prot · FV09131 · 1972-12-04 00:00:00 — Sedanherr Källstad begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller kulturutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 11 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen nr 4 av m. fl. Vidomröstning genom uppresning förklarades flertalet av kammarens Nr 131 ledamöterha röstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkningverkställdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följanderesultat; Propositioner gavs på bifaU tUl dels utskottets hemställan,dels reservationen nr 5 av , och förklarades den förra propositionenvara med övervägande ja besvarad. Sedan i begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaUer kuUurutskottets hemstäUan i betänkandetnr 23 punkten 13 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen nr 5 av fm , Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Däherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: () anmälde att hanavsett att rösta ja men av misstag nedtryckt nej-knappen. Propositioner gavs pä bifaU tUl dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 6 av fm , och förklarades den förrapropositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan iLinköping begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vUl att kammaren bifaller kulturutskottets hemställan i betänkandetnr 23 punkten 14 röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifaUit reservationen nr 6 av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare begärderösträkning verkstäUdes votering med omröstningsapparat. Denna omröstning gavföljande resultat: Nej - 15 Avstår - 8 Kammaren biföU vad utskottet i dessa punkter hemställt. § 6 Rätt till ledighet och lön vid deltagande isvenskundervisning för invandrare Föredrogs inrikesutskottets betänkandenr 27 i anledning av propositionen 1972:100 med förslag tUl lag om rätt tUlledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning för invandrare jämtemotioner. I propositionen 1972:100 hadeKungl. Maj;t under åberopande av utdrag av statsrådsprotokollet överinrikesärenden för föreslagit rUcsdagen att anta vidpropositionen fogat förslag tUl lag om rätt tUl ledighet och lön för deltagandei svenskundervisning för invandrare. Beträffande propositionens huvudsakhga innehåll anfördes följande:"I propositionen föreslås en lag varigenom arbetsgivare åläggs attekonomiskt bidra tUl anstäUda invandrares undervisning i svenska språket medsamhällsorientering. Den föreslagna lagen innebär skyldighet för arbetsgivarenatt bereda anställda ledighet i för att delta i sådan undervisningoch att betala dem lön för deltagande i 240 timmars undervisning, oavsett omdenna bedrivs under arbetstid eller ej. Lagen föreslås gälla arbetstagare, sombörjat sin första anställning här i landet efter utgången av ." I detta sammanhang hade behandlats motionerna 1972:1746 av i m. fl. (fp, c, m), 1972:1747 av iStockholm (s) vari hemställts om viss ändring i det vid propositionen fogadelagförslaget, innebärande att ett däri angivet undantag från lagenstUlämpningsområde avseende arbetstagare som var anställd i arbetsgivarenshushåll skulle slopas, 1972:1748 av fm Laag (s) och i (s), 1972:1749av herrar () och i (fp). 1972:1750 av m. fl. (vpk) vari föreslagitsatt beslutade dels att 4§ förslaget tUl lag om rätt tUl ledighet och lön vid deltagande isvenskundervisning för invandrare skulle erhålla av motionärerna föreslagenlydelse, innebärande att arbetsgivaren vid anställningen skulleupplysa nyanställd arbetskraft om hans rättigheter enligt denna lag och attarbetsgivaren senast inom 30 i stället för i propositionen föreslagna 60 dagarfrån anstäUningens början skulle bereda arbetstagaren möjlighet tUl ledighetför att påbörja undervisningen, dels att ikraftträdandebestämmelsen punkt 1 skulle erhållaav motionärerna föreslagen lydelse, innebärande att lagstiftningen redan frånbörjan skulle omfatta arbetstagare som