prot · FV09112 · 1972-12-31 00:00:00 — Det rimliga är ju i stället att vår solidaritet riktarsig till de mest nödställda - de som inte vet vart de skall ta vägen, desom inte fått något löfte om permanent bosättning, de statslösa i transitlägreni eller eller de som eventuellt blir kvar i . förklarade att enligt deuppgifter han fått skulle de statslösa redan ha "erhållit möjlighet antingen genom s. k. transit eller genom permanent bosättning".Men har lämnats ett pressmeddelande i vilket regeringen dementerarPalmes påstående. Regeringen har nämligen glädjande nog beslutat närUgandatragedin går mot sin klimax, att höja det antal flyktingar vi tar emottill 500, däribland 300 statslösa. Jag är glad att regeringen inför FN;s ochflyktingkommissariens upprepade vädjanden tänkt om i den här frågan. Det ärsynd att det skedde så sent, men vi får hoppas att detta repareras genom att denu beslutade åtgärderna vidtas skyndsamt, så att de berörda statslösa slipperatt först uppleva en nedbrytande, längre tids lägervistelse. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Den stora händelsen är ju knappast denna debatt jaghoppas att de framstående premiäraktörer som agerat förut här idenna sal förlåter mig om jag säger det utan vad som har hänt i Washingtonoch . Det här är ju inte platsen för en analys av deorsakssammanhang som lett till att en president har omvalts med den störstamajoritet som lär ha förekommit . Må det bara vara tillåtet att göratvå små reflexioner. Den ena är att amerikanska folket tydligen har haft störretillit till Nixons möjligheter att ordna fred i än till hansmedtävlares. Den andra är att hans medtävlare uppenbarligen och det ärförståeligt, för han blev trängd redan i starten genom Eagletonaffären fannsig föranlåten att driva sin kampanj ungefär så att utmålades som detonda, medan han själv, , var det goda. Allt ont kombinerades med dennuvarande presidenten, och allt gott skulle kombineras med den kommande, somhan trodde. Ätt måla så i svart och vitt lönar sig inte i amerikansk politikoch det skulle, tror jag, ännu mindre löna sig i svensk politik. Detta var välett av de fel som begick. Man får väl också säga att denna målning i svart och vittav personer i icke varit helt okänd i svensk opinionsbUdning . Kanske är det rent av en och annan politiker inom eller utomregeringen och med eller utan marsch, som har anledning till en smulaeftertanke om omdömen som är fällda rörande personer i spetsen för denna storarepublik. Men, herr talman, det är ju inte det som vi skall syssla med här,utan det intressanta - och det skall jag i största korthet säga något om ärväl vad detta val kan få för inverkan pä svenska förhållanden och svenskaintressen. Svensk utrikespolitik är dock till för och för oss själva.Då bör man ha i minnet att läget i och världen i övrigt karakteriserasav vad som brukar kallas ett maktduopol, en bipolär balans. Mänga anser att denkommer att utvecklas till en multipolär balans; där är vi i varje fall inteännu, och det kanske dröjer någon tid. Men denna balans kräver ju att det finnstvå ungefär lika mäktiga partners, att det finns tvä minst lika mäktigakraftfält som står mot varandra - annars blir det ju ingen balans. Och pä sammasätt som balansen kräver det, så kräver vår neutralitetspolitik att det finnsnågra att vara neutral emellan. Vår alliansfrihet kräver det ocksä. Och det äralldeles uppenbart att om t. ex. utgången av valet i jagtalar rent teoretiskt skulle ha blivit den, att amerikanerna fann sigföranlåtna att ta tillbaka sina trupper från , så hade vårt egetstrategiska läge undergått en betydande förändring. betecknades av mänga som en förespråkare fördenna linje, och han yrkade ju ocksä i åtskilliga av sina tal pä en nära nogtotal reduktion av de amerikanska styrkorna i . Man fär kanske inte dömaav detta - det kan hända att han, om han blivit vald, hade slagit in på enannan politik. har icke velat förorda liknande drastiska åtgärder.Hans isolationism det finns en