prot · FV0936 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollet för . § 2 Herr talmannen meddelude utt fröken , sombeviHuts ledighet från riksdagsgöromålen tills vidare, dennu dug äter intagitsin plats i kammaren. § 3 Meddelande ang. veckans plena Behandlingen av de på dagens föredragningslista upptagnautskottsbe-tänkandena pågår längst till omkring . Därefter besvurusåttu interpellationer. den 9 murs inleds sammunträdet med enfrågestund. Behundlingen uv eventuellt återstående ärenden ochav nytillkommande betänkanden pågår längst till omkring , vurefterinterpellutioner besvuras. Sammunträdet fredugen blir ettbordläggningsplenum. § 4 Föredrogs och hänvisadesmotionerna nr 1488-1492 till lagutskottet och nr 1493 till skutteutskottet. § 5 Föredrogs, men bordludes äter skuttcutskottetsbetänkunden nr 4 och 8-10, sociulförsäkringsutskottets betänkunden nr 7-9,kultumt-skottets betänkanden nr 3 och 4, utbildningsutskottets betänkande nr 1,inrikesutskottets betänkande nr 5 och civilutskottets betänkunde nr 6. § 6 Vidgad länsdemokrati Föredrogs konstitutionsutskottetsbetänkunde nr 8 i uniedning av motioner om vidgud länsdemokrati. I detta betänkunde behandlades motionen 1972:70 uv m. fl. (c) vuri yrkatsatt hemställde hos Kungl. Muj:t att länsberedningen fick ettuttryckligt uppdrag att även utarbeta ett länsdemokratiskt alternativ ochgenomföra därför erforderliga specialutredningar, bl. a. om förhållandet mellanprimärkommuner och lundsting i ett sådunt ulternativ, i enlighet med vad somanförts i motionen, samt motionen 1972:166 av m.fl. (fp) vuri yrkuts utt riksdugen hos Kungl. Muj;t begärde 1* protokoll 1972. 1. uttlänsberedningens arbete inriktades pä en utbyggnad uv landstingen tillregionala självstyrelseorgan med ansvar för bl. a. den regionalasamhällsplaneringen, 2. att som ettförsök med tUlämpud länsdemokruti lundstingen i gavssamordningsansvaret för den regionulu pluneringen. attriksdagen skulle avslå motionerna 1972:166,hemställun under punkten 1 1972:166,hemställan under punkten 2. 1) av herrar i Luttra (c), (),(), (). Fiskesjö (c). i Äkersberga (fp) och (), vilka ansett att utskottet under 1 och 2 bort hemställa, att i anledning av motionen 1972:70 och motionen1972:166, såvitt här var i fräga, begärde hos Kungl. Maj;t att länsberedningenfick i uppdrug utt inriktu utredningsurbetet pä en utbyggnad av landstingentill regionala självstyrelseorgan med ansvar för bl. a. den regionalasamhällsplaneringen i enlighet med vud som anförts i motionerna, 2) av herrar () ochNorrby i Äkersberga (fp), vilka ansett att utskottet under 3 bort hemställu, utt med bifall till motionen 1972:166 iförevarande del hos Kungl. Maj:t begärde att, som ett försök med tillämpadlänsdemokrati, i gavs samordningsansvaret för denregionala planeringen. Som alla vet är det ingen ny fråga som äruppe till behandling. Den har diskuterats i vid flera tillfällentidigare, och den har vurit ett viktigt inslug i flera vulrörelser. Den frågudet gäller är på vilket sätt viktiga samhällsuppgifter pä det regionala planetskall handläggas. Härvidlag har, som även utskottet påpekar, tvä huvudlinjerkommit att stå mot varandra. Den ena är en konservativ linje, som innebur uttman i princip skall behålla status quo, dvs. att den uppgiftsfördelning som nufinns mellan statliga organ på länsplanet, främst , å ena sidan,och det folkvalda organet lundstinget, ä den undru, skull bestå. Förespråkareför den linjen har främst funnits inom sociuldemokrutin. Den andra huvudlinjenär reformlinjen, som innebär att en ur principiell synpunkt viktig förändringskall ske. Det folkvulda orgunet, lundstinget, skall ta över huvudansvaret förregionul plunering och regional utveckling. Denna linje har drivits avcenterpartiet alltsedan frägan initierades vid riksdug genom en motionuv tvä cenlerpurtister. hur dennu linje fått en ullt bredareanslutning. Argumenten för den är väl kändu, och jag skall inte härnu igen ge någon utföriig katalog. Vi är ulla medvetna om att kravet på samordningoch