prot · FV0975 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Justerades protokollen för den 27 och 28 aprU, Ang. annonsering om penningplacering i utländsk bank § 2 Ang. annonsering om penningplacering i utländsk bank Herr finansministern erhöUordet för att besvara i (c) framstäUdainterpellation, nr 23, och anförde: i har frågat om jagavser all vidta speciella åtgärder för att hindra annonsering ompenningplacering i utländsk bank på förmånUga vUlkor och i strid mol gällandevalutaförordning. Annonser av det slag som interpellationen avser föranledderiksbanken att hemstäUa hos ominitiativ för att hos medlemmarna framhålla alt annonsering av sådan artinnebär uppmaning liU brott mot valulabestämmelserna, ledde till atlsådan annonsering för effektivt hindrades. Är 1971 har nya former avannonsering beträffande penningplacering i utlandet dykt upp. Efterframställning från tUl berörd tidning har också denna annonseringstoppats. För att hindra liknande annonsering i andra tidningar har riksbankenän en gång i brev den 2 febmari 1972 lill hemstäUtom medverkan i form av rekommendation tUl medlemmarna all icke införa annonserom medelsplacering i utländsk bank ens om de förses med erinran om atlriksbankens tillstånd erfordras. Jag vill också meddela alt, med anledning av att en mindredansk bank annonserat i svensk dagspress om insättning i banken, bankinspektionenvarit i kontakt med den danska tillsynsmyndigheten. Denna har därvid utlovatatl en redogörelse kommer atl begäras från den danska banken och att dennasuppmärksamhet kommer att riktas på de svenska valulabestämmelserna. Den danskalUlsynsmyndighelen avser därefter atl överväga vilka åtgärder som kommer atlvidtas. Som framgår av det anförda haråtgärder i skUda avseenden vidtagits för alt söka förhindra ett upprepande avde missförhållanden som påtalat. Några ytterligare åtgärderanser jag inte påkallade. HerrBÖRJESSON i (c): Jag ber att få framföra ett tack för svaretpå min interpellation. Jag tyckte svaret var bra. , 1966, aktualiserade jag i en enkelfråga problemet med att en dansk bank i annonser i svensk press uppmanatläsare att Ang. annonsering om penningplacering i utländsk bank placerapengar i ifrågavarande bank. Myckel förmänliga villkor utlovades bl. a. ingetdanskt skatteavdrag, hög ränta och full diskretion. Finansministern tog klartavstånd från detta slag av annonsering, emedan den innebar en uppmaning till enåtgärd som var lagstridig. Enligt gällande valutaförordning är det förbjudetför svensk medborgare att placera pengar i utländsk bank utan särskilttillstånd från . Vissa undantag från tillståndstvånget gäller i frågaom svenska studerande eller andra som tillfälligt uppehåller sig i utlandet. Finansministern utgick i sitt svar 1966 från attannonseringen skulle upphöra i och med att de tidningar som infört annonserfrån banken i fråga informerats om bestämmelserna för en svenskvalutaplacering. Annonseringen upphörde emellertid inte . Sporadisktinförda annonser förekom. Först efter det att i encirkulärskrivelse till sina medlemmar av avråttmedlemsföretagen från att ta in annonsen upphörde annonseringen. har docksamma bank återkommit med sina annonser men med tillägget att tillstånd krävsfrån riksbank för en dylik transaktion. Ett sådant tillstånd skulledock för banken, som jag betraktar det, endast vara en formsak. Jag vill påpekaatt denna upplysning lill läsekretsen är inte utskriven i särskilt markeradstil för att göra läsare uppmärksamma på förhållandet. Av allt att döma harbanken gjort denna komplettering endast för att själv ha ryggen fri för sinametoder. Till yttermera visso kan nämnas atl banken i en tryckt skrift till demsom vill kontakta banken i anledning av annonsen meddelar bl. a.: "Vi yderDem störst mulig diskretion, og for dem betyder del, att vi ikke giveroplysninger af nogen art till danske eller udenlandske myndigheder." Man kan säkert utgå ifrån att många människor inte kännertill gällande bestämmelser i valutaförordningen och ganska naturligt frestas avde