prot · FV0947 · 1972-12-31 00:00:00 — Varje minskning av det lidunde som krig medför förstridande, sårade, fångur och civilbefolkning ter sig värd utt verku för.Regeringen ser uktivitet på dettu område som ett viktigt ochsjälvklurt komplement tiU dess unsträngningur utt bidru tUl nedrustning ochtill lösning uv tvister med fredligu medel. En unnun frågu där är verksumt inom FN och därsvensk opinion är sturkt engugerud är frågun om tillämpningen uv dödsstruffet. Inte buru i utun även i vidsträcktu delur uvvärlden över huvud tuget upprörs opinionen oftu uv utmununde full uv unvändninguv dödsstruffet som repressulieåtgärd. Särskilt gäller dettu när dödsstruffutmäts för hundlingur som enligt vårt synsätt är uv politisk kuruktänStrufflugstiftning är nuturligtvis i princip varje lands internu ungelägenhet.I pruktiken innebär emellertid verkställunde uv dödsstruff en grov kränkning uvrätten tUl liv i enlighet med urtUcel 3 i deklurutionen om de mänskligu rättigheternu.Dettu förhållunde hur fört med sig en internutio-nulisering uv frågun. Undermer än hur inom FN tugit initiutiv till och uktivt urbetutför dödsstruffets uvskuffunde. Vid generulförsumlingens möte i höstus untogssålunda under svensk medverkun en resolution, vari fastställdes som FN:slångsiktigu målsättning utt untulet brott för vilku dödsstruff kun utdömusgradvis skull begränsus. Sumtidigt understryks önskvärdheten uv dennustrufforms slutliga avskuf-funde. Enär medlemsstuterna ulkjumt hyser deludeuppfuttningur om behovet utt behållu dödsstruffet, var det inte möjligt attlåtu resolutionen gå så långt som utt uttulu utt dödsstruffet skulle uvskuffus.Resolutionens främstu syfte var, liksom tidigure uktioner i ämnet inom FN, uttsöku ge uttryck för att utvecklingen trots ullt går mot en grudvis elimineringuv denna strafform över hela världen. Internationaliseringen av frågun om dödsstruffet hur gjortdet möjligt för regeringurnu utt med hänvisning till fråguns humunitäru uspekterpåtulu särskilt stötunde full uv unvändning uv dödsstruffet. har tidefter unnun begugnut sig uv dennu möjlighet. Erfurenheten hur visut utt sådunapåtalanden, särskUt om de görs av ett antal länder , ibland kun ha enåterhållunde effekt. En unnun fråga som på liknunde sätt i viss utsträckninginternutionuli-seruts genom behundling i FN gäller minoriteters ställning.Härmed uvses befolkningsgrupper inom ett lund som hur från mujoriteten uwikandeetniska, kulturellu eller undru kännetecken. FN-studgun fastslår utt åtskillnadinte fär göras med uvseende på ras, kön, språk eller religion. Dennu grundsutshur bekräftuts i FN:s deklurution om de mänskligu rättigheternu och iflera föHande internutionellu dokument. Icke desto mindre utsätts minoriteterför diskriminering och förtryck. Erfurenheten hur visut utt offentligaframställningur och deklurutioner i dessu frågor oftu motverkur sitt syfte uttförbättra den berörda minoritetens ställning. begugnur sig därför isådunu full uv möjligheten utt hos vederbörunde regering under hund påtuludyliku kränkningur. HerrFÄLLDIN (c); Den världspolitisku scenen hur under störredelen uv den tid som förflutit efter det slut dominerats avtvå aktörer, de bådu supermakterna och . Ingu världspo-htiskafrågor av större vikt och betydelse har kunnat uvgörus utan hänsynstugunde tillderus mening och derus intressen. Stuter med stormuktsstutus från tiden före debådu världskrigen såsom och har tvingats utt spelaunderordnade roller, och någru nya staterträdde vid krigets slut inte i derus stäUe i dettu uvseende. är läget delvis annorlunda. Betydunde förskjutningur uvmuktförhållundenu hur ägt mm under senure år. Världspolitiken är inte längreett mukt- och intressespel enburt mellun och . Jupun och Kinautövar numera ett inflytande, som de båda supermukternu måste tu hänsyn tUl.SärskUt i ekonomiskt uvseende, men också politiskt, utövur lUcuså dengemensamma europeisku murknuden, EEC, ett stort inflytunde. Efter den nupågående utvidgningen blir EEC världens mäktigaste handelsblock, vilket