sådan inte minst i ekonomiska sammanhang ärkanske något mera realistisk än hans medtävlares. Men man vet inte hur han nukommer att bete sig; man vet inte om han kan stå emot påtryckningar frängrupper inom hans parti eller i hans närhet som kanske söker blåsa liv iisolationismen och söker få honom att i vidta reduktioner motsvarandedem som är vidtagna på andra håll i världen. Det är möjligt framtiden färutvisa det. Naturligtvis finns ocksä andra risker för oss det ärsvensk politik vi talar om - och en av dessa risker är att den tendens tillbipolära överenskommelser som kunde noteras i kommer attförstärkas. Sådana överenskommelser har ju en viss benägenhet att beröra ochibland gä ut över personer som inte är företrädda vid konferensbordet i fråga.Det finns historiska exempel på detta; jag behöver icke nämna dessa vid namn.Det ryktas redan från att en serie samtal som utgör fortsättning päde s. k. fredssamtalen med och med kommer att igångsättas. Manfär hoppas att det kommer något gott ut av det, men det är klart att vi ocksåhar anledning till vaksamhet och uppmärksamhet när det gäller vad som därvidsker. Den föregående ärade talaren berörde den europeiskasäkerhetskonferensen. Denna skall ju börja med ett preludium iHelsingfors på ambassadörsnivå, och föredragningslistan, som ju icke äroomstridd snarare tvärtom upptar hitintills i sitt preliminära skick en radviktiga frågor. Den bör nog ges det erkännandet, att den harförberett sig för denna säkerhetskonferens på ett, såvitt jag förstår,föredömligt sätt. Den har i olika studiegrupper organiserat dessaförberedelser. Om det inför preludierna i må vara tillätet attuttrycka en förhoppning uttryckte en sä är det attSverige kanske skall vara mindre intresserat av att spela en medlarroll, enufiämnande roll mellan öst och väst, och i stället söka inta en position sominnebär ett fullt och helt bevakande av de svenska intressena i sammanhanget,som är ganska många. När jag nu ändå har givit en blommaåt regeringen kan jag gärna ge en till, som gäller tillsättandet av enutredning rörande möjligheterna att utveckla och förbättra reglerna förinternationella humanitära rättigheter och lagar i samband med väpnadekonflikter. Det tror jag var ett gott initiativ, och det har också väcktvederbörlig uppmärksamhet. Om jag skall ge uttryck för en liten reservation isammanhanget är det närmast den, att jag har svårt att förstå varfördeklarationer om sådana interna svenska åtgöranden på internationell markalltid skall förses med en "skrytvals" som i detta fall föreföll migganska motbjudande och som säkert inte hade nägon effekt. Av barmhärtighetsskälskall jag inte exemplifiera mitt påstående genom att läsa ur den presskommunikésom utsändes i samband med att nämnda utredning tillsattes. Åtgärden kunde välverka i och för sig, utan att den behövde ge upphov till deklamationer om densvenska regeringens fast etablerade humaniiära och lagliga tradition iutrikesfrågor. Därmed skall jag lämna - på ettundantag när. Och kommer jag verkligen till en detalj i de här sammanhangen,men jag vill ändå nämna den. Jag syftar på de planer som föreligger - och som har bekräftatsav ifrågavarande departement att överföra handelsavdelningen vid UD tiUhandelsdepartementet, en s. k. de facto-integrering. Motsvarande planer fannsför men gick i stöpet; om jag är rätt informerad skedde detefter en beredning som leddes av förutvarande statsministern. Jag tror attviktigt i sammanhanget var att man ansåg att det förelåg hinder rentförfattningsmässigt. Men författningarna har icke ändrats . Därförskulle jag tro att samma hinder som bedömdes föreligga sedanföreligger ocksä . Ätt det finns ett § 5-förordnande i sammanhanget skall jaghär inte närmare gå in på. Det har enUgt min menmg ingen betydelse. När man hyser dessa planer tror jag emeUertid att manförbiser det faktum att inte bara är ett departement utanockså ett ämbetsverk och att instruktions- och ordergivning där mäste betraktaspä annat sätt än i