prot · FV09128 · 1972-12-31 00:00:00 — Efter sommarens arbete på arbetsförmedlingen började jagefterforska varför inte en ny upplaga, en aktuell och moderniseradklassificering har utkommit. Jag fick då klart för mig att ett myller av"interna utredningar" pågick. Man har insett den tekniska möjlighetenatt förbättra lönestatistiken och det låt mig säga merkantUa behovet av enbättre kostnadsstyrning. Kanske inte minst ingången i dataåldern kräver heltandra principer för klassifieeringsarbetet. Det tidigare noggranna, påstatistiska formler uppbyggda systemet med invecklade koder kan kanske medfördel ersättas och bättre användbara system byggas upp för datateknUcensklartextsökning och matchningsteknik. Beskrivningssystem och på enkla principeruppbyggda men samordnade klassificeringssystem, näringsgrensindelningar ochutbUdningsnomenklaturer är de vägar man runtom i världen sökersig fram på. Allt detta har skärpt behovet av att arbeta fram ett modernt, rationeUtoch tUl den praktiska verkligheten anpassat system. Nya behov anmäler sig också. I arbetsmarknadsparternasnomenklaturarbete inte minst på den statliga sidan, på dekollektivanställdas område finns icke någon förebUd tUl det avtaladeklassificeringsarbete som man haft på den traditionella tjänstemannasidan. Det visade sig att har enutredning - där finns en principskiss med ett visst nytänkande på enförnyad indelning av yrkesvärlden, där man tagit till utgångspunkt arbetetsmnehåll, funktion osv. De parter som är mer eller mindre inblandade har delvisinkopplats i något slag av samråd eller s. k. arbetsgrupper. Där finnsnaturligtvis , , , , TCO,, , , avtalsverket och säkert ytterligareen och annan. Med all säkerhet finns det ytterligare ett antal statliga ochandra intressegrupper som borde delta i detta centrala arbete, t. ex.skolöverstyrelsen. Att utarbeta ett nytt och internationellt anpassat yrkes-och nomenklaturklassificeringssystem är en omfattande arbetsuppgift. Säkertkostar det även mycket pengar. Internationellt har man forskat mycket påområdet. Det engelska arbetsministeriet har utkommit med ett nyttsystem för yrkesnomenklatur, i tre volymer. Arbetet har pågått ochkostat . I och i har man också modernasystem som tagits fram . Inom EEC arbetar man medproblemet i samband med utjämningen av arbetskraften mellan medlemsstaterna. När nu och går med i EEC innebär detta attDanmarks intresse för en ny nordisk yrkesklassificering kommer i en annandager. Gemensamma marknaden har för sin arbetskraftsutjämning en enhetskod, tUlvUken de olika nationella koderna transformeras vid förmedling av ledigaplatser och sökande. Man bör observera att hksom den amerUcanska kontinentenhar en yrkesklassificering torde målet för den framtida yrkesklassificeringen iEuropa mer vara en europeisk gemensam klassificering än en gemensam nordiskklassificering. Detta, herr talman, var bakgrunden. Jag fann att här hemmafanns många parter och olika intressegrupper inkopplade - aUa med sakintressenatt bevaka och det som fattades var samordning, en samordning överpartsintressen och med tillvaratagande av de erfarenheter som görs och gjorts iandra länder. Den överarbetning av förslaget som sker inomstatistiska centralbyrån och den sammankoppling av nomenklaturarbetet inomvissa intresseområden som också är nödvändig bör enligt min mening vara avsådan betydelse inte minst ur kostnadsmässig synpunkt - att en direktdepartemental medverkan är motiverad redan under arbetets gång. Frågan är igrunden inte nationeU eller nordisk - det är en svensk ocheuropeisk fråga. Inom såväl som intar klassificeringsmetodik ochdärmed sammanhängande problem en framskjuten plats inom allt vidare områden avarbetslivet. Jag tackar sålunda inrikesministern för svaret. Såsomsäkert framgår av mitt inlägg är jag inte helt nöjd. Jag vUl inte heltacceptera tanken att ett enda ämbetsverk - som ändå är en partsintressegrupp -helt ensamt skall svara för detta utvecklingsarbete. Jag har gjort en enkelskiss, som nu Den är lekmannamässigt gjord, men