prot · FV0986 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag tycker atl en kår av fritt yrkesutövande advokater ändå är någolväsentligt för rättsordningen i en demokratisk stat. I synnerhet som jag trormig veta att den nuvarande ordningen har fungerat bra, tycker jag inte atl delfinns anledning att frångå denna. Jag vill inte heller tala för att man skall bygga ut ilandstingens regi bedrivna advokatbyråer i samma omfattning somdepartementschefen anser att de allmänna byråerna skall utbyggas, utan jagmenar atl den nuvarande ordningen bör kunna vara tillfredsställande. Om det inågot speciellt fall kan tänkas att behov föreligger av ytterligare någonlandstingsbyrå, så tror jag att vederbörande landsting kommer att gå iförfattning om atl inrätta en sådan. Det kan ju inte gärna varatillfredsställande, tycker jag, att i alla de mål som man kan tänka sig, däranspråk riktas mot staten, en statsanställd advokat skall försvara den enskUdesintressen gentemot staten, som dessutom är hans egen arbetsgivare. Jag tyckeratf det här föreligger en kompefenskonflikf, som från rättssäkeriietssynpunktinte är tillfredsställande. Förslag tiU rättshjälpslag m. m. Nr 86 säger herr statsrådet att det ärviktigt med valfrihet, och därför Onsdaeenden måste varje människa i princip hamöjlighet att välja mellan en privat 24 mai1972 advokatbyrå och en advokatbyrå iallmän regi. Jag kan inte tycka att det -------------------- äruttryck för en valfrihet. Valfrihet är väl alt man har rätt att välja den ForslagtiU rätts- advokat som man har förtroende för,1 då även advokatyrkel blir m. aUtmera specialiserat ställerallmänheten krav på alt i ett specifikt mål - det kangäUa vattenrätt, patenträtt, famUjerätt eller expropriationsråll -få tala mednågon advokat som är hemma på just del området. Del är en valfrihet och entrygghet som man skall garantera, och det garanterar man inle, enligt mitt sättatt se det, med statliga advokatbyråer, där del lätt blir en opersonligadministration - klienten söker en byrå och inte en viss person. Jag skullevilja höra hur herr statsrådet tänker att man skall kunna lösa problemet om delfria advokalvalel utifrån de utgångspunkter som jag tycker är väsentliga. Som statsrådet också sade, är en väsentlig motivering förde allmänna advokatbyråerna atl de skall få en prisledande funktion, att deskall ulöva en kostnadskontroll och att man därigenom skall kunna pressa nedeUer håUa kostnaderna för rättshjälpen på en rimlig nivå. Atl de hålls på enrimlig nivå är helt rimligt, och jag påstår atl domstolarna i sinhiltUlsvarande verksamhet har fungerat på ett tillfredsställande sätl. Elleranser inte juslitieministern att domstolarnas kontrollerande verksamhet när detgäller advokatarvodena har fungerat tillfredsställande? Jag skulle gärna viljahöra justitieministerns synpunkter på detta. Jag tycker i aUa faU att det ligger i farans riktning altden i propositionen och utskottsbetänkandet förordade utvidgningen av deaUmänna byråerna, så att de finns tUlgängliga för alla medborgare, kan ledatill ett undanträngande av de privatpraktiserande advokaterna. De aUmännabyråernas s. k. prisledande funktion kan komma att innebära alt de friaföretagarna får alll svårare att driva sin rörelse pä ekonomiskt rimligavillkor. Även om herr statsrådet uppriktigt strävar efter att det skall bli enfri konkurrens mellan allmänna advokatbyråer och de privatpraktiserande, trorjag ändå att del ligger nära till hands att de allmänna byråerna genom doldasubventioner kommer att driva en prispohtik som försvårar eller omöjliggör en sundkonkurrens. Det är ingel tUltalande framtidsperspektiv, herr justitieminister,ifall vi skulle få det så, att flertalet rätlsärenden handhas av anställdaadvokater, medan vi får en liten elit av privatpraktiserande advokater som stårtill tjänst för de bäst betalda personerna i det här landet. Sedan skuUe jag vilja gå över tiU frågan om taxesyslemet,och jag skulle vilja släUa en fråga fill justitieministern. 