vanliga departement. Hur blir det med instruktionerna? Skallhandelsdepartementets tjänstemän i fortsättningen ge duektiv ät de UD-anställdaetc? Jag tror det finns många frågor som där behöver lösas. Man skall hellerinte i sammanhanget glömma att tänka på personalens synpunkter. De tyckshittUls ha nonchalerats helt. Det är ett färskt exempel pä företagsdemokrati iverkligheten, när regeringen själv agerar. Låt mig härefter övergå tiU ett annat departement och tillden enligt min mening mest misslyckade lagstiftning som förekommit pä länge häri landet, nämligen den av regeringen är 1970 införda, dä man skulle utvidgayttrande- och tryckfriheten genom att bl. a. ta bort tukt- och sedlighetsbegreppeti lagstiftningen. Att jag tar upp den saken nu beror delvis på attfinansminister så att säga inspirerade mig tiU det, då han sade att omdet är något som ni tycker är fel, så säg ifrån det. Jag skall nu säga ifrån.Men jag är ocksä något inspirerad av ett svar på en fråga av iförta veckan. Det var justitieminister som lämnade det svaret. Motivenför den ändrade lagstiftningen har varit de bästa. Man har menat att allt skuUevara tiUåtet, sä till vida som en medborgare skulle ha full frihet att väljavad han viUe och ingen skulle lägga hinder i vägen för hans val. Om han villevälja något som tidigare ansetts som tukt- och sedlighetssårande, så skuUeingen hindra honom från det. En kommitté som hade gjort förarbetena hade integått sä långt. Den hade uppdragit vissa gränser, men dessa lämnadejustitieministern därhän. Han förhtade sig pä krafternas fria spel; ochlagstiftningen blev därefter. Det saknades inte varnande röster. I enreservation i hette det rörande vad man befarade skulleinträffa: "I fråga om föreställning på enskilt område skulle det bhstraffritt att mot betalning för publik arrangera samlag, förevisning avsexuella perversiteter eller våldsscener av sadistisk karaktär. T. o. m.föreställningar av denna art, speciellt arrangerade för ungdomar, skulle blistraffria. Samlag på offentlig plats, i parker och pä gator, skuUe ej bhföremål för ingripande annat än som förargelseväckande beteende. I TV skullevarje slag av föreställning, även pornografisk, bli utan straff, omförestäUningens karaktär i förväg tillkännagivits." Det lät illa när det sades och skrevs . 1972 kan vikonstatera att framtidsvisionen var tilltagen i underkant. Det har blivitmycket, mycket 11 protokoU 1972. värre, änvad reservanterna då kunde förestäUa sig. Jag skaU inte ingå på någonbevisföring utan hänvisar bara tiU annonser av olika slag som står införda idagstidningarna. Dock hadeäven lagrådet varnat och uttalat sig på följande sätt: "Om straffbarheten begränsas pä sätt här föreslagitstorde det icke vara otänkbart att vissa varietér och andra nöjesföretag kommeratt i kommersiellt syfte anordna förevisningar av grova sexuella perversiteter,grova våldshandlingar o. d. Av uppenbara skäl torde detta få anses vara fränallmän ordningssynpunkt otiUfredsstäUande. Det bör därför övervägas om icke iallmänna ordningsstadgan, förslagsvis i 21 §, bör införas ett förbud riktat motatt vid offenthga tUlstäUningar förekommer framställningar, som visar utpräglatförråande sexuéUa eller sadistiska beteenden." Departementschefen avböjde detta och sade; "Jag kandärför inte biträda lagrådets förslag om en särskild reglering genom allmännaordningsstadgan. Skulle utvecklingen efter ett upphävande av straffbestämmelsenom sårande av tukt och sedlighet visa att lagrådets farhågor besannas, kanfrågan emeUertid tas upp till förnyad prövning," Den fråga som jag nu skulle vilja stäUa till defrånvarande på stadsrådsbänkarna är om inte tiden nu är inne att ta upplagrådstanken och om inte något egenthgen borde göras för att få slut på dennatrafik, som faktiskt ger ett mycket beklagligt rykte åt Stockholminternationellt sett. sade att socialstyrelsenfunderar på denna fråga men att ärendet ännu inte är avgjort. Beträffandeannonseringen viUe han att pressen pä frivillighetens