prot · FV0918 · 1972-12-31 00:00:00 — Men de fattiga sex sidorna rymmer i aUa faU tillräckligtmycket för att ge upphov till missförstånd och felcitat, det förstod vi ocksåav vad anförde. Han erinrade om en enskUd motion somsamlade åtta röster i denna kammare vUka röster icke enbart kom från moderatasamlingspartiet och som jag redan då förklarade var en illa genomtänkt ochfelaktig motion. Där föreslogs en beskärning av beloppen i socialhjälpen. ,sade hert , kommer den motionen tUlbaka med partiledningens sanktion.Men, , den som läser rätt innantUl skaU finna att det ståruttryckligen i partimotionen att beloppen i socialhjälpen icke är för höga. Detär särskUt understmket. Och ingen människa med någon vetskap om hur detförhåller sig kan heller hävda att beloppen är för höga. Min erfarenhet av socialhjälpensbelopp och den är beklagligt personlig, även om den ligger rätt långttillbaka i tiden är den motsatta, aUtså att beloppen som regel är förlåga. Ingen från moderata samlingspartiet har heller hävdat att vi arbetar medför höga belopp i det faUet, Däremot har vi påpekat den för socialhjälpen unUcateknUcen att till varandra addera i och för sig låga belopp, så att de i vissafall och i fä faU, når upp tUl totalsummor som av mångamänniskor upplevs som stötande höga. Det finns något exempel på det angivet imotionen. Det är lätt att ta sådana exempel. Jag behöver här inte upprepa dem.Herr känner mycket väl till dem. Det är en teknUc som gör att man medsocialhjälp till litet större famUjer med höga bostadskostnader kan nå upp tUlsummor som när det gäUer inkomster av eget arbete ligger långt utom räckhållför de flesta av de människor som med sina skatter betalar bl, a, dennahjälpform. Detta har påtalats i motionen, och det har aktualiserat tanken skulle sätta något tak, inte för beloppen utan för adderingen av beloppen,, vUket är något helt annat. När jag sedan lyssnade på anförande tanke jag,att om jag inte hade stått näst efter henne på talarlistan, så skulle jag varitfrestad att resa mig i min bänk och instämma. Jag reser just nu omkring rättmycket i landet och talar och överlägger pä socialpolitiska konferenser imoderata samlingspartiet, och anförande om socialhjälpen och om demänniskor som behöver få sådan hjälp var som klippt ur ett protokoll frän ensådan konferens. Det var precis som de människor talar, som står mitt uppe idet sociala arbetet och som företrädare för moderata samhngspartiet arbetar medkommunal socialvård. Jag kände igen varje tonfaU och nästan varje mening, inteminst när sade att det vore högt pä tiden att vi hjälptes åt attundanröja missförstånden och tUlbakavisa den felaktiga och obefogade kritiken.Jag har tidigare från dennatalarstol uttryckt det önskemålet. Jag tror faktiskt, , att vilöper en risk för en socialpolitisk reaktion här i landet. Den är ickepartibunden, den går tvärsigenom partierna, men det finns som sagt en uppenbarrisk, och vi kan se den reaktionen förvarnad pä våra tidningarsinsändarsidor. Det är ett angeläget ärende för oss alla som bär ett ansvar atttillrättalägga missförstånd och feluppfattningar, som kan bringa helatrygghetssystemet i vanrykte. Det står uttryckligen i den partimotion som herrSvensson raljerade med, att detta är ett första-handsönskemål. Anledningen tUlatt vi aktualiserar frågan om ett tak på adderingen av socialhjälpsbelopp angesuttryckligen vara just detta. Det är inte så att jag eller någon annan tror attdet här finns några enorma pengar att spara. Visserligen liderstatsverkspropositionen av samma brist som den gjort : Den ger enfelaktig, en i underkant tagen siffra för socialhjälpskostnaderna. Jag skullegissa att den som vanligt är två är gammal det står 600 miljoner, och jagskuUe bli mycket förvånad om den inte, när det här året är slut, kommer att hapasserat miljarden. Men det spelar inte någon större roll. Ingen har sagt annatän i just denna debatt den bör vi hjälpas åt att hyfsa, ! attbeloppet spelar någon dominerande roll vare sig i kommunernas ekonomi %ller