plunering gör sig ullt sturkare gällande pä olika nivåer i vårt samhälle.Vi mäste hushålla med våra naturresurser. Vi måste ägna allt större omsorg åtbebyggelse-, trafik-, miljö- och fritidsfrågor. Vi vet också att intressenaofta kolliderat och att allt fler människor kräver inflytunde över vilkalösningar som skall väljas. Dessa krav mäste tillgodoses sä långt sig görulåter. På tvä plan riksplanet och det primärkommunala planet har vi folkvuldu församlingar, riksdag och kommunfullmäktige, som fattar deavgörande besluten. De frågor som dessa organ har att besluta i ventilerasinför öppen ridå och beslutsfattama ställs till svars inför allmänheten bl. u.i de ullmännu valen. Detta anser vi varu en bru ordning. Men på det regionalaplanet, länsplunet, är dennu ordning förverkligud bara till dels. Landstingen,de folkvalda organen, sysslar i huvudsak endast med sjukvård. Alla andra förregionen viktiga planeringsfrågor avgörs av statliga organ, främstlänsstyrelsen. De avgörs utan nägot större mått uv insyn eller allmän debattoch framför allt utun utt det är möjligt för medborgumu i regionen utt utkrävunägot direkt politiskt ansvar. Det är detta vi menar bör rättas till. Det folkvulduorgunet bör få unsvuret för den övergripande planeringen i regionen. Därmedtillgodoses kruvet på sumordning och därmed möjliggörs folkligt medinflytundeoch politiskt unsvursutkrävunde, dvs. det som vi lägger in i begreppetlänsdemokruti. Den centermotion som väcktes 1963 hude ingen omedelburfrumgång, men man kom tillbaka i junuuri 1964, och dä uttulude sig en enhälligriksdug för ungelugenheten av utt stärku den kommunulu självstyrelsen på detregionulu plunet. Som en föHd uv dettu tUlsuttes den s. k.länsde-mokratiutredningen. Dennu utredning lude 1968 fram ett enhälligt förslagsom i allt väsentligt följde den linje som redovisats. Sä längt var således allt gott och väl. Det säg ett slagut som om man skulle nå allmän enighet om ett förverkligande avlänsdemokrutitunken. Men sä blev det inte. Sociuldemokruternu buckude ut. Mununknöt i stället till en äldre utredning, länsförvultningsutredningen, som hudehuft mera begränsude direktiv, och genomförde 1970 en del förändringar avlänsstyrelserna. Äv länsdemokratiutredningens principiellt långtgående förslagblev det således i det svepet intet. betänkande var ettprincipbetänkande, och för att utredningens principförslag skulle kunnurealiserus behövdes således ytterligure utredningsurbete med utgångspunkt ilänsdemokrutiut-redningens förslag. Om regeringen varit intresserad uv uttlänsdemokrutin skulle förverkligas så snurt som möjligt, hude regeringen självfullethaft goda möjligheter att med sikte pä detta initiera det utredningsarbete sombehövdes. Men det gjorde man inte mun vur inte särskilt intresserad. Den utredning som sä småningom tillsattes,länsberedningen, fick i stället mycket vida och delvis opreciserude direktiv.Det är mänga och det erkänner jag gärna - angelägna ting som länsberedningenskull se över. Till det viktiguste hör enligt min mening frågan om denregionala indelningen. 1 skilda delur uv landet är en indelningsändring av mångaskäl nödvändig. Det gäller bl. ocksä gå in på frågan omuppgiftsfördelningen mellan primär- och sekundärkommuner. Detta är självklartockså en viktig fråga. Vidare skall beredningen se pä uppgiftsfördelningen inomden statliga sektorn mellan centrala och regionala organ. Det kan ocksäbehövas. Men vad som i detta sammanhang är av intresse är att detinte är klart utsagt att beredningen skall gä in pä fördelningen pä detregionulu plunet mellun stutligu orgun och lundsting. Än mindre finns detnågonting som antyder att beredningen skulle inrikta sitt arbete på attförverkliga det länsdemokratiska alternativet. Och det är det vi vill enligtvär utskottsreservation. Beredningen bör för sitt fortsatta utredningsarbeteklart fä veta vilken av de huvudlinjer jag tidigure nämnt som beredningen skullurbetu efter. Tunken på en vidgad länsdemokrati har vunnitallt större gensvar. och hade vid förru