prot · FV0927 · 1972-12-31 00:00:00 — "Även om utskottet sålunda motsätter sig en minskningfrån 1 19 till ca 90 polisdistrikt, är utskottet medvetet om att det i någraenstaka fall kan tänkas vara rimligt med en sammanslagning." Inte heller denna formulering innehåller någon knivskarpprecisering, och en sådan är omöjlig att göra. Det skall nämligen, vilketutskottet också har understrukit, ske en lokal prövning i varje särskilt fall.Jag vet inte heller om det är speciellt angeläget att Kungl. Maj:t skall anmälavarie särskilt fall för . Jag skall inte ta upp även om det är mycket frestande -det referat beträffande utskottets arbete, som i härlämnade. Det ärrätt ovanligt i att vi talar om hur vi har arbetat inom utskottet.Personligen tycker jag att skulle vara den siste som refererarutskottets arbete och sitt agerande i denna fråga. Vi som var med iutskottsarbetet vet att deltog i diskussionerna omformuleringarna i en kompromiss, fastän han inte hade mandat att göra upp om enkompromiss. Det är ju utomordentligt ovanligt, men jag skall inte tala mer omdet. Vi har sagt att det inom utskottet råder en allmänuppfattning att man inte bör göra en så hård nedskärning som utredningenbeträffande polisorganisationen föreslagit. Man skall göra ett försök att finnasädana former för den polisiära servicen att denna inte försämras. Det skallvara riktpunkten förde utredningar som skall föregå en organisationsförändring,och det har fru ordföranden här refererat till. Men vi har föreslagit ändringar i Kungl. Den politiska förankringen av medborgarstyrelserna har vi ansettbättre skulle kunna tillgodoses genom att landstingen och de landstingsfriakommunerna utser representanter, detta inte bara därför att vi tror att detskulle innebära en bättre politisk fördelning, utan också därför att det skullemedföra en klarare geografisk anknytning till de bygder som berörs. Det uppnåslättare genom att nian låter landstingen gå in som en valkorporation. Det har vidare sagts, att medborgarstyrelsens speciellaställning skulle stärkas om ordföranden får utses bland demedborgarrepresentanter som har valts i polisstyrelserna. Detta är enförändring jämfört med Kungl. Vi tror att det innebär enförstärkning av medborgarnämn-dernas inflytande och ställning, och om detta ärutskottet enigt. Det finns anledning att här peka på ett särskilt problemsom har uppstått. Fru ordföranden och jag har varit ense om att vi införkammaren skulle redovisa en annan uppfattning beträffande lagen om vad somavses med polismyndighet, och vi har där skrivit ett särskilt yttrande. Polischefen blir inte ordförande i polisstyrelsen, menutskottet föreslär trots detta att polisstyrelsen skall i lagen anges såsompolismyndighet. När vi tog upp problemet, om vi nu skall referera utskottetsarbete, lyckades vi inte - det kan man måhända första ty tiden var långtframskriden, vi hade pä oss att argumentera och min förmåga varkanske inte heller tillräcklig - övertyga de övriga i utskottet om minuppfattning att vi genom att göra denna medborgarinstitution till myndighetförsämrar dess möjligheter att uppträda såsom niedborgarre-presentation. Vi en status som myndighet, något som den egentligen inte skall ha. Den ärinte redovisningsskyldig mot överordnad myndighet osv., utan den ärredovisningsskyldig till den medborgarkor-poration som valt ledamöterna. Det ärytterst viktigt att göra skillnad på detta. Det är klart angivet vadmedborgarrepresentanterna i polisstyrelsen skall avgöra och vad den polisiäraledningen skall ansvara för. Det blir mycket suddigt med den lagtext som vi härföreslår. Fru ordföranden säger att hon inte velat reservera sig därför att viskulle visa vår enighet. Jag tror att jag kan säga att jag förledde fruordföranden till att inte reservera sig. Om vi hade reserverat oss hade vi riskerat att Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet 2* protokoll 1972. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet misslyckasmed att övertyga kammaren om att vår ståndpunkt är riktig, och då hade vibundit departementet eller den som departementet utser att skriva instruktionenför polisstyrelserna vid det negativa beslut som kammaren fattat med anledningav vår reservation. Det ville vi inte riskera. Jag är rädd att vi då hadekunnat skada den sak som vi avser att gagna. Därför vill jag säga, herr talman,att vi med detta särskilda yttrande och den redovisning som jag här lagt framvelat för ansvarigt statsråd framföra dessa synpunkter, så att man vidutfärdandet av denna instruktion om möjligt tar hänsyn till detta. Det ärprincipiellt viktigt ur medborgarrepresen ta tionens synpunkt. Med dessa ord, herr talman, ber jag att få yrka bifalltill utskottets förslag. Jag kanske bör börja med att förklara minnärvaro i talarstolen. Den proposition som ligger till grund för detutskottsbetänkande som kammaren nu diskuterar har signerats avjustitieministern, och han skulle naturligtvis gärna ha velat vara här i dagför att delta i debatten. Men han är förhindrad av ett officiellt besök iÖsterrike. 1 det läget skall jag å regeringens vägnar säga några ord om dennaproposition. Propositionen har rubriken "vissa reformer inompolis- och åklagarväsendet". Jag tror att man bör uttolka "vissareformer" såsom "begränsade reformer". 1 sin helhet skulle dessareformer kunna karakteriseras som ett försiktigt fullföljande eller ettfinputsande och förbättringar i enskildheter av den storapolisverksamhetsreformen , då polisen förstatligades, dåantalet polisdistrikt skars ned frän 554 till 119, dä vi fick en helt nyregional organisation med länspolischeferna och då börjadesin verksamhet. Vad det nu är fråga om är att i ljuset av de erfarenheterman gjort titta en gång till på indelningsfrågorna, främstpolisdistriktsindelningen, och där försöka bota vad som brister i framför alltde små och svaga polisdistrikten, att se frän samma begränsade synvinkel pä vaddet kan finnas för behov av indelningsförändringar på det regionala planet ochslutligen och det är kanske principiellt viktigare att undersöka vad vi kangöra för att förstärka medborgarinflytandet inom polisverksamheten. Det är glädjande att konstatera att de huvudlinjer som hardragits upp i propositionen har vunnit en mycket bred anslutning ijustitieutskottets betänkande. Beträffande distriktsindelningen har det sagts ipropositionen att den lägsta siffra man kan tänka sig komma ned till är 90distrikt men fler blir det förmodligen. preciserar att dettorde bli icke obetydligt fler än 90 polisdistrikt kvar när reformen är färdig.Jag har ingenting emot den lokutionen. Om man vill vara textanalytiker och söka efter eventuellaskiljaktigheter mellan propositionen och utskottsbetänkandet finns det snarareanledning att titta på vad utskottet har sagt om själva genomförandet avytteriigare reformer beträffande djstriktsindelningen. Utskottet har starktmarkerat att man önskar få en utredning i varje särskilt fall innan det blir talom sammanläggning av polisdistrikt, och man önskar att ortsintressena skall fätillfälle att göra sig gällande en gång till. Pä den punkten var resonemangetlitet annorlunda i propositionen. Men inte heller här finner jag att det rådernågra meningsskiljaktigheter i princip. Det finns i och för sig ett omfattandeutredningsmaterial som man kan utgå från: framställning påsin tid samt polisutredningens betänkande och remissyttrandena över detta. Frånregeringens sida finns det naturligtvis ingenting att invända mot att man närde olika indelningsfrågorna aktualiseras gör en kompletterande utredning ochlåter ortsintressena komma till tals . Många kloka skäl kan talaför det. Vad beträffar förslaget till riktlinjer för en begränsadreform av den regionala polisverksamheten med möjlighet att i en del fall låtatvä eller kanske tre angränsande län föras samman till ett verksamhetsområde,kan jag inte se någonting som jag för min del behöver kommentera. Däremotkanske jag skall säga några ord om medborgarinflytandet inom polisverksamheten en från