utlovade mycket förmånliga villkor som den danska banken ger vidpenningplacei-ing. Vidare anser jag det inte osannolikt att även andrautländska banker kan finna skäl till atl vända sig till svenska medborgare iliknande syfte. har dock, som framgår av interpellationssvaret,åtgärder vidtagits i syfte att komma till rätta med ifrågavarandemissförhållande. Sålunda har hemställt hos alt föreningen skall rekommendera sinamedlemsförelag, tidningarna, att inte ta in annonser från utländska banker meduppmaning atl sätta in pengar i dessa. Sådan uppmaning kan innebära etl brottmot valutabestämmel-sei-na. Denna uppmaning ledde, som finansministern såriktigt framhåUit, till att sådan annonsering för effektivt hindrades. Tyvärr har del visat sig att nya former för annonseringbeträffande penningplacering dykt upp och i början avinnevarande år. Den bank sorn jag åsyftar har i sin annonsering tagit med iannonstexten atl särskUl tUlstånd fordras av för penningplacering.Ett sådant tillstånd skulle emellertid för banken vara endast en formsak. Genomdenna komplettering i annonseringen anser sig tydligen banken kunna undandrasig eventuellt ansvar för uppmaning till brott mot valutaförordningen. Jagnoterar med tillfredsställelse atl vidtagit förnyade åtgärder isyfte att komma åt dylik osund annonsering och atlriksbankens skrivelse av lill Tidningsulgivareföreningenom dess medverkan i form av en rekommendation till medlemmarna att inte införaannonser om penningplacering i utländsk bank, inte ens om de förses med erinranom atl tillstånd erfordras, skall av tidningarna efterföljas. Jag noterar också all bankinspektionen varit i kontakt medden danska tillsynsmyndigheten och riktal dess uppmärksamhet pä de svenskavalutabestämmelserna samt framhållit att åtgärder bör vidtas från berördadanska myndigheters sida för atl komma lill rätta med dylik annonsering. Detkan inte vara förenligt med en god rättspraxis atl en utländsk bank annonserari svensk press inle bara med lockande erbjudanden om en god ränteinkomst utanockså med löfte bl, a, att några upplysningar icke skaU lämnas om vederbörandesbanktillgodohavande till några myndigheter. Det är därför jag vUl uttala mintillfredsställelse över att åtgärder har vidtagits för att förhindra dylikaallvarliga missförhållanden. Jag tackarän en gång för etl positivt svar. Överläggningen var härmed slutad. Ang. statliga bidrag till privata gymnasieskolor iStockholm § 3Ang, statliga bidrag till privata gymnasieskolor i Herr utbildningsministern ordet för all besvara () framställdainterpellation, nr 29, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt även fortsättningsvis föreslå att statUga bidrag utgår till de privatagymnasieskolorna inom . I propositionen 1969:1 (bil. 10 s. 237) erinrade minföreträdare om all samhället påtagit sig ett i princip helt och fullt ansvarför skolväsendet i vårt land, oavsett utbildningsinriktning. Det samhäUeligautbildningsväsendet byggs upp med sikte pä att kvantitativt och kvalitativtsvara mot de anspråk som mom ramen för den utbUdningspoliliska allmännamålsättningen kan ställas från såväl de utbildningssökandes sida som, främst ivad gäller högre utbildningsstadier, arbetsmarknadens sida. Planeringen avutbildningsväsendet sker dessutom under beaktande av kravet pä hushållning medresurserna. Mot denna bakgrund synes, fortsatte departementschefen, statsbidraglill en vid sidan av den samhälleliga utbildningsorganisationen etableradenskild utbildning förutsätta särskilda motiv. Uttalandel föranledde ej någon erinran från riksdagenssida (SU 1969:35, rskr 1969:103). Sedan detta uttalande gjordes har en'kommunalisering ägtrum av tre privata skolenheter i . 