1 den föreslagna 22§ rättshjälpslagen står det i första stycket första punkten; "Biträde harrätt till skäUg ersättning för arbete, tidsspillan och ullägg som uppdragetkrävt." I andra punkten slår det; "Konungen eller, efter Konungensbemyndigande, centralmyndigheten fastställer taxa som skall tillämpas vidbestämmande av ersättning." Jag skullevilja veta vad detta konkret innebär. Hur skall man tolka den förstapunkten om "skälig ersättning", om man kombinerar det med bestämmelseni andra punkten om atl taxa "skall tillämpas" i det fall 156 Konungen så bestämmer? SkaU enadvokat i fortsättningen komma med enkoslnadsräkning som skall bedömas i de mål för vilka taxa skall gälla ellerskall det vara uteslutet? Skall man kunna frångå den fastställda taxan? Jag lycker för min del att formuleringen taxa "skalltUlämpas" är alltför preciserad, att man egentligen i lagtexten borde hatUlagt "såvida inte särskUda skäl talar för annat" e. d. Problemet är naturligtvis också vUka grupper av mål somkommer alt omfattas av den här laxesällningen. I propositionen sägs bara allnär del gäUer mål vid domstolarna kan man tänka sig att schabloniseragemensamma ansökningar om hemskUlnad och äklenskapsskiUnad och atl del inle äruteslutet att man också tar med frågan om arvodena i slämningsmål omhemskillnad och äktenskapsskillnad. Även andra famUjemål, t. ex. faderskapsmåloch bördsmål, kan komma i fråga. Del är ju en ganska tunn beskrivning egentligen med tankepä alla de mål som kan komma i fråga. Jag skulle vilja veta, om justitieministernhar någon uppfattning om humvida del här kommer atl bli fråga om omfattandemålgrupper eller om den uppräkning som finns här är den som i storl kommer atlvara gällande. Över huvud taget anser jag att ett taxesystem är behäftatmed vissa brister. Det kan leda tUl att advokaten har ett minskat intresse avatt verkligen lägga ned arbele på elt mål, men del kan också leda liUöverbetalning i andra fall, och del är svårt alt få en klar rättvisa i etttaxesystem. Det har också från vissa remissinstansers sida riktats kritik moldel föreslagna taxesyslemet. Personligen tror jag att man kan komma fram lUlnormalarvoden i vissa typer av ärenden. Jag tycker del är ganska naturligt går vidare på den väg som man för övrigt redan har påböfial. Jag vill också i del sammanhanget ta upp en annan fråga,nämligen principfrågan om vem som skall fastställa taxorna. Enligt förslaget skaU staten ensam fastställa de taxor somskall gäUa för vissa uppdragstagare. Om man tänker sig ett samråd mellandepartementet, den centralmyndighet som kan bli inrättad för rättshjälpen.Advokatsamfundet och domstolarna, skulle det vara en rimlig lösning. Men enlösning där staten ensidigt skall bestämma taxorna tycker jag är heltförkastlig. Del slrider mot den grundläggande syn man har på hur löner skaUbestämmas och hur ersättningar åt uppdragstagare över huvud laget skallfaststäUas. Jag skall därefter gå över till ett par andra frågor. Delgäller först benämningen aUmänna advokatbyråer. Där föreslår propositionen inte längre skall använda beteckningen rättshjälpsanstalt utan man skallanvända beteckningen allmän advokatbyrå. Vi har i en reservation från moderatasamlingspartiet föreslagit att man skaU använda beteckningen rätlshjälpsbyrå.Titeln advokat har hittUls varit förbehållen enskilt verksamma advokater, ochdel är över huvud taget i hela västvärlden ett uttryck just för friayrkesutövare. Därför lycker vi att del är olämpligt att man nu lägger sig tillmed en sådan titel för de statliga rättshjälps-byråerna. Vad beträffar centralmyndigheten för rättshjälpen har intevi kunnat acceptera att det domstolsverk som en majoritet i harfatlat Förslag tiU rättshjälpslag m. m. Nr 86 principbeslut om skall handha dehär frågorna om administrationen av Vi tycker det är viktigt alt rättshjälps anstalterna intar en självständig ställning i förhållande till domstolarna, och vi lycker alt det är principiellt felaktigt att skall ha Förslag tiU rätts- den centrala ledningen. Vi tror åandra sidan inte alt centralmyndigheten m. behöver vara av en så storomfatlning. Del kan vara en ganska liten institution,men dess självständighet i förhållande till domstolarna bör garanteras. 