isamhällsekonomin. Det är en liten del av de totala sociala kostnaderna. Det ärinte pä det sättet som den siffran är illavarslande, utan det är som ett symtom- jag har sagt det förut - på att någonting är snett på andraområden i värt trygghetssystem. När man går ut med ett förslag om vissakompletterande regler av typen tak är det just för att mota i grind, atthjälpa tiU att undanröja en obefogad kritik. Vill man försvara en i och för siggod sak, skall man se tiU att undanröja de befogade anledningarna till kritik sommöjligen kan finnas, även om de skulle vara små. Det är hvsviktigt för helavårt sociala system och för tilltron till det att vi lyckas undanröja befogadeanledningar till kritik. Det finns sådana anledningar, och det är väl inte såförskräckligt mycket att hymla med. Man får av framställning den uppfattningenatt kanske oppositionen i allmänhet och i varje fall moderata samlingspartietskuUe vara fientligt mstäUd till just den hjälpform som vi kaUar socialhjälpeller med ett något vidare ord socialvård. Det är inte sant. Det ståringenstans, och det har inte sagts. Jag brukar använda uttrycket"rehabUitera socialhjälpen". Jag tror inte och mantror det mte i moderata samlingspartiet att det är möjligt eller önskvärt attbeskära socialhjälpen. Det står i partimotionen att det är fråga om förslag tUlåtgärder som skall ge kommunerna bättre resurser och möjligheter att bygga utoch rehabilitera socialhjälpen. Men den skall vara vad den är avsedd att vara.Här har nämnts - och det är riktigt - att den skaU klara av de tillfäUigabehoven. Den skaU hjälpa de människor som lUcsom faUer meUan paragraferna i detmer generella stödsystemet. Den skaU framför allt vara ett led i en allsidigpersonlig hjälpinsats som syftar till att rehabilitera, hjälpa på fötter ochhjälpa i gäng. Men folk som , som vet så mycket om det här pä grund av utbUdning och erfarenhet kan väl ändå inte förneka att vi i daghar fått inslag i socialhjälpen som gör att den inte fyller sin uppgift på detsätt som var tänkt. Den har mer och mer blivit ett sätt att komplettera där deticke borde behövas komplettering av de mer generella stödformerna, ett sätt attbetala kontanta pengar efter strängt schabloniserade regler och med obetydligindividuell hjälpinsats som komplettering tUl pengarna helt enkelt därför inte hinner. Luckor i socialhjälpen, brister i familjepolitiken, ett förframför allt famUjerna ytterligt oförmånligt skattesystem och i synnerhet enmisslyckad bostadspolitik stäUer krav på socialhjälpen som gör att den intekan fylla sina äkta, riktiga funktioner. Vi vUl bereda utrymme för den att göradet igen och det är verkligen inte reaktionärt genom komplettering av socialförsäkringssystemet,där vi i första hand måste tänka på en för aUa tillgängligarbetslöshetsförsäkring, och genom en skattepolitik som icke skapar problem däringa problem fanns. Det är ju ändå så att hela den växande gmpp människor somvi har talat om i denna kammare under benämningen de nya fattiga har bl. a. detgemensamt att de nästan allihop betalar mycket mer i skatt än de får i bidraginklusive den socialhjälp som de får. Det är alltså fråga on inkomster som ioch för sig icke är låga. Det är inte det vanhga låglöneproblemet. Det är frågaom vanliga inkomster som genom att åderlåtas av skatt och hyra blir för små.Samhället har med sina egna åtgärder skapat de problem som vi sedan måste fyllamed extraordinära hjälpinsatser i bl. a. socialhjälpens form. Vi säger: RättatUl de snedheterna, rätta tUl skattesystemet, rätta till de bostadspolitiskamisslyckandena, ge oss en famUjepolitik som fyUer sin uppgift vetmycket om det och lämna ett utrymme för den personliga individuellt utformadehjälpinsats som socialvård, däribland socialhjälp, skall vara. Det behöver,i , inte råda mycken strid om de här tingen. Jag är rättövertygad om att vi i denna riksdag och i mycket vida kretsar av politisktverksamma och intresserade människor har en gemensam grundsyn pä det här och äraUdeles överens om det ansvar som ävUar