prot · FV0985 · 1972-12-31 00:00:00 — Egentligen har , och före honom ifolkpartiets motion, då de talar om atf hjälpa ekonomiskt behövande tidningarutan att skada de väletablerade pressorganens integritet ochutvecklingsförmåga, utan närmare analys snuddat vid ett problem, ja ettdilemma, inom en bransch som vid sidan om affärsverksamhet gör anspråk på attfylla en viktig kulturell och demokratisk funktion. Svenska Dagbladels chefredaktör, , som jagciterade i ett tidigare sammanhang, har angivit problemet på ett betydligtdjupare sätt än i någon av motioner eller i formuleringar, då han skriver att vad spörsmålet gäller är atldefiniera den ram inorn vilken tidningsföretagen fritt och effektivt skall fåkonkurrera utan atl följden blir att flera lokala och regionala faktiskapressmonopol skapas. Jag vill vitsorda inför kammaren att man blandtidningsmän, både på ekonomi- och på publicistsidan, tar betydligt allvarligarepå de här frågorna än ledamöterna måhända föreställde sig då de kanske tyckteatt tidningarna litet väl måttlöst talade i egen sak under stormen kringannonsskatteförslaget. Detta sagt utan alt jag personligen lar tillbaka ettord av vad jag själv hävdat av kritik mot vad jag betraktar som en olyckligsammankoppling av en annonsskatl och ett presstöd. Jag vidhåller den kritiken,som jag emellertid konstaterar att debatten i flera lägen gjortnytta: det har gjorts betydande modifikationer i propositionerna i förhållandetill tidigare uttalanden. Särskilt värde fäster jag vid all annonsskattenfrikopplats från reklamskatten i övrigt.Detta bör göra det möjligt för finansministern att undvika framtidauppräkningar av annonsskatten, åtminstone då pressensförhållanden utredes. Jag framhöll - och jag vet att mänga inombranschen känner precis som jag - att tidningarnas position i den här debattenhade varil betydligt bättre, om man klarare hade erkänt det problem somuppstått genom att de till lever på annonser. Det är viktigt,inte minst för förstatidningarnas utgivare, att inse att då de gått till stormsmot förslaget om annonsskatt har de ett moraliskt ansvar för att själva viljamedverka till att hindra tidningsdöd genom att tillämpa en prispolitik som gördet möjligt för annonsören att bredda kontakterna även till andratidningarnasläsare, som tidningsläsarna får betala ett något högre pris än dencirka halva summa av det belopp tidningen kostar att tillverka som de nu oftabetalar. På så sätt medverkar konsumenten till att säkra sin frihet att väljabland många åsiktsdifferen-fierade tidningar. Jag komnrer här in på den typ av problem sorn jag anserangeläget alt den av finansministern aviserade pressutredningen skulle sysslamed vid sidan om huvudfrågan att säkra ett långsiktigt selektivt stöd. Departementschefenuttalar att utredningen bör undersöka rationaliseringsmöjligheterna inompressen, bl. a. i fråga om samarbete på produktionssidan, och utskottetinstämmer däri. TU har i sitt yttrande gått längre och understrukit att man börge en vid syftning åt frågor av denna art. Bl. a. kan man förutsättasamarbetsåfgärder för att exempelvis utlånade medel från Pressens lånefondskall kunna bli väl använda även av företag som saknar egen expertis på såvälden tekniska som den statistiska och den marknadsmässiga sidan. Civilekonom har i ett intressant inlägg itidningen erinrat om alt tidningarna forlfarande lever i en heltkonventionell totalkonkurrens med varandra. Man konkurrerar med teknik,ekonomi, med annonsförsäljning och med produkten tidningen sorrr sådan. Samdistribufionär regel, det är sant, rnen det gäller att nå längre i en samverkan, som kommerbåde läsare och annonsörer till godo. Man kan se, säger , hur konturernatill en teknisk samverkan i Stockholni växer fram under slora våndor. Men ensamverkan inorrr annonsförsäljningen är väl knappast ens påtänkt. Det naturligaför orier med flera tidningar måste dock vara, anser - och den frågankan ju alltid ställas under debatt - gemensam annonsförsäljning och gemensamtannonsinförande. Detta