1 fråga om tillämpningsområdet står det i 8 § andrastycket: "I fråga om visst slag av ärenden som är talrikt förekommande ochnormalt av enkel beskaffenhet kan Konungen förordna atl allmän rättshjälp ejskali lämnas." Del är de s. k. massärendena. Man tittar där intresseratefter vUka typer av ärenden som inte skall omfattas av den allmännarättshjälpen. I propositionen på s. 246 göres vissa exemplifieringar. Statsrådetsäger där, att massärenden exempelvis kan utgöras av bouppteckningar,inskrivningsärenden och vissa taxeringsbesvär. Del vore värdefullt atl fä veta om statsrådet tycker attäven andra typer av massäienden är aktuella eller om man skall uppfatta dem jagnämnt som sådana som enligt departementschefens mening kommer att ligga utanförbestämmelserna om allmän rättshjälp. Det skulle vara betydelsefullt atl vetavad den reform omfatlar som vi här diskuterar. Jag skulle inte ingå på frågan om näringsidkare, eftersomandra kommer att göra del. Jag vill här bara nämna, att till punkten G harfogats en gemensam borgerlig reservation, som yrkar på bättre rättshjälp ålnäringsidkare än propositionens förslag. Frågor om beslutande organ för förordnande av biträdekommer senare att beröras av , varför jag nu inte skall ingå pådelta ämne. Jag vill sluta med att nämna en sak som finns upptagen på s. 531justitieutskottets betänkande och som avser informationen om rätts-hjälpsrefonnen. I en motion yrkas på en effektiv och saklig informalionbeträffande reformens innebörd. Utskottet har inte ansett alt det i och för sigfunnits anledning att tillstyrka motionen. Vi trodde oss kunna utgå ifrån attdepartementet skulle ombesöfia erforderlig information. Personligen måste jag.säga atl vi har vissa erfarenheter när det gäller information fråndepartementet; i många stycken har den varit bra, men i vissa hänseenden varit mindre fullständig. Detta gäller exempelvis propositionen om detolaga vapeninnehavet, där informationen inte skedde på sätl som varit önskvärt. Jag förmodar att departementet i del här hänseendet kommeratt ge en god information. Därmed menar jag en verkligt saklig information omhur reformen fungerar, så atl allmänheten får det klart för sig. Med det sagda skulle jag, fru talman, vilja yrka bifalllill reseiva-tionerna 1,3,4,6,7 och 8 och i övrigt till utskottets hemställan. har särskilt uppehållit frågan om 158 taxor vid bestämmande av advokalarvoden. Vi har under arbetet med propositionen kunnat konstatera att man försöktpröva sig fram. I har rnan i varje fall varit inne på samma tankegångaroch funnit det möjligt att för olika typer av advokatärenden fastställanormaltaxor. Genom de erfarenheter som gjorts vid våra rättshjälpsanstalter ochpå andra håll har vi kunnat konstatera alt etl mycket stort antal vanligenförekommande ärendenär av sådan typ, atl man på lämpligt sätt i förväg kanfastställa såväl tidsåtgång som hur pass kvalificerat arbetet kommer atl bli.Därmed skall man även kunna ange en normaltaxa. Efter 25-årig erfarenhet som organisalionsjurisl i bådeden fackliga rörelsen och hyresgäströrelsen, där jag sysslat med en lång rad avjuridiska ärenden, har jag personligen kunnat konstatera atl del går mycket braatt på förhand för en klient ange vilken tid ett ärende kan komma att ta ochvilken kostnaden kan bli. Med andra ord kan man på förhand ungefär fixera hurmycket arbele som behöver nedläggas, och därmed kan man ha en grund förfastställande av normallaxor. Genom atl ta del av de allmänna advokatbyråernas erfarenheterfår vi ett utomordentligt instrument och ett bätlre underlag för bedömande. När man skall starta med att utarbeta sådana taxor finnsallt skäl att säga atl det inle går att fastställa felfria sådana.Under trycket av vunna erfarenheter måste justeringar ske undan för undan. Meningen är att rättshjälpsmyndigheten skall fastställadessa taxor efter överläggningar med bl. Hänsyn