jag tycker att den är ganskarealistisk i så måtto att det bör finnas förutsättningar för att fådepartementet som huvudansvarig och de olika partsintressegrupperna ämbetsverken, arbetsmarknadens parter osv. - engagerade såsom arbetsgrupper ochsamrådsgrupper. Jag tror att det vore värdefullt om departementet på det sättethåller i ledningsgruppen och sedan låter partsintressegrupperna arbeta, gärna isamråds- eller arbetsgrupper. Jag vet inte om inrikesministern är beredd att redan nubemöta detta mitt påstående, men det vore värdefullt att få en del synpunkterpå om det ändå inte vore möjligt att departementet tog ansvaret och ledningenöver ett sådant arbete. Jag tror att det inte minst ur kostnadssynpunkt -skulle vara fördelaktigt. Det här är det långsiktiga perspektivet, och jaginstämmer naturligtvis med inrikesministern när han säger att det pågår arbetemed ett nytt klassificerings- och beskrivningssystem. Jag tror inte att manskall övervärdera det material som än så länge finns utarbetat det berörendast tjänstemannayrkena, och klassificering saknas helt inom de storaLO-områdena. Det återstår ännu mycket arbete innan vi har fått en godtagbarlösning. - Detta om yrkesklassificering. Jag tror emellertid också att det på kort sikt är så inom arbetsmarknadsledet inte kan vänta på denna stora utredning. Vi måstefå en ny upplaga av den nuvarande nordiska klassificeringshstan, moderniseradoch anpassad tUl nutiden. Vill inrikesministern medverka till detta till glädjeför många arbetsförmedlare i vårt land? Jag är helt övertygad om, liksom herrJadestig, att det ur många synpunkter skulle vara angeläget om vi fickmöjligheter att få fram ett nytt klassificeringssystem på det här området. Jagär helt överens med honom om att det finns svårigheter . När det gäller att på ett bättre sätt låta dearbetssökande komma i kontakt med arbetstUlfällena har vi också ett mycketstarkt behov av så enhetliga och preciserade bestämningar som möjligt, omdatatekniken skall kunna utnyttjas. På den punkten är vi alltså helt överens.Vi har inget enhetligt klassificeringssystem i vårt land ännu, utan man arbetarpå arbetsmarknaden med olika system. Jag tror att man där har den erfarenhetenatt det är nödvändigt att anpassa sig tUl den utveckhng som sker i samhället;det har visat sig att de system som man tidigare med viss framgång har tiUämpatblir aUt mindre användbara. Enligt vad jag inhämtat har svårigheterna att arbeta framprinciper för ett nytt klassificeringssystem främst berott på attarbetsmarknadens parter inte har kunnat ena sig om hur systemet skaU varautformat för att tUlgodose olika krav. , som lederdetta utvecklingsarbete, kan självfallet inte påtvinga parterna någon lösning.Byrån lyckades 1966 träffa ett avtal med en rad parter - AMS, ,, , . , , ,avtalsverket, och . En massa organisationer har alltså redan genom dettaavtal förklarat sig vUliga att medverka till att försöka få fram ett nytt klassificeringssystem. Men byrån kan inte Finns det inte lust att komma fram tUl ett resultat, är det väldigtsvårt för att göra det. Jag vUl inte yttra mig om huruvida det kan vara välbetänktatt söka en utveckling som mer bygger på en gemensam europeisk klassificeringoch gå förbi det nordiska klassificeringsarbetet. Vi vet att det vållat vissasvårigheter att samordna nomenklaturen redan i . Jag erinrar mig hursvårt det var bara att komma fram tUl enhetliga begrepp när det gälldetrafikregleringen och aUt det som hade med vägarna att skaffa. Jag föreställermig att det bUr väldigt svårt också på detta område att gemensamt inom Nordenmöta utvecklingens krav. Självfallet måste vi dock vara öppna för möjlighetenatt få tUl stånd en internationell samverkan. Trots detta konstaterande kan jag inte bortse från att ettbetydande arbete sker för att vidareutveckla de system och nomenklaturer som viredan har. Det gör att behovet av ett enhetligt system som under allaförhållanden kommer att ta väldigt läng tid för att växa fram - inte är såpåträngande som vi kanske föreställer