1 interpellationen erinras om det förslag somgymnasieplaneringskommittén i lagt fram om avveckling av kommunensbidrag till vissa privata skolor på del gymnasiala stadiet. Enligt vad jagerfarit har styrelserna för två av de privata skolorna nu hemställt Ang. statliga bidrag till privata gymnasieskolor iStockholm omkommunalisering, Skoldirektionen kommer enligt uppgift atl behandlakommitténs förslag liksom de nämnda önskemålen om kommunalisering. Frågan omstatsbidrag skall utgå lill vissa privata gymnasieskolor bör tas upp när störreklarhet vunnits om frågans behandling i kommunen. Jag vill dock tillfoga attkommunen givetvis inte är skyldig atl ge kommunalt bidrag av den anledningenall statsbidrag utgår. Jag tackar för utbUdnmgsministerns svar ochvill göra några korta reflexioner i anslutning till det, I samband med de stora skolreformer som genomförts på1960-lalel har också lill viss del privatskoleproblemen behandlats. Särskiltgäller det skolberednings betänkande , Privatskolorna begärdeatt de enskUda läroverkens förbund skuUe få en särskild privatskoleutredning.Dåvarande ecklesiastikministern log emellertid upp privalskole-frågan sågrundligt i grundskolepropositionen alt han ansåg en särskUd utredningobehövlig. Han angav då riktlinjer som kunde vara lill vägledning vidbehandlingen av privatskolefrågoma i fortsättningen. Denna proposition blevsedan antagen av , och man bör kunna anse vad som där slår som ännugäUande riktlinjer för bl, a, behandlingen av privatskolorna urstatsbidragssynpunkt. Jag vUl gärna citera några rader: "Den principiella delen av privalskolekomplexet kanuppdelas i fyra huvudfrågor, nämligen rätlen alt sända skolpUktiga barn lill annanundervisning än den av det allmänna tillhandahållna, rätten att få startarespektive driva enskUda skolor samt frågan huruvida och i vilken omfattning statsbidrag bör utgå till enskild undervisningsverksamhet, ------ anfört i fråga om rätten att starta och driva enskildundervisning finner jag i aUt väsentligt riktigt och väl ägnat som grund för reglering av hithörande spörsmål, Jag förordar i överensstämmelsemed skolberedningens rekommendation atl statsmakterna iakttar en vissvarsamhet och hänsyn, då man behandlar framställningar från dessaskolor om organisatoriska förändringar föranledda av reformer i det allmännaskolväsendet och i samband därmed prövar frågan om fortsalt statsbidrag. Redanutgående statsbidrag torde sålunda böra indragas endast om starka skäl därtillföreligger," I gymnasiepropositionen av 1964 anslöt sigdepartementschefen fill gymnasieulredningens mening att frågorna om rätt attstarta, driva och utnyttja privata gymnasier i princip var lösta genom beslutetom . Likaså ansåg departementschefen att slalsbidragsreglerna borde"i allt väsentligt tillämpas även i fortsättningen". anför UtbUdningsministern några rader urslatsverkspropositionen 1969, Jag kan inte finna atl del uttalandet har någonannan innebörd än de två tidigare av antagna uttalandena.Principiellt skulle alltså läget vara delsamma: delar RagnarEdenmans och uppfattning om det statUga stödet till privatskolorna. har av olika skäl en successiv aweckUng avprivatgymnasierna i skett. gymnasiumoch Lyceum har redan kommunaUserats, och en begäran i motsvarande riktning harframlagts av Ahlströmska skolan och . Kvar i kommunfinns då endast Franska skolan, Beskowska, Palmgrenska och Whillockska. Antaletskolor har reducerats så kraftigt atl man inte rimligen kan hävda att detfinns skäl alt påskynda en fortsatt sådan avveckling. Tvärtom har det framgåttav uttalanden inte bara från dessa skolors sida ulan även frän eleverna ochderas föräldrar att man mycket värdesätter den möjlighet fill en annorlundaskolmiljö som privatgymnasierna erbjudit. Elevplatserna där har också i storutsträckning utnyttjats av elever från kommuner utanför , Utbildningsministern säger i svaret alt statligt bidragbör kunna utgå även om inte kommunalt bidrag utgår, och jag måste tolka det såatt statsmakternas ställningstagande inte är helt beroende av ett eventuelltaweckUngsbeslut från skoldirektions sida. Där överväger man förnärvarande förslaget från gymnasieplaneringskommiltén. Frågorna omkommunalisering av Ahlströmska och liksom om de fyra återståendeprivatgymnasiernas ställning torde inle komma atl behandlas förrän , TiUdess gäller aUtså från slatsmakternas sida utbUdningsministerns