prot · FV09135 · 1972-12-31 00:00:00 — Den uppfattning sora herrSvensson i har gjort sig tiU tolk för, som har talat föroch som också jag ansluter mig till är att de reella förhåUandena skall varautslagsgivande och inte den formella situationen. Vi måste vara beredda att dyka ner i den problemfylldatillvaro som vi lever i. Vi måste se de reella behov som människor har och somkan orsakas av att de är ensamstående, att de har barn och att de har enbesvärlig ekonomisk situation. Jag tycker att på ett både kunnigtoch inträngande sätt klargjorde hela den probleraatUcen. Han kunde med sinaexempel från socialhjäpsstatistiken visa att de ensamstående med barn äröverrepresenterade bland hjälptagarna. Jag kan tiU slut bara konstatera att har kommit med några konkreta förslag. Vi har debatterat i drygt tretimmar. Vi har inte begärt att han på punkt efter punkt skall komma raedpreciserade förslag men vi har bett att få ett klarläggande åtminstone på någonpunkt. Han har inte heUer kunnat bevisa att äktenskapet genereUt sett ärdiskriminerat i skatte- och bidragshänseende, han har nöjt sig med att dra framenstaka exempel. Som jag redan i mitt interpeUationssvar har påpekat finns detsjälvklart sådana exempel. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet herrBurenstam har inte kunnat motbevisa min slutsats att äktenskapet skuUeinnebära ekonomiska fördelar sett i stort. När diskussionen kora in på I 800-kronorsavdraget troddejag att jag där hade fått ett konkret förslag. Jag undrade orajag skuUe uppfatta det så, att vUle ta bort 1800-kronorsavdraget, men vad han sade senare i sin framställning har gjort migtveksam på den punkten. Det har varit avslöjande i debatten att man så starkt frånmoderat håll har angripU samhällets sociala skydd för enförälderfamiljerna. Detär uppseendeväckande att så klart uttalar sig mot samhäUets socialainsatser för de ensamstående med barn. () kort genmäle: började med att säga att det hadevarit ytterst värdefullt att få förslag tUl konkreta åtgärder från mig. Varförskulle det ha varit så värdefullt? har ju använt mesta delen avtiden tiU att förneka att det över huvud taget finns problem. Varför skulle fruOdhnoff vara så intresserad av något förslag till konkreta åtgärder röradeproblem som enligt uppfattning inte existerar? Min utgångspunkt är mte alls att angripa stödet tillensamstående. Min utgångspunkt är att statistUcen visar en dramatisk nedgång iäktenskapsfrekvensen. har inte presterat ett enda rimligt argumentsom förklaring tUl varför det är så i men inte i angränsande länder.Jag gör gällande att de nuvarande reglerna ofta innebär att människor, som isjälva verket skulle vilja gifta sig, finner att de inte kan göra det på grundav de ekonomiska förhållandena. Fm Odhnoff säger helt elegant att ni inte villtrampa på människor. Nej, det tar jag alldeles för givet att ni inte vUl. Menär det inte, åtrainstone i någon mån, att trampa på människor då man görgällande att hänsyn inte skall tas till det förhållandet att många människormed största sannolikhet gärna skulle vilja gifta sig raen finner att detta förnärvarande är ekonoraiskt omöjligt som reglerna nu är utformade. I övrigt, herr talman, var fruOdhnoffs invändningar mot mina resonemang mest invektiv mot vad jag har sagt.Jag fann inte att har gripit tag i de verkligt betydelsefullafrågor som man ser diskuterade bl. a. i offentliga utredningar. Jag tycker detär konstigt att en famUjeminister går till väga på det viset. FruSUNDBERG (m) kort genmäle; Jag är glad för att vi har ett protokoll överden här debatten. Jag är glad för att i det protokollet finns antecknat attstatsrådet har sagt att vi moderater är kritiskt inställda motsamhällets sociala insatser när det gäller enförälderfamiljen, när helakritiken, riktad från rain sida, enligt protokollet gäller utformningen ochinnebär ett konkret förslag till förbättrat stöd för enförälderfamiljen. -Mendet kanske är politiskt roligare att gå ut och misstänkliggöra oss på det sättsom fru