prot · FV0956 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag viU bara säga några ord till herrJonasson som talar sig så varm som han aUtid gjort för våra småbruks- ochdeltidsjordbmkare och säger att vi med litet enkla stöd kan ge de mångamänniskorna där möjlighet att vara kvar. Det kan synas riktigt, men hur är deti verkligheten, och av vUka orsaker måste de lägga ner? Det är så lätt och det var det jag också ville antyda imitt första inlägg att gå ut och säga att det beror på den fördajordbrukspolitUcen - på regeringen. Jag skaU berätta en sann historia för er som dominerarinom de ekonomiska föreningar som våra jordbmkare har. Vi hade i närheten avden ort där jag bor tio småbönder som var anslutna rill MC, deras egenintresseorganisation. Det var Utet besvärligt att hämta deras mjölk. Med andraord, det lönade sig inte. Då sade MC: Fr. o. m. den och den dagen kommer viinte och hämtar er mjölk. Vad hände för dessa tio bönder som i huvudsak hade kreaturoch mjölkproduktion? Till att börja med utfordrade de sina kalvar med mjölk.Jag förstår inte lönsamhetsfrågorna i detalj, men så mycket förstod jag - eftervad de själva sade att detta inte kunde fortsätta. Trots att MC dominerar såoerhört som företaget gör, fanns det ett privat mejeri somlåg bättre tUl och som tog hand om mjölken, så att dessa tio jordbmkarefortfarande kan leva på sina gårdar - inte tack vare MC utan trots MC - tackvare det mejeri som tog hand om mjölken. Jag klandrar icke MC för att man ärrationell i sitt tänkande. Tvärtom, det är man tvungen att vara. Alla ärtvungna att vara det, men det går inte att komma undan den problematik sombestår i att de små enheterna försvinner bara genom att säga att det beror påden politik som regeringen för. Så enkel är inte problematiken, och det ärdärför jag försökt få in denna synpunkt i debatten. den 12 aprU 1972 () kort genmäle: Jag känner inte till det förhållande som herrAugustsson gått in på när han säger att MC inte kunde hämta den där mjölken.Men när han säger att ett annat mindre mejeri i närheten kunde göra det, så kandet väl bero på belägenheten etc, och det visar väl bara att smidighet i mångafall kan vara överlägsen. På så sätt gick det bra i detta faU. frågar hur det serut, och så säger han; Hur är det i verkligheten? Ja, i verkligheten är det jubara så, , att de här bönderna avsågats från dessa bidrag ochdetta stöd, och då försvinner jordbmken. Det är denna sak vi viUe komma tUlrätta med. HerrJOSEFSON i Arrie (c); Jag skall endast beröra reservationen I ochde två motioner som ligger till gmnd för den. Det är ju på det sättet attcentern 1967 i motioner krävt att riksdagenskulle göra ett uttalande där man säger att målsättningen för jordbmketsrationaUsering i främsta rummet bör inriktas på att åstadkomma en successivutbyggnad av bärkraftiga och effektiva, rationella familjejordbruk. Man harinte sagt att man inte bör rationalisera, att man inte skaU lägga samman de småenhetema, utan det är endast frågan om sättet hur det skall ske, och det ärframför allt frågan om att man lagt alltför liten vikt vid vad vi anser varaväsentUgt, nämligen att detta måste ske successivt. harvi i våra respektive län kunnat se många exempel på att man vidsammanläggningen inte följt regeln att ett bärkraftigt familjejordbmk skallbyggas upp successivt. 