både demokratiska och andra synpunkter utomordentligt viktig fråga. Det betydelsefulla som sker är att de rådgivandepolisnämnderna ersätts av polisstyrelser med beslutande befogenheter. Denlokala organisationen blir sådan att beslutanderätten i princip ligger hos enpolisstyrelse med ett tungt lekmannainslag och inte hos polischefen ensam somtidigare. Textanalytikern kan här också roa sig med att söka vissanyansskillnader mellan proposition och utskottsbetänkande. Utskottetsmajoritet rekommenderar att styrelsens ordförande skall utses bland deförtroendevalda, medan propositionen utgår från att polischefen automatisktskall fungera som ordförande i polisstyrelsen. Det finns skäl för bäggeståndpunkterna. Beträffande lösningen med polischefen som ordförande ex officioi polisstyrelsen sägs i propositionen att detta stämmer med organisatoriskamodeller i andra sammanhang; man pekar på polischefens speciella personligaansvar för verksamheten något som saknar motsvarighet i kommunala nämnder iövrigt - , att styrelsebesluten i praktiken efter delegation i mycket storutsträckning kommer att fattas av polischefen ensam och vidare att en hel delpraktiska skäl talar för att polischefen får den särskilda ställning somordförandeskapet ger. Det skulle också stämma med vad som gäller pä central ochregional nivå. Jag finner emellertid ingen som helst anledning att på dennapunkt söka någon polemik med utskottsmajoriteten. Jag tror att det kommer attfungera utmärkt också med en förtroendevald ordförande. I anslutning till frågan om polisstyrelsens konstruktionhar det uppstått en liten debatt, som initierat och herrDockered knutit an till, om vad man skall mena med polismyndighet. I propositionenföreslås - och det har utskottsmajoriteten i och för sig inte velat ändra - attmed polismyndighet skall förstås polisstyrelsen och inte polischefen om inteannat uttryckligen föreslagits i någon författning. Jag kan förstå att fruKristensson tycket att den lösningen är litet främmande mot den rent praktiskabakgrunden att det kommer att ske en omfattande delegation av beslutsbefogenhetertill polischefen. Polischefen får ju det omedelbara ansvaret för hela denoperativa verksamheten, och det blir en kolossal massa saker som hanpersonligen får avgöra. Till synes kommer det kanske icke att stämma så väl medlivets praktiska regel att det författningsmässigt är polisstyrelsen som ärlokal polismyn- Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet dighet,men ä andra sidan ligger bakom förslaget i propositionen både praktiska skäloch principiell omsorg om polisstyrelsens ställning. Skulle man ha valt enannan väg, så hade följden blivit att en rad olika författningar där det nutalas om polismyndighet - en rik flora som vi inte har kunnat gå igenom i alladetaljer - automatiskt skulle ha gett polischefen en beslutsfunktion, som istället, i den mån inte delegation har skett, tillkommer polisstyrelsen somsådan. Vill man slå vakt om polisstyrelsens principiellt starka ställning isammanhanget, torde den i propositionen och i utskottsbetänkandet förordadelösningen vara att föredra. Låt mig avslutningsvis säga att jag avsiktligt harundvikit att polemisera med i i det här ämnet. Jagöverlåter helt åt utskottets talesmän att föra den interna striden vidare. Detär uppenbart att av någon anledning vill dramatiseraåsiktsskillnadena. Han vill förstora meningsmotsättningar som i realiteten ärskäligen små. Han tar t, o, m, tidningar till hjälp och påminner om rubrikersom talar om att regeringen har fått en bakläxa i den här frågan av utskottet.Det är rena fantasier. Jag tycker att det i stället finns anledning för oss attmed tillfredsställelse konstatera att det i sak råder en betydande enighet iriksdagen om huvudlinjerna i den här propositionen, dvs. om hur vi nu skallfullfölja de stora reformerna på polisområdet . i (fp) kort genmäle; När vi nu har lyssnat till statsrådet det finnas anledning att ställa en fråga, alldenstund utskottsmajoritetenstalesmän - taleskvinnor, kanske jag skall säga - tycks vara mycket oense ominnebörden av sitt ställningstagande. Utskottets ordförande säger att jag lekermed ord när jag talar om att det är ett betydande avstånd mellan reservanternasuppfattning och utskottsmajoritetens. Hon menar att det inte är någon störreskillnad. Utskottets vice ordförande konstaterar att det är ett långt avståndmellan reservanterna och utskottsmajoriteten. Jag tycker att det är en mycketintressant iakttagelse att man redan inom utskottet kommer fram till sä vittskilda tolkningar. Jag har hävdat att det är viktigtatt säger ifrån vad den menar, att den lämnar klara besked. har viett tillfälle att få, som jag hoppas, en tydning av skrivningen, och jag skulledärför vilja ställa följande frågor till statsrådet - givetvis må de ocksågälla utskottsmajoriteten: På vilken ungefäriig nivå kommer man att hamna närman genomfört reformen? Hur kommer statsrådet att tolka skrivningen att antaletdistrikt kommer att "icke obetydligt överstiga" 90? FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: Jag begärue inte ordet för att försöka svarapå de frågor som i riktade till statsrådet, men jag villetill ändå säga ett par saker. Om det skulle föreligga någon verkligt stor skillnadmellan utskottsmajoritetens uppfattning och reservanternas - därom rådertydligen delade meningar, inte minst beroende på att reservationen är sä vagtutformad som den är måste då inte logiskt sett detta leda till att folkpartietmåste, för att kunna stå fast vid sin ståndpunkt om ett i huvudsak oförändratantal polisdistrikt och en förbättrad övervakning, yrka på ett väsentligtstörre antal polismanstjänster enbart för att kunna fä det här goda resultatet? Vi har inom utskottsmajoriteten menat att det ärnödvändigt att vi strävar efter att få också de små distrikten effektiva, ochsjälvfallet skall man i varje särskilt fall överväga förstärkningar påpersonalsidan. Men vi menar att de förstärkningar som polisen behöver inteensidigt fär inriktas pä de mindre polisdistrikten, utan de måste självfalletkomma hela landet till godo för att brottsbekämpningen verkligen skall blieffektiv. Det är, som vice ordföranden påpekade, värt att observeraatt man i folkpartireservationen, som ju i vissa avseenden direkt har sammaformuleringar som utskottsmajoritetens förslag, just har undvikit att ta in deekonomiska resonemangen, att ett bibehållet antal polisdistrikt och kravet pä enförbättrad polisövervakning självfallet måste leda till ett väsentligt störreantal polistjänster. Det skulle vara intressant att höra, om görsamma konklusion. Sedan bara ett ord till herr statsrådet beträffande vadsom skall avses med polismyndighet. För det första har jag fortfarande denuppfattningen att en polisstyrelse, vars huvudsakliga uppgift är att skapa engod medborgarförankring, är fjärran frän myndighetsbegreppet. Det är den enainvändningen. För det andra kommer, med den ärendefördelning sompropositionen tänker sig och som utskottet har accepterat, kanske avalla ärenden icke att falla under den förtroendevalda styrelsen utan enbartligga hos polischefen. Då tycker jag att det är mycket ologiskt att tänka sigen delegation ifrån styrelsen i ärenden som den inte har den primärabeslutanderätten i. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet FrökenBERGEGREN (s) kort genmäle: Eftersom i har ganskasvårt att skapa klarhet i begreppen, skulle jag vilja göra klart för honom, attorsaken till att utskottets ordförande och jag kommer till något olikauppfattningar om ställningstagande inte är oklarhet iutskottsmajoritetens skrivning ulan att ju har gjort vad man harkunnat för att göra så oklart som möjligt vad man verkligen menade. Men harju berg själv, genom sina uttryckliga förklaringar om att man står sälångt borta från utskottsmajoriteten som man gör, hos mig skapat övertygelsenatt där har rätt. Och det är ju roligt att ha rätt på någon punkti alla fall. Men när man, som gör, för säger attriksdagen har rätt att kräva