samhället. Det gäller bara att hjälpasåt att finna de rätta formerna och att hjälpas åt att upplösa knutar, undanröjamissförstånd och tillbakavisa en otillbörlig kritik, men det kan man aldriggöra, om man inte är beredd att förutsättningslöst pröva den befogade kritiken. vUl jag, fru talman, anknyta med några ord till det fruEriksson i inledde debatten med. Jag hade egentligen inte tänkt attöver huvud taget ge mig in på de här allmänna socialpolitiska frågorna vi får tiUfälle att göra det senare vid behandlingen av huvudtiteln, och vi harnyligen gjort det, men det som har sagts tidigare i debatten tvingade mig tillde här deklarationerna. Jag vUl gärna anknyta med några ord till om narkotikaproblemet. Även där skulle man ha varit frestad att göra som någraledamöter i kammaren gjorde, nämligen resa sig upp och förklara sig mstämma. Närjag inte gjorde det och flera med mig i samma parti berodde det väl på att ejheller kunde motstå frestelsen att då och då utan förbindelse medsammanhanget i övrigt parentetiskt utdela en och annan spark, pä sedvanligtsätt åstadkommen med hjälp av felcitat och vantolkningar. När man börjar ettanförande med att konstatera att skuUe ha sagt att samhälletär skuld till allting, är det litet den 4 febmari 1972 Givetvis har aldrig sagt någonting som har denavlägsnaste likhet med det citatet. Det var i som hartänkt ut det, och då är det htet svårt att instämma. Men det sakliga innehåUeti hennes anförande var i övrigt sådant att man väl kan instämma i det eUer, omman så vUl, med glädje konstatera att i instämmer i vadvi från moderata samlingspartiets sida i flera är har sagt. En huvudpunkt i hennes förslag är att vi skaU ha enparlamentarisk kommission för att ta itu med narkotikaproblemen där aktionskommitténslutade eller inte orkade fortsätta längre. Jag vill då bara erinra om att detnu är femte året sedan det förslaget framfördes av skUda grupper avmotionärer frän moderata samlingspartiet med i spetsen.Vi står fast vid det förslaget och skall gärna stödja i Stockholmi försöken att få det genomfört. Detsamma gäUer också mycket av det andra som hon sade, menpå en del punkter blir man naturligtvis tveksam. säger att detfinns en liberal filosofi som går ut på att man inte skall ge vård åt dem sominte vUl ha någon vård. Jag vet inte vad hon dä menar med "liberal".Jag känner inget särskUt ansvar för liberalismen, men jag har personligenfattat detta som huvudsakligen en del i den ultravänsterfilosofi som har gåttgenom samhäUet pä senare är. Jag kan försäkra i ochandra som kanske tror som hon, att även om detta till äventyrs skuUe vara enliberal ideologi och en hberal fUosofi, sä är det i varje faU inte någonkonservativ fUosofi. Vi föreslär också att narkotikavård lagstiftningen skallinordnas under nykterhetsvårdlagstiftningen. Det är egendomligt att vi skaU hamöjligheter att tvångsvis för vård ta hand om människor som hder under det ioch för sig ytterligt allvarliga alkoholproblemet ett problem som vi dock äröverens om är mindre aUvarligt i de flesta fall än långt gångnanarkotUcasvårigheter. Jag skulle för egen del kunna tiUfoga att man kanske rentav skulle kunna börja tillämpa epidemUagen i detta fall, eftersom det är ensmitta det handlar om, och vi är, precis som fra ErUcsson säger,häpnadsväckande valhänta när vi försöker stoppa den smittan. lämnade en sä bra beskrivning avhela fältet att jag inte behöver göra något försök att komplettera bilden. Jagvill bara försäkra att hon kan räkna med stöd från moderata samlingspartiet närdet gäller att på allvar ta itu med de här frågorna, hka väl som och kan räkna på vårt helhjärtade stöd när det gäller attrehabUitera socialvärden och göra den till vad den behöver vara, inklusive socialhjälpen. () kort genmäle: Jag förstår att inte kundelåta bli att försöka dra partipolitiska växlar genom att tala om sittmedlidande med min situation som s. k. rebell. Jag vill verkhgen, herrCarlshamre, betacka mig för det medhdandet! Jag kan försäkra att jag inte hysernågon som helst