fanns i landet , dels att hos regeringen hemställa om skyndsamt förslag ienlighet med särskUt yttrande av experten , fogat tUlinvandrarutredningen, om att deltagande i svenskundervisning skulle omfattaäven vuxna invandrare, som inte hade anställning, och att därvid skulle utgåförmåner motsvarande dem som utgick vid arbetsmarknadsutbUdning, Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare 1972:1751 av i Boråsm. (m) vari hemställts att skulle avslå propositionen nr 100, 1972:1752 av m. fl. (m), 1972:1753 av i (c)och () vari hemställts att hos Kungl. Maj;t begärde attsvenskundervisningen för invandrare inordnades i den kommunalavuxenundervisningen och att proposition förelades riksdag omhemarbetande invandrares svenskundervisning i enlighet med vad som anförts imotionen, 1972:1754 av (), 1972:1755 av m. fl. (fp) vari hemställts 1. att skulle besluta att hos Kungl. Maj:tanhålla om förslag till 1973 års riksdag i enlighet med invandrarutredningens förslag med innebörd a) att kommunernaskulle vara huvudmän för grundutbildningen i svenska och samhällsorienteringför invandrare, b) att allainvandrare inklusive hemarbetande kvinnor gavs möjligheter tUl grundläggandesvenskundervisning samt att detta underlättades genom bl. a. , socialainsatser och barnpassning, c) att fördjupadutbUdning i svenska genom den kommunala vuxenut-bUdningen, folkhögskolorna,studieförbunden och radio-TV erbjöds mvandrarna samt d) att särskUd undervisning inrättades för invandrare somvar analfa beter, 2. att skulle uttala att någon centralregistrering av invandramas deltagande i den grundläggande undervisningen ej borde införas, 1972:1756av i EskUstuna (s) och () samt 1972:1757av m. fl. (c). Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare 1. att riksdagenbeträffande avslag på propositionen 1972:100 skulle avslå motionen 1972:1751, 2. att riksdagenbeträffande undantag från lagstiftningen för mindre företag skulle avslå motionen1972:1746, yrkandet 2, 3. att riksdagenbeträffande undantag från lagstiftningen för anställda i arbetsgivares hushåUmed avslag på motionen 1972:1747 skulle bifalla propositionen i fråga om 1 §förslaget till lag om rätt tiU ledighet och lön vid deltagande isvenskundervisning för invandrare, 4. att riksdagenbeträffande undervisning på ordinarie arbetstid med avslag på motionen1972:1746, yrkandet 1, skulle bifalla propositionen i fråga om 2 §lagförslaget, 5. att riksdagenbeträffande arbetsgivares upplysningsskyldighet m. m. med avslag på motionen1972:1750, första dels-satsen, skulle bifaUa propositionen beträffande 4 §lagförslaget, 6. att riksdagenbeträffande lagstiftningens tUlämpning på alla anställda med avslag påmotionen 1972:1750, andra dels-satsen, skulle bifalla propositionen i fråga omlagförslagets ikraftträdandebestämmelse, 7. att riksdagenskulle bifalla propositionen beträffande lagförslaget i den mån det intebehandlats i det föregående, 8. att riksdagenbeträffande upplysningsskyldighet för arbetsförmedlingen skulle avslå motionen1972:1749, 9. att riksdagenbeträffande skyldighet att delta i undervisning skulle avslå motionen1972:1756, 10. att riksdagenbeträffande grundutbUdning för alla vuxna invandrare skulle avslå motionerna1972:1750, tredje dels-satsen, 1972:1753, i denna del, och 1972:1755, yrkandet1 b, 11. att riksdagenbeträffande vidareutbUdning av vuxna invandrare samt imdervisning avanalfabeter skulle avslå motionen 1972:1755, yrkandena 1 c och 1 d, 12. beträffandehuvudmannaskapet för undervisningen att motionerna 1972:1753, i denna del, och1972:1755, yrkandet 1 a, inte skulle föranleda någon åtgärd, 13. att riksdagenbeträffande studieförbundens ställning skulle avslå motionerna 1972:1752,1972:1754 och 1972:1757, 14. att riksdagenbeträffande studieförbundens merkostnader skulle avslå motionen 1972:1748, 15. att riksdagenbeträffande företagsadministrerad undervisning skulle avslå motionen 1972:1746,yrkandet 3, 16. att riksdagenbeträffande central registrering skulle avslå motionen 1972:1755, yrkandet 2. 