intekan undgå utt påverku relutionernu till undru gmpper av stuter. Ett intressehur redun märkts från och dess ullierude för ökut hundelsutbytemed EEC-ländernu och för att få del UV derus teknisku kunnunde i frågu omutbyggnud och förbättring uv bl. u. den lättu industrin och trunsportväsendet.Däremot uppfuttus nu växunde ekonomisku mukt i iblund somdiskriminerunde för de umerikunsku intressenu. Motsättningurnu mellun ochEEC hur därmed blivit sturkure. Mun kun således konstuteru utt storpolitiken jämsides meduppkomsten UV nyu muktcentru blir ullt rörligare. Frontlinjen mellan vad sombrukur kullus "väst" och "öst" håller på utt luckrus uppoch fältet blir öppet för både nyu kombinutioner och nyu skiHelinjer. I vissu full hur tendenser till politisk uvspänning kunnutuvläsus i dessu förändringur. I undru fall hur de mer prägluts uv en fortsuttsträvan från supermakternas sida utt slå vukt om eller förbättru sinu egnustrutegisku positioner. I Europu hur särskilt det delude Tysklund och uppdelningenuv hindrut politisk uvspänning. hur utgjort brännpunkt i dekriser som under höjt den politisku temperuturen furligt närukokpunkten fleru gånger. Försök utt finnu en öppning i det fustlåstu läget hurgjorts, men de hur strundut på ömsesidig misstro mellun västmukternu och de sociulistiskustuternu i öst. Regeringen östpolitik är därför det viktiguste ochfrumgångs-rikuste initiutiv som tugits för skupunde uv fred ochsäkerhet i Europu. De resultut som uppnåtts skuUe ännu för gunsku korttid sedun hu tett sig näru nog ouppnåeligu. IckevåldsuvtuI hur ingätts mellun åenu sidun Västtysklund och ä undra sidan och . De fyrasegrarmakterna i undru världskriget - , , Frunkrike och Sovjetunionen- hur träffut uvtul om Västberiins folkrättsligu stutus. Västtysklund ochÖsttyskland har ingått uvtul om trufiken över östtyskt område tUl Västberlinoch myndigheternu i och hur överenskommit om villkoren förbesöksutbyte mellun de bådu studshälf-terna. Det är en djupgående omorienteringav relationer östemt som regeringen har sökt genomföra. Blir denna östpolitik lyckosam även i fortsättningenskulle ett förstu viktigt steg hu tugits mot uvspänning och vuruktig fred iEuropu. Men en viss risk föreligger helt uppenburt också för attBrandts östpolitik kan komma att råku ut för bukslug. Sumtligu de uvtul somingätts måste rutificerus innan de träder i kruft, och det är här somöstpolitiken ställs inför sitt verkligu eldprov. Regeringskoulitionen i förfoguröver en ytterst smul purlumenturisk bus och det är i dug osäkert om den kunsumlu en mujoritet i förbundsdugen för godkännunde uv Nr 47 avtalen medSovjet och . Vilka följderna skuUe bU av ett sådant bakslag för BrandtsöstpoHtik är svårt att säga. Det är emellertid sannolikt att det politiskaklimatet i skulle bli åtskilligt bistrare och att den avspänning som nuter sig näraliggande skuUe komma att förskjutas längre fram i tiden. Riskföreligger också att nya komplikationer kun inträffu ,komplikutioner som kun kommu utt torpederu strävundenu till sumförstånd mellunvästmakterna och öststuternu. Det är fördenskuU ett allmänt europeiskt intresseutt det västtysku purlumentet godkänner fördrugen med öststaternu. Rutificeringav dessa är också en förutsättning för utt övrigu uvtul skull kunnu trädu ikruft. Om uvtulen godkänns av förbundspurlamentet i kommernästa fas i utvecklingen utt dominerus uv två huvudproblem, normulisering avförbindelsernu mellun de bådu tysku staternu sumt unordnundet uv en europeisksäkerhetskonferens. Normaliseringen blir under alla förhållanden en utvecklingpå ganska lång sikt en stor folkopinion i vill inte uvskrivutunken på en återförening. Hur det än går med den västtyska östpolitiken fårmun emellertid räknu med att de bådu tysku stuternu för överskådlig tid frumåtkommer utt existeru sidu vid sidu. Vägen bör därmed kunnu hållus öppen för uttde bådu tysku stuternu skull kunna bli medlemmar uv FN och för ett meru ullmäntfolkrättsligt erkännunde uv den östtysku stuten. kun knuppust kommu