tiUtro tUl den politik som ni skulle vUja föra. Om ni fickmöjlighet att genomföra era idéer beträffande familjepolitiken, beskattningen,barntillsynen och bostadspohtiken, tror jag verkligen att barnfamiljerna. specielltde sämst utsatta, skulle vara Ula stäUda. För att ytterligare klargöra det hela kan jag tala om förherr Carlshamre att jag redan hade bestämt mig för att göra detta inlägg långtinnan den fråga aktuahserats där statsrådet och jag har olika uppfattningar.Min avsUct var nämligen att tala om vad jag ser som en stor samhällsfråga, somjag anser att vi alla måste visa större ansvar för. När jag kom in på den kundejag visa vUken betydelse socialdemokratiska insatser har haft för att förbättrabarnfamiljernas situation. Allt vad jag sade har stöd i vårt partis program, ide beslut som har fattats av vår partikongress och i de krav som har framförtsav den fackliga rörelsen. Men jag syftade faktiskt htet längre än till barapartipolitiskt käbbel. Jag anser nämligen att vi mte tUlräckligt haruppmärksammat barnens situation. De är eftersatta i det här samhäUet. Det talasom att vi har ett barnovänligt samhälle, och det tycker jag är sant. Någon gångborde man, trots att aUt vad som sägs om remissdebatternas meningslöshet, ändåanvända dem tUl att dra upp sådana samhällsproblem som man ser på med stortallvar. Jag vidhåUer den uppfattning som jag avslutningsvisdeklarerade, nämligen att ingen annan politik än en socialdemokratisksolidaritetspolitik kan ge oss de resurser som vi behöver för att lösa dessaproblem. HerrSVENSSON i (s) kort genmäle: Den motion som moderata samlingspartiet harväckt är på 165 sidor. Sex av dem handlar om socialpohtik. Skatterna behandlasi motionen på 26 sidor. Om man skall ha en målsättning med sin pohtik denföreliggande motionen skaU ju återspegla hela partiets syn på samhället bordeden sociala frågan träda i förgrunden. säger att den här frågan skallbehandlas pä ett rådslag, vilket jag känner tUl. Detta resonemang skulle betydadels att man inte har några grundläggande idéer att framföra, dels att man påalla de andra punkterna inte för Uknande diskussioner. Jag tror att moderatasamhngspartiet faktiskt har rådslagsgrupper också för andra frågor än de somrör socialpolitiken. Jag har tolkat detta så att intresset inte är särskUtstort för socialpolitiken. Den intar för det första inte någon framskjutenplats inom partiet och för det andra är vad som sägs håUet i en ganska negativton. tar också upp frågan om taket. Detta är enkommunal fråga. Det sade , och därom är vialltså eniga. kan inte faststäUa ett sådant tak utan att komma ikonflikt med den kommunala självbestämmanderätten. Jag kan försäkra herrCarlshamre, och det vet han lika väl som jag, att det uppstår situationer, dåett tak skulle göra det fullständigt omöjligt för den sociala nämnden attarbeta. säger att man bör undanröja befogadeanmärknmgar. På den punkten kan det inte råda några delade meningar mellan herrCarlshamre och mig, därför att det naturligtvis är viktigt att vi inte ger slagpå socialhjälpen. Vi bör slå vakt om denna och skydda de människor det är frågaom. Men dä skall man nog inte skriva sex sidor med den ton Här står t. ex. pä s. 122; "En verkligt eller påståtthjälpbehövande kan ofta välja meUan olika tänkbara hjälpinsatser:sjukförsäkring, arbetslöshetshjälp, socialhjälp, osv. Han kan också prövalyckan på mer än ett stäUe, och vi kan knappast utesluta att samma person fårhjälp för samma bekymmer från ohka håll ." Min tid är ute. Jag har tolkat moderata samlingspartietsinställning till socialpolitiken i en riktning men jag vet att en stark social känsla och jag vUl gärna tUl slut göra det erkännandet attherr Carlshamre vUl hjälpa oss att föra ut en bredare social syn. Det är viktigtatt de människor det är fråga om inte kommer i kläm. () kort genmäle: Hert Carlshamre instämde i att kritiken motsocialhjälpen är felaktig och obefogad. har även sagt att hannu reser mnt på socialvårdskonferenser i vårt land och försöker att övertygameningsfränder