1 stället har de mindre enheterna lagts tUl redan fulltbärkraftiga jordbmksföretag. När man då vet att avbmkningsenheterna i vårt land fortfarande utgörs av gårdar med mindre än är det helt naturligt att understryka vikten av att man tar som den primära målsättningenatt av dessa mindre enheter successivt bygga upp bärkraftiga jordbruksföretag.Plockar man bort de mindre bärkraftiga genom sammanläggning med uddabärkraftiga, så förhindras möjligheterna att av dessa mindre enheter såsmåningom skapa bärkraftiga jordbmksföretag. vägras ofta en jordbmkare meden 20 hektars egendom förvärvstiU-stånd om han vill köpa en grannfastighet . Jag känner till ett sådant fall som inträffade förra året.Det gällde t. o.m. en fastighet som en gång hade omfattat . Den hade splittrats på fyra enheter, och ägaren tUl den största av dessa, som var , kunde köpa ytterligare . Han hade mänskUgt att dömamöjlighet att inom en ganska köpa upp samtliga de enheter som tidigarehade hört till samma bmkningsenhet och skulle då ha fått ett företag somomfattade . Han vägrades förvärvstillstånd tUl den förstaetappen i denna utbyggnad, och resultatet blev att den egendom som var tUl salu gick tUl en bmkningsenhet intill, som redan innehöll . Inte nog med att denna fastighet försvann som rationaliseringsobjekt utan man tog ocksåbort möjligheterna för 20-hektars jordbmkaren till fortsatt sammanläggning ochtill att successivt bygga upp en bärkraftig enhet. Det är på den punkten som viframför allt reagerar mot den rationaliseringspolitik som ofta bedrivs. i , mitt eget län, har lämnaten redogörelse för utvecklingen. Den ger bekräftelse på riktigheten av vad jaghar sagt, att de små enheterna i stor utsträckning försvinner i sammanläggningmed redan bärkraftiga. Enligt en redogörelse som lantbmksnämnden givit ut omjordbmkets utveckling i framgår att antalet bmkningsenheter 1970 minskat mycket kraftigt eller med något över 40procent. Vid en successiv uppbyggnad av bärkraftiga bmkningsenheter borde jusedan antalet bmkningsdelar i närmast liggande grupper ha ökat. Men så har inteskett. Gruppen har minskat med och gruppen har ökat något eller . Först i gruppen finner man den stora ökningen med . Gruppen har ökat . Detta visar klart riktigheten av vad jag har sagt om sammanläggningarna.Man inriktar sig alltför litet på den successiva uppbyggnaden av bärkraftigajordbmksföretag. Över huvud taget anser jag att det tas alltför stor hänsyntUl arealen vid bedömning om ett jordbmk är bärkraftigt eller inte.Andra faktorer kan spela in. Det finns exempel på att man vidanimalieproduk-tion kommit upp till vida större omsättning på en mindre arealän vad man gör på en betydligt större enhet vid rent vegetabilisk produktion.För jordbmkets rationalisering är enligt min uppfattning det viktigaste att maneffektivt kan utnyttja den tUlgängliga arbetskraften det utgör oftafömtsättningen för att man skaU uppnå högsta möjliga lönsamhet på enbrukningsenhet. I många fall kan produktionsinriktningen skapa bättrefömtsättningar för större lönsamhet än en utökad areal. Vi har specialodlingaroch vi har animalieproduktion att tillgå för att skapa sysselsättning för denarbetskraft som finns tiUgänglig på platsen. Ser man på utveckUngen inom jordbmket så harstmkturförändringen pågått i en mycket snabb takt. Antalet bmkningsdelar harunder en tioårsperiod minskat med en tredjedel. Trots detta har fortfarande,som jag sade , av bmkningsenheterna en areal . Det är angeläget, anser jag, att man verkligen vinnläggersig om att av de små och medelstora bmkningsenheterna successivt bygga uppbärkraftiga familjejordbmk. När jag lyssnade tUl utskottsmajoritetens talesmanhär fick jag inte något intryck av att han på något sätt är motståndare tiU ensådan målsättning. Däremot vill inte utskottsmajoriteten vara med om att göranågot uttalande i den riktningen. Det verkar något egendomligt, eftersom väldet väsentliga ändå måste vara att man på bästa sätt tar hänsyn till deförhållanden som råder. Man kan ha en klar målsättning för framtiden, men manmåste också vara medveten om att vi inte har all mark tillgänglig vid ett ochsamma tillfälle. Då borde det vara värdefullt att klart uttalatnödvändigheten av den successiva uppbyggnaden och uttalat att detta måste varamålsättningen för utvecklingen inom jordbmket. Med vad jag här sagt yrkar jag bifall tillden vid