statsrådet här har gjort. Jag begärde ordet därför att statsrådet också sade attdet var fel på de exempel jag gav. Jag är ingen skatteexpert. Jag har icke på något sätt valtut dessa siffror bland ett större alternativ. Jag begärde uppgifter frånupplysningstjänsten på vad tre olika familjer hade i disponibel inkorast. Jagtog en ensamstående med . Är det en realistisk inkomst? Jagtog vidare en familj med en förvärvsarbetande med en timpenning på itimmen. Jag ställer frågan: Är det realistiskt ? Vidare tog jag somexempel en familj där vardera maken tjänade 13 respektive i timmen.Jag tog också med hyrorna, 600 respektive . Inga andra direktiv gavs.Jag kan nu bara konstatera att tUl disponibel inkomst har enförälderfamiljenoch tvåförälderfamiljen exakt lika mycket, så när som på några hundra kronor.Jag anser att detta är en diskriminering av den hemarbetande föräldern. Här harherr i velat vrida det tUl att socialhjälpen på något sättskulle ha betydelse i det här fallet. Jag kan i varje punkt håUa med om vadherr i har sagt om behovet av socialhjälp, om överrepresentationenav denna grupp osv., men det är icke detta vi har diskuterat. Det förhåller sigpå det sättet, och där skall givetvis samhället träda in och om möjligtförbättra sitt stöd. Men vad jag har talat om är de vanliga fallen därproblemet uppkommer: Skall vi gifta oss, eUer skall vi inte gifta oss? Hurskall vi kunna klara vår ekonomi? Jag kan inte av de här siffrorna komma fraratiU annat än att den hemarbetande kvinnan i hög grad måste leva på att bakasitt bröd och sy sina kläder, om nu det är vad statsrådet menade attjag inte hade tagit tillräckUg hänsyn tUl i mina beräkningar, som rörde sig omrena krontal i disponibel mkorast. Jag skulle tro att vi börjar närma oss slutetpå denna intressanta diskussion, men jag vill ändå ta upp ett par av de sakersom nämnde i sitt svar på mina frågor. Men först tiU ! Han är nu ännu meraödmjuk än tidigare när han säger; Det är väl ändå bra att jag har fästuppmärksamheten på ett problem och försökt få famUjeministern att upptäcka det.Ja, det är klart att det är bra: det är utmärkt. Jag häller med honom om atthan har visat på effekter som är egenartade och som kan försätta människor isvåra situationer. Men när han drar upp diskussionen i så stor stil som han hargjort, både här i kamraaren och på andra håll, kan man väl begära litet mer änbara att uppmärksamheten skaU fästas på problemet, nämUgen åtrainstone attnågon liten tanke har ägnats åt hur det skall lösas. Det är inte av polemiska skäl som jag viU ha ut honom iljuset för att få veta vad han tycker, utan därför att diskussionen blir rättmeningslös för dem som lyssnar, om de inte får reda på vad de som diskuterarockså vUl göra. 1 varje fall tycker jag det är ett minimikrav att tala omvilket mål man har. Vad har man för värdering sora utgångspunkt? Jag framstäUdefrågan så: HåUer raed om att utgångspunkten församhällets sociala stöd, skatter, service och lUcnande bör vara familjensfaktiska situation; icke frågan om man är gift eller Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet leversamman utan äktenskap? Håller han raed om att detta bör vara utgångspunkten församhällets stöd? Sedan kan vi vara ense om att det föreUgger svårigheter attförverkliga den principen. Men håller med om detta? Det tycker jag är en klar och enkel fråga som man inte kan undgå attbesvara, om man dragit upp denna diskussion, och det är har gjort det. Som jag fattade instämmer hon i att detta börvara målsättningen. Jag skuUe tro att det inte behöver vara så kontroversiellt,men det vore värdefuUt att få ett klart uttalande: Ja eller nej! Om man nu är medveten om problemet kan man, som jagförsökte på några punkter, föra diskussionen vidare. ViUca konkreta åtgärderkan man tänka sig att vidta? Jag tog upp några, och ställde fyra frågor tUl fruOdhnoff. Tyvärr blev svaret det vanliga som raan brukar få frånregeringsledaraöter: Detta är under utredning, frågan är på remiss eUerbehandlas i departementet. I