svar, som måsteinnebära atl han och därmed regeringen står fast vid de tidigare avstatsmakterna givna riktlinjerna om statsbidrag till gymnasieskolorna. Ang. StatUga bidrag till privata gymnasieskolor iStockholm HertSTRINDBERG (m): Det är inte mer än en månad sedan kammarendiskuterade frågan om de enskUda skolornas ställning. Av den diskussion somförs här får man närmast en känsla av att detta i första hand är enekonomisk fråga. Men frågan om privata skolor är i varje fall för oss imoderata samUngspartiet i första hand en principfråga. Vad det primärt gällerär ändå om föräldrarna skaU ha möjlighet att sända sina barn tUl skolor medandra huvudmän än samhäUet. Frågan är helt enkelt om vi skaU ha ett skolmonopoLDetta är för oss inom moderata samlingspartiet en mycket viktig principfråga. Många föräldrar vUl sända sina barn tiU andraskolor. Vi måste ställa oss förstående till att föräldrar emellanåt med oro serpå UtveckUngen inom skolan och att de önskar att de kunde sända sina barn där de vet att barnen fostras i samma anda som i hemmet. Det ärnaturligt att samhäUet tiUmötesgår ett sådant krav. Det bör finnas valfrihet på oUka områden, och del gäUerinte minst inom skolan. Det är ju inte bara så att de privataskolorna tUlmötesgår en önskan från föräldrarna att kanske få enlugnare skolmUjö, utan de privata skolorna det är ofta omvittnat - har utförtoch utför fortfarande en betydande gärning på det pedagogiska området. De harmånga gånger varit föregångare. Det är med stort beklagande som vi i moderatasamlingspartiet konstaterar att svensk socialdemokrati har stäUt sig såoförstående tUl de enskilda skolornas ställning här i landet, UtbUdningsministerns svar här förändrar inte delintrycket, ty det gäller tydUgen en ekonomisk bedömning.Tyvärr är 3* Riksdagensprotokoll 1972. Ang. avdragsrätt för kostnader för barntillsyn vid inkomstbeskattningen förståelsenför enskUda skolor i vårt land mycket ringa, inle bara inomsocialdemokratin, utan den uppfattningen tycks breda ut sig inom alla partier.Men för oss inom moderata samlingspartiet är del självklart alt vi kommer attdriva denna princip. Del är självklart alt föräldrarna skall ha rält att sättabarnen i en skolform som de själva vill ha, under förutsättning att dessaskolor uppfyller vissa bestämda krav. Det gäller alltså inte bara att slå vakt om befintligaprivatskolor, ulan det gäller ocksä att ha möjUghel att starta en ny skola ochockså att få statsbidrag och kommunalt bidrag om den skolan fyUer vissaformella krav som samhället stäUer på den. Jag har, herr talman, velat göra detta tillägg för atl jaganser att detta är en mycket viktig principfråga. Överläggningen var härmed slutad, § 4 Ang. avdragsrätt för kostnader för barntillsyn vidinkomstbeskattningen Herr finansministern erhöUordet för att besvara () den 16 febmari framställdainterpellation, nr 61, och anförde: har frågat mig dels om jagvUl redogöra för orsakerna tUl att nödvändiga, verifierbara kostnader förbarntillsyn från skattesynpunkt ej betraktas som andra nödvändiga, verifierbarakostnader, som uppstår i samband med inkomstens förvärvande, dels om jag ärberedd medverka till att frågan om avdragsrätt för nödvändiga, verifierbarakostnader för barntUlsyn tas upp tUl behandling i den skatteutredning, somriksdagen hemställt om. Vårt nya skattesystem bygger på principen attbeskattningen så långt möjligt skaU vara oberoende av kön, civUstånd ochbarnförekomst hos inkomsttagaren. Kostnaderna för barn beaktas i stället genomkontanta barnbidrag, bosladstUlägg m. m. Närmast som ett undantag från huvudregelntas emellertid viss hänsyn tiU den merkostnad som uppkommer i barnfamUjer därbåda föräldrarna arbetar utom hemmet. Det sker genom förvärvsavdraget på högst2 . Avdrag medges alltså redan nu förde av åsyftade kostnaderna ehuru avdragsrälten ärschabloniserad och beloppsmässigt begränsad. Kostnaderna för att håUa t, ex.hemhjälp för barntUlsyn har däremot betraktats som ett förhåUande som Ugger vidsidan av skattesystemet. FmKRISTENSSON (m): Jag ber atl få tacka finansministern försvaret. Det var, tycker jag, Utet oengagerat och, om jag får säga det, kanskeockså litet elementärt. Jag hade faktiskt kännedom om att vi har etlförvärvsavdrag på maximalt som kan få utnytfias i vissa fall, föratt ta elt exempel. För detförsta hade jag frågat om jag kunde få en redogörelse för orsakernatill att barntUlsynskoslnaderna inte är avdragsgilla. I del hänseendet harfinansministern på det, som jag sade, litet elementära sättet klargjort varförså inte skuUe vara fallet enhgt hans mening. För det andra hade jag frågat omfinansministern var beredd atl medverka lill att frågan om avdragsrälten skuUekunna ses över i den nya skatteutredningen. På den frågan har jag inte fåttnågot direkt svar, även om man indirekt kan utläsa atl finansministern ärointresserad härav och inte är beredd att medverka tUl det. Men något konkretsvar har som sagt inle givits. Det korta svaret avslöjar emellertid en sak, nämligen attNi alltid har varit, är och kommer atl förbU ganska ointresserad avfamiljepoUlik, i synnerhet av barnfamiljernas skattesituation. Det kan manbeklaga; det är ändå ganska viktigt hur barnfamiljerna i det här landet har delmed sin ekonomi. Finansministern säger i svaret att vårt nya skattesystem"bygger på principen att beskattningen så långt möjligt skaU vara oberoendeav kön, civilstånd och barnförekomst hos inkomsttagaren". Ja, "sålångt möjligt" står del aUtså, Vi har ju fortfarande ett hemmamakeavdrag,sä i viss utsträckning tar man hänsyn till civilståndet. Men vi har inte någotbarnavdrag i beskattningen, och förvärvsavdraget är som sagt maximerat tUl . Men min fråga tUl finansministern är: Skall skattesystemet byggapå skatt efter förmåga eUer inte? Påverkas inle en inkomsttagares skatteförmågaav om han har barn att dra försorg om? Barnbidrag utgår, det är riktigt, mendet lar inte hänsyn tUl barntUlsyns-kostnaden som är den stora posten försmåbarnsfamUjer, Det beaktas inle i vårt skattesystem. Man kan väl säga att det finns två slags principer eftervUka ett rättvist skattesystem kan uppnås den vertikala och den horisonleUarättvisan. Den horisontella rättvisan har delvis blivit tillgodosedd genom i viss mån tar hänsyn till olika stora försörjningsbördor eUer genom har möjlighet att få göra avdrag för kostnaderna för intäkternasförvärvande eller bibehåUande, Del sista har lett tUl att man får göra avdragför vissa omkostnader, t, ex, resor till och från arbetet, arbetskläder ochfackUtteratur, Man får göra avdrag för den lilla kostnad man har för alt hyrabankfack, för att man skaU kunna förvara sina värdehandlingar på ett säkertsätt. Men man får inte göra avdrag för den omkostnad man har för att ha barneni säkert förvar eUer ge dem en god tillsyn medan man förvärvsarbetar. Man fårgöra avdrag för räntorna på sin villa men inte för de kostnader sombarntillsynen medför och som kallas levnadskostnader. Omkostnaderna förbarntUlsyn är själva fömtsättningen för att man över hu-vud taget skall kunnaarbeta, och de är inte avdragsgilla. När det gäller båda dessa principer i beskattningen, denvertikala och den horisonleUa rättvisan, är det dåUgt ställt förbarnfamiljerna. När de ökar sina inkomster drabbas de inte bara avinkomstbortfall genom marginalskatten utan de får också vikande bostadstilläggoch höjda daghemsavgifter. Det nya skattesystemet fungerar ju dels på detsättet att marginaleffekterna i fråga om förmåner, skatter och avgifter medföratt barnfamUjerna i ordinära inkomstlägen tvingas betala högre reella Ang. avdragsrätt för kostnader för barntillsyn vid inkomstbeskattningen Ang. avdragsrätt för kostnader för barntillsyn vid inkomstbeskattningen marginalskatterän många skattebetalare i högre inkomstlägen får göra, dels på det sättet atten familj med många bam får behålla en mindre del av en inkomstökning än enfamUj med ett eller inget bam. Finansministern har för övrigt själv uppmanat kommunernaatt höja sina daghemsavgifter, och detta skedde som man minskadeförvärvsavdragels maximibelopp