prot · FV0933 · 1972-12-31 00:00:00 — Eftersom kommunerna själva kan avväga bidragens storlekmot den önskude trafikens omfattning och kostnaderna härför sumt träffa de överenskommelsersom man finner påkallade, har kommunerna möjlighet att praktiskt påverkatrafikens utformning med hänsyn till kommunens bästa. Det ter sig därförrimligt att SJ liksom privata och kommunala trafikföretag kan begära ochmottaga kommunala bidrag för olönsam busstrafik. I sammanhanget vUl jag erinra om att i fräga ombusslinjetrafik, som med hänsyn till linjesträckningen och trafikförhållandenai övrigt har en regionul karaktär genom att i icke oväsentlig utsträckningtillgodose behov UV persontransporter mellan centralorter i olika kommunblock,Kungl. Maj:t föreskrivit, att SJ skall iakttaga återhållsamhet i frågaom begränsning av trafiken som påtugligt försämrar resemöjlighe-ternu mellansådana orter. Detta beslut avser de mera regionalt betonade busslinjer,som det finns anledning att överväga i samband med det fortsatta arbetet på denhela landet omfattande regionala trafikplaneringen. Den mera lokalt betonadetrafiken berörs således inte av beslutet. Ang. uppehållande av statlig busstrafik i (c); Jag vill tacka statsrådet för svaret. Med minfråga har jag velat göra statsrådet uppmärksam på att och stora delar avbl. a. län just nu hotas av att bh helt utan möjligheter till kollektivakommunikationer. Detta kan inträffa inom en mycket nära framtid, därför utt SJuvser att lägga ned flera busslinjer. Denna nedläggning skulle hårdast drabbade äldre, de billösa, ungdomen och låginkomsttagarna, främst iglesbygdsområdena. En drastisk indragning av dessa busslinjer skulle göra detomöjligt för många människor att utnyttja den del av servicen som de endast kanfä i länets residensstad. Jag vill också göra statsrådet uppmärksam på attrepresentanter för staten och för SJ vid åtskUliga tillfällen utlovat enfullgod ersättningstrafik med anledning uv alla de järnvägsnedläggningar somdrabbat dessa bygder. upplever människorna och det gör de med all rätt ifräga om dessa utfästelser allvarliga löftesbrott. Enligt min mening skulle ennedläggning av de här aktuella busslinjerna stå i strid med det uttalande somfjolårets riksdag gjorde om att alla regioner skall ha en god trafikservice. Såvitt jag kan förstå har den trafikpolitiska delegationentill uppgift att lägga fram förslag till väsentligt förbättrad trafikserviceför glesbygdsregionerna. Samma ambitionsnivå har säkert länsplanerarna, somskall utforma förslag tiU den framtida trafiken i länen. Jag skuUe också troatt glesbygdsutredningen kommer att uppmärksamma busslinjernas stora betydelseför glesbygderna. När alltså och mänga undra starka krafterarbetar för att göra det bättre för glesbygdsregionerna skulle det framstå somen oklok handling om man tog bort de sista möjligheterna för människorna attutnyttja kollektiva kommunikationer. Med anledning av svaret vill jagställa följande fråga: Anser statsrådet att det finns särskilda skäl för attförhindra att dessu bygder blir helt ställdu utun kollektivu kommunikutioner? HerrHAMRIN (fp): Jag förmodar att kommunikationsministern följer med ävenlandsortspressen. Rubriker om problem av det här slaget som på bilden ovanföross syns ganska ofta, framför allt nere i sydöstra , . uppehållande av statlig busstrafik Jag frågade vad statsrådet ansåg om kommunala subventionerför uppehållande av statlig busstrafik i glesbygden. Den frägan är litetironiskt formulerad avsikten var att den skulle vara det. Jag är väl medvetenom att kommunerna har möjligheter att satsa på busslinjerna, herr statsråd.Statsrådet säger i svaret att det är "rimhgt", men jag frågar mig: Ärdet rimhgt att under pågående utredning om glesbygdsfrågorna, under pågåendeutredning om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun, under pågående arbetemed Länsplan 1970 - för att ta nägra exempel - klampa in som en elefant i enporslinsbutik med dessa dUctat, inte frän SJ utan från kommunikationsministern,som