prot · FV09129 · 1972-12-31 00:00:00 — pågår ettmissbruk eller i samband med att ens medarbetare gör en uppmärksam pä ettsådant. Då får man efter bästa förmåga försöka sy ihop nätet. Jag avslöjar inga hemligheter om jag säger, att detförslag som företagsskattekommittén nu har levererat tUl finansministern ochsom innebär, att man sätter stopp för den skatteflykt som partrederierna givitrika möjligheter tUl, inte är något som har aktualiserats av den storaskatteadministrationen. Det var i stället helt enkelt finansministern själv somlyckades komma underfund med att det pågick någonting som man urskattedisciplinens och skatterättvisans synpunkt inte borde tolerera. Hittar man någonting nytt, tar man upp det. Följaktligenkommer det - hur banalt och trist det än låter att bh ett ständigt lappandeför att successivt göra nätet tätare och försvåra för skattefuskarna att slippaigenom. Men vi kommer aldrig dithän att man kan säga att det inte uppstår nyasituationer, nya frågestäUningar och nya skatteproblem, som man inte kanha någon direkt föreställning om. Jag är htet överraskad över talet om att man i tidningarnaskulle fortsätta att annonsera om försäljning av förlustbolag. Det är möjligtatt man kan göra det. Den som köper ett sådant typiskt förlustbolag kommeremellertid, när han sedermera granskas av taxeringsmyndigheterna, att blimedveten om att de avdrag eller rättare sagt den vinstclearing han menar sighärigenom kunna göra icke bhr godkänd av taxeringsmyndigheterna. Låt därförtidningarna annonsera! Missbruket korrigeras i efterhand närdeklarationen granskas. Jag tycker knappast att man kan anföra det som någonkritik mot finansministern att tidningarna fortsättningsvis driver dennatrafik. Det väsentliga är ju att den i fortsättningen kanuppehållas när deklarationerna sätts under taxeringsmyndigheternas granskningoch kontroU. Fru talmannen trodde att man genom en helt ny teknikskulle kunna rätta till mycket av förhållandena på området. Hon föreslog vissainnovationer på det skattepohtiska området som jag aldrig hört talas om förr.Jag har lärt mig att man skall lyssna pä allting men att allting också kräveratt granskas. Jag anser att fru talmannen har möjhghet att såsom ledamot avskattekommittén lansera alla goda idéer i kommittén. Där får de prövas, ochsedan får de prövas i en remissbehandling. Visar det sig att de håller, kommerde säkerligen tillbaka till i form av förslag från Kungl. Att man skulle ha något slags kontroU inbyggd i sig självär i och för sig en lockande tanke. Jag vet inte om fru talmannen harkonstruktionen färdig. Jag skall inte begära det. Jag föreslår som sagt att frutalmannen presenterar de här synpunkterna i den kommitté där hon är medlem. Som jag har sagt i svaret och det är ett svar på densista delen i fru talmannens inlägg - måste varje kommitté ha ambitionen attkonstruera ett skattesystem där skatteflykten och skattefusket helstomöjliggörs och i varje fall försvåras. Jag föreställer mig att man aldrig kankonstruera en ny skattelag med bortseende från den synpunkten. I vart fall harjag och mina medarbetare varje gång vi utarbetar en ny proposition på det härområdet ställt oss dessa frågor: Om vi skriver lagen på det sättet, ger det Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt dåmöjligheter till skatteflykt? Om vi skriver den på det sättet, har man dåmöjligheter att förhindra skatteflykt? Självfallet kommer kommittén desskansli och, som jag hoppas, en hel del av dess ledamöter att arbeta från deförutsättningarna. Jag noterade att en av de många frågor som fru talmannenkastade fram föU ungefär så här: Är det riktigt att de som sysslar med taxeringinte kan och inte vill ta itu med de svåra problemen? Jag tycker att det ärganska obefogat att ställa en fråga på det sättet. De som sysslar medtaxeringen är självfallet utbildade för det. De har sin rutin. Många har lärtsig hantera de här frågorna under åtskilliga år på länsstyrelserna. De går utsom assistenter och de trimmas i specialkurser som arrangeras