1. beträffande avslag på propositionen av herrar ()och (), som ansett att utskottet under 1 bort hemställa, att med bifall tUl motionen 1972:1751 skulleavslå propositionen 1972:100, 2. beträffande arbetsgivares upplysningsskyldighet m. m.av (vpk), som ansett att utskottet under 5 bort hemställa, att med bifaU tUl motionen 1972:1750, förstadels-satsen, samt med förklaring att viss ändring borde göras i 4 § lagförslagetskulle anta paragrafen i den lydelse som reservanten föreslagit, 3, beträffande lagstiftningenstUlämpning på alla anställda av (vpk), som ansett att utskottet under 6 bort hemställa, att med bifall tUl motionen 1972:1750, andradels-satsen, samt med förklaring att viss ändring borde göras iikraftträdandebestämmelsen i lagförslaget skulle anta bestämmelsen i denlydelse som reservanten föreslagit. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare 4, beträffande grundutbUdning för alla vuxna invandrare avherr Lorentzon (vpk), som ansett att utskottet under 10 bort hemställa, att med bifall tUl motionen 1972:1750, tredjedels-satsen, samt i anledning av motionerna 1972:1753 i denna del och1972:1755, yrkandet 1 b, hos Kungl, Maj:t skulle anhålla om förslag om grundutbUdningför aUa vuxna invandrare och om ersättning för deltagande i sådan undervisningi enlighet med vad reservanten anfört. Till betänkandet hade fogats ettsärskUt yttrande beträffande studieförbundens stäUning av herrar iArvika (fp). (), () och (). Vi har här i vårt land trots rekordhögaarbetslöshetssiffror, inte minst bland våra ungdomar, haftbrist på kvalificerad, yrkesutbUdad arbetskraft. En av anledningarna härtill ärsjälvfallet att vi inte ägnade den praktiska yrkesutbildningen tillräckligtintresse, inte betraktade den som lika värdefull, Uka nödvändig, lika"fin" som den teoretiska utbildningen, I åtskilliga debattinläggunder försökte näringsorganisationerna, liksom jag och mänga med migi dåvarande andra kammaren, betona nödvändigheten av att satsa på praktiskyrkesutbildning och göra den Uka populär bland ungdom som övrig utbildning.Tyvärr ville inte dåvarande ecklesiastikministern - som det hette på den tiden- ta hänsyn till dessa propåer. Yrkesutbildningen skall vi klara sedan varungefär det stående svaret. Och att döma av den utbildningsdebatt som hölls härförra veckan tycks även den nuvarande utbildningsministern ochutbildningsutskottets majoritet ha ungefär samma inställning. Vi ser nu resultatet: arbetslöshet bland vårt eget folk -våra egna barn - som vi importerar stora skaror av utländskarbetskraft för att kunna hålla hjulen i gång i många av våra industrier. Detta har fört med sig inte bara sysselsättningsproblemutan även många andra bekymmer. Det föreliggande utskottsbetänkandet behandlarpropositionen 100 angående svenskundervisning för invandrare och i sambanddärmed inlämnade motioner av bl. a. i , mig själv m. fl. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare I propositionen föreslås att arbetsgivare som anstäUerutländsk arbetskraft skall vara skyldig att bereda vederbörande ledighet i 240timmar för att deltaga i undervisning i svenska och att betala lön tiU demunder . Helt naturligt skall vi på alla sätt försökaunderlätta för de invandrare som är vUliga att på olika arbetsplatser utföraproduktivt arbete, men jag ifrågasätter om man inte här går litet för långt. Vivet alla hur läget är på de allra flesta håll inom det svenskanäringslivet - sjunkande lönsamhet, friställningar, konkurser kort sagt storaproblem på grund av ett för högt kostnadsläge och ständigt ökade pålagor. Det förslag, som framföres, medför ytterligare så storapålagor att de inte kan negligeras. I synnerhet små företag kommer att ha svårtatt bära dessa kostnader, som beräknas uppgå till mellan 3 000 och 4 000 kronorper anställd plus de förluster som förorsakas av vederbörandes bortovaro