skall ta ansvaret i det här sammanhanget? Bara för något halvår sedan resonerade vi om , somdå stod i förgrunden. Jag vill inte påstå att vi kom överens. Jag vill inteheller påstå att jag riktigt förstår den lilla snutt om som finns i dengula boken om regional trafikplanering - det är nägot av fikonspråköver Gotlandssnutten - men om avsikten med det skrivna är att man skall väntalitet med den kommunala planeringen, i avvaktan på den regionala, tycker jagatt kommunikationsministern skall fundera på att utsträcka detta att gäUa ävenandra delar av landet. Som exempel kan jag nämna Mörbylänga, en kommun på Ölandsom är vad vi politiskt brukar kalla en glesbygdskommun. Där har skett ennedläggning av en stor industri och det har från kommunens sida ansetts som ettstarkt krav att SJ skall upprätthäUa de förbindelser som pendlarnu behöver föratt skuffa sig ett annat jobb. Förra gången diskuterade och jag,om jag minns rätt, under interpellationens form. diskuterar vi i den enklafrågans form, och dessutom skall i vara med och dela påtiden. Så vi får väl hjälpas ät att klara åtminstone tidsbegränsningarna osstre emellan; vi befinner oss i tidsnöd alla tre. i frågade mig, om jug unser att detfinns skäl att i princip försöka åstadkomma en sä längt som möjligttillfredsställande transportförsörjning för alla landets innebyggare. Lät migkort och gott säga att svaret är ja. kom in igen på vår förra debatt om kommunalabidrag kontra statligt hot om att ta ut bidrag uv kommunerna för trafik medSJ-bussar eller annan statlig trafikverksamhet. undrade om det kanvara riktigt att statsmakterna medan glesbygdsutredningen och andra utredningarpågår klampar in - eller hur uttrycket nu föll och begär bidrag till sådantrafik. Kan det vara riktigt utt medan dessa åtgärder fortsätter avbryta enprocess som har pågått i , undrade . Kommunerna har gått med pä överenskommelser med SJ ochandra statliga transportföretag om att ge bidrag. menar att statenhär skulle ha gjort något nytt inhopp. Nej, , det är inte allsnågonting nytt att kommunerna lämnar bidrag till busstrufik i SJ;s regi. Sedan vill jag, om det finns kvar, herrtalman, också säga nägra ord tiU som svar på det hansade om ett "fikonspråkom Gotlandssnutten" i den bok om regional trafikplanering som han höllupp. Man mä för all del ha överseende med det mestu, när vi nu har urbetut hårtunder en vecku här i huset, men om det är fikonspråk om någon Gotlandssnutt attKungl. Maj:t beslutade att skallåläggas att fram tUl upprätthälla sin nuvarande busstrufik påGotlund fastän den går med i underskott ,då åtar jag mig inte att tillgodose begäran. uppehållande av statlig busstrafik i (c); Om jag har tolkat statsrådet svar och tidigare uttalanden riktigt skall stor restriktivitet iakttas mednedläggningar av såväl järnvägs- som busslinjer. Jag hälsar denna instäUningmed stor tillfredsställelse. Tyvärr råder det emellertid ute i landet främst mellankommunerna och SJ - oenighet om hur detta uttalande skall tolkas. SJ :srepresentanter vill läggu ner de s. k. olönsumma lokulu linjerna. Enligt minmening hävdar kommunernas företrädare - och det gör de med all rätt - att detstora flertalet av busslinjerna har regional betydelse. Framför allt gällerdetta de linjer som ger människorna möjlighet att ta sig till länets olikaservicefunktioner i form av t. ex. sjukhus eller och länsstyrelsensförvaltning. Det torde också gälla de busslinjer som ersatt tidigare nedlagdajärnvägslinjer. Jag menar alltså att det, så länge vi saknar helt klarariktlinjer för hur den lokala regionala trafiken skall ordnas, vore helt felatt lägga ned den nuvarande busstrafiken eller att övervältra dess kostnuder påskuttetyng-du kommuner. Låt oss uvvukta det utredningsarbete som pågår och låtoss därefter mera konkret presentera förslag till hur trafikservicen bör ordnasför glesbygdsregionerna! a. av dessa skäl bör statsrådetge SJ klara direktiv samt resurser för utt upprätthållu busstrafiken inuvarande omfattning. HerrHAMRIN (fp): Jag