avriksskatteverket. De kan det allra mesta, det försäkrar jag. Och de villsäkerligen lära sig så mycket som det går att inhämta den uppfattningen har jagfått när jag har medverkat som föreläsare vid instruktionskurserna. Sedan är jag väl medveten om att det finns en marknad förde särskilt klipska skattejuristerna, en marknad inom den privata sektorn. Dettar fru talmannen upp genom att fråga: Skulle man inte kunna matcha upp den härgruppen genom att inom den statliga förvaltningen anställa sådanautomordentligt briljanta skattejurister, som har mycket höga löner ute påden allmänna arbetsmarknaden, och i stället få dem att arbeta låt mig säga församhällets räkning genom att hindra andra från att arbeta för mera samvetslösaprivatföretagare? Det är naturligtvis en tanke, men den möter också sinasvårigheter. Människorna är ju ändå ohka funtade. Många vägrar naturligtvis attgöra företagare sådana här tjänster. En del låter sig helt enkelt lockas medgoda ekonomiska villkor, och det är väl alltför många människor för vilka deekonomiska fördelarna väger tyngre än moraliska betänkligheter mot att letaefter vägar i lagstiftningen för att undgå beskattning. Jag kan gott säga attäven om man skulle tänka sig en kontraktsanställning för dem, så är det frågaom personer som vi ekonomiskt inte kan konkurrera om. Över huvud taget är jaginte beredd att ge något svar på frågan, huruvida man skulle viakontraktsanställning kunna betala vilka belopp som helst. Det finns vissalimiteringar även i kontraktsbeloppen, och de limiteringarna eller denstorleken av kontraktet lönemässigt som vi hitintills har accepterat kommerinte att locka över någon av de verkligt briljanta gossarna, i fall man skullefundera på detta. Därför är frågan av större format än vad fru talmannenmåhända trodde när hon tog upp den. Fru talmannen tog också upp frågan om generalklausulen.Det är en fråga som jag har haft anledning att fundera över ,eftersom situationen är den, att man av och till märker attskattelagstiftningen behöver reformeras. Utifrån utgångspunkterna att det pågåren skatteflykt hgger det snubblande nära till hands att undra, varför manskall behöva skriva en specieU lagstiftning. Varför inte i stället i de mestostentativt uppenbara fallen bara ha en fullmakt att direkt slå till? När jag har funderat över detta har jag väl sagt mig atten remiss om fullmakt för Kungl. Maj:t beträffande en sådan generalklausulsäkerligen skuUe föranleda åtskilliga invändningar från vår högsta juridiskasakkunskap. Den gamla satsen: "Land skall med lag byggas" - ochlagen skaU ju tolkas somden är skriven - är nog så fast rotad i vårt etablerade rättsmaskineri att ensådan generalklausul, hur önskvärd den än vore, skulle komma att mötas av enmängd protester och invändningar, därest man försökte införa den. Jag fann väl också hos fru talmannen någonting av de betänkligheterna,men jag har inte uteslutit tanken - det är saker och ting som vi funderar överi - men jag är inte beredd att säga att jag utan vidarevill begära fullmakt att införa klausulen. Problemet har en juridiskaspekt som inte är genomlyst. Sedan intog fru talmannen försvarsställning för åtskilligamänniskor som hon tyckte får schavottera i onödan därför att det i den gällandeskattelagstiftningen finns en avdragsrätt som är helt befogad och riktig och som kommer att fortsätta att finnas kvar. Fru talmannen var vänlig nog attta ett exempel, och jag skulle ha varit förfärligt sömnig om jag inte förståttvarifrån det exemplet var hämtat. Jag skulle visserligen kunna säga att jag ärtacksam för att fru talmannen drar en lans för mig personligen, men jag behöverinte detta. Skall jag försvara mina deklarationer och min beskattning, gör jagdet helst själv - utan hjälp av fru talmannen, trots hennes elegans attuttrycka sig på den här punkten. Jag skall svara fru talmannen att jag inte kommer att ägnanågon tid åt att studera fru talmannens inkomster, hennes deklaration ellerhennes eventuella avdrag och sedan gå upp och försvara