klara besked, så är väl det primära att manåtminstone len niotionskläm skall ha en formulering som gör det klart vad manverkligen menar och att man sedan, när man reserverar sig, också gör klart vadman verkligen avser at( uttrycka. Sedan är det en annan sak att utskottets ordförande kanskehar försökt att lägga in en något välvilligare tolkning i den reservation somherr i varit med om att avge än vad jag från början har varitböjd att göra. Men har ju själv gjort fullkomligt den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet klart föross att på den punkten är tydligen min mening mera med sanningenöverensstämmande. () kort genmäle: Jag har fortfarande den uppfattningen att manmåste hålla isär myndighet och folkrepresentation, för om vi går in för enordning, där vi ställer folkrepresentanterna under myndighets- ochämbetsmannaansvar, när vi inte det vi har avsett med folkrepresentationen. Det är en principiellt viktig ståndpunkt, tycker jag. Jaghar velat redovisa den här i kammaren därför att vi kanske kommeratt få flera sådana här principiella frågor att behandla, och jag tror att detär nödvändigt att man gör skillnad på vad som under ämbetsmannaansvar åvilar enmyndighet och det ansvar som folkrepresentationen har för den valkorporationsom har utsett folkrepresentationen. Jag villalltså bara redovisa detta, herr talman. i försökte provoceramig att ge en bestämd uttolkning av vad utskottet kan ha menat med attslutresultatet av distriktsindelningsreformen bör bli att vi har ett antalpolisdistrikt som icke obetydligt överstiger 90, Men jag vore väl bra dum omjag lät mig provoceras att säga att det kommer att bli 95 eller att det kommeratt bli 100, Vi har sagt i det här ärendet att vi skall göra utredningar ivarje särskilt fall i de svaga polisdistrikten som kan vara i behov avförstärkning för att se om en sammanläggning är motiverad. Vi skall dä gå uttill ortsintressena och låta dem yttra sig pä nytt och sedan ta ställning ivarje särskilt fall. Tillämpar man den proceduren kan man ju inte pä förhand habestämt sig för att slutresultatet av det hela skall bli 95 eller 100 eller vaddet kan vara för någonting. Endast under förutsättning att man inte menarallvar med dessa utredningar i vae särskilt fall och detta hänsynstagande tilllokala intressen skulle det vara vettigt att precisera sig. När utskottet har sagt, och jag har sagt att jagaccepterar det, att slutresultatet kan väntas bli icke obetydligt över 90, såfår det ses dels som en approximativ förhandsbedömning av vad det kan bli, delssom ett uttryck för att det är fråga om en väldig försiktighet. Man skall ickegå längre ned än från nuvarande 119 till någonting som vi tror kommer att bliicke obetydligt över 90. Det är innebörden, och det vore alldeles fel attförsöka lämna ett mera preciserat besked här. Det var det ena. Sedan har tydligen frågan om vad somskall menas med polismyndighet väckt ett visst intresse. Både kom tillbaka till det ämnet, och i varje fall sig mot tanken på att man skulle betrakta en styrelse av det härslaget med lekmän i såsom myndighet. Jag är litet förvånad. Är det inte enoriginell invändning? På olika plan har vi väl styrelser med lekmän som utgören myndighet. För att fortfarande hälla oss till polisområdet, så är välrikspolisstyrelsen en myndighet, och vi har rader av myndigheter där lekmännenär i majoritet. Sedan vill jag säga, att när vi har valt att lagteknisktbetrakta polisstyrelsen och icke polischefen som polismyndighet, så är det avomsorg om polisstyrelsens ställning. Det finns nämligen rader av författningarsom vi inte har hunnit gå igenom, där det står att polismyndigheten fär göraeller skall göra det ena eller det andra. vi att säga att polismyndighetär lika med polischeferna, hade vi pä förhand sagt att det är en rad saker, somvi inte kan överblicka, som polisstyrelsen som sådan inte har med attgöra utan som ligger hos polischefen. 