är naturligt för annonsören, som automatiskt fårmöjlighet till full marknadstäckning. Det är naturiigt för läsaren, som fårsamma tillgång till reklamens informationer oavsett vilken tidning han väljer. Därmed borde saken vara naturlig för tidningarna, hävdarWalles. Genom etl rationellare utbud av annonsutrymme skall båda tidningarna påen ort få bättre ekonomi och därigenom större möjligheter atl konstruktivtkonkurrera med den journalistiska produkten, och det är ju här och försl härkonkurrensen har elt berätfigande enligt " mening. Del borde inte vara främmande för utredningen att lill begreppet Skatt på reklam, m. m. Skatt på reklam, m. m. rationaliseringsmöjligheteräven räkna dessa frågor. Likaså är det självklart atl utredningensöverväganden bör göras mot bakgrunden av en prognos beträffande dagspressensoch andra pressgruppers roll i fortsättningen. Vad man bör komma fram till är enligt min mening etthandlingsprogram för reell pressfrihet som etl viktigt komplement till vadherr sä ofla talal om, den grundlagsfästa yttrandefrihet för massmediernasom massmedieutredningen har att lägga fram förslag om. Därvid kan man inte -även om det givetvis inte kan bli någon huvudsak - undgå att analysera vilkeneffekt som etermediernas, radions och televisionens, utveckling och framväxtenav annan mediateknik kan få för pressen. En utgångspunkt i propositionen som utskottet varit mån omatt slå vakt om både och har varit, som också TU påpekat, att ellpresstöd med nödvändighet måsle utformas så att utrymmet för diskretionärprövning blir så begränsat som möjligt. Annars kan godtycke uppstå. Det har varitväsentligt att skapa sådana kriterier för presstöd att staten inte kan blandasig i företagens interna förhållanden. Ingen inom branschen har bestritt att defastställda, automatiskt gällande reglerna om att man bör utgå från läget påulgivningsorten vid fastställande av bidragsberättigade s. k. andratidningarhar starkt underlag i vad man erfarenhetsmässigt bedömt vara viktigt då manskall fastställa olika tidningars konkurrensposition. Givetvis uppstär Iröskelproblem, och det är dessa somutskottet lagt ned en verklig kraftansträngning för att onr inle helt lösa fördagen - del är omöjligt så dock skapa förutsättningar för en snar lösningetappvis. De beslut utskottet föreslår att skall fatta dä det gällereffekten av systemet i de fall då två lidningar anses ha ett likartatkonkurrensläge har stöd av , socialdemokraterna och moderaterna.Dessutom kan påpekas all förslaget helt svarar mol de önskemål som framförts iTrdnrngsutgrvareföreningens skrivelse lill utskollel. Det är när jag har förfäktat dessa principer som herrAhlmark understår sig atl här hävda atl jag ogenerat talat i egen sak. Finnsdet ingen skamkänsla hos ? Jag vill till ändå uttala glädjen att han fäller detta omdöme om rnin person här i kammaren i närvaro avkonstilutionsut-skottets ledamöter. har i folkpartipressen förekommitsubjektiva versioner av vad som inträffat, då inför ett offentligtmöte, enligt referat i , klankat på rnig. Jag är honom därför tacksamatt anklagelsen riktas här mot min person, så att jag får möjlighet attförsvara nrig. Endast för detta är jag tacksam mot . Utskollel föreslår ett beslut som innebär fastställer automatiskt verkande regler. JagvUl i detta sammanhang bemötavad sagt om huruvida Folket skall ha stöd eller inle. Automatisktverkande regler avgör när stöd skall utgå. I fråga om gränsfallen har jag anslutit mig till denbedömning som omfattas av 13 av utskollets 15 ledamöter. Skulle man tro herrAhlmark så skulle jag ha lyckats att med rnin energiska kampanj i utskottetföra bakom ljuset inle bara mina socialdemokratiska utskottskamrater, utan ävencenterns och letlarnöter Några sådana dornptöregen- Nr 85 skaper bör man nog inte tillrnäta nrig. Jag tyckerför min del, i likhet med vad som har framhållits i utskollel 24 maj1<)79 a. och centerpartisternas sida, att utskottets--- bemödandeni dessa avseenden är värda en mera