tUl stånd förrännästu år och blir inte enburt en europeisk ungelägenhet. Såväl som Cunudukommer utt deltu i egenskup uv Nutomedlemmur och därmed deluktiga i ansvaretför politisk och militär säkerhet i . Om den konferensen skall bli enframgång, eller om den kommer utt misslyckus, beror tUl sist på den politiskuviHun utt uppnå överenskommelser. Den viHun är i sin tur beroende på den grudav förtroende mellan ömse sidor, som kun finnus eller kun växu frum underförhundlingarnas gång. Det kan också fördänu understrykas att stormakter och småstaterinte ser säkerhetsproblemen ur summu synvinkel. Inom såväl den västligu som denöstligu militäralliunsen finns motsättningur, som säkert kommer utt trädu idugen. Exempel pä sådanu motsättningur finns redun i t. ex. Rumäniensrelutioner till sinu sociulistisku meduUieradé. Medan den politisku utvecklingen i Europu i stort sett hurrört sig i riktning mot uvspänning och udämning uv motsättningur hur förhållundenui visut en rakt motsatt tendens. Konflikterna har haft sin grund i deskarpa nutionellu ekonomisku och sociulu motsättningurna men också i det spelom makt och inflytunde, som stormukternu bedriver. hur genomdetta stormaktsspel utvidgats till att omfuttu hela . Såväl somKumbodju hur direkt dragits in i kriget, och ThuUund är ocksä näru berört genomsinu ulliunsförbindelser med . Såväl som Kinu söker stärku sitt inflytundei Sydöst-usien. följer i sin Asienpolitik de riktlinjer, som brukarsummunfut-tus under termen Nixondoktrinen. Det innebär utt de usiutiskustuternu självu skull svuru för sin egen politisku och militäru säkerhet menmed ekonomiskoch militär hjälp från åt de stater, som är allierade med . Nordvietnamhar erhållit mycket omfattande hjälp för sin krigföring från både Sovjetunionenoch från . Men dess regering hur med stor skicklighet lyckuts uvbulunserude bådu stormukternus intressen och hävdu sitt lunds självständighet. Den s. k. vietnumiseringen uv kriget i Indokinu utgör entUlämpning av Nixondoktrinen. Som frumhölls i regeringsdeklarutionen innebärvietnumiseringen inte aUs att freden ryckt närmure. Blodsutgjutelsen ochförstöringen uv muterieUu värden fortsätter. Sumtidigt förefuller en politisklösning ha legat inom räckhåll , men chanserna har spolierats.Orsuken till dettu får främst sökus i envisu stöd åt den nuvarandemUitärregeringen i Sydvietnum, som inte kun stödja sig på någon folkmajoritet.Kravet på en politisk lösning får emellertid världsopinionen aldrig ge avkallpå. Rivaliteten mellun stormaktsintressenu gjorde sig ocksågällunde under det krig, som ledde till utt Östpukistun slet sig loss frånlandets västru hälft och bUdade en egen stat, . Den ytterstukonfliktorsaken måste emellertid även här sökus i nationella motsättningur ochdjupu sociulu och Kinu guv bådu sitt stöd åt Pukistun, medunSovjetunionen utnyttjude sitt ingångna vänskaps- och samurbets-avtalmed för att i eget intresse stödja detta land och de östpakistanskafrigörelsesträvandenu. I spåren på det har födt materiellförödelse och mänskligt lidande av enorma mått. Redan före krigshändelsernatiUhörde detta område de futtigaste i världen, tyngt uv ullmän underutveckling,hög folktäthet och upprepade naturkatastrofer. Det bör vara en självklar uppgift för att ta sindel av ansvaret för att stödja åtemppbyggnaden i . hartillsammans med föreslagit, att 100 midoner kronor skall anvisas påtiUäggsstut under det här budgetåret för dettu ändumål. Den närmureutformningen kommer som redan nämnts att diskuteras här i efter påsk.Det blir då också tillfäUe utt utförligt diskuteru de futtigu ländernussituution och inriktningen av det svenska u-landsbiståndet. Tidpunkten för den umerikunske presidentens Kinubesökvuldes med uU säkerhet delvis med hänsyn till inrikespolitiska intressen. Mentoppmötet i murkerur utun tvivel också en viktig konstruktiv förändringuv USA.s utrikespolitik. Mun hur i Wushington insett utt en omläggning av gentemot Kinu vur nödvändig, utt mun i världsfredens intresse måste brytuden