från 3 000 lUl . När kommunernasedan skaU bestämma den här avgiften utgår de från bmttoinkomsten, och detbetyder att man här åstadkommer en dubbel progressivitel i beskattningen. Förstminskar man inkomstskUlnaderna i beskattningen och sedan använder man trotsdetta skUlnaderna i bmttoinkomst som utgångspunkt när man skaU differentieraavgifterna tUl daghemmen. Systemet fungerar så för barnfamiljerna att de som harmöjlighet att få in sina barn på daghem får av samhäUet en i många fall mycketkraftig subventionering. Man räknar med att en daghemsplats kostar samhälletmellan 11 000 och , och del accepteras. Men det accepterasinte att man får göra avdrag för den verkliga kostnad som man har förbarntiUsyn i det egna hemmet, och det är kanske kännetecknande för regeringenssyn på hur barnen skaU uppfostras vad vet jag? Får jag ta etl praktiskt exempel. Om man tänker sig att enperson har några småbarn och dessutom driver en Uten rörelse, t. ex. entobaksaffär, kan vederbörande göra på två sätt. Man kan själv sköta affären ochanställa någon som ser tiU barnen. Då får man inte dra av kostnaden förbarntillsynen. Men i stället kan man anstäUa någon som sköter rörelsen ochsjälv vara hemma och sköta barnen. Då får man naturligtvis göra avdrag för denkostnad man har för den som man anställer i rörelsen. Ändå är denkoslnadsmässiga skUlnaden ur individens synpunkt ingen. Kostnaden för den här hemhjälpen, som enUgt vadfinansministern upplyser om i sitt svar ligger vid sidan av skattesystemet, ärändå inte mer privat än att arbetsgivare får lov att betala arbetsgivaravgifttUl staten för den här lönen utan att ens få göra avdrag för arbetsgivaravgiften,vUket andra arbetsgivare får göra. Allt det här leder till en annan effekt, fömtom attbamtUlsynen blir dåligt ordnad i många faU, nämligen tUl alt lönen förbarnvårdaren blir lägre än vad den skulle kunna bU ifall man, som en vanUgarbetsgivare, fick göra avdrag för lönen. Vi får på det viset ytterligare enlåglönegrupp i vårt samhäUe som en direkt följd av ett felaktigt utformatskattesystem. Jag skulle vilja tUlåta mig, herr talman, att sätta in denhär frågan i ett något litet större sammanhang, även om det kommer att ta ettpar minuter tUl. När finansministern lade fram sin näst senasteskalteproposilion på bord var ju syftet med denna att man skuUeförsöka få ett skattesystem som inte motverkade kvinnornas möjligheter tillförvärvsarbete. Men trots detta förefaller det mig som om finansministernfortfarande trodde att i de flesta famUjer med småbarn kunde man ordnabarntillsynen på något sätt så att den inte kostade någonting man kanske haren hemmavarande mamma, man kanske har en farmor eller en mormor eller någonannan som har möjligheter att utan någon som helst ersättning sköta omsmåbarnen på heltid. Men verkUgheten är inte sådan. utan i dagfår barnfamiljerna klara sin situation med ständiga provisorier. Det är ettvandrande meUan välvUliga grannfmar, underbelalda praktikanter och snäUasläktingar som rycker in då och då, och många barnfamiljer lever i en ständigoro och ängslan för hur deras barntillsyn skaU kunna ordnas. Jag vågar påstå, herr talman, att den UI5 genomtänktaskattepolitiken när det gäller barnfamiljerna åren av orsakerna tUl attuppväxtmiljön för våra barn är så dåUg. Jag påstår t. ex. att den ökandeungdomskriminaliteten är i viss mån en följd av att barnfamUjerna har delså besvärligt ekonomiskt . De har aUtså inte möjligheter att se efter sinaungar på ett tillfredsstäUande sätt. Och varför stiger abortsiffrorna som degör, om inte också därför att vi har ett barnovänligl klimat här i landet? Man klagar också över att misshandelsfallen ökar. Det ärklart att barnmisshandeln kan ha många orsaker alkoholmissbmk, narkotikamissbrukoch andra sådana saker. Men den kan också vara orsakad av att både mamman ochpappan är övertrötta efter sitt yrkesarbete och efter sin oro för hur de skallkunna klara bamtiUsynen. De orkar helt enkelt inte med situationen i hemmet iden stressade mUjö som de tvingas leva i.