utskottsbetänkandet fogade reservationen I av i Skegriem.fl. den 12 aprU 1972 HerrLEUCHOVIUS (m); har tidigare gett synpunkter på derationaliseringsfrågor som behandlas i jordbruksutskottets betänkande nr 6,synpunkter som jag helt kan instämma i. Jag skall därför endast uppehålla migvid yrkandet i reservationen 4 angående vidgad rätt till erhållande avdriftslån enligt motionen 551. Enligt nu gällande riktlinjer för jordbmkspolitiken skallen fortsatt snabb rationalisering av jordbmket främjas, bl. a. genom statensmedverkan och stöd, för att jordbmksföretagen skall göras så effektiva sommöjligt. Det synes väl som om dessa intentioner inte helt har följts. Istället torde det vara så att rationaliseringsbestämmelsernas totala inriktningpå vissa typer av jordbmk har verkat begränsande genom att ett betydande antaljordbmk har ställts helt utanför möjligheten att få del av detrationaliseringsstöd som utgår. Utvecklingen inom jordbruket framför aUt om hänsyn tastill den mycket snabba nedläggningen av bmkningsenheter, som delvis beror påden låga lönsamheten borde ha motiverat en generösare tillämpning avrationaliseringsstödet, ett stöd som borde bedömas med en kombineradlantbruksdrift som utgångspunkt. Kombinationen jord-skog är , vilket jaghoppas den skall bli också för framtiden, den naturliga driftformen förfamiljejordbmken; därvidlag viU jag helt instämma i de synpunkter som herrJonasson anlade. Tillämpningen av rationaliseringskungörelsen bör kunnatillåta att även s. k. vardagsrationaliseringar kan stödjas. är det väl,framför allt inom familjejordbmken, mindre rationaliseringsåtgärder som kanvara mest angelägna och kanske också ge den största effekten. Det gäller rationaliseringsåtgärderi fråga om ekonomibyggnader, täckdikning, maskinköp m. m. En stimulans genomsådana åtgärder är synnerligen önskvärd i den period av uppmstning som detsvenska jordbmket befinner sig i. Det kan således ifrågasättas om den nuvarande bindningenvid förvärv eller arrendering till yttre rationaliseringsåtgäraer eller tillproduktionsomläggning av mera genomgående slag är den riktiga. Det finns redannu mänga etablerade jordbrukare som saknar ekonomiska möjligheter tillönskvärda rationaliseringsåtgärder och som borde få möjlighet att användadriftslån med t. ex. en tioårig amorteringstid utan sådan bindning. En vissuppluckring av kraven har ju skett . den 12 aprU 1972 viUcetherr var inne på, men det räcker inte med detta. Enligt mittförmenande borde nu tiden vara mogen för en mera generös tillämpning, somgjorde det möjligt för redan etablerade jordbrukare att genom driftslån få stödför rationaliseringsåtgärder. Jordbmket är ju en mycket kapitalkrävandenäring, och det är för många inte så lätt att utan lånemöjlighet, t. ex.driftslån, klara av angelägna och nödvändiga rationaliseringar. Jag ber därför, herr talman, att få yrka bifaU tiU reservationen 4 Uksom även tUl de tre övriga reservationerna vid dettabetänkande. HerrPERSSON i (s): Jag hade inte tänkt att begära ordet, men jaggjorde det när jag hörde . Han beskrev ett par fall som han hadeträffat på jag vUl minnas att det var i och sedan drog han av de tvåeller tre faUen den slutsatsen att så handlar lantbmksnämnderna och lantbmksstyrelsen. måste också ha tiUgång till, såvitt jagförstår, den promemoria som överlämnades av generaldirektören förlantbruksstyrelsen när han gjorde ett besök i utskottet . Därav framgårklart och tydligt att det stöd och de bidrag som ges går i första hand tillfamiljejordbmk; går till brukningsenheter som har mindre än 50 ha. Det är bara ett fåtal bmkningsenheter med åkerarealer överstigande 100 ha som har fått stöd. Det är inte riktigt att lantbmksnämnderna, som jag trorherr uttryckte det, skuUe lida av storhetsvansinne. De handlar efter detbeslut som riksdag fattade att man skulle försöka att successivtbygga