uppskattande bedöm- SKait pa reKlam, ning än den svarat för. ' Utskottets skrivning innebär att utredningen, som tidigaresagts, med förtur skall behandla frågor som berör tillämpningen av 1 7 § ipresstödskungörelsen. Vidare bör presslödsnämnden utan avvaktan av utredningensbedömning ges möjlighet att besluta om reducerade bidrag i den månförhållandena ger anledning därtill. Det är precis sä långt man nu kan kornma,och i det fallet kan vi helt bygga på förslag. I förra årets debatt bad någon företrädareför majoriteten att tala ur skägget om vad det var för fel på folkpartietsförslag till komplettering av 17 § i presstödskungörelsen. Kammaren får därförursäkta att jag någol utföriigare än uppehåller mig vid denna punktför atl hindra mytbildning. Den regel anser bör införas har refererats avherr . Man vill skapa en trappa som ger en förstatidning möjlighet attfå samma bidrag som en andratidning i de fall där skUlnaden mellan respektivetidnings sammanlagda upplaga inle överstiger . Mellan 10 och 20procent utgår efter vissa regler reducerat bidrag. Detta förslag, som tillstyrks i reservationen 2, har intekunnat vinna anslutning från branschen i dess yttrande utan hänvisas tillprövning i utredningen. Orsaken till delta måste vara alt den sammanlagdanettoupplagan för en tidning inte är något bra uttryck för tidningarnaskonkurrenssituation. Man kan bara erinra om atl tillskott av upplaga kan varaberoende av en tidnings ambition atf upprätthålla en edition inom ett områdetrots all detta på grund av låg hushållsspridning medför betydande ekonomiskauppoffringar. Det kan väl då inle vara rikligt all ett beslut av enandratidnings ägare att bibehålla eller slopa en sådan, låt oss kalla denkulturbana skall bestämma om en förstatidning skall få presstöd eller inle.Herr Ahlrrrarks systerrr utgår ifrån della. Hur amatörmässig folkpartiels metod att användatolalupplagan som mätare av tidningars konkurrensposition är kan belysas med del av närnnda exemplet från . Det är riktigt atl skillnaden i lolal upplaga niellan och är 700 exemplar, men nämner inte atl har av sin totalupplaga i stad, medan har mindre än en Iretljedel av sin lolalupplaga på utgivningsorten. Detta medför att kan använda sin höga täckningssiffra pä utgivningsorten i ackvisition för annonsering i det område där de största annonsörerna finns och i den mest befolkningsrika delen av utgivningsomrädet. Vidare får lägre kostnader därför att upplagan är mera koncentre rad. Det är myckel möjligt all bör bli berättigad till produklionsbidrag rnen inte enligt de aulorrratiskl verkande regler med ständigt nyskapade Iröskelproblem, som föreslår. Del måste bli på så sålt sorn utskoltsmajoritelen föreslår all prövningen av 47 Skatt på reklam. m. m. bidragsker inom ramen för § 17. Än mer groteska bleve konsekvenserna av herrAhlrrrarks rekommendation i Malniöområdet. Där skulle, som har påpekats i olikasammanhang. tilldelas enligtfolkpartiets förslag. Del rör sig om en tidning som på grund av sinkoncentration till Malniöområdet har dubbelt så höga annonsintäkter sorn sinlokalkonkurrenl 50 miljoner mot - och relativt sett måsteha lägre kostnader. För Arbetet gäller att denna tidning av ideella skälutkommer i på grund av atl den borgerliga jätten harslagit ut Ny Tid. Jag kan bara säga till , sammanfattningsvis,att det är egendomligt atl inte någon branschsakkunnig person under det år somhar gått sedan första gången lade fram sitt förslag undervisathonom om vilken vikt man inom branschen fäster vid Tidningsstatistiksgeografiska spridningskartor och hur groteskt det är alt tro att någon placerarannonserna ensidigt med utgångspunkt i den totala netloupp-lagan och att denöver huvud taget kan säga något orn tidningars konkurrensposition ochmarknadsläge. Det här anförandet har kanske blivit en aning förpolemiskt med tanke på den faktiska stora enighet som förelegat ikonstitutionsutskottet. Många uppslag har vi fört vidare till den utredning somfinansministern skall tillsätta. har