuper denna klassiska replik är lika användbar i narkotikasammanhang.Samhället har narkotikaproblem, men vem frågar varför vi har det? Vi har sålätt för att prata om problem, vi kan, beklagande och nedvärderande, ta framden ena beklämmande skräckskildringen efter den andra från välfärds-samhäUetsbakgårdar, även om de ibland är placerade pä framsidan. Men narkotikaproblemetär av den karaktären att det inte går att prata bort det.Narkotikaproblematiken är komplicerad och i högsta grad sammansatt, och denmåste lösas i samband med djupgående samhällsförändringar t, ex,förändringar i attityder och beteenden och framför allt, tror jag, förändringari miljön. Vi har möjligheter att möta dessa problem genom en mera levande ochmiljövänlig samhällsplanering, genom meningsfyllda fritidssysselsättningar,genom ett breddat kultumtbud, så att människorna i sina boendeområden kan kännastörre gemenskap och uppleva en mer.levande samvaro. Även omsamhället ingalunda är passivt har narkotikamissbruket nått en sådan omfattning att kampen mot narkotikamissbmket verkligen behöver intensifieras. Man tycker, med problemens nuvarande omfatt ning, att det inte skuUe vara svårt att få en enig samling på olika plan - centralt, regionalt och kommunalt. Framför allt får medvetandet om svårighetsgraden i problemkomplexet inte förlama vår handlingsförmåga. När vi nu skaU anslå medel och bidrag tUl och tUl nykterhetsorganisationerna, har vi reservanter yrkanden som innebär att den förstnämnda organisa- 66 tionen får och nykterhetsorganisationerna 400 000 kronoranvisade utöver vad Kungl. Med den kostnadsstegring vidrabbats av innebär ju oförändrade anslag detsamma som urholkade anslag ochdärmed minskning av verksamheten. 'Detta vill vi reservanter förhindra med dereservationer vi fogat till utskottsbetänkandet. Jag vill,herr talman, med detta yrka bifaU till reservationen D. i Agnas (m): Jag vUl gärna instämma när iUlfsbyn säger att vi borde få samla alla dessa frågor på en gång, vilket kanskeblir möjUgt . Det är några rader i en dikt av somhar mnnit mig i minnet ; "Dudansar, bleka ungdom, sorgset låta dinukulele och din saxofon. Duungdom som jag älskar, jag vill gråta att sedin dans; den slår mig som ett hån. " grät när han såg ungdomen. Men ändåtycker jag att det ligger något mycket oskyldigt i dess dans då till ukulelenstoner. Det var väl oftast en klarvaken, icke bedövad ungdom den gången. Dagensungdom är i ett värre läge. Alkoholen har på ett helt annat sätt bUvit dessfara, och en mängd andra gifter har kommit in i bUden. Man talar ofta om narkotikan somen epidemi, så t. ex. i beträffande morfin. Ordetepidemi är kanske riktigt, men det är inte hela sanningen. Vi vet attepidemiska sjukdomar härjar värst där det inte finns motståndskraft, där det ärbrist och undernäring, där det inte finns beredskap så att man genomförebyggande åtgärder kan avvärja sjukdomen, där man inte har kunskaper, ger upplysningaroch griper tiU konkreta medel. När det gäller dessa gifter - alkohol och narkotika - vUljag uttrycka det så att det har uppstått ett vakuum i vårt land. Man skullekunna tala om en besatthet i stället för en epidemi. En besatthet uttrycketkan kanske tolkas något olika kan uppstå när någonting är borta. Jag menarför min del - och jag har ofta framhållit det att det är det väsentliga somär borta. Det har skett ett attentat på något sätt i vårt land mot ungdomen,mot familjen, mot tryggheten. Jag vet inte hur det har gått till i detalj - viskall inte här försöka ta upp hela den frågan men det är så. Grundvalarna ärupprivna, barnen är i vissa fall ovälkomna, kanske i mänga faU, och när barnenblir skolbarn och ungdomar upplever de ofta att de är förrådda. "Jag vill gråta" - jag har ofta den känslan närjag ser ungdomen. Jag råkade i går av en händelse in i ett samtal i en mindrestad i . En ung flicka kom fram och frågade om jag kunde hjälpahenne att stänga hennes handväska. Jag trodde att hon var handikappad, så jagsade: Är du sjuk, har del fel på händerna? "Nej, jag ser dubbelt"sade hon. Ja, men då är du ju sjuk. Jag har rätt tabletter, svarade hon. Ochunder samtalet, som var svårt att föra därför att hon var så omtöcknad, fickjag klart för mig att hon trodde att det kunde vara farligt, men hon vissteinte hur fariigt det var och visste inte heller vad hon hade ätit. Bidrag till i narkotikaupplysning Nr 56 hade fått tabletterna av "enkUle" som hon sade, Onsdaeen den '' ' "'' '" ~ ' rådde hon inte för. Hon var utan kunskap 12 aoril1972 rådde hon inte för. Jag varoförmögen att hjälpa henne; jag kunde ;----- ----------- stänga handväskan men jag kunde inte göra mer. Och det var kanske * omöjligt att hjälpa henne. Ja, jagkände det som om jag hade velat gråta. förbundetför Varför hade hon hamnat där? Vi hadeen liten debatt om skolan i , och jag törs i förbigående säga att jag troratt skolan är den Hf y 6 viktigaste frågan . Det gäller fostran - om viskall vidta åtgärder som verkar förebyggande. Man talar om att vi har så högasamhällskostnader, så höga skatter att det ekonomiska läget är allvarligt ochatt det viktigaste är att få ner skatterna. Men jag undrar om inte ändåutbUdningen, skolan, är det viktigaste, för om den slår fel kommer det att bliohyggligt dyrt. Jag viU gärna ansluta mig till vad pastor harskrivit i en ledare i tidningen för . Han skriver att skolan ochhemmen är det avgörande. Men jag anser att om hemmen skall bli goda hem igenfår vi lov att börja med skolan. Samhällets allmänna struktur skall förändras ja, det måste börja i skolan. Då kan man möta epidemierna, om det är sådana, påett helt annat sätt.