skall ge kommunikationsministern rätt i en sak: dettaborde inte ha varit en enkel fråga. Men vi fär väl tillfälle att återkomma,eftersom en interpellation i ämnet är ställd och väl kommer attbesvaras. Jag avsåg mte att samordna den här diskussionen med deninterpellationen; jag vet anledningen till att den inte besvaras och jagrespekterar skälet därtill. Låt mig säga att det är rimligt att avbrytu en sådan härprocess i det läge vi nu hur i vissa glesbygdskommuner. Detta säger jag utan vidare.Om man t. ex. har situation med nedläggning av bl. a. Grönhögensstora industri och med kolossala svårigheter att klara sin ekonomi ochsamtidigt får ett krav på halsen att upprätthålla rådande förbindelser pålandsvägen järnvägen lades ned för länge sedan och därom är ingenting attsäga dä blir man nog mer än bekymrad. Avsikten är väl ändå inte att varie centralt ämbetsverk,som har någonting med den regionala planeringen och lokaliseringspolitiken attgöra, skall föra sin egen politik i sädana här frågor, inte heller att SJ, uppehållande av statlig busstrafik alldelesoavsett vUken framtid man tänker sig för glesbygdskommuner och andra regionalaområden, skall föra sin egen politik. Här mäste en samordning ske med deutredningar som jag nämnde. , herr kommunUcationsminister! Hade kommunerna isamband med inrikesministerns kommunreform vetat att den så väsentligt skulleinverka pä omfattningen av deras kommunikationer och de utgifter som de har förkommunikationer, kanske resultatet inte blivit det som det blir 1januari 1974 och som jag för min del inte motsatt mig, därför att jag tror attreformen var rimlig och riktig. Men det får inte vara sä att den reformen avgörhuruvida en busslinje är regional eUer lokal, huruvida den skall betalas avstaten eller av kommunerna. Dä kommer vi för mänga kommuner fram till felaktigaoch orättvisa resultat. Till i finns väl intemer att tillägga än att det är en gemensam uppgift för oss att inom ramen förvåra resurser och med blicken riktad framåt pä det som vi hoppas godaresultatet av den regionala trafikplaneringen och med hänsyn tagen till alla deinitiativ, som kan komma från trafikpolitiska delegationen, från detta husnaturligtvis och frän andra, åstadkomma någonting som gär att försvara införalla de människor, som av en eller annan anledning inte tänker användaindividuella färdmedel i frumtiden. Till vill jag säga att självklart skall inteSJ lika litet som nägot annat ämbetsverk driva en egen trafikpolitik i dettaland. Den skall styras av . Det är som skall ge SJ och andrastatliga verk grunddirektiven till deras verksamhet. SJ skall av naturliga skälinte ha nägra egna grundläggande uppfattningar om trafikpolitiken. Men sedankan man inte komma ifrån, , att för det praktiska hanterandet avdenna svära materia finns inte den så att sägu färdiga lösningen - heller inte påstått det - utan man måste frän fall till fall vara beredd päkompromisser även i de här frågorna. Jag vill upprepa att den lokala trafikförsörjningen ochplaneringen av denna framstår ändå primärt som en uppgift för kommunerna - jagsäger detta mot bakgrunden av vad här sade, att man inte så därenkelt kan göra en gränsdragning mellan regional och trafik. Vad jagmenar med kommunernas primäransvar för den lokala trafiklösningen utesluterinte alls statliga stödinsatser. Som bekant finns det också redan statligastödinsatser, t. ex. i form av bussbidragen. Jag tror inte det är någonting jagbehöver tala om för . Vi har också extra skatteutjämningsbidrag somi detta sammanhang kan utgå som stöd till särskUt skattesvaga kommuner, kanskespeciellt i glesbygdsområden. Man kan kanske inte åstadkomma den där hundraprocentigtlyckade trafiklösningen, som väl alla skuUe önska, men vi kan ändå bidra tillatt i ett svårt läge hjälpa den enskUda människan att .förflytta sig mellan deorter dit hon behöver komma. Överläggningen var härmed slutad. § 37 Om ökat anslag för bevarande av byggnadsminnen Herr utbUdningsministern ordet för att besvara i (fp) i kammarensprotokoll