och för sig kan detta antyda att man är medveten om attnågonting måste göras. Men är det inte möjligt när vi nu för en allmän diskussionom dessa problem att ge något av en viljeinriktning? Mina frågor var avsiktligtså formulerade att de gällde regeringens och famUjeministerns pohtiska vilja. ViU medverka tUl att den diskriminering somden faktiska sambeskattningen innebär avskaffas? Finns denna politiska vilja?Den har inte varit påfallande tidigare i , kan man väl tillägga. Finnsden nu när vi diskuterar dessa problem? VUl medverka till att nuvarande änkepensionerersätts av en aUmän egenpension? säger att på den punktentUlgodoses mina synpunkter i långa stycken av pensionsförsäkringskommitténsförslag. Nej, det gör de inte alls. Detta förslag innebär inte ett första stegmot en uppbyggnad av en allmän egenpension. Det innebär att man höjerbarnpensionerna och lappar litet på det gamla systemet, men där finns intenågon klar viUa att ersätta ett gammalt och enligt vårt synsätt omodernt systemmed änkepensioner med ett system där varje individ bygger upp sin egenpensionsrätt. Det är detta det är fråga om. Utredningen för vissa allmännaresonemang men föreslår inte att vi skuUe ta ett första steg för attbörja bygga upp ett sådant system. Det är bara ett mycket luftigt tänkande somfinns på den punkten. Men vill ansluta sig tiU målsättningen att viskall ha en allmän egenpension, där var och en får sin egen pensionsrätt? Detär den individuella principen på den punkten, och den anser jag vara oerhörtvUctig. ViU medverka till att Uikomstprövningen avmakes inkomst när det gäller omskolningsbidrag avskaffas? På denna frågasvarade inte alls. Det är en vUctig sak, ora man vUl att allakvinnor som varit hemma, skall kunna gä ut i arbetslivet, oavsett vad deras manhar för inställning. Den sista frågan gällde studiemedelssystemet. Den reformsom nu föreslås gäller bara att man skall jämstäUa olika barnfamiljer. Men hurblir det med dera som inte har barn? Här är det också fråga om målsättningen. Vill verka i riktning för den individuella Det bör man kunna uttala även om här finns förslag som är ute på remiss. Låt mig sammanfatta, herr talman. Min synpunkt är att vibör låta den individuella principen slå igenom. Det kostar pengar, det får skeså småningom, men man bör kunna ange en viljeinriktning. Vi bör främjafamiljelivet. Vi bör slå vakt om stabilitet, solidaritet, samhörighet mellanmänniskor i familjen, och vi bör också skydda den svagare i famUjen, men vi böricke göra det på ett sådant sätt att människor kommer att vara Ukaekonomiskt beroende av sina anhöriga som de är . Så skuUe jag viljasammanfatta vår målsättning. Jag undrar om delar denna uppfattning. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet i (s): Jag är ledsen över att behöva återkomma engång till men anser att jag måste göra det, framför aUt tUl . Många av samhällets insatser, socialt och skattemässigt,är ju tUl just för att hjälpa de ensamstående i deras situation. Då kommer manobönhörligt fram till att detta diskriminerar äktenskapet om man nu vUlbegagna den terminologi som här använt med emfas. Dettainnebär, att man ger förraånerna till de ensamstående för att dessa har detsvårast. Det måste vara rätt i en välfärdsstat som vår med sociala ambitioner. Jag har tagit upp detta med en viss hetta, och jagförmodar att de som varit uppe i debatten har märkt det. Det beror på att mångaav de ensamstående tillhör de politiskt fattiga, de som har svårt att göra sinröst hörd, och det är lätt att de människorna blir överkörda i det härsammanhanget. säger attdetta nu inte är utgångspunkten för hans resoneraang. Jag skuUe viljarekommendera honom att gä hem och titta över vad han säger och försöka dra utkonsekvenserna. Om han är en ärlig människa kommer han säkert till ett annatresultat än . HerrBURENSTAM (ra): Jag fick en så direkt fråga av jag väl får lov att ta tid för att svara på den. Skall man låta de faktiskaförhåUandena eller de juridiska vara avgörande i de stycken