1 stället väljer vi nu den omvändaordningen och säger att i utgångsläget hänför vi allting till polisstyrelsen,och sedan fär vi se vad vi vill delegera till polischefen. Vill man slå vakt ompolisstyrelsens principiellt starka ställning - och därigenom värna ommedborgarinflytandet så måste det vara den riktiga tekniken. Det kan uppkomma många olika frågor i det sammanhanget.Jag kan t. ex. föreställa mig att det i den stora författningsfloran kan rörasig om sådana känsliga ärenden som tillstånd att anordna demonstrationer ochliknande. Där står det någonting om att det är polismyndigheten som gertillstånd, och då kan det tänkas vara mycket lämpligt att polisstyrelsen fårmeddela de tillstånden. Om nian i något sammanhang önskar en annan ordning, säfår man väl delegera ärendena till polischefen. Det synes mig som om övervägande skäl talar för denlösning vi har förordat, även om jag medger att det ligger en del i fruKristenssons och synpunkter att delegerandet kommer att bli såomfattande, framför allt när det gäller operativa frågor, att vad lagenuppställer som huvudregel svarar ganska dåligt mot vad som blir huvudregeln iverkligheten. den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet HerrWESTBERG i (fp) kort genmäle: Det har sagts här att reservationen är oklar,men den innebär ju ett klart nej till reformen med tillägget att det i någotenstaka fall kan bli nödvändigt med en sammanslagning. Är det inte klara besked?Jag har väldigt svårt att förstå att det inte skulle vara det. Sedan sade fröken att indragningen avpolisdistrikt inte är så fariig. Det är ingen större olycka om Ljusdalsbornafår resa till för att träffa polischefen. Vi som drabbas av åtgärdendelar emellertid inte den uppfattningen. När hela norra eller halvaDalarna blir ett enda polisdistrikt, så blir det ju ändå ganska kännbaraavstånd, och vi som drabbas tänker naturligtvis pä de . Statsrådet sade att han inte kunde svara pä minfråga, som jag dock tycker är ganska väsentlig. Men även om statsrådet inte kanange några exakta siffror vilket jag förstår kanske han ändå kan ange enmålsättning. 1 propositionen har ju ändå antalet polisdistrikt angivits till ca90, och säger statsrådet att han kan hälla med utskottsmajoriteten om attantalet distrikt bör icke obetydligt överstiga 90. Vad blir det ned emot då?Har man sagt ned emot 90 tidigare, så borde man väl också i detta sammanhangkunna ange en målsättning. Alla vi som berörs och kommer att drabbas om denna reformgenomförs upplever detta som en mycket viktig fråga. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet HerrDOCKERED (c) kort genmäle; Det är möjligt att vi har missförståttvarandra i denna debatt. Herr statsrådet gav här exempel pä andra myndighetermed lekmannainslag, men de är ju inte av samma karaktär som polisstyrelsernasfolkvalda representation. är t. ex. utsedd av Kungl. Maj:t,och det är ju litet annorlunda än om man väljs av en korporation för attföreträda lekmän. Möjligheten att agera och redovisa sitt agerande medansvar är olika och därför ser jag på denna fråga på ett helt annat sätt. Jaghar velat anmäla min principiella uppfattning. Till vill jag bara säga heltkort, att det är riktigt att det föreligger en skillnad mellanrikspolisstyrelsen och de föreslagna lokala polisstyrelserna på det sättet attdet i ena fallet är Kungl. Maj;t som utser vederbörande, medan ledamöterna iandra fallet väljes. Men vi är ju i många sammanhang vana vid att låtamyndighet vara liktydigt med en styrelse med inslag av bäde ämbetsmän och valdamedborgarrepresentanter. En del ledamöter avde nya länsstyrelserna är ju valda,för att här bara ta ett exempel. i Röstänga (fp); Med hänsyn till densedan länge pågående trenden mot ökad kriminalitet följs polisens verksamhetoch frågan om dess organisation med allt större intresse av allmänheten. Detär begripligt och förståeligt; alltför mänga känner en djup oro som ofta äreller kan vara befogad men kanske någon gäng är överdriven. Dock kan vi intekomma ifrån att allt fler människor utsätts för stölder, för rånoch för grövre våldsbrott.