väg skuUe göra något åtden. Han sade också att regeringen följer det hela med uppmärksamhet ocherinrade om möjligheten att införa förbud mot sådana annonser genom ändring avgrundlagen etc. Men hur vore det, herr justitieminister, om man i ställetför att koncentrera sig på annonserna koncentrerade sig på själva källan förannonserna, nämhgen förestäUningarna som sådana. Det finns olika möjligheter.Man kan införa ett tukt- och sedlighetsbegrepp igen. Praxis kommer säkert attse till att det inte blir frågan om att vrida klockan tillbaka, för att citeraett finansministerord . Det finns också den möjlighet som här anvisas,nämligen att införa en bestämmelse i ordningsstadgan. Det väsenthga är attnågot bhr gjort, att inte krafternas fria spel här fär fortsätta med däravföljande tragedier för många och inte minst svagare personer. Jag hänvisar idet sammanhanget till vad exemplifierade . Efter denna kritik av justitieministern skall jag också gehonom ett vänligt ord. väcktes en motion i dåvarande första och andrakammaren om att avkriminalisera fylleriet. En utredning tillsattes, och 1968var den färdig med sitt förslag. har justitieministern lovat att något skallhända tiU . Det har inte gått fort, men även sniglar rör ju pä sig ochnågot skall tydhgen nu hända i varje fall. Man kanske bör vara tacksam över atttidsutdräkten för denna fråga inte blir lika lång som den blev för riksdagenskrav på ersättning till personer som skadats genom brott, vilket krav juframfördes innan det föranledde någon Kungl. FruERIKSSON i (s): Det skall stor självövervinnelse till för attinte stryka sig i en situation som denna dä kammaren är tom på folk ochdebatten har varat . Men det skall dessutom nästan övermänskliga kraftertill för att bli sittande här inne åtminstone om man har sin plats i någon avde bänkar där man har denna matta framför sig. Jag vill påtala detta som ettallvarligt hälsovådhgt förhållande här i kammaren, och det är inte någonöverdrift när jag säger det. Det gick väl an i slutet av förra sessionen närden var smutsig, men är det alldeles förskräckligt. Jag vet dock att detinte stär i vanliga ledamöters makt att vinna beaktande för sädana synpunkter. Lät mig säövergå till det jag egentligen skulle säga. Den här debatten har mest handlat om sysselsättningen. Menoppositionens ledare kom i alla fall med någragrönbetesnummer som skulle ge htet mer allsidighet åt centernsoppositionsledande roU. har varit ute på mycket mer vidavatten, varför det viU till starka nummer när man kommer upp i talarstolen sähär långt fram pä dagen. Men det sade var bara det värt attobservera när man vill fä en karakteristik av oppositionsledarroll.Han pläderade för tvä ting, en plädering som man åtminstone om man har minhöga ålder - måste le ät. Han talade om hur engagerad man är inom närdet gäller den fackliga verksamheten. När man som jag har i hvligt minne attlantbrukarna - huvudgruppen bland bondeförbundets väljare - var de sista somtillät sina anställda att organisera sig, när man upplevde hur statarna vräktesdärför att de stred för sin föreningsrätt som de inte kunde fä och när man vetunder vUka omständigheter de vägrades mänskliga arbetsförhåUanden, sä häpnarman över att nu så där fast säger sig stä på de fackhgt organiseradessida. Jag erinrar också om hur det var med lantarbetarnas hustrur, som inteförrän 1937 fick ett eget avtal. hade de skyldighet att mjölka,bl. De var alltså ännu mer åsidosatta än männen. Men företräder centernsom sagt väldigt framåt uppfattningar. I varje debatt säger centerpartisterna vidare att de varitpionjärer när det gällt miljövårdsfrågorna. var upprörd över miljöförstöringen,som regeringen inte skulle ha observerat förrän sent men som väl hadeobserverat. Men vad fick vi för varningstecken på att naturen höll pä attförgiftas? Jo, det var fåglar som föll ned döda på vägarna och i dikesrenarna,därför att de hade ätit betat utsäde som jordbrukarna använt för att fä ettbättre skördeutfall. Det visade sig