prot · FV0930 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagstiftningen, som den ser utjust , är inte lämpligt utformad. Den medger att ekonomiska intressen styrgiftnämnden utan att hänsyn tas tiU de enskilda människornas önskemål ochbehov. Tyvärr gäller detta även andra viktiga delar av miljölagstiftningen.Allemansrätten ställs åt sidan i det här fallet, I andra fall är det ocksä endominans för ekonomiska intressen. Sakägare, dvs, fastighetsägare, företagosv,, har rätt att föra talan i viktiga miljöfrågor. Enskilda människor ellergrupper av människor ges inte samma rätt, även om de drabbas aldrig sä mycketav de ifrågasatta åtgärderna. Vi måste ge miljögmpper, byalag,hyresgästföreningar och liknande organisationer ökade möjligheter att vara medinte bara i debatten utan också vid miljöfrågornas formella behandling. Under trycket av en stark och entydig opinion aviserarstatsrådet nu två viktiga åtgärder: dels en särskild lagstiftning,interimistisk i avvaktan på miljökontroUutredningens mera definitiva förslag,dels en pariamenta-risk utredning. Vi skall ha klart för oss att hormoslyrdebatten intelängre är en debatt enbart om hur fariiga fenoxisyrorna är, Hormoslyr harblivit en symbol för något ännu viktigare, en symbol för miljöhotet mot deenskUda Ang. användningen av bekämpningsmedlet hormoslyr människorna.Det är därför som den här debatten har trängt på djupet och engageratmänniskorna. En opinion har växt fram, så stark att den tvingat regeringen tiHett snabbt och ovanligt ställningstagande: att genom en proposition tUlriksdagen korrigera ett politiskt och i sak felaktigt beslut i ett underordnatorgan, giftnämnden. Den fråga man nu ställer sig, innan propositionenredovisats, är: Kommer den nya lagstiftningen att ge aHmänheten bättremöjligheter att hävda sina intressen? Den kommer ju inte, efter vad jag kanförstå, att innebära ett totalförbud för användning av bekämpningsmedel. Fortfarandekan det alltså hända att man från marken bekämpar buskvegetation medexempelvis hormoslyr. Och hur kommer då allemansrätten och allmänhetensintressen att kunna beaktas? Det är en principiellt annorlunda lagstiftning viskall ha, inte en korrigering av den i princip delvis felaktiga och överspeladelagstiftning som vi just nu har. Låt mig, fm talman, läsa upp Htet grand ur ett brev som enriksdagsledamot har fått från en enskHd, en vanlig människa. Det brevet sägerväldigt mycket om hur miljöhotet upplevs, "Ber om ursäkt för att jag skriver till Eder, har ensak som jag viU framföra. Det är hormoslyr som jag ser att det har blivit frittfram för, att få sprida det i skogen. Det är ett gift som skulle absolutförbjudas, flera bisamhällen har dött för mig. Katten har fått ungar med halvabakben, i en granngård har en katt fått sår som inte läkt. Skall vi hamiljökonferens här och sprida gift i skogarna, vi skuUe väl föregå med gottexempel. Efter järnvägen har dom spmtat och på buskar här strax invid. Dom vetatt det är farhgt, för dom motade bort korna därifrån. Hoppas att Ni läggerfram saken så det blk stopp på denna spridnmg som folk bUr sjuka utav, ävendjuren skall skyddas! " Det var inte kanslisvenska det var formulerat av enenskild enkel människa. Klart och koncist uttrycks samma sak av i en skrivelse tUl jordbmksministern den 2 febmari där detavslutningsvis sägs: Det beslut om fenoxisyrer som giftnämnden fattat "ärett beklagligt svek mot väsentliga mUjövärden tUl förmån för kortsiktigaföretagsekonomiska intressen. Det är angeläget att en ny attityd gentemotbiocider snabbt slår igenom. hemställer därför att jordbmksministerntar initiativ till en ny lagstiftning innebärande att ett ämnes ofarHghet måstebevisas innan det får tas i bmk, så att beslut av den typ giftnämnden nu fattatomöjliggörs," Vi måste ge miljöpolitiken förtur. Miljöförstöringen ärdet allvarligaste hotet mot mänsklighetens framtid. Vi måste börja mäta vårstandard i rikare mått än pengar. Ekonomiska intressen får inte styra viktigamiljöbeslut så som har skett i giftnämnden. Miljövärden