upp familjejordbruk av bärkraftig storleksordning. Jag kan försäkra herrHedin - och det kan han göra sig underkunnig om genom att tiUfrågalantbruksstyrelsen att vi har närapå regelbundna sammanträden ute i de olikalänen med både lantbmksnämndernas ledamöter och tjänstemän på lantbmksnämndernaoch att vi får det entydiga beskedet att den verksamhet som bedrivs är tiUgagn för jordbmket. Jag förstår inte riktigt hur man egentligen skall gå tillväga för att successivt bygga upp bärkraftiga jordbmk, om inte lantbmksnämndernaskaU kunna inköpa fastigheter för att lägga dem till andra. har här varit inne på ungefär sammatankegångar. Jag har litet svårt att fatta vad han menade, Jordbmksutskottetgör ju vissa utflykter utanför vårt lands gränser. Vi besökte förra åretRyssland, som har en helt annan stmktur på sitt jordbmk med bl. a. betydligtstörre bmkningsenheter. blev då intervjuad av en rysk tidningsmanoch blev tillfrågad vad han ansåg om jordbmket i . Om detta fick manbara klart säga att det var stora jordbmk - det kunde man inte bestrida. Menherr tillfrågades vidare vad han önskade skulle ske här i vårt land,och han svarade obetingat: "Jag skulle vilja ha mera mark till mittförfogande," Ja, det är ett resonemang som de jordbmkare för som måsteleva på sitt jordbmk. De vill att mera mark skaU ställas till deras förfogande,och därför måste lantbmksnämnderna försöka se till att de har mark, när denbehövs. sägerherr att det stöd som staten ger är inte så stort - det Ja, det är inte så bara, för räntan på de lånen ärbetydligt lägre än på andra lån. Jag vUl minnas att det rör sig om en skillnadpå 1,5 å , och det är inte att förakta. Och jag kan tala om för herrHedin - det framgår också av den promemoria jag nämnde, om läser dennoga, och han måste väl tro på vad lantbruksstyrelsen säger - att i bidragtill olUca anordningar har utgått . Till särskUdaanordningar i bl. a., utöver det senaste stödet, har utgått 12miljoner kronor i statsbidrag för oUka ändamål. Jag har velat säga detta, herr talman, för att det inteskall framstå som om de organ som har att syssla med detta både på länsplanetoch på det centrala planet så att säga skulle ha storhetsvansinne. Det finnsaktiva jordbmkare med i nämnderna liksom i lantbmksstyrelsen, och jag vågarpåstå att de arbetar just för att beslut skall kunna förverkligas meden successiv utbyggnad av bmkningsenheterna. Ordet storhetsvansinne var det inte jag somanvände, utan jag citerade en brevskrivare som för sin del tyckte att det låglitet storhetsvansinne i det sätt varpå lantbmksnämnden i det här fallet iÖrebro län hade handlagt ett par ärenden som han sedan angav i brevet och vilkajag belyste. Det gällde t. ex. en gård bra åker somvederbörande inte fick köpa därför att den skulle slås samman med en lika storgranngård. Det är detta jag tycker är felaktigt. Jag anser att deriktlinjer som finns är olämpliga, när de får tiU konsekvens ensådan utveckling. Då det gäller statens hjälp i fråga om att köpa gårdar ochgenomföra olika rationaliseringsåtgärder, så är det för staten en mycket billigform att ge lånegarantier. För den enskilde kan det vara en mycket god hjälp-det kan, som i sade, innebära en räntehjälp med mellan1,. Men för staten blir det en ganska liten kostnad. Jag tycker att i skulle kunna gåmed på de förslag som vi framför i reservationerna och som skuUe innebära skulle vara betydligt generösare än när det gäller dem, somsuccessivt vill bygga upp sina företag, i stället för att stjälpa dem, vilketman tyvärr måste göra med de nuvarande riktUnjerna, den 12 aprU 1972 HerrJONASSON (c): i säger att jag önskarmera mark. Ja, det är riktigt att jag sade så, och det är flera som har önskatdet. Men fördenskull vill jag givetvis inte vara med om att tvinga mig tillnågon mark. Det är väl ändå så att många är nöjda med den storteksordningde