kollisionskurs som de bägge ländernu hållit mot varandra ända sedan MaoTse-tungs maktövertagande i Kinu. Man erkänner nu också på umerikunskt håll i väsentliga avseenden felbedömt utrikespoHtik. Som framhöUs i regeringsdeklarationen är det svårtatt överblicka konsekvensernu av president . Ettosäkerhetsmoment utgör hållning till och till . Närmandet mellanUSA och bör dock kunna bli en fredsfuktor uv väsentlig betydelse. I dettusummunhung är det givetvis också betydelsefullt utt nufått inta plats i FN. MeUerstuÖstern utgör uUtjämt en farlig oroshärd. ocharabstaterna har synts nästan olöslig och splittringen mellan araberna har juinte gjort konflikten mera lättlöst. HärtiU kommer att och Sovjetunionenför en seg dragkump om inflytandet även i denna del av världen. Vissu teckuntyder emeUertid på utt man nu både i Isruel och i dess urubisku grannstaterbödat tröttnu på den ständigu oron och verkligen söker efter utvägur utt få tUlstånd fredliga förbindelser mellan stuter och folk i dennu region. ÄmbussadörJurrings medlingsuppdrug stär uUdämt kvur. Om de sonderingar Jurring hur gjortunder senuste tiden kun ledu någon vurt är det väl ingen som i dug vet någotom; det ligger ännu i vida fältet. När det gäUer de pågående förhundlingurna mellun Sverigeoch EEC är regeringsdeklurutionen ganska kortfattad. Något annut vur knuppust hellerutt väntu. De positioner, som purternu intog när den formelluförhundlingsupptukten ägde mm, hur tidigare redovisats och diskuterats här ikammaren. Vad som därefter hänt är främst, utt EEC:s förhundlingar med deländer som unsökt om medlemskup slutförts på det sätt som var planerat. När detgäller förhundlingurnu med föreligger inte något förhundlingsresultutoch det finns därför i dugens läge inte mycket nytt att tillföra debutten. Det viktiguste förhandlingsmålet för svenskt vidkommandenu är att uppnå en tullfri marknad för industrin och om ingenting ofömtsettinträffar bör det vara möjligt att få tUl stånd ett sådant avtal. Det börenligt min mening också finnus gunska godu möjligheter utt uppnå vissuförbättringar jämfört med det mandat som kommissionen har. måsteemellertid ett andra vUlkor från vår sida vara, att det avtal som träffas blirutveckUngsbart, dvs. utformas så att man kan ta upp förhundlingurom en ytterligure breddning och fördjupning uv sumurbetet. Efter det utt tunken på fullständigt medlemskup försvenskt vidkommunde helt skrinlugts hur det inte vurit uktuellt utt tu uppfrågun om svenskt deltugunde i EEC:s jordbmkspolitik. Någru uv EEC-ländernu huremellertid begärt utt få ensidigu fördelur i frågu om export av vissujordbruks- och trädgårdsprodukter tUl . Jug hälsur med tUlfredsställelse,utt regeringen tugit uvstånd från och motsätter sig en sädun ordning. Omjordbruket över huvud taget skall tas med i bilden måste det enligt min meningbli frågu om en ömsesidig överenskommelse om export av vissu kvuntiteter i båduriktningurna. Den svenska neutralitetspolitikens roll både när detgäller att hävdu vårt eget oberoende och när det gäller utt försöku bidra tillfred och avspänning i Europu underströks sturkt i regeringsdeklurutionen. Jugkun helt instämmu i vud som där hur sugts. Dämtöver vill jug buru görukonstaterandet, utt neutralitetspolitiken är en tillgång som det storuflertulet av vårt folk inte vill byta ut eller ersätta med någonting annat. Godtar man den ståndpunkten innebär det i sin tur att munaldrig kan betrakta neutralitetspolitiken som ett hinder eller som enbelastning, när vårt land ställs i sådana situutioner som gäller beträffundesumurbetet med EEC. Neutrulitetspolitiken blir i stäUet den givnuutgångspunkten efter vUken förhund utformas. Så hur ju ocksåskett i vud gäller uppläggningen av våru förhundlingur med EEC - under en bredpolitisk uppslutning viU jag tUlägga. Som jug frumhöll redun under den allmänpolitiska debattenhär i riksdugen hur jug därför svårt utt förstå utt mun på sina hållfortfarande medvetet eller omedvetet behandlar neutruHtetsfrågun som om detvore någonting