inom moderata samlingspartiet om att kritiken är obefogad. Jagtror att kommer att få en verkligt svår men betydelsefulluppgift. Det är nämligen hos just dessa kretsar vi finner denna obefogadekritik liksom i pressen, men jag önskar lycka tUl i dennamissionsresa och hoppas att den skaU ge ett påtagligt resultat. HerrCARLSHAMRE (m) kort genmäle: Jag åker inte omkring ilandet och försöker övertyga människor om att den här kritiken är obefogad. Jagåker omkring i landet och lyssnar på människor som talar precis som var vad jag sade och sådan är stämningen pä de konferenser som jag flitigtdeltar i. , det är jag som skrivit de sex sidorna, fråndet första ordet tUl det sista. Vi pekar där hovsamt på vad som verkligen ärett problem därför att det bidrar till att vanrykta trygghetssystemet. Bådeherr och jag vet att vi inte helt lyckats undvika att det förekommerden formen av missbrak att man t. ex. kan uppbära hjälp för samma behov fråntvå eller tre olika håU . Det går knappast hemma hos oss i ,, för den kommunen är så liten och vi känner varandra och därkommer det ganska fort fram. Men vi vet att detta förekommer. Dä skall man intehymla med detta och säga; Det är inte sant, det är obefogad kritik. Man skall i stället göra som jag har sagt, man skall taupp de delar av kritiken som man kan finna bygger på verklighet och som ärbefogade. Där skaU man försöka täta luckorna och undanröja missförhållandena.När man har gjort det kan man med full kraft gå ut och motbevisa aU denovederhäftiga kritik som verkligen också är ute och går men som, , jagförsäkrar det, inte är särskUt i svang i mitt parti. tolkar detta knapphändiga sidantal, som jaggivit en förklaring på, som ett uttryck för bristande intresse. Jag kan intemotbevisa det. Jag kan bara föreslå att överväga att tro mig påmitt ord när jag säger, att man nog kan påstå att de sociala frågorna ärdet dominerande intresset i moderata samlingspartiet. mansysslar med landet rant, i stort sett det ämne man ägnar sig åt det härarbetsåret. Det är ett dominerande och äkta intresse. Vi tål välsmällarna vana att bh utskäUda i aUa möjliga sammanhang men jagtycker det är synd för sakens och för den sociala trygghetspohtikens skuU om man verkligen från regeringspartiets sida skulle vara så mån om sin påstådda och i långa stycken äkta upphovsmannarätt, att man inte vågar eller vill ta emot hjälp med att komma till rätta med problemen frän annat häU än det egna. i (s) kort genmäle: Om man har den syn som frammanar här och somjag känner för sä skriver man nog inte de här sidorna på det sätt som man har gjort. Det är den enda replik jag kan göra. Det är inte någon riktig likhet mellan skrivningen och det synsätt som kommer med. () kort genmäle; Jag läste för någon tid sedan i en tidning omnågon gymnasierektor som var bekymrad för att läskunnigheten var svag ända uppi gymnasiet. Det fanns elever som ända upp i högsta gymnasieårskursen intekunde läsa i den meningen att de kunde tUlgodogöra sig och förstå en text. Jag befarar, fru talman, att samma brist vidlåder ävenSveriges riksdag. Den stämning, den ton, som läser in i mina sexsidor, finns inte om man läser rätt innantUl. den 4 febmari 1972 FruLUNDBLAD (s): Under begreppet familjepolitik har efter handallt flera av samhällets åtgärder för stöd åt hemmen, tUl ensamstående mödrar,till föräldrar och barn samlats. Men för det mesta blir det här i riksdagsdebattenmest tal om det ekonomiska stödet tUl barnfamiljerna, därför att de praktiskaresurserna som vi ute i kommunerna möter barnavårdscentraler, daghem,bostäder och lekplatser mest är åtgärder som i sin speciella utformningpåverkas av de kommunala besluten. Det finns dock många andra kostnader som egentligen borderäknas till famUjepohtiken. Det gäUer sådana utgifter som undervisning på olikastadier, studiesocialt stöd, sjukvård osv. Det är mycket stora delar av vad vikallar den offentliga konsumtionen. Den går egentligen tUlbaka till famUjernaoch skattebetalarna och bidrar mycket verksamt till att