årets riksdug engemensum reservution i frägun. Och i kummuren röstude även kommunisterna förmittenpartiernas förslug. I är har ocksä moderata samlingspartietsrepresentanter i konstitirtionsutskottet anslutit sig till mittenpartiernasreservation. Det är min förhoppning att beslut skall bli enviktig vändpunkt i länsdemokratitankens nu rätt långa historia, en vändpunktsom kan innebära att länsdeniokratin ocksä blirförverkligad. Med dettu vill jag, herr talman, yrka bifall tillreservationen 1 av i Luttra m. fl. Till utskottets betänkunde är fogud ytterligare enreservation, av herrar och i Äkersberga. I denna reservationbegärs det utt ett slugs försöksverksamhet med tillämpad länsdemokrati skullsturtu i . En sådun försöksverksumhet skulle enligt vår meningullvuriigt kompliceru och försena länsberedningens arbete. Äv det skälet hur viinom inte unslutit oss till dettu förslug. Jag yrkursåledes bifall till utskottets hemställun vid punkten 3. Den demokrutisku ideologin utgår frän tunkenutt människornu är kupublu att avgöra sina egna angelägenheter. Ingenting är säfrämmande för en demokruti som utt vissa personer eller grupper utan folketsmundut fär formulera dess intressen eller fatta beslut i dess namn. Endast densom är av folket vald för en viss uppgift hur rätt utt bcslutu i folkets nunin.Frun dessu demokratiska utgångspunkter har det vurit möjligt utt kommu fram tUlatt det representativa systemet kun uccepterus som en teknik förbeslutsfuttundet i en demokruti. En helt renodlud represcntutiv demokruti, där vuljuren äruktiv buru vid självu vultillfällct och i övrigt låter sin representant varu"i fred", är emellertid omöjlig. Den är omöjlig därför utt utanpressdebutt, iippvukt-ningur, puneldebutter, demonstrutioner osv. mellun vulenfinns det ingu förutsättningur för politikerna utt formuleru ulternutiv somtäcker in oliku meningsriktningur. Väljurnu blir då tvungnu att välju mellunalternativ som alla fabricerats över deras huvuden. Vi har i en representativ demokrati somobestridligen i många uvseenden fungerur väl. Liku obestridligt är emellertid utt många människor inte är nöjda med sina möjligheter att påverka Nr36 beslutsfattarna mellan valen. De upplever att många av deras frågoraldrig den konimer upp till debatt i sumbund med vulen och uttpurtiernu därför inte g jj-j 1972 forniulerurulternativ som stämmer med deras åsikter. tala ettannat språk än deras och inte sysselsätta sig med derus frågor. Hos igcllans-dessu människor sprider sig lätt en känslu uv relutiv muktlöshetoch 'moKrati utunförstäende. Min slutsuts uv dettu är inte att den representativademokratin, sädan soni vi har den i , är mogen för sophögen, utun uttden behöver kompletterus. Jug tror ulltsä inte utt ökad medborgerlig aktivitetav olika slag skulle vara ett hot mot det representutivu systemet eller utt det som hävdudes av en uv socialdemokraternas ledamöter i konstitutionsutskottetförru året skulle vuru furiigt utt gä vid sidun om den representativademokratin och falla undan för militanta minoritetsgrupper. Jag tror tvärtomutt vad som i längden är farligt för den representativa demokratin är ett lågtdeltugunde från folkets sida, ett svalt intresse för de politiska frågorna ochen utbredd känsla uv utunförstäende. På vad sätt kan då den representutivu demokrutinförbättrus och kompletterus? Ett sätt är utt öka antalet kanaler mellun destyrunde och de styrdu, utt öppnu ytterligure vägur för människornu utt påverkubeslutsfattarna. Den frågu som ligger på kammarens bord i dug gällerdemokrutin på regional nivä. Vi ställer oss frägun: Vurför skulle inte länetsinvänure få bestämmu över den regionala planeringen i länet pä samma sätt somkommunens invånare fär bestämma över planeringen uv kommunen och på samma sättsom rikets invånare genom sinu representanter får bestämmu över rikspolitiken?Vud är det som säger att just på länsplanet skulle av regeringen utseddatjänstemän och lekmän begripu folkets önskemål bättre än folkets egnuföreträdare, dvs. de valda representanterna