förhundlingsburt. Vud jag här har sagt innebär nuturligtvis inteutt jug vill frånkännu någon rätten utt unulyseru och diskuteru förutsättningarnuoch innebörden uv den svensku neutrulitetspolitiken eller utrikespolitiken iövrigt. Men en debutt om neutrulitetspolitikens gränser är en debutt som intelängre har någon giltighet i den diskussion som vi nu för och bör föra ommöjligheternu utt uppnå ett så näru, omfuttunde och vuruktigt hundelssumurbetemed EEC som möjligt. Om vi i dug skulle ifrågusättu en så grundläggundeutgångspunkt i vår förhundlingsupplägg-ning, skulle vi - vud jug förstår ullvurligt försvåra uppgiften för de svensku förhundlurnu och därmed till endel undergrävu förutsättningumu för utt uppnå en bru förhundlingsuppgörelse. Det finns i detta summanhang kanske anledning att murkeru,som man också gjorde i regeringsdeklarationen, att strävandena inom EEC tUlutrikespolitisk och ekonomisk-politisk koordination ytterligare förstärktsunder senure tid. Redun de hundlingslinjer som skisserudes i Duvignon-ochWernerrupporternu och de beslut som fattades på grundval av dessu dokument guvtydlig unvisning om vilken utveckling mun kunde väntu sig. Men viHun tUlpolitiskt samarbete inom Gemensamma murknuden hur därefter ytterligaremarkerats både från länderna inom den hittiUsvarande sexstatsgruppen och frånEngland. Betydelsen uv en politisk överbyggnud tUl sumurbetet på det ekonomiskuplunet underströks t. ex. kruftigt vid de frunsk-tysku överläggningur somfördes i börian och väntus likuså få stor plats vid den toppkonferensför vilken förberedelser nu pågår och som beräknus kommu tUl stånd . HerrHELEN (fp): Den som försöker stängu sig ute från världen lärmisslyckus. Den som försöker stänga världen ute från sig själv kommer också uttmisslyckus. De personer tur fel som tror utt i snurt sagt ullt kun levusitt eget liv, bestämma över sin frumtidu ekonomi och sina sociulu villkor utunutt tu hänsyn till vud som händer i omvärlden. Eftersom sådunu myter ulltjämtodlus i en del nysociulistisku kretsur, är det välgörande attregeringsdeklarationen så klart tar ställning mot den sortens mytbUdning. Internationaliseringen av svensk ekonomi går fort i våradagar. Både murknuder och företug har internutionuliseruts. Svensku företugsproduktion ökur just nu snubbure utunför än här hemmu. Det hudeknuppust någon räknut med buru för några är sedun. Att kvuliteten på den luftoch de vutten som omger oss är beroende uv hur undru länder sköter sin miHövårdär välkänt. Ett drastiskt exempel på hur ett annat land påverkur den svenskuungdomens hälsa fick vi i förru veckun genom de holländsku myndigheternusvägrun utt ge ett positivt svur på ledunde svensku riksdugsmäns vädjun om stoppför narkotikuhajarnas verksumhet. Det större internutionellu beroendet förvurie år märks mest i den minskude rörelsefriheten på den ekonomisku politikensområde, t. ex. när det gäller räntun. En nuturiig slutsats av dettu vidgude beroende av omvärldenär att vi måste finna vägar att påverka de internationellu besluten. Vi kuninte sittu pussivu och baru vänta. När den svensku regeringen i en rudsummunhung hur beskrivit det näru, vuraktiga och omfattande samarbete vårt landönskur med den vidgude Europumurknuden, har det i regel betonats att om vi intekan vinna direkt inflytande i EEC:s institutioner, mäste vi åtminstone genomsamråd kunnu påverka de förändringur i den ekonomisku politiken som är såviktigu för oss. Det är ungeläget för oss utt i dug få veta om regeringen stårfast vid denna syn. Hur skull mun tolku formuleringen i dugensregeringsdeklurution uv förhundlingsmålet "utt skull bli deluktigti en stubU friktionsfritt fungerunde tullfri murknud för svensk industri"?Det förefuller vara en formulering, som hur tillkommit med en viss omsorg. Jugfrågur: Bortsett från utt jordbruket nu hur uvförts ur tuUfriheten; gäller denursprungliga målsättningen, exempelvis så som den uttolkades avhandelsministern på ? Jug kommer strux tillbukutill huns formuleringur. Något bokslut