måste räknas in frånbörjan när vi bedömer stora projekt i näringslivet. föreslår i enpartimotion vid årets riksdag att en metod med miljöbud-getering skall införas.Och skulle den metoden tHlämpas på bekämpningsmedelsanvändning, så skullekalkylerna se helt annorlunda ut än de gör i den informationsskrift somskogsstyrelsen sänt tHl oss riksdagsmän lagom tUl dagensdebatt, I den skriften, Kemisk buskbekämpning inom skogsbruket, redovisas entotalförlust för skogsbmk och skogsindustri på omman inte får använda fenoxisyror. Med samma sätt att resonera skulletaxibilsföretagen i landet kunna redovisa en förlust på si eller så mångamUjoner kronor för att de inte får köra taxibilar mot rött ljus, ochtankfartygsrederierna skuHe kunna redovisa miljonförluster därför att de intefår släppa ut oljespiU längs våra kuster. Det är alltså helt ovidkommanderesonemang om vinst eller förlust som man för, när man på detta sätt talar omatt man inte får göra någonting som är förbjudet. Men om nu buskbekämpningen är av så stor betydelse förskogsnäringen skulle man ju kunna satsa t, ex, av den årliga summasom nämnts för att utveckla miljöriktiga bekämpningsmetoder - större tonviktvid exempelvis biologiska metoder, mindre tonvikt vid kemiska metoder. På såsätt skulle en, givetvis fri och obunden, forskning kunna genomföras somunderlag för kommande beslut i frågor av det här slaget. Då skuHe dentveksamhet hos vetenskapsmännen, som har varit avgörande för poHtikemas nejtill fenoxisyror, kunna utvecklas tUl entydiga och bestämda råd. Med allrespekt för skogsnäringens ambitioner att utveckla god ekonomi måste jagkonstatera att mUjövården måste ges förtur. Vi kan också här peka på det samhällsekonomiska värdet avgoda rekreationsmiljöer. Om vi exempelvis gör det räkneexperimentet att viförbättrar rekreationsmiljöerna så att människorna kan bidra till enproduktionshöjning på säg en halv procent , så skulle det i pengar räknatför samhället ge mer än de 625 mUjoner kronor som det talas om i skogsstyrelsensinformationsskrift. Vi politiker kan inte passivt bevittna hur den tekniskautvecklingen styr in på stickspår. Det räcker inte för oss att korrigera iefterhand, som regeringen nu gör. Det är dock bättre än att inte göra någontingaUs, Nej, vi måste styra den tekniska utvecklingen så att den blir tiU gagn förmänskligheten, MiHöpolitiken måste ges en överordnad roll, I folkpartietsmUjöpolitiska program som antogs anlägger vi denna syn påmiljöpolitiken. Vi ger den en ekologisk inriktning, dvs, vi tar hänsyn tillsamspelet mellan människan och naturen, samspelet mellan levande organismer.Med den inriktningen på miljöpolitiken blir den övergripande. Det är den sommåste vara vägledande för våra poHtiska beslut även inom andra politiska delområdenän det miljöpolitiska. För människorna är det inte bara en fråga om attöverleva, utan det är också fråga om att leva - och att leva i trygghet i småttoch stort, trygghet att t, ex, kunna gå ut i skogen och plocka bär utan attriskera förgiftning eHer uppleva något som man tror är förgiftningsrisk. Detgäller också tryggheten att kommande generationer skall kunna födas utangenetiska skador som orsakats av kortsynt vinstintresse. THl slut viH jag erinra om att kommuner ochstatliga myndigheter mnt om i landet just , den 29 febmari 1972,arrangerar Arbetarskyddets dag, ställs arbetsmUjöfrågorna i förgrunden.Men det gällde tydligen inte för de 30 SJ-anställda som har sysslat medbuskbekämpning längs järnvägarna, är 24 av dem kvar i livet. Ang användningen av bekämpningsmedlet hormoslyr Ang. användningen av bekämpitings-medlet hormoslyr Dödsorsaken,alltså den verkliga dödsorsaken, för de övriga sex vet vi inte. Men en sak vetvi med säkerhet, nämligen att arbetarskydd och arbetsmUjöhänsyn lämnade mycketövrigt att önska på deras arbetsplats. En mer makaber Ulustration tUl SJ:ssnävt driftekonomiska lönsamhetsresonemang går knappast att få. Vi får hoppasatt den nya arbetsmiljölagstiftning som socialministem aviserade i ettanförande i