även hos djur och människorförgiftningstecken som orsakades av de bekämpningsmedel som jordbrukarna ocksäanvände för att fä en bättre avkastning. Och några av de allvarligasteförgiftningarna av vattendragen berodde på utsläppen frän skogsindustrierna.Där var ju förre partiledare särskilt engagerad och spelade en kanskeinte helt hedrande roll när det gällde utsläppen frän hans fabriker; hanorsakade, som vi vet, allvarlig miljöförstöring. Därför är det konstigt att centerpartisterna kan vara såfiockhudade att de ideligen - trots att de alltid stridit förmarkägarintressena och ägarintressena över huvud taget - låtsas vara pionjärer när det gällt att försvaranaturen mot markägarna, oftast. Men till dagens ämne mer. Det skulle vara oriktigt attlåta höstens remissdebatt om sysselsättningen passera utan att den fickavspegla något av en diskussion som på ett alldeles särskilt intensivt sättaktualiserats av det socialdemokratiska kvinnoförbundets program . Programmet var som ett hårt tramp pä borgerliga tår.Säkerligen kommer det att omnämnas, även om man här inte har sagt sä mycket omdet. Vi hörde ett felaktigt citat från , men det var väl bara braatt hon fick tillfälle att säga att hon inte hade den uppfattningen om arbetetatt det bara var en pina utan ansåg att det var en rättighet i sig själv somvar värd att ha. Jag är övertygad om att när vi kommer fram till valetåberopar man sig på det socialdemokratiska familjeprogrammet som ett hot mot dehemmaarbetande och som ett familjefientligt program. Särskilt när man kommer uti buskagen får man nog höra ganska märkhga ting och ännu värre felcitat än detfru här gjorde. Varför blev det ett sådant motstånd från de borgerliga motdetta program? De har ju ändå sä väldigt länge viftat med en kvinnovänlighetoch låtsats vara med i en kamp för kvinnans självständighet. Jo, problemet kvinnans ställning i familjen och i samhällsekonomin vinklades från en nysida genom att man utgick ifrån att varje människa bör ha lika rätt tillförvärvsarbete oavsett om man är man eller kvinna, gift eller ogift, föräldereUer barnlös. Statsminister uttryckte mycket brainnebörden i vårt program. Han sade att grundvalen för kvinnans självständighetmäste ligga på arbetsmarknaden. Det blev mänga upprörda mbriker i den borgeriigatidningspressen över detta program. Man sade att hemmafrun var förlorad, attvalfriheten för kvinnorna kastas över bord och att programmet innebar ett förbudmot hemmafruar. En del ondgjorde sig över att man inte skulle få ha städhjälplängre osv. Men vad står i programmet? Först vill jag säga att det är ett ideologiskt färgatprogram, som syftar mot ett socialistiskt samhälle såsom slutmål och som förordaren socialdemokratisk reformpolitik som framgångsmetod. Vi tar alltså bestämtavstånd frän den revolutionsromantik som under några är verkar att ha varitväldigt omhuldad i kvinnofrågor, även i borgerliga tidningar. 1 inledningen säger vi att vi vill skapa ett samhälle utansociala och ekonomiska klyftor, att vi inte för någon kvinnolinje, skild frånmännens politiska kamp, och att vi har en gemensam jämlikhetsideologi, när vivill arbeta fram en jämlikhet för kvinnorna. Därmed är väl sagt att vi inte väntaratt kvinnans ställning skall kunna förändras bara genom attityd-påverkan, utanvi beräknar att mycket viktiga ekonomiska genomgripande reformer behövs föratt vi skall nå den likställighet som vi vill godkänna. Vi har fyra grundsatser i vårt program, och de ärformulerade på följande sätt: Alla vuxna människor skaU ha möjlighet attsjälvständigt utvecklas i enlighet med sina intressen och önskemål och isolidaritet med andra människor. Alla vuxnamänniskor skall vara ekonomiskt oberoende av anhöriga. SamhäUet skallstä neutralt i förhåUande till människornas val av samlevnadsform." Det var någonting som inte tyckte . Han hade mycket att invända pä den punkten. Barnens sociala, intellektuella och kulturellautveckling skall vara oberoende av föräldrarnas ekonomiska förhållanden." Detta