dem; jag tycker inte attsådana saker har någonting i en offentlig debatt att göra, när man tar exempelsä klart inriktade på person som fru talmannens exempel var. Jag sade inledningsvis att jag inte har föravsikt att ge mig in i en debatt angående hela det av frågor somströmmade från talarstolen alldeles . Jag har rent allmänt velat kommenterafrågorna ungefär så som jag ser på dem, och jag tror inte jag behöver försäkrafru talmannen och kammarens ledamöter som varit vänliga nog att lyssna pådenna långa utläggning - att den nuvarande finansministern och hans medarbetareständigt kommer att ha ambitionen att försöka sy ihop de maskor därskattefusket ännu florerar. Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt Fru andrevice talmannen (): Jag skall inte uppehålla mig vid det synsättsom präglade hela finansministerns anförande, framför allt början av det. Detgick kort och gott ut på att det här gäller en samUng disparata frågor somdet heter i finansministerns mun som inte bör diskuteras på en gång utan varför sig. Jag har redan inledningsvis sagt att det är just finansministerns sättatt arbeta med skattefrågor över huvud taget, men rätt är det inte. Jag tror ingalunda att man lätt hittar någon lösning,någon teknik som så att säga blir ett "sesam, öppna dig" - ellersnarare "slut dig". Så enkelt är det inte. Men jag tror attdet finns möjligheter att komma fram på ett avgjort bättre och effektivare sättän . Den siffra som finansministern har angivit för skattefusk ochskatteflykt och de olika brister som ändå har uppenbaratsanser jag är tillräckligt upplysande om ofullkomligheten . Sedan sade finansministern att han inte behöver någon hjälp.Det är jag alldeles övertygad om att han inte gör vare sig som person eller som Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt finansminister.Enligt min mening är det inte viktigt att här ta upp de ridningsartiklar somfunnits jag har redan sagt att mycket av det som skrivits varit olyckligt.Men det som gav mig anledning att över huvud taget beröra sådana här exempel äratt finansministern själv i sitt svar kallar det asocialt och illojalt att medhjälp av de ofullkomliga bestämmelserna komma ifrån en skatt som enligt mångasmening - jag har inte sagt enligt min mening - egentligen borde ligga påvederbörande. Det hade varit betydligt värdefullare om finansministern hadekommenterat just den saken och helst tagit tillbaka något av skrivningarna iinterpellationssvaret. Jag hoppas och tror att det är "herrarna vidväggen" och inte finansminister själv som står för den skrivningen och attvi kan vara överens om att de människor som följer gällande bestämmelser inteskall klandras. Klandret skall i stället riktas mot lagstiftarna ochenkannerligen då finansministern, som har det huvudsakliga ansvaret på dettaområde. När finansministern fördömer mitt sätt att angripa dessafrågor, fördömer han väl också de stora organisationer som har funnit dessafrågor angelägna att ta upp på det mera allmänna sätt som jag har gjort. Jagföreställer mig att finansministern just nu har åtminstone två skrivelser isina byrålådor från den stora tjänstemannaorganisationen . De rör just dessaproblem. Och man kan väl inte säga att de är alldeles utan sakkunskap, för därfinns ju dock människor som har sysslat med dessa problem och vet vad de talarom. Sedan vill jag, herr talman, gärna stryka under detta medgeneralklausul. Jag har inte givit någon öppen fullmakt i den frågan jagtror som finansministern att det verkligen finns anledning att fundera mångagånger innan något sådant införs. Men jag har sagt att jag tycker det ärpositivt att finansministern har den tanken och att man överväger att införaden. blir i så fall inte första landet som inför något sådant. Detfinns på andra håll redan tidigare, och det är i länder där man verkhgen kantala om etablerade rättssamhällen det tror jag är obestridligt. Frågan om hur man fördelar personalresurserna när detgäller taxeringsorganisationen tycker jag är väldigt viktig. Jag riktar