oss. Jag har inte fått någonframställning i detta ärende. Det vore ganska naturligt om någon av de mångaorganisationer som jag har räknat upp gav sin mening tUl känna och påyrkadeinitiativ i någon form från regeringens sida. Jag har den bestämdauppfattningen att har skött denna uppgift utmärkt.Detta organ har också att bevaka våra möjligheter att hålla kontakt med andraländer. Jag vet att deltar mycket livligt i detinternationella samarbetet när det gäller att utveckla nomenklaturer på dettaoch på andra områden. Jag är medveten om problemets vidd, men som situationen nuär kan jag tyvärr inte lova att jag skall ta något särskilt initiativ. HerrJADESTIG (s): Jag ber att få tacka för det här inlägget avinrikesministern. Jag kan ansluta mig tUl många av de synpunkter som han harframfört, men jag har blivit personligen övertygad - och det har jag försöktatt dokumentera i min interpellation liksom i mitt anförande om attpartsintressena bör vara med i utredningsarbetet men att ansvaret ochsamordningen skall ligga på inrikesministerns eget departement. Det engelska nomenklaturarbetet visar omfånget av det härämnesområdet. Det består av tre volymer, det omfattar 3 500 yrken och täckeröver 11 000 olika arbetsuppgifter. Framställningen har tagit ochkostnadema uppgår tUl . Det belyser omfattningen ochkostnadsaspekten. Lägger man därtUl att det i under samma tidframkom inte mindre än fem skilda klassificeringar med olika strukturer ochinnehåU, understryker det kanske ytterligare vikten av samordning på ett tidigtstadium. Delvis är det redan aktuellt för oss, för många avpartsintressegrupperna arbetar med det här vid sidan om statistiskacentralbyrån. Det svenska näringslivet är minst lika utvecklat som detengelska, och därför blir en svensk klassificering inte mindre omfattande.Dessutom måste den redan från början det tror jag är något av det viktigaste varaanpassad tUl den internationella utvecklingen. Jag förstår att vi inte kan nå så mycket längre i dagensdebatt, men jag vädjar faktiskt till inrikesministern att han inte bara väntarpå det resultat som eventueUt kommer fram utan redan från början - liksom imånga andra frågor - aktivt medverkar i det här viktiga arbetet. berör de här frågorna många olika departement, och detkanske försvårar handläggningen. Det gör väl också att jag för min del fårfölja utvecklingen och kanske återkomma i ett annat forum. Om sysselsättningsskapande åtgärder i norra Överläggningen var härmed slutad. §19 Om sysselsättningsskapande åtgärder i norra Herr inrikesministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels iGrebbestad (s), dels i (c) framställdainterpellationer, nr 197 respektive 198, och anförde: i har frågat vilkaarbetsmarknads- och näringspolitiska åtgärder regeringen ämnar vidta för attskapa sysselsättning i norra . i har frågat vilka speciella åtgärderjag avser vidta för att avhjälpa den arbetslöshetssituation som genom bl. a,Original-Odhners nedläggning drabbar norra samt vilka förändringar iden regionalpolitiska bedömningen av området som aktualiseras av den kraftigtförändrade sysselsättningssituationen. Jagbesvarar de båda interpeUationerna i ett sammanhang. Sedan interpeUationerna framställdes har som bekantsituationen i norra i viss mån förändrats. Bättre möjligheter synes nuföreligga att ge sysselsättning. Situationen är dock ännu så oklar att någonmer preciserad bedömning inte kan göras. har arbetsmarknadsmyndigheterna lagt nermycket arbete på att tUlföra norra nya arbetstiUfällen. Dessasträvanden har också i en hel del fall gett resultat, om än inte tUlräckligaför att skapa önskvärd balans i området. Sedan den 1 juU 1965 har lokaliseringsstöd beviljatsföretag inom A-region med sammanlagt , varav 13,7miljoner kronor har utgått till företag i och Tanums kommuner. Dettotala sysselsättningstUlskottet genom detta stöd har beräknats till 900arbetstUlfällen i regionen, varav 325 i de nämnda kommunerna. i är förnärvarande starkt engagerad i förhandlingar i syfte att få företag lokaliseradetUl