för intagna fråga, nr 61, och anförde; i har frågat migom jag är beredd medverka till att medel ställs till förfogande så attriksantikvarieämbetet bättre än nu bhr i stånd att tillämpa lagen ombyggnadsminnen och att värdefuUu kulturminnen därigenom kan bevaras. Ur det återkommande anslaget Riksantikvarieämbetetoch statens historiska museum; Värd och underhåll av fornlämningar ochkulturhistoriskt värdefuUa byggnader utgår bidrag till bl. a. värd, undersökningoch iståndsättning av byggnader som skyddas enligt lagen om byggnadsminnen. Iårets stutsverksproposition föreslås detta anslag höjt med tiU701 . Stöd till kulturminnesvården utgår dessutom sedan ett parår tillbaka ur behållningen från de särskUda konstlotterierna. Efter prövningav ärenden som ingivits av har Kungl. Maj:t /70 fördelut och under /som bidrug för kulturminnesvård, avseende bl. a. sådana byggnadersom är byggnadsminnen. Av den redovisning över beviljade bidrug ur dessulotterimedel som finns intagen i riksdagsberättelsen framgår omfattningen avdet stöd som kommit kulturminnesvården till del. Jag kommer även att föreslå Kungl. Maj.t attanvisa bidrag ur behållningen från de särskilda konstlotterierna för atttillgodose behoven på kulturminnesvårdsomrädet. Jag vill slutligen erinra om att de statliga insatserna päkulturminnesvårdsomrädet övervägs av musei- ochutställningssakkunniga, som enligt uppgift väntas under innevarande år avgeförslag i ämnet. Om ökat anslag för bevarande av byggnad sm in nen i (fp); Jag ber att få tacka för svaret, som jagtycker går i rätt riktning. När jag framställt denna fråga till herrutbildningsministern beror det på att jag funnit riksantikvariens möjligheteratt skyndsamt ingripa för att rädda kulturhistoriskt värdefulla byggnader ochmiljöer mycket begränsade och ibland alldeles obefintliga. Om den lag vi nu harskulle kunna tillämpas i praktiken, måste fä betydligtmycket mer pengar till sitt förfogande. I några fall har, såvitt jag vet,riksantikvarien på grund av uvsaknud på medel tvingats tillåta rivning avkulturhistoriskt värdefulla byggnader, t. o. m. byggnad dokumenterat härrörandesig . I det avsedda fallet var det fråga om s. k.brandkårsutryckning. Det kun alltså fortfurunde bli fräga om räddningsaktioner,där inventeringen av kulturhistoriskt värdefulla byggnader inte har varitutförd tillfredsställande - den s. k. K-märkningen. K-märkningen är ju tillför att sådana här olyckor inte skall inträffa. Jag medger gärna att detförefaller orimligt att staten i varie uppkommen situation av detta slag skallsatsa stora 4 * protokoll 1972. Om ökat anslag för bevarande av byggnadsminnen belopp för att förhindra ödeläggelse av kulturhistoriskavärden även om de kan anses som omistliga. En sista utväg, som riksantikvarien unser sig böraförsöka, är att vädja till kommunala institutioner eller enskilda utt träda inmed de belopp som behövs för utt ett bevarande skall lyckas. Det förefullerorimligt att redan mycket skattetyngda kommuner plötsligt skulle ha möjlighetatt frigöra pengar för räddningsaktioner av dettu slag. Men ofta blir derasoförmåga att ingripa kunuliserande för det missnöje som naturligt uppstår, dåman t. ex. 1972 river intakta byggnader frän . När man upplever att det här med K-märkningen intefungerar, i varje fall inte överallt, så undrar man vad som skulle kunna görasytterligare. I rättvisans namn skall kunske till denuppräkning jug gjorde i mUt svur ocksä läggus de insatser somarbetsmurknudsstyrelsen gör på kulturminnesvårdsområdet. För /71uppgick beloppet till inte , och dessa insutserhar naturligtvis betytt väldigt mycket. Jag förstår nu vad särskilt är uteefter. Och skall jag gärna erkänna att särskUda medel inte unvisutsför den ersättning som kan utgå till ägare av .sådan byggnad som riksantikvarieämbetetförklarat som byggnadsminne. Man har räknat med att tUls vidare kunnatillmötesgå uppkomna behov av denna art genom anslag av bl. a. donationsmedelsom står till ämbetets förfogande, främst genom den