vi har diskuterat?Herr krävde ett ja eller ett nej. Kan då svara ja eller nej på frågan: Går detatt kontrollera de faktiska förhållandena? Går det att i praktiken avgöra vadsom är de faktiska förhållandena, är jag också beredd att ge ett ja eUer nejtiU svar på fråga. det ginge att verkligen praktiskt avgöra de faktiskaförhållandena, så tycker jag att dessa skulle vara avgörande och inte dejuridiska. Men det får inte bli sora det nu har varU, Eftersom det är så svårtatt i praktiken avgöra de faktiska förhållandena, har det kommit att bli ensådan diskriminering av äktenskapet, enligt min mening, att man fått endramatisk nedgång i antalet äktenskap. som jag säger detta, herr talman, viU jag också påpekaatt jag ännu inte i denna långa debatt hört någon som helst förklaring som kan Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet vararimlig hos de andra debattörerna till varför denna dramatiska nedgång har ägtrum. Ni måste ju rimligen ha någon förklaring tiU det fenomenet. Jag skulle också, herr talman, vilja säga - och det är enfortsättning av mitt svar tUl - att vi har sagt, och detvar han med på, att man kan icke ha en helt neutral ställning tillsammanboendeformema, för det innebär i praktiken ett tvångsäktenskap. Om det dessutom är så, som jag tror är medpå, att det har ett visst intresse ur samhällets synvinkel att folk ställer sigunder de rättsregler som är till för skydd av den svaga parten, de rättsreglersom äktenskapet erbjuder, skuUe man ur det förhållandet kunna finna ett stödför att man faktiskt också skulle kunna ha en viss favorisering av denjuridiska formen äktenskap. Det, herrtalman, är mitt svar på principiella fråga. HerrROMANUS (fp): Jag åtar mig inte att besvara frågan varfördet har blivit en nedgång i antalet äktenskap. Om jag skall spekulera, tror jagatt det finns flera olUca orsaker. Den som har tagit uppfinns säkert med bland dem. En annan är ändringar i synen på äktenskapet hosunga människor. En tredje synpunkt kan kanske vara att man flyttar ihop utanatt gifta sig, men att man gifter sig . I så fall komraer vi efterett tag att få en ökning igen av antalet äktenskap. Vi vet ännu inte hur detblir med den saken. Därför är det svårt att ha en definitiv mening, och jagtycker nog att har fällt en smula för kategoriskauttalanden om det. Onekligen är det en intressant företeelse sora bör studerasnärmare. Jag har försökt att förklara, att man inte kan tala istörsta allmänhet om neutralitet från samhällets, från stat och kommuners sida,gentemot oUka samlevnadsformer. Vi måste skilja mellan å ena sidan neutraliteti familjerättslig lagstiftning och å andra sidan sociaUagstiftning, skatter,service och liknande. I familjerättslig lagstiftning är det omöjligt att ha ensådan neutralitet så länge man vill att äktenskapet skall ha en centralställning. Där är vi, tror jag, numera alla helt eniga. När det gäller det sociala stödet och skatterna är detrUctigt, som säger, att det kan vara svårt attkontrollera den faktiska situationen. Men om man har den utgångspunkten -vilket jag har - att man bör eftersträva att den faktiska situationen skaU varaavgörande, frågar man sig: Vad skall man göra om det visar sig svårt attkontroUera den och om man inte kan få det ideala tillståndet? Mitt svar är: Då bör man eftersträva att gå över till denindividuella principen så att man slipper sådana här kontrollåtgärder och ändåslipper favorisera eUer diskriminera den ena eller andra samlevnadsformen. Man kan naturligtvis uttrycka detta på olUca sätt. Detverkar som om vUl i någon mån favorisera äktenskapet,dvs. diskriminera folk som lever tUlsammans utan att vara gifta. Jag vet intevUka uttryck han anser att det konkret skall ta sig. Man kanske får diskuteradet från fall till faU. Men nog är det väl en smula olustigt att ha denutgångspunkten när det gäller samhällets beskattning, socialstöd och liknande,när raan vet att det då går ut över barnen som inte kan påverka detta. Ävenbarnen får ju mindre ekonoraiskt utrymme, sämre