kommer dåatt tas till dess synpunkter och värderingar. Jag hyser inga farhågor för här inte skall kunna fastställa ett ganska stort område, inom vilket ettsådant taxesystern skall kunna tillämpas. Men man får naturligtvis böfiaförsiktigt för att vidga detta område. När jag säger normallaxor, vill jag på svara atc det inte är meningen att del skall fastställas nägra absolutataxor, som skall gälla för viss typ av ärenden i alla tillämpliga fall. Kan detgöras troligt att ett ärende av normaltyp och för vilkel viss taxa fastställtsföranlett extra arbete och extrakostnader samt varil besvärligare än man fränbörjan trott, skall naturligtvis ett högre arvode utgå för detta ärende. har också uppehållit sig vidkostnadsbidraget och sagt att del kan se ganska högt ul, även om man tar hänsyntill att det är satt i relation till vederbörandes inkomster. Det är inlemeningen att man alltid skall behöva ta ut vad som är angivet sorn maximibeloppi de tabeller som är uppgjorda, utan det får bli beroende av ärendets natur. Men en sak som här är av utomordentligt stor betydelse och som erfarenheten i vafie fall lärt mig under många års kontakt medallmänheten i juridiska frågor - är jusl att människor alltid ängsligt frågarsig: Vad kan detta komma alt kosta? 1 nuvarande system, när man går tillprivatpraktiserande advokater och inte har den rättshjälp som vi nu vill ge,kan det ibland vara ett äventyr när man infe vel vad det kostar förränarvodesräkningen presenteras. Det som alltså är det väsentligaste i delta äratt den enskilde redan på förhand kan bedöma att så här mycket kan jag fåbetala, men det är också det högsta som jag själv skall behöva betala.Därigenom kan man på förhand göra en värdering orn nian vill fortsätta etträttsärende eventuellt lill en rättegång. Förslag till rättshjälpslag m. m. Nr 86 frågar om denexemplifiering av massärenden som Onsdaeenden finns angiven i proposilionen baraär en exemplifiering eller om man har 24 mai1972 tänkt sig alt utöver vad som anges även ett antal andra ärenden kan --------- ;--------- komma till. Jag kan på del bara svara atl såvitt jagkan bedöma har torsiag nuratts- jjg några tankar på alt gå utöverden exemplifiering som är angiven i m. propositionen. () kort genmäle: Jag lackar justitieministern för de svar somjag har fått. Jag tyckte atl del var värdefuUt rned upplysningen atl avsikteninte var atl man skall laborera med några absoluta taxor ulan atl man närmaslfick tolka lagtexten så atl man talar om normaltaxor. Det var en värdefullkomplettering som justitieministern gjorde. Juslitieministern säger atl hans erfarenhet från etl visstområde tyder på atl del är möjligt atl i många ärenden på förhand fixera denkostnad som uppkommer. Del tror jag också. Men del är ytterst svårt all inom enhel målgrupp säga alt alla ärenden inom den målgruppen är av samma sort ochkommer alt dra samma kostnader. Jag tror atl regeln snarare är allvariationerna kan vara ganska slora mellan mål inom samma målgrupp. Det rimligaoch riktiga är väl att juristerna och advokaterna skall få skäligt arvode försitt arbele, att de skall stimuleras atl verkligen lägga ned den möda och detarbete som krävs för att ge klienten den rättsliga hjälp som är motiverad. Jagförmodar all justitieministern inte har någon annan uppfattning på den punkten,men då måsle del också leda lill alt det blir variationsmöjligheter när detgäller ersättningen för advokaternas arbete. Annars missar man den förstamålsättningen som jag tycker är viktig. Justitieministern säger att man skaU böfia försiktigt meddessa taxor och sedan skall man vidga området. Ja, det är det jag sade föruthär: det är perspektivet i denna fråga som jag tycker ger en tankeställare. När del gäller massärenden säger justitieministern påsamma sätl atl man inte har för avsikt alt utvidga området menman vet inte vad som kan komma. Del är också ett framtidsperspektiv som man haranledning fundera över. Men visst delar jag statsrådets uppfattning attkoslnadsbidragen är bra så till vida som