s. k. Lawskifonden. Efter vad jag inhämtat kommer inomkort att i skrivelse till utbildnuigsdepartementet aktualisera frågan ombestridande av kostnader för den typ av ersättning som härefteriyst och aktualiserat. i (fp); Svaret har blivit ännu mer positivt. Jag tror mig veta att det är respektive länsstyrelse sommed hjälp av landsantikvarierna skall ta ansvaret för K-märkningen. Ikommunerna är det väl byggnadsnämnderna som tillsammans med stadsarkitekternaskall se till att mun i nya stadsplaner tar hänsyn till befintliga kulturhistoriskabyggnader eller mUjöer. Jag vill nu avslutningsvis fråga: Är den lokalabyggnadsnämnden enligt nuvarande ordning skyldig underställa riksantikvarienslokala ombud ändringar i gällande stadsplaner eller vid tillkomsten av nyaplaner? Om så inte är fallet vore måhända detta ytterligare en säkerhetsåtgärdsom kunde vidtagas, innan länsstyrelserna slutgiltigt fastställer ellergodkänner förslag till ändring av stadsplaner eller förslag till nyastadsplaner. Jag är inte expert på denna del avlagstiftningen och vill inte oförberedd svara på den frågan, men saken kan självfalletklurus upp genom en informell kontukt sedermera. Överläggningen vur härmed slutad. de nya bestämmelserna för antagning till bibliotekarieutbildning Herr utbUdningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den22 febmari intagna fräga, nr 83, och anförde: har frågat mig när de nyubestämmelserna för untugning till bibliotekurieutbildning kommer att föreligga. för bibliotekarieutbUdning avgavsitt förslug till antagningsbestämmelser . Jag räknar medatt beslut om antugningsbestämmelserna skall kunnu futtas inom de närmasteveckorna. Ang. de nya bestämmelserna för antagning tillbibliotekarieutbildning Jag vill tacka utbildningsministern försvaret på min enkla fråga. i skall sturtu i år.Den är dimensionerad för 360 studerande, och enligt beräkningarna skall vidhöstterminen studerande tas in i den tvååriga utbUdningen. Vi hartidigare fått veta att utbildningsministern den 16 april förra åretbemyndigades tillkalla den organisationskommitté som han omnämnt i svaret tillmig. ingav denna kommitté framställning om anslagtill . Vi fick nu veta att har organisationskommitténsarbetsgrupp för intagningsbestämmelser inlämnat förslag till Kungl. Maj;t. Vi är nu framme vid och det är därför mycketviktigt att beslut fattas snabbt i denna fråga, sä att det blir klart vilkaintagningsbestämmelser som gäller och vilka meriter som kommer att fordras förstuderande vid bibliotekshögskolun. De som funderur på att söka dit vet ännuinte vilka kraven på meriter är. Det är också viktigt att informationen omutbildningen vid kommer ut så snabbt som möjligt. Det svar jag nu fått betyder väl utt detta skall ske islutet på mars. Det är då inte särskUt kvar tUl dess att intagningenskall vara klar och studierna böriar . Jag anser därför att det ärytterst väsentligt att snabba åtgärder sättes in. Jag kun glädja herrKällstad med att vi, sä snart denna debatt om enkla frågor och interpellationerär avslutad, kommer att fortsätta värt arbete med dessa bestämmelser. Arbetetpågår alltså med största skyndsumhet. HerrKÄLLSTAD (fp): Jag tackar för detta besked, som ytterligarebekräftar att man är i färd med att snabbt komma till klarhet på denna punktför att kunnu ge de studerunde de uppgifter de behöver. Om utgången avansökningstiden, som jug hört sugas, sätts till , är det verkligenbråttom. Överläggningen var härmed slutad. Ang. effekten på arbetslösheten bland ungdom av extraintagning i gymnasieskolan effekten på arbetslösheten bland ungdom av extra intagning igymnasieskolan Herr utbildningsministern ordet för utt besvura fröken () i kammarens protokoll för den23 februari intagna fräga, nr 89, och anförde; Fröken har frågat mig vilkaerfarenheter som gjorts av den extra intagningen som skett i med tanke pä den avsedda effekten att motverka arbetslöshetenbland ungdom. Ett vUctigt led i regeringens strävun utt hälla nereungdomsarbetslösheten har varit att öka antalet