bostad och sämre socialservice, om man i dessa avseenden vill favorisera äktenskapet, dvs.diskriminera dem sora lever tUlsammans utan att vara gifta. Jag vill bara invända mot , att mina synpunkter skulle på något sätt gå ut över barnen. Jag harväldigt svårt att förstå det. Jag har funnit att det system som vi har hamnat iinnebär att många barn har föräldrar som skulle vilja gifta sig men som finneratt de icke har råd att göra det. Innebär inte det, , att det ärskadhgt ur barnens synvinkel att föräldrarna inte kan fatta beslut om det somde själva skulle finna vara den tryggaste samlevnadsformen? De uppgifter som man har tycks peka på attäktenskapet är den stabUaste samlevnadsformen. Vore det inte bra då ur barnenssynvinkel att ordna det så att det tUl skiUnad från bleve meramöjligt att leva under den typen av samlevnadsform? Ja, det är klart att det irån barnenssynpunkt är önskvärt att äktenskapet är en sådan inrättning att den gerstabUitet och att den erbjuder föräldrarna ett gott rättsskydd. Jag har redaninstämt i uppfattning, att man inte bör ha ett systemraed sådana effekter att det hindrar folk från att gifta sig om de vill göradet. På den punkten är vi inte oense. Däremot viU jag inte att man skal) användaskattelagstiftningen, socialstöd m. m. för att diskriminera dem som levertUlsararaans utan att gifta sig. Det är på den punkten som har litet svårt att ge besked. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Jag vill bara mycket kort bemöta någrapåståenden som har gjorts här. Om syfte är att förbättra de ensamstående föräldrarnasställnmg, så är det ett märkligt sätt att främja deras intressen att lägga framen sådan här kalkyl. Den vUjeinriktning som efterlyser framgårklart av svaren på de två första punkterna som han tog upp. När det gällerutbUdningsbidrag och studiemedel kan jag inte uttala mig konkret hur manskuUe kunna åstadkomraa en utjämning. Jag kan bara konstatera att omfolkpartiet är behjälpligt med att skaffa fram de pengar som behövs till sådanareformer så kommer debatten i ett helt annat läge. TUl slut vUl jag vända mig till . Jaghar aldrig förnekat att det ligger problem i de här frågorna. Jag har inteheller förnekat att det skulle vara mycket stora problem. Men det ingår i herrBurenstam debatteknik mindre att lyssna än att misstänkliggöra. När jagmed intresse efterlyste moderata konkreta förslag på den här punkten, så berodde det på att jag vet att partiet i kammaren har Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna företrädaresom är mycket kunniga på det familjepolitiska och socialpolitiska fältet. Jagkan bara beklaga att ingen av dessa företrädare har velat delta idebatten. Överläggningen var härmed slutad. § 5 Ang.principerna för intagning till socialhögskolorna Herr statsrådet erhöll ordet för att besvara fruSigurdsens (s) framställda interpellation, nr 195, och anförde: har frågat mig dels om jaganser att socialhögskolornas intagning av elever motsvarar statsmakternas intentionernär det gäller en breddning av intagningen till högre studier, dels om jag iavvaktan på att nya behörighets- och urvalsregler för högskolan skall träda ikraft - är beredd att pröva möjligheterna av att införa någon form avövergångsbestämmelser för intagning av elever med folkhögskolebakgrund tillsocialhögskolan, t. ex. genom inrättande av en särskUd kvot för dessa eleversamt att folkhögskolelärarnas bedömning av den sökande skall tUlmätas värde vidmeritvärderingen. Inom den högre utbildningen hade socialhögskolorna längeen särstäUning genom att en relativt stor andel av de studerande hade annanbakgrund än endast genomgånget gymnasium. TUl följd bl. a. av ändring avintagningsreglerna i samband med socialinstitutens förstatligande ochden starkt ökade examinationen från gymnasiet minskade andelen studerande med annanbakgrund än gymnasium . En allt större andel av de studerandekom till socialhögskola direkt från gymnasieskolan. Denna utveckhng var ickeönskvärd. Därför lades systemet om . Detta