emellertid provocerat migtill att ta upp en som jag hoppas konstruktiv diskussion inom ämnesområden sornunder arbete i pressen har intresserat mig. Låt rnig därför uttala rnin glädje över att vinumera i både debatt och handling är på glid bort ifrån en alltför ensidigliberal pressideologi. Visst kan man, inte rned en folkpartist, ,rnen med en man som kunde karakteriseras som liberal, åtrninsloneefter sill avfall - - stämma upp en fanfar till den friapressens ära: "Även för den som ej lämnar sin kammare utbreder sigmed ringa besvär elt panorama av hela den samtida världen. Tidens tusendetungor lala i hans öra, och han kan när som helst ernottaga besök av självatidsandan." Ja, .sådana fanfarer är specialist på. Visstskall tusen tungor få tala. Det har också socialdemokratin kämpat för i sinaansträngningar att utbygga demokratin. Del är den enda för en demokrati värdigalinjen. Men om av olika skäl, kanske tekniska, kanske ekonomiska, vissa tungoraldrig får komma till tals, då behövs en samhällets presspolitik som har somklart utsagd uppgifl att motverka marknadskrafternas utslag och garanteraläsarna ett mångsidigt urval bland våra tidningar. Med denna motivering yrkar jag bifall tillkonstitutionsutskottets hemställan pä alla punkter. 1detta anförande inslämtle i (s). l'ru andrevice talmannen () kort genmäle; Herr talrrran! i talade i böfian av sitt anförande något om de tryckfrilretsrättsliga aspekterna och om den diskussionsom fördes och verkade en aning tillfredsställd över att, som hansade, inte några experter har låtit höra av sig. Jag vill i dennafråga säga att respekten för grundlagen är så viktig att det enligt min meningaldrig får lämnas någon möda spard när del gäller att noggrant prövagrundlagsenligheten. Så snart ens en misstanke uppkommit om altgrundlagsenligheten inle är helt klar, bör man göra vad man kan för att skapaklarhet. Jag tror också att i nred tankepå vad de experter framhöll som lät höra av sig måste medge att delförelåg misstanke om bristande grundlagsenlighet. Jag anser fortfarande atl detär och bör vara ett oavvisligt krav i delta hänseende alt verkligen sökagenomlysa sådana frågor. Enligt min mening står intresset för att respekteragrundlagen och att se till all den verkligen följs inte på någol sätt imotsättning till tillgodoseendet av dels kravet på en tillräcklig mångsidigheti pressen, dels kravet på att bevara sysselsättningsmöjligheterna. Men det ärjuinte alls den av finansministern tillyxade modell som vi nu har haft, rned enkombination av annonsskatt och presstöd, som bäst tillgodoser jusl de kraven. När del gäller mångsidigheten vill jag peka på atf det påde platser där man inte har mer än en tidning av en färg inte händer någontingmed den utformning stödet har. Dessutom skall iEskilstuna inte glömma borl de sysselsättningsproblem som utförligt redovisas ivår reservation i avsnittet beträffande reklamskatten. Det finns verkligenanledning att ta hänsyn till vilka konsekvenser för den grafiska branschen somett beslut i den frågan kan kornma att få. , herr talman! i talarom den av finansministern aviserade pressutredningen. Det är fråga om ett besluti om tillsättande av en kommitté för detta ändarnål, och det besluletär vid del här laget gammalt. Anser inte i attdet är angeläget all hos finansministern efterlysa ett besked om tillsättandetav denna utredning? Har man inte förhalat den frågan tillräckligt? Skatt på reklam, m. m. HenAHLMARK (fp) kort genmäle: Det var en väldig skillnad mellan ord ochhandling i i uppträdande i det senasle anförandet.Han sade all vad han och hans parti hade talat för var pressens styrka ochsysselsättningen i grafiska branschen osv. Men skall han ochhans parti rösta igenom en reklamskatt som kommer att driva människor tillarbetslöshet just i den grafiska industrin. Han beskyller oss för att inte varaintresserade av sysselsättningen där, medan han själv kommer att vara med ombeshrt som konrmer att öka arbetslösheten på den här sektorn. frågar retoriskt gång på gång: Vad är dåfolkpartiets pressfilosofi? Den har förts fram i en rad av våra motioner,reservationer och debattinlägg. Den är: Försvaga inle tidningar som gårekonomiskt hyggligt, stärk tidningar som inte går bra. Det innebär nej tillannonsskatt och nej till reklamskatt. Det innebär ja till elt rättvist och rimligt Nr 85 utformat presstöd. Jag tror all delär fiugonde gången som jag har sagt Onsdaeen den della frän tlen här talarstolen. 