går skull gälla även vid SJ, Hormoslyrdebatten gäller mycket mer änhormoslyr; den gäller faktiskt hela vår miljö, därför att hormoslyr har bliviten symbol. Ytterst gäller debatten mänsklighetens framtid. (vpk); Jag vill tacka statsrådet för svaret,som jag tycker var positivt, I slutet av sitt svar säger statsrådet följande: "Somframgår av vad jag nu anfört är de riskproblem som sammanhänger med spridningav bekämpningsmedel i hög grad föremål för regeringens och myndighetemasuppmärksamhet. Nya insatser är på gäng," Jag kan hålla med omatt regeringen och socialministern har intresserat sig förbekämpningsmedlen fenoxisyrorna. Och varför har man nu helt plötsligt visat ettallvarligt intresse för denna fråga? Ja, det är väl på det sättet att opinionenmot växtgifterna är så stark att kan nonchaleradensamma. Med opinionen menar jag miljövårdsgrupper, byalag m, fl, andraorganisationer som på ett utomordentligt sätt informerat allmänheten om vilkarisker man utsätts för när de stora skogsbolagen vräker ut växtgifter. Jag anser också att mussmedia har haft en mycket positivbetydelse. Ett utmärkt exempel kan nämnas och det har nämnts tidigare här idebatten. Det gäller avslöjandet i tidningen om vad som hänt medmånga av de arbetare som inom sysslat med växtgiftbespmtning.Hur länge har myndigheterna haft kännedom om detta förhållande? slagit larm, hur länge hade det dä dröjt, innanmyndigheterna ingripit och stoppat spridningen av giftet? Socialministern känner mycket väl till innehållet i denrapport som en av giftnämnden tillsatt expertgrupp överlämnade i börian avförra året. Samtliga i gruppen ingående experter ansåg det mycket väl motiveratatt utspridandet av fenoxisyror begränsas i största möjliga utsträckning samtatt i de fall då de används detta sker så, att de miljöskadliga effekterna blirså små som möjligt, Expertgmppen ansåg vidare att förutom en restriktivanvändning möjliga alternativ bör beaktas. Detta gäller inte enbart beträffandeskogsbruket, utan också för jordbmket, I samband med de undersökningar som gjorts av professorIngemar gällande ekologiska effekter vid användning av fenoxisyror sägerdenne att vissa insekter ökar vid dödandet av lövträd, att två hackspettsarteri det här landet hotas, att bekämpning av björk är ogynnsam förorrpopulationen, att vinterfodermängden för älgar, hjortar, rådjur och hararreduceras, att kännedomen om nedbrytningen av fenoxisyror i våra nordliga,kalla, sura och fattiga jordar är bristfällig. ProfessorÅhlén säger vidare att det från ekologisk synpunkt är högst otillfredsställandeatt användningen av herbiciderna tillåtits fä sä stor omfattning utan atttillräckliga kunskaper om de ekologiska effekterna funnits. slogs larm om att antalet fosterskadori Vietnamn ökade genom USA-imperiahsmens hänsynslösa giftbespmtningar mot detvietnamesiska folket. varnade den tyske vetenskapsmannen giftet dioxin, som finns i ett av de medel som flitigt används i vårt land,nämligen 2,4,5-T, Detta som jag nu har sagt borde ha varit tUlräckligt föratt införa ett förbud eUer en stark begränsning av fenoxisyrorna tillsfullständiga fakta hade förelegat om giftets eventuella skadlighet. Jag tyckeratt enbart det faktum att forskarna i det här landet är oeniga om giftetsskadlighet borde vara tillräckligt för att införa förbud mot det. Nä, det är tiUbaka som man har hystfarhågor för fenoxisyrornas skadlighet, men när man läser de senaste forskningsrapporterna jag tror att de kom kan man räkna upp forskare efterforskare som direkt säger att de inte har fått tUlräckliga resurser för attkunna tillfredsställande undersöka fenoxisyrorna. Det gäller exempelvis deekologiska konsekvenserna vid användningen av fenoxisyror. Resurserna har helatiden tydligen varit så små, att man inte har kunnat göra en tiUfredsställandeundersökning. Detta tycker jag är i högsta grad uppseendeväckande. Om man hademenat allvar och sagt sig ämna ta reda på vad användningen av fenoxisyrorkommer att innebära på lång sikt, hade man på en gång givit forskarna