för länets invånare? Vi som tror på värdet av självstyrelse på regionul och päkommunal nivä och pä behovet uv att i dug fusture förankra dennu självstyrelsehur inte huft svårt utt väHu ståndpunkt i dennu frågu. Vi vill ge folketsrepresentunter pä regionul nivä, de nuvurunde lundstingsmunnen, ett uvgörundeinflytunde pä regionens framtid. Det är ett steg frän länsbyråkruti tilllänsdemokrati. Om de nuvarande lundstingen får fiera och meningsfullareuppgifter, skapas sumtidigt ett ökat intresse bland människorna förlundstingens verksumhet och därmed ökur ocksä människornus möjligheter uttstyru och påverku vud som händer på lundstingsnivä. Den som inte känner tillvuil som händer i lundstinget och vud som skiljer purtiernu i frågu omlundstingspolitiken kan ju inte heller väHu rutt representunter, vuHa ut detpurti i lundstinget som svurur mot huns uppfuttning. Då blir folketsmöjligheter utt utkräva ett unsvur uv de vuldu förtroendemännen en chimär. För närvurunde är lundstingen doniinerude - ulltfördominerude uv en endu uppgift, nämligen sjukvården. Och intresset för lundstingensurbete är inom vissu grupper mycket litet. Vi vill förstärka landstingen genom enöverföring av befogenheter till landstingen frän olika statligaförvaltningsmyndigheter, och vi tror att det är ett sätt att öka intresset förlandstingens verksamhet. Vi tror också utt om man vill begränsa den centralaadministrativa makten är det bättre att flytta ut befogenheter än utt flyttu utmänniskor. Sumtidigt som vi vill flytta ut befogenheter till de folkvaldalandstingen vill vi ge landstingen en ny och mer ändamålsenlig organisation,som gör det lättare för länets invånare att utkräva ett politiskt ansvar avsina valda representunter. Dettu är vär principiellu linje i dennafråga. konimer man att mot detta hävda: Men det finns ju en utredning.Varför kan ni inte vänta på utredningen? Och man tänker dä pä den tvä är gamlalänsberedningen. Men denna beredning befinner sig, herr tulmun, i en ytterstegendomlig situution. De problem som beredningen skull syssla med har redanvarit föremål för ett mångårigt utredningsarbete av främst två olika statligautredningar, nämligen länsförvaltningsutredningen och länsdemokratiutredningen.De bägge utredningarna kom fram till olika resultat när det gällde fördelningenav befogenheter mellan de stutligu länsförvultningsorgunen och lundstingen. Jugkommer i korthet utt beteckna länsförvultningsutredningens förslag, vilketinnebur utt väsentliga uppgifter skulle ligga kvur på och andrastutliga länsorgan, som den länsbyråkratiska huvudlinjen och länsdemokratiutredningensförslug, vilket innebar utt mun skulle flyttu uppgifter från stutliguförvultningsmyndigheter till de folkvulda länsorganen, som den länsdemokratiskahuvudlinjen. När regeringen nu skuUe ta ställning till dessautredningsförslag visade det sig att man inte kunde eller inte vågade väHumellun de bägge huvudlinjerna. Och i den här känslan av tvehågsenhet valde manatt tillsätta en ny utredning i samma huvudfråga. Den utredningen är ulltsålänsberedningen. Det är rätt självklurt utt om urbetet i länsberedningenskull bli meningsfullt mäste stutsmakterna först bestämma sig för vilken av debåda huvudlinjerna, den länsbyråkratisku eller den länsdemokrutisku, som skullligga till grund för utredningsarbetet, annars riskerar man att verksamheteninom länsberedningen snabbt urartar till nägon sorts sysselsättningsterapi.Självfullet skull inte en utredning göru vulet mellan de bägge huvudlinjerna.Det beslutet skall fattas uv de unsvurigu politikernu i riksdug. Vårt förslug innebär att vi tar ställning. Vi säger attden länsdemokratiska linjen skall läggas till grund för det fortsuttuutredningsurbetet och utt det därigenom skull preciserus en sturtpunkt förlänsberedningens urbete en sturtpunkt med förunkring i den politiskaverkligheten. Det är uppenbart att ett poHtiskt beslut - vilket det änblir i valet mellan den länsbyråkratisku och den länsdemokrutisku linjenskulle bli till stor nytta för länsberedningens