den enskilde pä förhand får veta vadhan högst riskerar att betala. Men vad jag ville säga var att man inte i eninformalion om denna reform skall säga att nu blir det stora ekonomiskaförmåner för de enskUda. kommer nämligen reglerna om koslnadsbidragatt medföra atl de enskilda själva i många ärenden får slå för hela kostnadenför rättshjälpen. Hert (): Den nuvarande lagstiftningen om fri rättegånghar länge varil i behov av reformering. Framför alll har del kritiserats att den ger så begränsade möjligheler atl få fri rättegång alt endast de allra minst bemedlade har kunnal få nytta av den. På så sätt har de slora grupperna av vanUga inkomsttagare i stor utsträckning ställts utanför. Med de dryga kostnader som en process tyvärr oftast för med sig har detta inneburit atl 160 mänga av ekonomiska skäl hartvingats avstå från att få sin rätt prövad av domstol itvister av olika slag. Detta är naturiigtvis inle godtagbart. Inle minst frånfolkpartiels sida har därför krävts ökade möjligheterför den enskilde att få rättshjälp. Mot denna bakgrund är del glädjande att regeringen nuefter många års utredningar har lagt fram ett förslag lill utökad rättshjälp.Del är också gädjande alt man vid utformningen av förslaget har tagit betydandehänsyn tUl den delvis mycket starka remisskritiken mol den departementspromemoriasom närmasl ligger till grund för propositionen. Det är som bekant inte alltidregeringen lyssnar lill remissopinionen, även om denna är myckel sakkunnig. De grundläggande reglerna i proposilionen om villkoren förrättshjälp och omfattningen av denna har i slora drag enhälligt godtagits avutskottet. Delta innebär dock inle alt reglerna är helt odiskutabla.Bestämmelserna innebär bl. a. alt den rättssökande själv skall svara för en delav kostnaderna för rättshjälpen, det s. k, kostnadsbidragel. Det kan diskuterasom delta kostnadsbidrag inle kommer alt bli alltför betungande för många. Manskulle också kunna länka sig alt den rättssökande bara borde betala en vissprocentandel av kostnaderna, såsom är fallet vid en del privatarällsskyddsförsäkringar, maximibelopp skulle då finnas på samma sätl somenligt regeringens förslag. Vid utskottsbehandlingen har diskuterats om rättshjälpenbör begränsas lill de egna rättegångskostnaderna, vilkel föreslås iproposilionen. Om man förlorar en process och blir ålagd att betala ersättningtill motparten för hans rättegångskostnader kan del bli en mycket svårekonomisk belastning, även om man får bidrag av rättshjälpen till sina egnarättegångskostnader. Med vad jag nu har sagt vill jag framhålla atlproposilionen inle kan anses innebära någon slulgUlig lösning av frågan omrättshjälp för den enskilde. Vi har i utskottet varit eniga om atl en delproblem kan behöva las upp på nytt, när den nya lagstiftningen varit itillämpning en lid. Man kan då lättare konstatera behovet av ytterligare förbättringaroch - vilkel är inte minst viktigt i dagens statsfinansiella situation mankan också säkrare beräkna kostnaderna för ytterligare förbättringar. På ett par punkter har dock reservationer anförts med kravpå förbättringar redan nu i regeringens förslag. Med "redan nu" menarjag i så god tid alt de kan träda i kraft innan den nya lagstiftningen skall gåi verkställighet, dvs, den . Reservationen 6 är en trepartireservalion frånfolkpartiet, och moderata samlingspartiet, I den begärs attnäringsidkare skall få möjlighet lill rättshjälp i större utsträckning än vadsom föreslås i propositionen. Enligt regeringens förslag skaU en näringsidkarebara i undantagsfall kunna få rättshjälp i angelägenhet som har samband medhans näringsverksamhet, I lagförslaget uppställs nämligen som vUlkor attsärskilda skäl föreligger för rättshjälp med hänsyn tUl näringsidkarensekonomiska förhållanden eller sakens beskaffenhet. Vad som menas med dettaförefaller något dunkelt. Departementschefen anför att rättshjälpen i förstahand skall ge skydd vid oförutsedda händelser som berör den enskildespersonliga och ekonomiska förhållanden. Så värst myckel klokare blir man välinle av detta uttalande, frånsett kanske kravet på att Förslag tiU rättshjälpslag m. m. 6 protokoll 1972. Förslag tiU rättshjälpslag m. m. det skallvara fråga om oförutsedda händelser för atl rättshjälp skall kunna erhållas.