deresurser som varit behövliga, men det har man inte gjort. Jag vill fråga statsrådet , om han nu är beredd attge de forskare som skall syssla med frågan de resurser som saknas för attmed det snaraste få fram tillfredsställande resultat. Det innebär också att deyngre forskare, som sysslar med detta problem, måste få sådanaanställningsförhållanden, att de inte riskerar att bli utanarbete. konstruktion har tidigare nämnts i dennadebatt. Jag viU fråga statsrådet , om han anser att giftnämndensnuvarande konstruktion är tiUfredsställande eUer om han anser att vi bör ha enannan ordning, en beslutsinstans med förtroendevalda, vilka bakom sig kan haett vetenskapligt råd. Det kan inte vara rimligt att forskare skall sitta ochrösta i en sådan fråga. Röstningsresultatet blir exempelvis 64 och detta blirsedan avgörande - dvs, fyra redovisar en avvikande mening mot det beslut somfattas av sex forskare. Detta kan enligt min mening inte vara en vettiglösning. Ang. användningen av bekämpningsmedlet hormoslyr i (c): Låt mig först säga ett tack tillsocialministern för det mycket omfattande besked han givit i anledning av dessafrågor. Jag tycker att man här bör vara rättvis och korrekt och säga att deförslag till åtgärder som framkommit är av så pass omfattande art ochinnehåller så mycket av försök att gardera människornas trygghet som mannågonsin kan begära. Vad på regeringen ankommer kan man inte kräva någon annanhandläggning av ärendet än den som här har skett. Ang. användningen av bekämpningsmedlet hormoslyr Jag skulle i detta liUa inlägg gärna vilja försöka få tiUstånd något av en tongång i denna debatt som jag tror att hela frågan skullevinna på. Allmänheten är ängslig för vad som händer i vår miljö, och mångaolika media i vårt land - vi politUcer inberäknade - borde nog ta ansvaret föratt vi ibland hjälpt till att piska upp onödigt ängsliga stämningar. Frågan harägnats mycket stor uppmärksamhet, och den är mycket aUvariig, Men jag tror ändåatt aHa parter vinner på att debatten förs med någorlunda balanseradetongångar. Låt mig exemplifiera med att säga följande; Om vi kräver aldrig såmånga totalförbud av giftnämnden och regeringen skall vi ändå uppleva att detkommer en mängd farliga gifter in i vårt land, vilkas användande vi genominternationella beslut inte kan påverka. Det är ju väldigt fint om vi i vårtland är pionjärer när det gäller förbud, men vi får kanske inte överdriva.Totalförbudet mot DDT exempelvis var ett bra beslut och det var väl att det komtill stånd. Det är ingen som behöver beklaga sig över det. Men låt migerinra om att vi i använder aktiv substans , och vi vetatt det genom luften kommer in över DDT i vårt land, Gifternagör inte halt vid nationsgränserna. Lika angeläget som det är att avkrävastaten förbudslagstiftning, Hka angeläget är det kanske att be regeringen attverka på internationell basis för att efter hand få till stånd överenskommelsersom verkar över nationsgränserna. Jag nämnde att debatten kanske har varit mer laddad än denskulle ha behövt vara. Jag vägar påstå det, eftersom jag kan framstå som ettlevande exempel efter att är mycket handgripligt ha handskats medde preparat som vi diskuterar och som jag som lekman skuUe vilja betecknasom de allra oskyldigaste i den långa rad av de hundratals gifter som vihandskas med i vår omgivning. Därmed vill jag inte bagatellisera det nuaktuella giftet, men jag vill medverka tiU en begränsning i användandet avandra mycket farligare gifter. Jag kan inte undgå att vara litet förvånad överden våldsamma ängslan som ett av de mest oskyldiga preparaten har orsakat. Det är inte bara en ambition att vara annorlunda än andratalare utan det är faktiskt något av ett behov hos mig att försöka balanserakritiken mot statens giftnämnd. Jag har haft tillfälle att såsomsuppleant i giftnämnden följa dess arbete. Jag vill i anledning av alla deangrepp och beskyllningar som gjorts få antecknat irUcsdagens protokoll att giftnämndens ledamöter ingalunda är så osakkunnigaeller så omdömeslösa som