kommande arbete. Värt förslag innebär bäde endeiiiokrutisering, dvs. en överföring uv beslutsfunktioner fränförvultningsmyndigheter till folkvalda representanter, och endecentralisering, dvs. en överföring av beslutsfunktioner från central tillregional nivå. innebär vårt förslag självfallet en spridning avniukten frän centrum till regionerna. från ettfåtul till ett flertal. Man kan nu ställa sig frågan varför socialdemokruternuinte viU vara med på den här handlingslinjen. Svaret är väl att man känner entvekan inför maktspridning och decentralisering. Man är inte lika säkertövertygad om värdet av att flytta beslutsbefogenheterna närmare människorna.Därför har socialdemokratin inte kunnat bestämma sig och har därmed försatt denhär beredningen i dess nuvarande, ohållbara situation. Kanske hade det just förberedningens arbete rent av varit bättre om socialdemokratin hade bestämt sigför att förorda den ena linjen, även om det hade blivit den länsbyråkratiskalinjen. Det hade åtminstone varit klargörande. Reservationen 1 , tUl vilken jag yrkar bifall, är ivarie faU ett klart förord för den undru huvudlinjen, den länsdemokrutiskahuvudlinjen. HerrÄDÄMSSON(s): Enligt en morgontidning är ju det ärende somvi nu diskuterar redan uvgjort. Det skuHe betyda att det inte finns någonanledning att gå in på någon närmare sakdebatt. Men låt mig med en gång sägautt och beskrivning uv socialdemokratins inställningtill frågan om länsdemokrati får stå för deras egen räkning. Jag är somtalesman för socialdemokratin inte alls beredd att skriva under den. Yrkandena i de två framlugdu motionerna berör ju pågåendeutred-ningur, där det för övrigt finns representunter från de stora politiskapartierna i värt land - i varje fall från de här berörda talarnas partier. Den som läser direktiven för länsberedningen finner ocksåatt de alternativ som det här hur orduts om är det möjligt för beredningen attutreda. Även den tanke och de förslag som motionärerna förordar är det givetvislänsberedningens uppgift att ta ställning till och framföra sina synpunkter pä. Jag skall väl ändå säga nägot om bakgrunden till dentillsatta länsberedningen. Den har, som de båda tidigare ärade talama sagt,föregåtts av olika utredningar, delvis med olika utgångspunkter. Samman tagethar de ändå tagit upp den regionala sumhällsförvultningens nuvarande uppbyggnadtill diskussion. , landskontorsutredningen ochlänsindelningsutredningen arbetade som alla vet parallellt, och deras förslagär också anpassade tiU varandra. förslag får mun välse som ett ulternutiv till länsförvultningsutredningens förslug. När de hur tingen kom ut på remiss funn vi speciellt närdet gäller länsdemokratiutredningens förslag - att press- och remissopinionenvar mycket starkt splittrad. Den övervägande delen av remissinstunsernu funn behovföreligga av en samlad bedömning av de olika förslagen i form av ett fortsattutredningsurbete. Direkt negutiva till de förslug som frumförts avlänsdemokratiutredningen var, förutom de centrala ämbetsverken, länsstyrelsernaoch även sädana remissorgan som LO, TCO, och . Jag vill här erinru omSvensku urbetsgivareföreningens remissuttalande, som starkt understryker attkommunernas möjligheter att sköta plane- ringsuppgiftemakommer att öka genom de kommunsummunläggningar som häller på att genomföras.När det gäller sumhällspluneringen i vid mening torde efter hundrikssynpunkterna kommu utt tillmätus ökud betydelse, frumhäller föreningen.Utrymmet för politiska beslut inom planeringsmyndigheten på länsnivå blirsåledes begränsut. I detta läge förefuller det mindre välbetänkt utt överföruunsvuret för betydelsefullu delur av samhällsplaneringen från stutliga organtill politiska instanser på länsnivå. Föreningen avstyrker såledeslänsdemokratiutredningens förslug. Jug hur anfört dettu buru som ett exempel på utt det fränoliku håll hur gjorts gunsku sturka invändningar mot det förslug somlänsdemokrutiut-redningen lade fram. En suk kan väl ändå ullu vara överens om,nämligen att det fordras