hålla deras privatautgifter mera stabUa. Det kan man verkligen kaUa en jämlikhetsskapandeverksamhet från samhäUets sida. Därför tycker jag det är felaktigt när man som vissaborgerliga politiker och tidningar icke viU tala om för medborgarna vad derasbarns skolgång kostar eller vilken utgift en familj besparas när en bhndtarmskall tas bort. Det finns länder utanför , där sådana kostnader ingalundatäcks in i det samhäUeliga stödsystemet och där skatten därför kan varabetydligt lägre. Man talar i de borgerliga tidningarna sä gärna om Sverigesplats högt upp i skatteutgiftstabellen, men man glömmer aUtför ofta att tala omvad samhäUet återför i form av hjälp och service till 4 protokoll 1972. medborgarna.Jag misstänker att skulle ligga mycket högt i en internationell tabeUöver familjepolitiskt stöd i vidare bemärkelse till medborgarna. Men trots detta finns det ingen anledning att medbrösttoner utropa: Hurra vad vi är bra! Det finns tyvärr alltför mångamedborgare i de lägre inkomstskUcten som skuUe protestera mot denbeskrivningen. Och aUtför sällan tar dessa människor tiU orda offentligt ochtalar om, vad samhällets stöd egentligen betyder för deras livsuppehälle.Frågan om var famUjepohtiken skaU börja sätta in och var den skall slutaverka, har i högsta grad med familjernas olika bärkraft att göra, I famUjepolitiskakommitténs direktiv sägs det också att familjepolitUcen bör utformas så, attstödet sätter in när och där behovet är störst. Genom inkomstöverföringarmellan olika barnfamiljer, och mellan dessa och familjer utan barn, skallstörre jämlikhet i materieUa vUlkor skapas för barnfamiljerna. Det är samma uppfattning som bl, a, ledarei onsdags gav uttryck för i sitt tal. Han sade: En växande kaka måste främstkomma den tUl del som har det sämst stäUt, Men om m.an sedan ser på centernsoch gemensamma motion om familjepolitiken, finner man att denlyder på ett annat sätt. Det som däri prioriteras har inte samma syfte motutjämning meUan olika barnfamiljer. Mittenpartiernas motion förespråkar bl. a. enindexreglering av barnbidragen. Det är i och för sig riktigt att detta skullege kompensation för prisstegringar. Men en indexreglering skulle också innebäraatt ökningen av vår gemensamma kaka användes utan något speciellthänsynstagande tUl dem som har det sämst ekonomiskt stäUt. Alla oavsett inkomstfår på det sättet samma förbättringar; endast barnantalet i familjen medförskUlnader. Sädana pohtiska förslag kan kallas rättvisa, men de kan knappasträknas som steg mot större jämlikhet i levnadsvillkoren. I stort sett är mittenpartierna i sin motion välviUigatill de inkomstgra-derade bostadstilläggen, men man beklagar sig övertröskeleffekter, som dock inte närmare förklaras. Kanske åsyftar man vad herrHelén nämnde i sitt anförande i debatten om marginaleffekter genom avtrappadebidrag och höjda marginalskatter. ville lösa det problemetmed indexskyddade skatteskalor, och då kan man verkligen fråga sig: Var skalldet ekonomiska utrymme finnas som säkrar fortsatta förbättringar tUl familjermed små inkomster? Risken är väl att de kommer bort. Som jag nämnde vid debatten om bostadstilläggen hösten1971 fanns det i bakgrundsmaterialet för den reformen uppgifter om de storaskUlnader som finns meUan familjernas ekonomiska möjligheter att bidra tUlbarnens uppehäUe, deras vård och deras fritidsutgifter. Den disponiblainkomsten i barnfamiljer kan innebära skUlnader ochbarn meUan familjer med inkomst och famUjer med 60 000 kronorsinkomst. Detta förhållande måste utmana oss alla att ta större steg mot ökadjämlikhet. Av årets finansplan framgår, att den fasta delen avbostadsstödet till låginkomsttagare, som är ett allmänt konsumtionsneutraltstöd, har betytt en höjning av statens årliga utgifter för dessa bidrag mednästan . De kostar nu samhället per är. verkhgjämlikhetspohtik tUl förmån för barnfamUjerna, Det är icke, som ochfolkpartiets jämlikhetspropåer, en massa önskemål och löften utan angivande avvad man vUl kosta på från statens och kommunernas budget.