intenågot mot de människor som blir fördelade på ohka uppgifter. Det berorju först och främst på hur vårt system är ordnat om de behöver hålla på meddessa hundralappar, som fiskalt sett är mycket betydelselösa. Vidare beror detpå om de får den utbildning som behövs, om de skall kunna slussas in på deverkligt svåra områdena. Jag tror att den uppgiften kan ha fog för sig som harlämnats - det är inte min fabricerade uppgift att man finner det mindrespännande att eller gräva ner sig i en mycket svårproblematik, som man kanske inte hittar ur utan till slut får lämna såsomförlorare emot en motpart som har alla ekonomiska resurser för att ställa uppmed kvalificerade experter. Då är det kanske rent av roligare att ägna sig åtde här enklaste löntagardeklarationerna och fä en fjäder i sin hatt varje gängman lyckas stoppa ett avdrag på någon hundralapp. Jag tror inte alls att man, som finansministern härantydde, kan sätta sig ned och tänka intensivt och konstruktivt och sedan varafärdig med det systemsom här skulle vara det allena sahggörande. Men jag tror inte heller att manbehöver vara så defaitistisk som finansministern är att man inte, i samband medatt man skapar själva uppläggningen av vårt skattesystem, kan åstadkomma någotavgjort bättre än det som vi har . Det är mot den bakgrunden jag tyckerdet är särskilt anmärkningsvärt att inte finansministern har berört detta isina direktiv. Vi har ju blivit föreskrivna i andra frågor inte bara vad vi fårgöra utan också vad vi inte får göra, och det hade därför inte varit ur vägenatt även den här frågan hade blivit belyst. Det är riktigt att människor begär en långtgåenderättvisa. De vill känna att de blir riktigt behandlade och de har rätt att göradet. Men jag är inte alldeles säker på att jag, om jag får välja, hellre villkunna få ett avdrag på en hundralapp som inte min granne får än att både mingranne och jag skall kunna få skatten sänkt med mera än denna hundralapp. Denvalsituationen är inte presenterad för människorna, men det är den som bliraktuell den dag när man verkligen kommer till rätta med de här frågorna och fårin de belopp som finansministern t. o. m. har angivit i sittinterpellationssvar. Det är klart att vissa brister behöver diskuteras isärskilda debatter här i kammaren, men det hindrar inte att man någon gångmåste få ta ett mera allmänt och svepande grepp över problemen. Jag hållerfinansministern räkning för att han inte går in på frågan om demultinationella företagen, men jag tackar för uppmaningen att komma med ensärskild interpellation kring den frågan; då får vi kanske den närmare belystvid ett senare tillfälle. Finansministern har levt så länge t. o. m. längre än vadjag har gjort att han måste veta att saker och ting inte bara är antingensvarta eller vita, utan att det finns nyanser i allting. Det är väl så även ide här frågorna. Vi kan inte utan vidare döma ut det system som vi nu använder,men det finns på måna punkter verklig anledning att göra förändringar. Finansministern föreslog att det skulle bli möjlighet tillinnovationer på det skatterättsliga området och att det skulle bh en sådaninnovation som t. o. m. finansministern själv aldrig hade hört talas om. Jagtänker då på någon form av stämplar eUer liknande, och jag nämnde en utredningsom varit inne på någon liknande tankegång. Om finansministern blickade utanför vårt lands gränser,vilket inte brukar tillhöra finansministerns specialnöjen, så skullefinansministern få se att man på andra håll faktiskt har prövat andra modellerän vad vi har här. Jag tror att det vore väldigt nyttigt om , inte minstpå det skatterättsliga fältet, lämnade den sig selv nok-attityd, som det finnsalltför mycket av, och i stäUet sökte inhämta positiva erfarenheter från andrahåll. Det är inte bara andra länder som har att lära av oss, utan vi har ocksåen hel del att lära av dem. Om det , herr talman, var så allmänna uttalanden somfanns i mitt första debattinlägg, varför gick då finansministern inte mera inärkamp med de olika frågor som jag ställde? En del av de frågor som ställdeshar bara hänvisats till senare debatter. Hur är det t. ex. med den härutbildningen av kvalificerad utredningspersonal inom polisen, som utlovadesjust från departementshåll ? Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt Hur är det med insynen i de skattefria stiftelserna? Hur kommer den attrealiseras och när? Hur är det med de särskilda kontraktsanställda somfinansministern visserligen nämnde något om men uppenbarligen inte harhaft en tanke på, om jag förstått inlägget rätt? Har man över huvud tagetprövat den möjligheten? Jag tror att det är väldigt farligt att säga att dettaär på något sätt omoraliska personer som inte ens skulle kunna gå att använda iett fint departement. Det är i många fall personer som är väl kända i detta hus,som är kvahficerade och som endast därför att de får avgjort bättre betalt görett jobb på ett annat ställe. Jag är övertygad om att de skulle kunna utförasamma jobb från en helt annan utgångspunkt, om de mot ungefär motsvarandebetalning kunde arbeta i det allmännas intresse. Den här frågan bör enligt minmening undersökas. Jag tror inte alls att det är så enkelt att man bara kanslänga fram en modell - det är jag inte färdig att göra - men jag tycker attfrågan är värd att bli prövad, värd en något mera seriös behandling änfinansministern gav den i sitt inlägg . Jag har här sagt att jag tycker attfinansministern och hans regering har vaknat för sent när det gäller dessafrågor, och det vill jag inte ta tillbaka. Jag tror att jag i detta avseendehar ett starkt stöd just från stora organisationer som upplever detta som ettväsentligt problem för sina stora medlemsskaror. De har också - det är jag intebara övertygad om utan jag vet det önskat ett uppvaknande i dessa frågorlångt tidigare. Det är riktigt att det slag i slag har kommit en hel del sakersom dessutom kan vara uppfunna i finansministerns egen fatabur. Men det sägerinte att man inte skulle ha kunnat komma betydligt längre och gjort det långttidigare. Rent allmänna krav på detta har funnits i sedan lång tidtillbaka. Men det är ju faktiskt kanslihuset som till sitt förfogande har allade resurser vilka gör att det finns möjligheter att mera i detalj botaniserabland problemen och också presentera förslagen. Mitt inlägg skall bli mycket kort. Jag skallinte ge mig in på en filosofi om de skattepohtiska kondottiärerna, som skaUsälja sitt svärd till den som betalar mest jag avstår ifrån att föra dendiskussionen vidare. Fru vice talmannen efterlyser tilläggsdirektiv tillskatteutredningen. Jag har såväl i interpellationssvaret som sedermera i minainlägg försökt övertyga henne om att varje skatteutredning skall lägga sinaskatteförslag med hänsyn till att det är önskvärt att omöjliggöra skattefuskoch skatteflykt. 1 varje sådan utredning ligger det outsagt ett direktiv, ochom det behöver understrykas ytterligare har jag för tredje gången anfört dethär . Jag vill göra ytterligare ett tillrättaläggande ianledning av det senaste inlägget. Min medfödda ambition - jag tror att minamedarbetare i departementet kan bestyrka det tvingar mig faktiskt varje gångatt läsa igenom allt vad jag säger här i kammaren. Det betyder att jag ochingen annan står för skrivningarna och självfallet tar alla konsekvenserna avde skrivningarna också. Den skrivning som fru vice talmannen har fäst sig vid ärföljande; "Skatteundandragande är alltså ett asocialt beteende som måstefördömas." Det kan inte om man nu inte vill bjuda in till en träta frånfru vice talmannens sida - tolkas på ett sådant sätt att helt reglementsenliga,traditionella och vedertagna skatteavdrag avses med den formuleringen. Vad somavses är ett medvetet skatteundandragande, och där har vi alltid en kollision.Lagstiftningen är inte verbalt eller formuleringsmässigt sä uttryckt i allatänkta lägen att det inte finns vissa möjligheter till undandragande av skatt,som vem som helst kan förklara icke har varit lagstiftarnas mening. Vad som harvarit lagstiftarnas