4 mai 1972 ''" ändå har (Jlle Svenssoninte förstått att de två linjerna hänger -------- ;----------- ihop:atl å ena sidan inte försvaga lidningar som går hyggligl och å andra '' ' sidan stärka tidningar som inte gårbra. Man kan därför inte säga; "Ja, men jag ärför presstöd, alltså är jag för oberoende tidningar", om rnan sarntidiglgröper ur den ekonomiska styrkan ur andra tidningar genom en annonsskatl ochvidare minskar reklamintäkterna också för andratidningarna och gör dem meraberoende av subventioner. argumenterar genom att visa upp en radsiffror om hur annonsskalten har verkat negativt för förstatidningarna, menkanske framför allt negativt för andralitlningarna. Det är just pågrund av annons- oclr reklamskatten som parti med alltför stortbistånd har drivit igenom som man inte kan slå och tala sig varm för pressensoberoende och för starka tidningsföretag, när man sarnlidigt trycker påja-knappen när det gäller annons- och reklamskatt. Vidare säger ; Men vi vill lämna så litetutrymme som möjligt för diskretionära beslut. Varför inför ni då enregel som ger en utomordentligt stor möjlighet just för diskretionära beslul? "Reducerade bidrag skall utgå i den mån förhållandena ger anledningdärtiU" - jag tror att det är den exakta formuleringen. "Reduceradebidrag"? Hur mycket reducerade? Till 2 miljoner, 1,5 miljoner, 1 miljon,200 000? "1 den mån förhållandena ger anledning härtill"? Vilkaförhållanden avses: total upplaga, upplaga på utgivningsorten, annons-volym? Det år ett totalt godtycke som kan komma atl bli föfiden ipresstödsnämnden, därför att man , tvärtemot allmännariktlinjer, skall genomföra rätt för diskretionära beslut i en väldigomfattning. Vad slutligen beträffar egen person fördehan vid första samrnanlrädet i utskottet en väldig polemik mot tanken att viskulle införa en regel sorn skipar nrer rättvisa nrellan tidningar som liggervarandra nära. Andra sammanträdet var han, för att fånga in något annat parti,tvungen alt gå med på detta beslul som medger diskrelionära prövningar. , detta är icke bra, orn man är beroende av dessa beslut somchefredaktör för en tidning. i (s) kort genmäle: Jag noterar den ändrade tonen i inlägg nred stor tillfredsställelse. Debatt lönar sig, som det är sagt. Till fru andre vice talmannen vill jag säga atttryckfrihetsförordningen och dess grunder är en viktig sak. Jag tillhör själv massmedieutredningen och har alltså uppdrag att utforma en ny massmedielag. Men jag känner ju till att tryckfrihetsförordningen utgår ifrån att hinder inte får resas mot tidning på grund av denna tidnings innehåll. Del finns inte något i den här utformningen av förslaget som tyder på atl förslaget skulle innebära sådant hinder. Men jag skall gärna återkomma till det; skall ju närmare beröra de här frågorna. 50 Vidare kom in pä dereflexioner som jag gjorde med anledningav hur det i praktiken kan ställa sig beträffande relationerna mellan första-och andratidningar. Det föriråller sig sorn jag sade, , alt det nigått till storms mot i annonsskattedebatten är jämförbart i fråga omverkningarna med den monopolprissältning som är med samma styrka harriktats mot andratidningarna och som har lett till den beklagliga utvecklingenmot en tidningsdöd som vi har fått bevittna. Jag försökte ange några lösningar, och jag hoppas ocksåatt nu när han blivit mera försiktig i anden skall ifortsättningen slå vakt om ett selektivt stöd. Jag stärktes i de tankarna dåjag lyssnade lill fru andre vice talmannen när hon höll sitt första anförande.Då sade hon: Presstödet bör göras