har på sitt jordbmk; de vill leva på detta jordbruk och förbättra det. Då ärdet väl också rätt att de får denna möjlighet. Det är detta vi vill uppnå. Effektiviteten kan åstadkommas på jordbruk av olikastortek. Man skall inte stirra sig blind på den punkten det kan i många fallvara en personlig fråga. HerrPERSSON i (s): Bara några ord till , när han sägeratt lånegarantierna har väl inte så stor betydelse. Om jag inte är alldeles felunderrättad, , så har ni från moderat håll och tidigare frånhögerhåll ständigt kört med att vi skall avskaffa alla andra låneformer ochbara behålla de statliga lånegarantierna. Det är aUtså en form som ni tidigarehar accepterat, och då tycker jag inte att ni nu skall säga att den inte harnågot värde. Sedan verkade det som om ville göra gällandeatt lantbruksnämnderna går ut och säger till jordbmkarna; "Det härjordbmket kan Du inte leva på, det skall Du vara snäll och sälja tilloss." Så går det inte tUl, . Det finns ingen lantbruksnämndhär i landet som tvingar en jordbmkare att lämna ifrån sig sin egendom. Om hanvill ha den kvar, och om han tycker att han kan försörja sig på den, så får hangöra det. Men när samma fastighet sedan blir till salu kan lantbmksnämndenutöva sin förköpsrätt, om nämnden t. ex. vill lägga egendomen rill herrJonassons fastighet i för att göra den större. Konstigare är det inte. Jag tar kammaren till vittne på att det intevar jag som sade att lantbmksnämnderna tUltvingar sig fastigheter; det var herrPersson i som sade det. Jag anser att kreditgarantier är enutomordentligt bra stödform både inom jordbmket och på andra områden. Vad jagframhöll var bara att det för staten faktiskt är en billig form; i varje faUhar det inom jordbmket varit en ytterligt liten förlust på den verksamheten. i (s): Utan att ta någon tUl vittne viU jag påminnaom att frågade: Om jordbmkarna vill leva på sina fastigheter ochtycker att de kan klara sig på dem, varför skaU de då inte få göra det? Dåsvarade jag, och det står jag för, att det får de göra. Lantbmksnämnderna sägerinte då att de vill köpa fastigheterna. Detta ärvad som sades, . Överläggningen var härmed slutad. Punkterna 1 och 2 Kammaren biföll vad utskottet i dessa punkter hemställt. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 1 av i Skegrie m. fl., och förklaradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller jordbruksutskottets hemställan i betänkandetnr 6 punkten 3 röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen nr 1 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 2 av i Skegrie m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som viU att kammaren bifaller jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 6 punkten 4 röstar ja, den det ejviU röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 2 av i Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat; Propositioner gavs på bifall tUl dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 3 av i Skegrie m. fl., ochförklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr begärt votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaUer jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 6 punkten 5 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 3 av i den 12 aprU 1972 Vid omröstning genom uppresning förklarades flertalet avkammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Då begärderösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Propositioner gavs på bifaU till dels utskottetshemstäUan, dels reservationen nr 4 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition; Den som vUl att kammaren bifaller jordbruksutskottetshemställan i betänkandetnr 6 punkten 6 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen nr 4 av m, fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Utskottets hemställan bifölls. På förslag av herr tredje