mening är det ingen diskussion om, men om lagstiftarna intehar lyckats uttrycka sin uppfattning i lagtext på ett tillräckligt konkret sätthar den bristen kunnat utnyttjas till att göra något som direkt strider mot vadlagstiftarna har avsett. Det är då frågan om ett skatteundandragande, som jagmenar att man kan kalla asocialt. Därmed har jag väl klarat ut begreppenasocialt och Ulojalt, som fru vice talmannen har kommit tillbakatill. vill jag understryka att om jag inte minns felhar industriministern här i kammaren eller i varje fall i offentligauttalanden och det har nog också jag gjort i offentliga uttalanden - deklareratatt det kommer att bli en översyn av och insyn i de s. k. skattefriastiftelserna. Det är ett inslag i mitt partis fortsatta arbete i det häravseendet. När det gäller utredningspersonal för polisen är jagkanske inte precis den som skall svara på den frågan. Även om jag har försöktsvara på det mesta måste jag erkänna att jag är oförmögen att ge ett direktsvar här. Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt Fru andrevice talmannen (): Det är väl ändå så att det förekommer en visskommunikation mellan de olika departementen, även om man ibland är frestad atttro att så icke är fallet. Vad jag hänvisade till var ett uttalande från justitiedepartementetssida. Jag föreställde mig att finansministern själv varit mycket aktiv när detgällt att ta kontakt med för att fä till stånd en sådanhär utbildning, som måste vara oerhört viktig för just det fögderi som finansministernhar att förvalta. Det går inte att bara hänvisa till att frågan hgger under ettannat departement som finansministern inte primärt svarar för, utan det ärnödvändigt att ta upp den här frågan på ett bredare plan. Det är väl ändå klartatt just brister i resurserna där har medfört att den kvalificerade smitningeninte har kunnat stoppas ordentligt. Frågan om asocial och illojal skatteflykt är ingalundaklariagd genom finansministerns inlägg. I interpellationssvaret står detinskrivet att det är den legala skatteflykten som på det här sättet betecknassom asocial och Ulojal. Det var detta jag vände mig emot, och det var på denpunkten jag önskade ett klarläggande. Vi hade alldeles här en diskussionom huruvida man kunde införa en generalklausul eller inte. Såvitt jag förstårvar vi på den punkten fullständigt eniga om att det kan vara riktigt att ha engeneralklausul i bestämmelserna för att komma till rätta med de fall där detalldeles uppenbart är fråga om ett undandragande av skatt men Om åtgärder mot skattefusk och skatteflykt där detinte täcks in av de olika specialbestämmelserna. Men finansministern och jagvar lika överens om att man måste gå fram oerhört varsamt därför att det finnsrättssäkerhetsaspekter som måste bli tillgodosedda. Men när vi kommer in på dethär området, och det rör inte minst opinionsbildningen, då är finansministernberedd att utan vidare beteckna det som till och med enligt hans egenterminologi är legal skatteflykt som något som skall räknas som både asocialtoch illojalt. Det är detta jag vill komma åt. Jag tycker att det är fuUständigtnödvändigt med tanke på enskilda människor att man slår vakt om att de somföljer gällande bestämmelser icke får stämplas som asociala. Sedan kan vi ha olika meningar om att detta ärbestämmelser som behöver ändras. Jag har väl visat att jag har ett aktivtintresse för att de blir snabbt ändrade i den riktning jag tror vi bådaeftersträvar. Men attityderna får inte bh sådana att man på det här sättetidkar förföljelse av människor som just följer ofuUkomliga men dock gällandebestämmelser. , herr talman, ytterligare några ord omtilläggsdirektiv. Visst har finansministern här sagt att det ärklart att vi i den här utredningen får syssla med dessa frågor jag minns inteom orden föll så att vi bör syssla med dem, men vi får. Vi är inte förhindradesom när det gäller inflationsskyddet. Det vill ju finansministern icke tillåtaoss, utan möjligheten att ta in mera skatt än beslutar villfinansministern ha kvar.