över förhundlingurnu i medEEC-länderna går självfallet inte att göra . Vi från oppositionen är hellerinte i den situationen utt vi kun ge någru detuHerude råd om förhundlingsupplägg-ningen.Regeringen hur visut ett visst intresse uv utt få vårt godkännunde, när densjälv hur bestämt sig, men långt mindre någon viHu utt sättu oss i densituutionen utt vi skulle kunnu ge någru råd dessförinnun. Jug påminner om utt folkpurtiet, när dennu rundu sturtudeden , sade ut utt vår bedömning uv regeringen i dennu frågublir beroende uv den kruft och den skicklighet som regeringen kommer utt drivuförhundlingurnu med. Vi hur vurit kritisku mot det sätt som mun ändrut förhundlingsuppläggningenpå, men är inte rättu tidpunkten utt tulu om vud som kunde hu vurit. Nugäller det utt göru det bastu möjligu i ett svårt läge. Två suker i den svensku förhundlingssitsen som denfuktiskt ter sig anser jag det ändå nödvändigt utt ta upp. Våru förhundluremåste få EEC utt inse utt svenskt näringsliv kun lidu svår skudu om s. k.skyddsåtgärder ireuliteten repressulier - får sättus in så brädskunde och ensidigt som kommissionen i tänker sig. Även om sådunu skyddsåtgärder buru sällun suttes in, skulle redan förekomsten av dessa bestämmelser i avtalet skapa en ovisshet. De svensku företugens plunering skulle försvårus och skyddsåtgärdernu skulle verka dämpande på marknadsföringen av svenska produkter. Detta är ulltså någonting som vi i dug måste få större klurhet om. Jug utgår ifrån utt ingen uv regeringurnu i EEC-ländernu ännu mindre våru tidigure EFTA-kolleger - uvsiktligtskulle viHu skudu svenskt näringsliv. Förhundlingstuktik må varu en suk, men i slutskedet gäller det ju den europeiska sumhundel, där mun säger sig önsku med för utt åstudkommu en sumlud positiv effekt. När jug säger dettu är jag väl medveten om utt värdet uvsjälvu frihandeln kun bli betydande, i synnerhet om man når fram till enverkligt omfattunde integrution och skyddskluusulernu inte tillämpus med denbryskhet som hur nämnts. Men integrutionen förefuller ju i det här läget intemöjlig, och vi vet ulltså inte hur det blir med skyddskluusulernu. I väntun påförhundlingsresultutet, i väntun på den erfurenhet som vi då kan få är detvärdefullt att regeringen preciserar sin syn. Den undra viktigu punkten hänger summun med hur mun iuvtulet mellun och EEC utformur den s. k. utvecklingskluusulen, dvs.nyckeln tiU frumtiden. vur också inne på de frågornu. Vi vet nu att två uppfuttningur finns blund dem som hur iSverige önskar se förhundlingurnu frumgångsrikt uvslutude. Den ena uppfuttningenhur de som uccepterar frihandelslösningen som ett slutmål, endera därför att dei hjärtat är emot den vidgade Europamarknaden eller därför att de är rädda försplittring i det regeringsparti som de tillhör. Den undru uppfuttningenomfuttus uv de mångu som ser det nu aktuella avtalet med som ett förstasteg. Regeringen borde höra tUl den senare gmppen. Det finnsrader av regeringsuttulunden som pekur på det. Jug nöjer mig emellertid här medhundelsministerns ord den 21 upril 1971, utt en förnuftig internutionellurbetsfördelning kräver en mer långtgående integrution än vud buru frihundelninnebär. "Vi eftersträvur", sude hundelsministern, "ett djupure,bredure och intimure sumarbete än något unnut lund utanför kundidutländernuskrets". Det är mot den bukgrunden som jug nu frågur: Hur börutvecklingskluusulen i uvtul enligt regeringens bedömning skUju sigfrån och ? Sumurbete med dessa neutrulu länder är på flerupunkter välmotiverut. Men jug utgår från utt ingen här vUl bestrida utt Sverigebehöver och begär, på gmnd uv vårt lands ekonomisku struktur, meru ingåendesamarbete än vad och gör. Det är faktiskt mycket angeläget utt regeringen verkur förutt utvecklingskluusulen i uvtulet fur en sådun utformning utt den på ett rättsätt uttrycker vår målsättning. Detta är en sak som vi kan påverka och som vibör hävda med kraft. Både löntagare och företagare, konsumenter och producentermåste varu intresserude uv regeringens svur.