norra . En samarbetsgrupp har bildats med deltagare frånlänsarbetsnämnden, , och länets företagareföreningför att koncentrera och effektivisera lokahseringsarbetet. Åtgärder vidtasvidare för att förbättra kommunernas information om tUlgängliga lokaler ochindustriområden. Dessaåtgärder hoppas jag skall kunna leda tUl att arbetsmarknaden i Om sysselsättningsskapande åtgärder i norra För att temporärt i dagens situation ge sysselsättningdrivs beredskapsarbeten i stor omfattning. Arbetsmarknads- ochlokaliseringsutbUdningen har också en avsevärd omfattning. i (s): Jag ber att få tacka inrikesministern försvaret på min interpellation. Av svaret framgår att arbetsmarknadsmyndigheternalagt ned mycket arbete på att tUlföra norra nya arbetstUlfällen ochatt dessa strävanden också gett resultat, även om de icke varit tUlräckliga föratt skapa önskvärd balans i området. Målsättningen för en önskvärd balans måste vara att dennuvarande befolkningens behov av utkomstmöjligheter tillgodoses och att deungdomar som lämnar skolan och som vill stanna kvar i hemorten kanberedas en meningsfylld sysselsättning. Tyvärr är denna målsättning svår att uppnå. Många av denäringar som för kustkommunerna haft stor betydelse - fiske, jordbruk ochstenindustri har icke längre den betydelse som de tidigare hade. Fiske- ochkonservindustri sysselsätter åtskUligt mindre folk än för bara något årtiondesedan. Jordbruket har rationaliserats i lika stor utsträckning som på andraplatser i landet, och stenindustrin har nästan helt upphört. Nya näringar måste därför tUl för att avfolkningen ickeskall bli ödesdiger för kommunerna. Jag medger gärna att de ansträngningar somgjorts för att lokalisera företag tUl norra har haft och har den allrastörsta betydelse. Att det förekommit en del misslyckanden beror ingalunda påatt området är olämpligt ur företagssynpunkt, utan orsakerna har varit heltandra. Den samarbetsgrupp som bUdats och som inrikesministernhänvisade tUl i svaret - hoppas även jag skall åstadkomma ett effektivtlokaliseringsarbete. För och Tanums kommuner bör en godtagbar balanskunna uppnås om vardera kommunen tUlföres 300-400 nya arbetstillfällen. Dettaär en målsättning som bör Ugga inom möjligheternas ram och som också bör kunnanås inom en ganska snar framtid. Beträffande beredskapsarbeten är det både önskvärt ochnödvändigt att beaktar de förslag och ansökningar somkommunerna inlämnat och som tUlstyrkts av länsarbetsnämnden. I Tanums kommunhar ännu inget beredskapsarbete kommit i gång trots att behovet är stort. Jag vill än en gång tacka för svaret. Även min förhoppningär att de åtgärder som är på gång skall medföra en stabUare arbetsmarknad inorra . HerrMATTSSON i (c): Bakgrunden till min interpellation är densvåra sysselsättningssituation som beräknades uppstå genom Facitkoncernenssvårigheter att upprätthålla dotterbolaget verksamhet iStrömstad. I interpellationen har jag angivit de arbetslöshetshotadesantal i relation till totala antalet industrisysselsatta inom ochTanum. Siffrornaskulle ha kunnat göras ännu mer drastiska genom att jämförelsen endast hadeskett med antalet industrisysselsatta i , som uppgår tUl ca 1200. Denna jämförelse hade varit mer berättigad eftersom krisen iOriginal-Odhner i första hand drabbar Strömstadsområdet. Den nedläggningsom skedde i av samma företags verksamhet har man ju lyckatskompensera genom att ett företag som ursprungligen avsågs bli lokaliserat tillStrömstad ändrade sina planer på grund av att lokaler helt hastigt kundeställas tUl förfogande. Kommunerna i norra arbetar jämt med problemen attskaffa ny sysselsättning. Facitkoncernen hade som mest ungefär 600 anställda ide bägge kommunerna. som den successiva nedskärningen avarbetsstyrkan pågick resulterade ansträngningarna att skaffa nya företag i ungefärligen kompenserade den minskningen ned tUl 450, i första hand genomutökning av verksamheten i ett företag och nyetablering med hjälp avlokaliseringslån till tre företag. För norra är det ju dystert att det här arbetet,som