fortsatta överväganden och att länsdemokratiutredningenmåste föHus upp av fortsatta utredningar om det skall vara möjligt att omsättadessa tankar i verkliga livet. En stor del uv remissinstunsernu, bl. u. , menude utt dessa frågor måste få en fortsatt belysning. Dettuär bukgmnden till utt regeringen tillsutte länsberedningen. Dess urbetsuppgiftergäller ju främst uppgiftsfördelningen mellun stut och kommun över huvud tuget.Med kommun avses här både landstingskommun och primärkommun. Frågan om nivåerna för de olika ärendenas hundläggning om ärendenu skall handläggas på central nivå, lokal nivå eller mellannivå -fårväl därefter bedömas. Beredningen har givetvis att gå igenom de olika områdensom vi sysslar med i den allmänna verksamheten och därefter ta ställning tillvilka uppgifter som lämpligen kan läggas pä det ena eller det andru planet. Uppgiften att decentralisera betyder inte utt vi på allaområden måste kommunuliseru, dvs. föra över till kommuner och landsting. Vi hurju stutliga och regionala organ, och det finns väl uppgifter beträffunde vilkamun, oberoende uv politisk inställning, ändå är överens om utt det inte skullevuru så lyckligt om de lokula organen skulle fä ett ulltför stort inflytunde.Jug tänker på post och telegruf När det gäller polisen och ordningens upprätthållandevet vi att det är möjligt, trots att det är en stutlig uppgift, utt få lokaltinflytande. har för sedan tagit ställning till detta. Vi harandra områden, säsom försäkringskussu och arbetsförmedling, där det utan tvivelmåste vara ett stort inflytande från stutsmuktens sida, om vi skall lyckas lösade arbetsuppgifter som vederbörande organ har utt sysslu med. Man kan nu frågu sig vad som är anledningen till att dethar motionerats i dessa frågor, när en utredning sysslar med dem. Hur skall denhär reservationen som jag i förstu hand talar om, nämligen reservationen 1,egentligen tydas? Är det så att de olika partierna icke har förtroende för attderas representanter i den tillsatta länsberedningen skall hu möjligheter uttföru det här urbetet vidure och lägga fram sina synpunkter? Framför allt blirman förvånad när det gäller moderata samlingspartiet, som ansåg att detinte funns uniedning för riksdugen utt göru en sådun hur framställning utununslöt sig till vår bedömning utt frågan borde tas upp till nytt övervägunde,när utredningen hur frumlugt sinu förslug. I dug finner vi emellertid uttmoderuta samlingspartiet intagit Man kan fräga sig varför. I varie fall har det inte varit möjligt att avutskottsbehandlingen fä den klurlugt vad som är de egentligamotiven. Jag skall inte gå in på den g 1912 karusellnär det gäller röstning och ställningstugunde i utskottet som ---------- föregicksumskrivningen frän de borgerligu purtiernus sida. Men inte var 'logaatans-den klargörande för oss i fråga om vilka motiven är för de borgerliga uemoKiati partierna, när de nu för fram frågorna på detta sätt. Att ett sådant här förfurunde skulle i viss mån förryckuurbetsmöjlig-heternu i länsberedningen är väl gunsku uppenburt. Jug tror inteutt det skulle befordra sakligheten att först binda sig för organisationen ochdärefter tu ställning till vilka arbetsuppgifter, vilka förvaltningsgrenar somskull läggus under vad man nu kallar för länsdemokratin. Själva tunken utt fåtill stånd orgun som stär under folkets direktu inflytande på det sättet att deväHs i allmänna val, att de uppträder offentligt och redogör för sinaståndpunkter, omfattas väl av alla partier - i varie fall av det parti jagföreträder. Och vi har ingenting att erinra mot en fortsatt decentralisering avarbetsuppgifterna på olika områden. Men det helu mäste ju ändå bedönius utifrånarbetsuppgifternas kuruktär och utifrån vilka politisku mälsättningur mun hurpä skildu sumhällsomräden. Det är dettu som gör utt vi säger, att låt oss nuförst avvuktu utredningen, lät den urbeta -gärnu sä snubbt som möjligt - ochlät oss därefter tu ställning till vilku oliku delur av det allmänna som kanöverföras till nya organisationsformer.