det har gjorts gällande i mänga sammanhang.Giftnämnden har en utomordentligt objektiv och ambitiös samt kunnig expertistill sitt förfogande. Det är nämligen på det viset att när man vet väldigtmycket om en sak så är man inte riktigt lika tvärsäker som när man vet väldigtlitet. Det kan kanske vara något av en förklaring till att det blev delademeningar i giftnämnden i samband med beslutet den 1 febmari. Fyra ledamöterreserverade sig mot beslutet, och i den gmppen fanns politikerna. Jag haralltså inte någon anledning att ta de övriga sex i försvar, men jag har ändå iobjektivitetens intresse ett behov att göra det. De som uttrycker farhågor för fenoxisyrorna ärgenetikerna, och det är allvarligt nog. Eftersom det här gjorts ett angrepp påarbetarskydds- styrelsensrepresentant, tycker jag, eftersom han inte kan få ordet i denna debatt, attdet är rättvist att redovisa bakgmnden tUl hans stäHningstagande. Om enfenoxisyra får spridas från luften in över skogen så sker det med mycketvälutbildad personal, med högklassig apparatur och det är få människor - om ensnågra - som kommer i kontakt med giftet vid själva hanteringen. Alternativ två är spridning enbart frän marken. Dåresonerar arbetarskyddsstyrelsens representant så här: Då är det kanske fleratusen människor som skall pyssla och plocka med det här giftet med betydligtenklare utrustning och det blir många restprodukter, överskott och sådant somkanske inte blir sä väl omhändertaget. Alternativ tre är totalförbud och dåskall man alltså röja med mekaniska hjälpmedel och då vet han mycket väl vid den sortens arbete har det allra största antalet svåra yrkesskador,såväl för den som bär sågen som för den som kanske skadar sig av själva verktygen.Det är mot den bakgrunden han har att göra sin bedömning, och jag tycker skall respektera den bedömningen även om man har en annan åsikt själv. Sedan skulle jag också beträffande själva begreppethormoslyr vilja anhåUa om att mun även här rensar upp debatten så tillvida att man inte bara använder ett enda fabriksnamn. Det är ett av väldigtmånga fabrikat som heter hormoslyr. Så elaka eller hyggliga, vilket ni vill,skall vi väl inte vara mot ett enda företag att vi använder bara dess namn helatiden. Det är i huvudsak tre kemiska preparat. För det första ärdet 2,4-D, för det andra 4 K,2,M och för det tredje 2,4,5-T. Jag tycker ocksådet finns anledning att nämna att 2,4-D och 4 K,2,M som sagt har använts . Ingenting har hänt, ingenting har hörts i diskussionen. Det ärklart man skall vara rädd om viltet men statistiken visar att det vilt somberörs i detta sammanhang ökar i antal, såväl däggdjur som fåglar. Men började man med 2,4,5-T ochhärvidlag var inne på någonting som är mycket väsentligt och somhan säger riktigt - och det är just i denna speciella fenoxisyra som dioxinernaförekommer och eftersom det är dioxinerna som vållar frågetecken i marginalen igenetikernas arbete skuUe en okunnig novis, som vi politiker bedömdes vara avvetenskapsmännen i TV-rutan, naturligtvis helt enkelt kunna säga: Här skullegivetvis giftnämnden ha kunnat göra det bekvämare för sig genom totalförbud av2,4,5-T, Men jag vet inte hur det nu är tänkt i den aviseradepropositionen i det avseendet. Med tanke på den upphetsade debatt som vi harardet kanske riktigast att man har detta totalförbud mot spridning av bekämpningsmedelfrån luften och i detta fall beträffande herbicider. Jag hörde att FPU hadeuttalat sig mot biocider. Det är någonting helt annat men det hör naturligtvistill gmppen farliga saker i vår miljö. Det är emellertid möjligt att alternativett, och jag skall inte tHlåta mig komma med några tips tUl det statsråd somskall utforma propositionen, kan renodlas och att man låter ett eller ett fåtalpreparat användas om vUka man vet att det föreHgger en betydligt mindre risk ännär det gäller andra preparat. Det skuUe också vara möjligt att man, om man nuhar förbud mot spridning från luften och behåUer möjligheterna att bekämpa från marken, Ang. användningen av bekämpningsmedlet