program är inte formulerat och genomdiskuterat avden grupp som var så rädd för och som han såg som upphov till endel oro i tiden, nämligen "barlejon och kafésnillen" var han nufick detta uttryck ifrån - som hade normlöshet i sitt agerande, Nej, det ärfaktiskt formulerat av några hemmafruar - några med barn, några medförvärvsarbete och barn - och för övrigt har det fått full anslutning från detsocialdemokratiska kvinnoförbundet och har ocksä helt vunnit gehör i detsocialdemokratiska partiet; vi vågar påstå att det är partiets familjeprogram. nämnde statsministern mycket imponerande siffror påtillskottet av kvinnlig arbetskraft, som ständigt har strömmat till under desenaste åren. Arbetslöshetssiffran, sade han, som oroar och som egentligenligger till grund för dagens remissdebatt, är inte uttryck för att man harminskat antalet anställda i produktionen, utan den är faktiskt ett uttryck föratt så många fler har strömmat till - så mänga fler anmäler sin arbetskraft, såmänga fler vill göra någonting. Det måste ju vara ett glädjande tecken att såmånga fler vill arbeta för att höja landets produktion och därmed ökavälståndet. Det glädjande är också att man nu räknar in även dem sominte har varit ute i förvärvsarbetet. Där tillkommer alla dessahemarbetande kvinnor. Jag hörde pä att hon tyckte det var alldelesutmärkt, och hon sade också att många fler hemmakvinnor än de som sökerarbete skulle söka sig arbete om de trodde att det funnes nägon chans att fädet. Vi är tydligen överens pä den punkten, att det finns ett nästanhundraprocentigt intresse bland kvinnorna att fä tillgång till förvärvsarbete. Kanske man rent av, om det blir så som vi har skisserat ivårt program, att ytterligare 700 000 människor dvs. alla kvinnor - kommer uti produktionen, skulle fä möjlighet att förkorta arbetstiden för alla och isynnerhet förkorta arbetstiden för föräldrar, så att de fick mera tid med sinabarn och kunde dela hemarbetet och få mera tid för varandra i hemmet. Vi hoppasdet; det är kanske ingen utopi, såsom några har betecknat det. Ett uttryck i programmet som särskilt har väckt irritationär att vi förkastar valfriheten for kvinnorna - valfriheten att välja mellanhemarbete och förvärvsarbete. ordförande spetsadetill frågan när hon sade att vi kastar valfriheten över bord. Vad är det förvalfrihet vi har? Det finns ingen, om man kräver att alternativen förförvärvsarbete och hemarbete skall vara likvärdiga i fråga om självständighetoch ekonomisk standard. Den som har en aldrig så tung arbetsbörda i hemmet harändå icke någon som helst ekonomisk självständighetpå grund av sitt eget arbete. Hon har ingen lön, hon har inga av alla de förmånersom är knutna till aUt förvärvsarbete. Hon har alltså ingen semester,ingen tjänstepension, ingen existensvärdig moderskapsförsäkring, ingenolycksfaUsförsäkring, ingen grupplivförsäkring osv. Den sociala trygghet somhon har har hon på grund av sin mans - och gäller det mannen kan det vara pågrund av hustruns -välvilja och på grund av hans arbetsinsats. Och såtillhandahåller samhället htet nödhjälp i form av folkpension och litetsocialvård, om hon skulle behöva det. Vi instämmer verkligen i vad sade om attdet egna arbetets trygghet är bättre än den trygghet samhället har att svaraför. Vi vill ge detta tillämpning pä både män och kvinnor, alltså även pä dehemarbetande kvinnorna. Om också gör det är det ett mycketglädjande stöd för vårt kvinnoprogram och för det sätt att gä fram på som viplanerar. Visst har det gjorts försök att plåstra på dehemarbetandes sociala trygghet, men ingen kan väl påstå att det finns verkligautsikter att göra t. ex. hemmafruförsäkringen likvärdig med en sjukförsäkringför förvärvsarbetande eller att ge hemmafrun en pension som stär i paritet meden förvärvsarbetandes. sade att man krävt ATP-poäng. Jag vill säga fruSöder att jag lär vara den första som i och på annat sätt tog uppfrågan om att den som har vårdnaden om barn borde få tiUgodoräkna sigATP-poäng.