om från grunden. Nej, det räcker inle, somherr säger, med vackra ord om fria tidningar. Om vi skall kunna göranågot verkningsfullt i den här situationen, behövs det ett selektivt presstöd.Det visar mina exempel ifrån oclr . Vidare vill jag säga att är nog en aninginbilsk, då det föriiållandet att jag tillsammans med flertalet övriga ikonstitutions-utskoltel underkänt metod att klara problemet med17 § ger honom anledning atl moralisera över mitt beteende och tillskriva migsmutsiga motiv. Är det inte enklare att tänka sig att vi inom utskottetgemensamt bedömt metoden som omöjlig? Fru andre vice talmannen () korl genmäle; i säger medanledning av tryckfrihetsförordningens bestämmelser alt hinder inte får resasmot tidning på grund av denna tidnings innehåll, att det inte finns någonting ide nuvarande bestämmelserna och inte heller i det nya förslag som ligger påbordet som innebär sådant hinder. Nej, jag är medveten orn det tich härupprepar jag det uttalade förtroende som jag uttalade i mitt första anförandeför presstödsnämntlens ledamöter, inte minst för dess ordförande och sekreterare.Det är alltså ingen kritik rnen det jag säger drabbar hela presstödsnämnden ochäven mig, nämligen atl ingen kan garantera vad det finns för motiv ibakhjärnan, då man går att besluta, vad det medvetet eller omedvetet är förtankar som styr, när man har sä väldigt vida ramar som onekligen finns förpresstödsnämndens verksamhet. Jag skall inte nu fa upp själva sakfrågan,fryckfrihetsfrågan, i en sista kort replik; det finns inga möjligheter tilldet. Men jag tycker alt det är ett angeläget intresse att i alla frågor - delgäller inte bara den här - när det finns en minoritet sorn vill ha en utredninggjord, inte minst vad beträffar så viktiga frågor som grundlagsenigheten, attgå in för att sådana önskemål respekteras och att utredningen blir gjord. Vidare vill jag, herr talman, ytterligare med anledning avdet sonr i Eskilsluna sade onr att presstödet behöver göras ornfrån grunden, säga att jag verkligen har den uppfattningen och fått den befästefter atl de här reglerna har verkat under elt år. Det finns inga möjligheteralt konrma franr på etl vettigt sätt, när man låtsas att det är ett selektivtstöd, medan det i själva verket inom vissa selekliva ramar är ett generellt stöd. Det blir så egendomliga konsekvenser av det. Skatt på reklam, m. m. Nr 85- finansnrinistern har ju ändå inte, dess bättre villjag gärna säga, gått in för den- " '" ''" ställastödefs storiek i direkt relation till hur förlustbringan- 24 mai 1972---- '-''-" lördagen är. Det skulledock vara ett verkligt selektivt stöd. Men om -------- ;----------- -- man skall halta på det här sättet,både ta hänsyn till den ekonomiska ' ställningen och blunda för den,blir det mycket egendomliga effekter. Del ärinte bra att fortsätta pa del sättet. Del är jag övertygad om, () kort genmäle: bn dominerande linje i iEskilstuna inlägg var att det inte skall finnas regler som ger utrymme fördiskretionära beslut. har han framför allt pläderat just fördiskretionära beslut vad gäller , , Folket,, , etc. Jag anser att det ärfel att vara den drivande i polemiken mot de alternativa regler som folkpartiethar föreslagit, när man själv är beroende av att de reglerna inte införs. När man sitter som chefredaktör för tidningen ,skall man inle vara den som kritiserar de regler som skulle skapa en ökadrättvisa i . Del är klart att detta inte är ett jäv formellt, men detär ett jäv reellt. Man kan då inte skylla på att andra har samma rnening. Ornman i en nämnd, där man är jävig, skulle skylla på att andra tyckerlikadant sonr man själv, skulle man bli utskrattad. Man bör ligga lågt, när mani sin civila yrkesverksamhet har ett intresse av etl visst beslut, just för altslippa diskutera vilka motiv man har hafl. Def som i angriper mig för är atti skulle regler verka litet egendomligt. gesut i 700 fler exemplar än . Men, säger il-skilsfuna, DagblatI har så fin spridning i , så det är inte rimligtfölja vår linje.