skulle ha gett oss vissa små möjligheter att vända utvecklingen i positivriktning, har helt slukats av den största arbetsgivarens kräftgång. Jag vUlunderstryka att inget av de nyetablerade företagen kommit tUl området genomextra åtgärder betingade av Original-Odhnerkrisen utan utgör resultatet av detordinarie arbetet i kommunen att försöka skaffa fram ny verksamhet. Efter det att interpellationen framställdes har juFacitkoncemen sålts tUl . På kort sikt är kanske detta bättre, ochdet är väl det som statsrådet hänsyftar på när han säger att situationen harförbättrats men att den är något oklar, så att en preciseradbedömning inte kan göras. Det är alldeles riktigt som det är uttryckt, för deåterkommande uttalanden som gjorts av den nye ägaren om att 200250 personer avde 450 som är anställda skulle kunna beredas arbete är ju synnerligenUlavarslande för de anställda och för området. Vi ser också att värvning av arbetskraft tUl andraarbetsplatser pågår. De rörlighetsstimulerande arbetsmarknadsmedlen fungerarsåledes med full styrka en verksamhet som jag för den här regionens delfaktiskt betecknar som helt hvsfarlig. För att motivera detta mitt påståendevill jag säga litet om den utveckling som denna region undergått. I anledning av propositionen 1 11 har jag väckt en motiondär jag nämnt att befolkningstalet för regionen sjunkit tUl ungefär 20000. Det är en minskning under med 13 000 invånare. Minskningen harsatt in med särskild styrka . I Länsprogram 1970 räknarman med att skulle ha en befolkning på 9 800 människor och 9700 människor , men har befolkningstalet sjunkit tUl 9 500.Målsättningen, som ju redan den var blygsam, har alltså inte kunnat hållas,även om detta delvis uppvägs av något bättre siffror i än vadlänsprogrammet ursprungligen avsåg. Utredningsarbetet som landstingetspeciellt har gjort för området visar på att de bägge kommunerna skulle behövaett befolkningstal på åtminstone 24 000 personer för att kunna upprätthållasamhällelig service i något så när tUIfredsställande utsträckning. Om sysselsättningsskapande åtgärder i norra Om sysselsättningsskapande åtgärder i norra kabedömningen av området säger att regionen måste ha ett egetnäringsliv, dvs. man kan inte leva på arbetsmöjligheter i andra områden iBohuslän genom pendling dit. De svenska myndigheterna måste också förstå attbelägenheten vid en riksgräns helt naturligt minskar omlandets storlek. För dennorra länsdelen finns det ju ingen möjlighet till stöd eller samarbete medandra svenska områden vare sig västerut, norrut eller österut, utan det ärendast i söder som vi kan få stöd. Det bilagematerial som samlats tUl propositionen 111 gerockså ett starkt belägg för de här synpunkterna. Befolkningsutvecklingen1966-1970 visar att de bägge kommunerna i sina respektive grupper alltsåregionalcentra och kommuncentra ligger bland de sämsta. Andelen människor iåldern utgör i bägge kommunerna den högsta i landet. Bland de somregionala centra klassade kommunerna har 1971 haft en arbetslöshetsom endast överträffats av fyra eller fem andra centra i landet. Det glädjande i statistiken är att industriutvecklingenunder varit klart positiv. Denna bryts nu om inte effektivalösningar kan nås på dagens problem, men det förhållandet att en positivutveckling har kunnat äga rum bör vara bevis på ortens möjlighet att fungera iarbetsmarknadshänseende. Min fråga om ändringar i den regionalpolitiska bedömningenav regionen ställdes mot bakgrunden av den tveksamhet som ibland har funnits omriktigheten att regionen legat inom stödområdet. När denna indelning förstagången gjordes fyllde området förutsättningarna för att erhålla stöd, nämligen hade arbetslöshet och befolkningsutflyttning. därefter har manmenat att orten inte borde ligga inom stödområdet, men lyckligtvis har någonändring där inte skett. har dock som regel någotlokaliseringsbidrag inte utgått utan endast lokaliseringslån och räntebefrielsevissa år. Detta har motiverats med att man ansett att området ändå ligger i enlandsända som har ett