elevplatser på direktyrkesinriktade studievägar om högst i gymnasieskolan. Under årets tväförsta månader har ca 110 nya kurser tillkommit, vilket motsvarar i mnt tal 2000 elevplatser. I vissa fall kan givetvis elever från en tidigare inrättadstudieväg hu övergått till de nya kurserna. Fröken (); Jag tackar utbildningsministern för svaret pämin fråga, vilket ju innebar att 2 000 utbUdningsplatser skulle ha ställts tillförfogande för nya elever genom satsning. Frågan äremellertid om det verkUgen är den arbetslösa ungdomen som utnyttjat dessa möjligheter. Bakgrunden till frågan är de erfarenheter som gjorts imitt henilän. 1 höstas erbjöds skolstyrelserna att hos skolöverstyrelsenanhålla om extra vårintagning av elever pä vissa linjer inom gymnasieskolan.Tanken var att man på det sättet skulle kunna bereda meningsfull sysselsättningoch utbildning åt arbetslös ungdom, en tanke som i och för sig vur god ochriktig. Det blev emellertid inte så stor uppslutning kring den, kanhända av detskälet att man förutsåg de komplikationer för skolan i övrigt ett sådantintugningsförfurunde skulle dru med sig. Enligt den ordning som gäller i skolun står kurser avdetta slag öppna även för elever, som redan är gymnasieelever. Så hård somkonkurrensen om platserna på värdlinjen var , kunde mun lätt misstänku,utt en ny intugning till nyåret skulle locku de elever som inte fickpluts pä värdlinje men togs in på annan linje i gymnasieskolan Så blev ocksämycket riktigt fullet. I en stad i mitt henilän inträffade att av de 16 eleversom intogs pä vårdlinjen 1972 inte mindre än 14 kom från annan linje pågymnasieskolan i samma stad och I från utbildning pä annan ort. Ingen av deintagna eleverna hörde till kutegorin urbefslösu. Elevuntalet hade ulltsä inteökat, och den marknadspolitiska effekten var liku med noll. Det är möjligt uttdessa elever får en utbildning som ligger meru i linje med deras personligaläggning, men kostnaden för utt driva ytterligare en kurs med samma elevantalfär nog räknus i sexsiffriga tal. Man frågar sig givetvis om detta kun unses vura denlämpligaste formen att använda allmänna medel. De klasser som levereradeelevmaterialet till nyintagningen drivs nu med reducerat elevantal. Hade istället hela intagningen till värdlinjen skett , hade inte denna överföringav eleverskett och skolans kapacitet hade kunnat utnyttjas bättre. Det hade i sin turinneburit att skolan kunnat ge utbUdning åt fleru elever. Därför skulle jag nu vUja fråga utbUdningsministern om avsiktenär att intagning till vårdlinjen skall ske såväl höst som vår även nästa är. Det föreligger ingu delade meningur mellunfröken och mig om syftet härvidlag. När vi gör en sutsning på skoluns områdeför att motverka arbetslösheten bland ungdomen, så är det nuturligtvis enmmskud urbetslöshet vi är ute efter och inte att lösa andra problem på skolansområde, vUket i och för sig vore önskvärt. Pä vårdlinjen skuUe vi emellertid, alldeles oberoende avden extra satsningen, hu haft både höst- och vårintugning, och därför tror jagutt vi ändå inte hude undkommit de här komplikationerna. I fräga omönskvärdheten av att nedbringa antalet övergångar råder som sagt ingamotsättningar. Jag föreställer mig att inför en liknande situation iframtiden får vi bedöma pä vad sätt de olägenheter skall reduceras som vi nubara har kunnat konstatera genom det här årets erfarenheter. Fröken (): Jag är tucksum för de ytterligureupplysningar som lämnades och vill uttrycka den förhoppningen att man, om detnu blir intagning såväl höst som vår även nästu är, bereder möjlighet tillnägon form uv kvotering, sä utt intagning finge ske endast under förutsättningatt t. ex. minst hälften av eleverna tas in av arbetsmarknadspolitiska skäl.Det bör i varie fall inte bU en hundraprocentig överflyttning frän andra linjertill den nya intagningsklassen. Överläggningen var härmed slutad. § 40 Ang. den regionala fördelningen av radio- ochTV-programproduktionen den regionala fördelningen av radio- och TV-programproduktionen