hormoslyr Ang. användningen av bekämpnittgs-medlet hormoslyr begränsarbekämpningen från marken till endast ett eller ett fätal preparat. Jag vill också hälsa med tillfredsställelse att det kommertill stånd en utredning på nägot bredare bus, som kan ge besked om de påståendensom nu haglar i luften, frän ena sidan om en mängd dödsfall, från andra sidanom åtskilliga i förluster. Det är värdefullt att detblir föremål för en noggrann, objektiv och sakkunnig granskning, så att vi somparlamentariker får ett underlag för ett kommande beslut. Vi viU då ha beskedom vad detta kostar och om huruvida man är beredd att betala det. Låt mig till slut uttrycka den förhoppningen att man,efter de kraftiga garderingar, som göres i socialministerns svar på frågorna,kunde gä in i en sansad debatt, som är grundad pä vetenskapliga fakta och somsyftar tiU största möjliga begränsningar i användningen av ifrågavarande gifteroch till sådana bestämmelser att hanteringen kan ske under betryggande former. HerrWIRTEN(fp): Mycket har redan sagts i denna debatt, och jagskall därför fatta mig kort. Också jag vill framföra ett tack till statsrådet för detsvar jag fått på min enkla fråga. Svaret innehåller ju utfästelser om åtgärderfrån socialministern och även från jordbruksministern, vilka i det läge vi nubefinner oss i, fyUt av oro för de konsekvenser som giftbesprutningen tyckskunna medföra, måste bedömas vara riktiga och egentligen självklara. Den rad avdöds- och sjukdomsfall som direkt kan kombineras med arbete med hormoslyr ellerandra växtbekämpningsmedel måste leda till ett stopp på spridningen av dessapreparat, i varje fall tills man mera exakt vet vilka medel som kan bedömasvara förenade med risker och vilka som inte är det samt under vilkaomständigheter de då är riskfria. Den princip som enligt förljudandemiljökontrollutredningen tänker föreslå, dvs, att det skuUe åliggaproducent eller försäljare att övertygande redovisa att ett nytt preparat intemedför några risker för vare sig människor eller natur, är riktig, även om denkanske inte alltid är vattentät. Spåren har förskräckt med den omvända ordningsom vi alltför länge tillämpat, dvs, att ingripa när skador uppstått, iblandomöjliga att rätta tni. Förvåningen blev väl stor bland många av oss när vi fickbeskedet om att giftnämndens majoritet den 1 febmari beslutat om en friareanvändning av fenoxisyrorna. Visst var det alltfort en del villkor förenade medanvändningen av ,medlen. Man skulle ju, som här har påpekats tidigare,annonsera i ortspressen eller sätta upp skyltar om att bespmtning skall ske.Bara detta vUlkor visade att man var medveten om att det verkligen var farorförenade med användningen av medlen. Människor och eventuellt läskunniga djuruppmanades att hålla sig borta frän sådant område för undvikande av skador. Beslutet var naturligtvis ett misstag, som kommer atträttas till genom det lagförslag som socialministern här har aviserat. Prövningav det får naturligtvis ske i vanlig ordning, när det kommer på riksdagensbord. tillsätts då en utredning, som kan geytterligare kunskap om spridning av kemiska medel. Jag tycker, herr statsråd,att båda dessa åtgärder är riktiga. Likaså är det väsentligt, som det sägs isvaret, att arbetsmUjöutredningen noga beaktar dessa förgiftningsrisker. Jag skall inte förlänga diskussionen mer här utanber bara än en gång att få tacka för svaret. i (vpk): Jag vill tacka socialministern för svaret påmin enkla fråga. Bakgrunden tUl att den ställts är följande förhällande, vilketredan nämnts i debatten. Tidningen senaste nummer innehåller enartikel med alarmerande uppgifter om svårförklariiga omständigheter som ställtssamman med SJ:s kemiska ogräsbekämpning utefter järnvägarna. Av de ca 30 mansom haft med bespmtningama att göra hade fem personer hastigt insjuknat ochavlidit, fyra av dem i cancer. Ytterligare en låg svårt sjuk i långtframskriden skelettcancer. Andra hade drabbats av bl a, huvudvärk, förstördasmaknerver, synförsämringar, urineringsbesvär och impotens.