expansivt näringsliv. Men när nu kommun, landsting ochlänsarbetsnämnd arbetar med nylokalisering skulle jag vilja ha statsrådetssynpunkter på möjligheterna att kunna räkna även med lokaliseringsbidrag föratt kunna ingå i förhandlingar med företagen för att man skall kunna fattasnabba beslut om nya arbetsplatser. Jag tycker mig ha anledning att ställa den frågan ocksåmed hänvisning tUl statsrådets uttalande i propositionen 111 angående deframtida stödområdesgränserna. Utan att som jag förstår föreslå någon ändring ide gränserna säger statsrådet att obalansen mellan skogslänen och övriga delarav landet motiverar att det lokaliseringspolitiska investeringsstödet hksomhittills inriktas i första hand mot och delar av norra samtGotland och , De delar av som ingår i stödområdet, dvs.Dalsland och norra , nämns alltså inte. Innebär det att de områdenakommer att behandlas snålare i fortsättningen, eller kommer de att uteslutasur stödområdet? Jag ber att få tacka statsrådet för svaret. Med undantagför beredskapsarbetena säger svaret inte mycket om konkreta åtgärder, somdirekt påverkar arbetssituationen. Men jag hoppas att inställningen tUl utvidgningav formerna för stödet i arbetsmarknadspolitiken blir sådan -när något konkretkan komma ut av det som man nu sysslar med bl. a. i kommunen att det blirmöjligt att fatta snabba beslut och att man då också kan räkna medlokaliseringsbidrag vid framställning härom till . i måste ha fått felaktigainformationer om den stödverksamhet som förekommer i och i Tanumskommun. Jag har här en förteckning som visar att det i harfattats fem beslut , 1972, och i fyra av de fallen hardet utgått såväl direkt bidrag som lån. Det är alltså bara i ett fall sombidrag inte har kommit i fråga. Beträffande upptar min förteckning sjuföretag, av vilka fem har fått bidrag som de har fått lån. Där är detsenaste beslutet . I ett fall har det bara beslutats lån. Detta är beroende på hur situationen har varit för vederbörande företagoch vUken form av stöd som företaget har ansett sig behöva samt den effekt somman räknat med att nå genom stödet. Jag har velat säga detta för att inte denmissuppfattningen skaU sprida sig att området inte har fått del av det stöd somkan tillkomma företag inom stödområdet. menade att jag inte hade så mycket att sägai den här frågan. Jag är väl medveten om att när ett stort och specialiseratföretag går över styr i en ort, så uppstår det missmod och besvikelse, men detär ju inte möjligt med aldrig så goda avsikter och aldrig så goda resurser attomedelbart reparera den skada som vållas en ort när någonting sådant inträffar. I det läget har vi dess bättre sett att det finns ettannat företag som kan gå in och ta över verksamheten och bereda ett rättbetydande antal människor fortsatt sysselsättning. Läget är inte klart,eftersom förhandlingar pågår, så det finns ingen möjlighet att säga vadsom kan bli nödvändigt att göra. Vi har väl alla den förhoppningen attförhandlingarna skall leda tUl att så mänga som möjligt av dem som arbetari företaget skall beredas arbete även i fortsättningen, men den uppgiftenankommer inte på mig och inte på ; vi kan ju inte träffa någotavgörande i de frågorna just , utan vi har bara att vänta. Jag tycker att arbetsmarknadsverket har gjort storainsatser för att komma till rätta med sysselsättningssvårigheterna i dennabygd. var arbetslösheten i området 140 personer, men i novemberförra året fanns 208 arbetslösa, så vi har trots allt en något bättre situationi dag. Det beror väl i hög grad på att man har satt in beredskapsarbeten i såstor utsträckning. Man har också flyttat en byggarbetsplats för äldrebyggarbetare från tUl . På olika sätt har man således verkatför att bygdens folk skulle få ökade sysselsättningsmöjligheter. I det läget har jag inte mer att förtälja än att jagliksom naturligtvis och har den förhoppningen attdet skall bli möjligt för företaget att finna en ny verksamhetsuppgift tillglädje och båtnad för de anställda och för bygden. Jag tror också att vi kanräkna