Över huvud laget är stadgandet sä vagt formulerat alt det måste bli mycketsvårt all få en fasl avgränsning vid tillämpningen. Det enda som är klart äratl rättshjälp enligt lagen bara bör beviljas i undantagsfall. Detta framgår avlagtextens uttryck alt särskilda skäl måste föreligga. Vi reservanter anser alt propositionen innebär alltförstarka begränsningar i möjligheten för näringsidkare att få rättshjälp.Särskilt drabbar detta småföretagarna, som ofta inte har råd att belasta sinrörelse med kostnaderna för en rättegång. Reservanterna begär därför attregeringen på nytt överväger denna fråga och lägger fram förslag lill riksdagenom ökad möjlighet för näringsidkare atl få rättshjälp. Eftersom den föreslagnalagstiftningen som jag nämnde inte skall träda i kraft förrän den 1 julinästa år, bör detta förslag kunna föreläggas innan lagen träder ikraft. I reservationen 5 begär utskottsledamöler attregeringen också på nytt överväger möjligheten för ideella föreningar alt fårättshjälp. Propositionen utgår från att rättshjälp inte skall kunna beviljasjuridiska personer med undanlag för dödsbon. Man skall alltså inte kunnabevilja bolag, föreningar, stiftelser etc. rättshjälp. Motiveringen är atträttshjälpen grundar sig på sociala skäl och atl dessa inle gäller juridiskapersoner, frånsett dödsbon. 1 storl sett kan väl della godtas som huvudprincip,men det finns föreningar där sociala skäl faktiskt kan åberopas för rättshjälp.Det gäller t. ex. föreningar som pä senare år har Uppstått genom att människorslutit sig samman i aktionsgrupper, byalag Och miljögrupper för atl ge ökadtyngd åt sina synpunkter och krav. Förhållandet kan vara sådant alt de enskUdaföreningsmedlemmarna skulle få rättshjälp om de var för sig förde talan i defrågor det här gäller. Varför skall de vara uteslutna frän rättshjälp, om degemensamt vill hävda exempelvis angelägna miljöskyddsintressen? Även beträffande andra ideella föreningar kan stundom skälfinnas för att medge rättshjälp. Frågan är dock utan tvivel ganska invecklad,eftersom man knappast kan medge rättshjälp åt alla föreningar som inte hör tillgruppen ekonomiska föreningar. Det finnsju en rad sammanslutningar där delinle kan vara motiverat med rättshjälp. Reservanterna begränsar sig därför tillett krav alt regeringen på nytt överväger frägan om rättshjälp i vissa fall åtideella föreningar och alt regeringen i lämpligt sammanhang förelägger riksdagenett förslag i frågan. Det ärju tyvärr så, att utskottet - framför alll enskildaledamöter av del inte har möjlighet att göra de utredningar som behövs föratt framlägga fullständiga förslag, utan vi måste nöja oss med atlpå detta sätt hemslälla alt begär åtgärder från regeringen med deutredningsresurser som den förfogar över. De två reservationer som jag nu har behandlat rör bådafrågan om vilka som skall kunna få rättshjälp. I reservationerna 2 och 4 tas enannan fråga upp, nämligen de organisatoriska åtgärder som regeringsförslagetinnehåller. Enligt proposilionen skall de nuvarande landstingskommunalarättshjälpsbyråerna förstatligas och utbyggas samt ställas under ledning avett centralt organ. Tanken är alt detta centrala organ skall bli det domstolsverk som i princip beslöt alt inrätta. Reservanterna vill emellertid ha kvar landstingen respektive de Onsdasen den landstingsfria kommunerna som huvudmän för rättshjälpsbyråerna - eller deallmänna advokatbyråerna, som propositionen föreslår all de Landstingen har skött rällshjälpsbyråerna bra , och Forslag till rätts- några fördelar med atl förstatliga dem är det svårt alt upptäcka. hjälpslag m. m. Justitieministern talade om all man skulle få större samordning och Jag är inte alldeles säker på all det är en fördel att alltingsköts på exakt samma sätl på alla håll i landet. Det kan rent av