år inleddes vidsocialhögskolorna en försöksverksamhet som syftade tiU att åter breddarekryteringen. Försöksverksamheten, som fortfarande pågår, omfattar tvådelförsök. I det ena har behörigheten vidgats till att omfatta även dem som ärlägst , har yrkesarbetat och uppfyller vissa minimikrav påkunskaper i svenska, engelska och matematik. Det andra delförsöket innebär attvid urvalet bland sökande som har slutbetyg från treårigt gymnasiura särskildhänsyn tas till praktisk yrkeserfarenhet. En preliminär utvärdering av uppnådda resultatvisar bl. a. att UtbUdningen i hög grad öppnats för grupper som inteutan tidskrävande komplettering kunnat vinna behörighet och att sökande sominte tagits in på grundval av betyg från gymnasieskolan eller motsvarande äldreskolform nu fått en andra chans till meritering och antagning. Sedan försöksverksamheten vid socialhögskolorna initieratsår 1970 har statsmakterna tagit ställning tiU kompetensutredningensförslag och på grundval av detta utformat rUctlinjer för utformningen av ettnytt behörighets- och urvalssystem för rekryteringen till högskoleutbildning iaUmänhet. Rekryteringen till socialhögskolorna under försöksverksamhetensvarar i högre grad än rekryteringen till högskoleutbUdning i övrigt motintentionerna bakom det nya systemet. Inom den pågående försöksverksamheten kan givetvis någoneller några grupper sökande ha missgynnats jämfört med tidigare förhållanden.Det begränsade statistiska material som finns ger dock inget klart stöd för attdetta skulle vara fallet beträffande studerande som har folkhögskolebakgrund.Jag vill i anslutning härtill erinra om att försöksverksamheten genomförtssamtidigt som antalet utbUdningsplatser kraftigt ökats. Antalet tUlgängligaplatser har sålunda inte minskat för någon grupp, även om rekryteringenbreddats. Jag utgår från att näranden för socionorautbildning noga följerutvecklingen och vidtar erforderliga åtgärder för att inte förutsättningarnaför någon sökandegrupp skall försäraras. Vad gäller frågan om övergångsbestämmelser för intagningav sökande med folkhögskolebakgrund vid socialhögskolorna, kan den knappast sesisolerad från motsvarande fråga för det övriga utbildningsväsendet, 1972 årsbeslut om gymnasieskolans kompetensvärde innebär väsentliga förändringar vadgäller möjligheterna till högre utbildning även för andra grupper i samhälletän sökande med folkhögskolebakgrund, t. ex. studerande sora gått igenom någonav gymnasieskolans tvååriga linjer. Dessa grupper kan, med samma skäl somfolkhögskolestuderande och flera andra grupper, göra anspråk på att principernai vårens beslut skall tUlämpas i fråga om dem redan innan systemet trätt ikraft. Det är emellertid enligt min mening inte lämpligt att utfärda provisoriskabestämmelser i avvaktan på resultatet av det utredningsarbete rörandegymnasieskolans korapetensvärde som bedrivs av kompetenskommittén. Även ettprovisoriskt regelsystem skulle behöva innehålla huvuddelen av dedetaljbestämmelser som utredningen nu arbetar med att få fram underlag för. Detvore vidare olämpligt att utfärda provisoriska bestämmelser, vilka kanskeskulle behöva ändras efter bara ett par är. Jag är därför inte nu beredd attlåta utarbeta övergångsbestämmelser för endast en liten del av den berördautbUdningssektorn. Ang. principerna för intagning till socialhögskolorna FruSIGURDSEN (s): Jag ber först att få tacka statsrådet för svaret. Folkhögskolorna och bildningsförbunden har bedrivit vuxenutbildning i vårt land. Folkhögskolan har varit denutbildninsform som särskilt dragit till sig elever som efter sex- eller sjuårigfolkskola inte haft möjlighet att direkt gå över i fortsatt ungdomsutbildning.Folkhögskolan har i stor utsträckning rekryterat elever från de storafolkrörelserna. När ekonomiska faktorer spelade ännu större roll än förfortsatta studier, var ofta folkhögskolan den enda möjligheten förarbetarungdomen och också de litet äldre från arbetarrörelsen. Ävenfolkhögskolans fria studieform passar dessa elever särskilt väl.