vicetalmannen beslöt kammaren uppskjuta behandlingen av återstående ärenden påföredragningslistan till morgondagens sammanträde. § 20 Herr tredje vice talmannen meddelade att påföredragningslistan för morgondagens sammanträde skulle utbildningsutskottetsbetänkanden nr 48 uppföras sist bland två gånger bordlagda ärenden. §21 Interpellation nr 114 ang. åtgärder mot USAis deltagande i kriget i Ordetlämnades på begäran till HerrTAKMAN (vpk), som yttrade: I ett TV-tal i åroffentliggjorde president att hans rådgivare i säkerhetsfrågor HenryKissinger hade gjort tolv resor till , första gången ,för "hemliga fredsförhandlingar" med företrädare för Demokratiskarepubliken . I och med offentliggörandet omöjliggjordes givetvis fortsatta förhandlingar av denna karaktär. på uppdrag av president att den Onsdaeenden hadeavbrutit sitt deltagande vid . Detta avbrytande av alla kontakter var naturligtvis en mycket------------ aUvarlighandling, som dessutom måste ses mot bakgrunden av att fördubblateller flerdubblat insatsen av flyg- och flottstridskrafter i Indokinakriget.Bombningarna mot har blivit alltmer frekventa och har varit praktiskt taget rutinmässiga som deförts allt närmare . Den 30 eller 3 gick befrielsestyrkorna tilloffensiv i . Av allt att döma är det en samordnad operation över helalandet. De väpnade styrkomas tre kategorier, gerillan, de regionala tmppernaoch de reguljära tmpperna, de senare kallade "nordvietnameser" i deamerikanska nyhetsbyråernas telegram, utvecklar tydligen ett oerhört effektivtsamspel sinsemeUan och med de politiska styrkoma i byarna och städerna. Tillmarionettmpperna har den provisoriska revolutionära regeringen från offensivensbörjan riktat täta radioappeller med resultat att hela kompanier och t. o. m.en brigad gått över till de patriotiska styrkorna. Ett nytt element i befrielsekriget i är attprovisoriska revolutionära regeringens styrkor nu har tUlgång tillluftvärnsrobotar, vilket leder till att de piloter somhittills utan egen risk har kunnat fälla bomber kommer att lida förluster. Det förhållandet att beordrat ;or att bombaäven tyder på en desperat situation med tanke på att dessajätteplan inte har någon chans om de kommer inom skotthåll för SAM2-robotarna.Redan under de första dagarna sköts tre ner över södra sjunde flotta som öser skurar av 127-mm-granater in över kustbyarnaoch -städerna har tydligen mött ett hårt motstånd från DRV:s kustartilleri ochhar lidit förluster. De indokinesiska folken behöver allt stöd i dennaavgörande situation. Ett viktigt bidrag till deras kamp skulle vara ett svenskterkännande av Republiken provisoriska revolutionära regering, somåterigen med all önskvärd tydlighet visar att den har folkets stöd och att denoch inte quisUngjuntan i är den legitima sydvietnamesiska regeringen. Det finns ingen annan förnuftig och realistisk väg att nåen lösning än att förhandlingar äntUgen kommer i gång vid omVietnam på grundval av PRR:s sjupunktsförslag . Den förstanyckelfrågan är att förmå och dess bundsförvanter att dra tillbaka allatrupper och upphöra med alla militära aktiviteter i och hela Indokina.Den andra nyckelfrågan är att måste respektera detsydvietnamesiska folkets självbestämmanderätt och att marionetten följaktligen måste avgå . Med hänvisning tiU vad jag här anfört anhåller jag omkammarens tillstånd att tUl herr utrikesministern få rikta följande fråga; Vilka åtgärder har möjlighet att vidtaför att söka förmå att upphöra med bombningarna av södra och norra ochåtemppta deltagandet i om och äntligen 171 accepteraPRR:s sjupunktslösning som gmndval för en uppgörelse? Denna anhållan bordlades. Nr 56 § 22 Interpellation nr 115 ang.dispens från skyldigheten att anlita den -------------------- Ordet lämnades på begäran till HerrANDERSSON i (c), som yttrade; beslutade om nya reglerför den kommunala renhållningen.