frånarbetet under arbetstid - produktionsbortfallet - vilket knappast går attberäkna. Företagens ställning är inte sådan att de tål en sådan påfrestning. Det är också välkänt att många utländska arbetare undersin första tid i tar kortvariga anställningar för att känna sig för omde bästa anstäUningsmöjUgheterna. Under denna "inkörningstid" får denu enligt förslaget möjlighet att utnyttja förmånen med betald utbildning,som den betalande, företaget, löper risk att utgifterna för dess delinte kommer till någon som helst nytta. Självfallet är det angeläget att invandrarna så effektivtoch snabbt som möjligt lär sig hjälpligt behärska svenska språket och bhrinsatta i de svenska samhällsförhållandena. Allmän grundundervisning brukarbetraktas som en uppgift för samhället och bör vara det även i vad avsersvenskundervisning för invandrare. Enligt motionärernas och reservanternasuppfattning bör den utbildningen också i första hand förläggas tillvederbörandes fritid, precis som fallet är om någon svensk vill ta anställningi ett annat land och tillägna sig dess språk eller förkovra sig i något annatämne här hemma vid sidan av sitt arbete. I annat fall kommer ju den svenskaarbetskraften i sämre läge än den utländska, och det kan väl ändå inte varameningen. Det finns otvivelaktigt risk för att om lagförslagetgenomföres många företag kommer att undvika att nyanställa invandrare efter denI och att invandrarnas ställning på arbetsmarknaden avsevärtförsvagas, och det är väl knappast regeringens mening med förslaget - även omjag själv är övertygad om att det bland den svenska arbetskraften finns mångasom inte skulle ha något emot det. 1 propositionen erinras också om en överenskommelse meUanSvenska arbetsgivareföreningen och om en rekommendation tiUarbetsgivarna att erbjuda anställda invandrare betaldsvenskundervisning, varav minst 20 på arbetstid. Enligt vår uppfattning bör denna överenskommelse pä ettutmärkt sätt kunna tjäna som grund för fortsatta förhandlingar mellanarbetsmarknadens parter om villkoren för de invandrare som inhämtar elementärakunskaper i svenska. Uppgiften är angelägen men bör enligt vår mening Av anförda skäl anser vi reservanter, ochjag, att den föreslagna lagstiftningen inte bör genomföras. Frågan om rätt tillledighet och lön bör i stället lösas avtalsvägen. Genom att man överlåter ätarbetsmarknadens parter att sluta avtal om svenskundervisning medsamhällsorientering för invandrare kan hänsyn också tas till speciellaarbetsförhållanden inom olika branscher. Erfarenheten av överenskommelsenmellan SAF och LO visar att detta är en möjlig väg. Jag ber med det anförda att få yrka bifalltill reservationen 1, Till inrikesutskottets betänkande nr 27 är dessutom fogatett särskilt yttrande, som vi också instämmer i men som kommer att belysa. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Idetta anförande instämde i (m). HerrLORENTZON (vpk): har här varmt talat försmåföretagarna och framhålht att deras intressen kommer i kläm, om detlagförslag som skall antas av realiseras. Jag skall ta ett annatexempel från den motsatta sidan. Invandringen till av utländsk arbetskraft harunder åtskilliga år varit omfattande. Även av betydandearbetslöshet i landet har en icke ringa invandring skett. Vissa exempel skullekunna anföras. Jag skall stanna inför ett enda, som visar planlösheten på dettaområde. I det aktuella faUet har vinstbegäret varit den enda dominerandedrivkraften, och man har inte beaktat de humanitära synpunkter som bör anläggasi samband med krav på import av utländsk arbetskraft. Då storkapitalet krävtarbetskraft från utlandet har respektive myndigheter ställt sig villigt tillförfogande för dispens. hade ett gemensamtsammanträde med ledningen för . Då ställdes frågan tillarbetsmarknadsstyrelsens generaldirektör om den omfattandeimporten av utländsk arbetskraft vid ifrågavarande tillfälle till pappers- ochmassaindustrin. Det svar som generaldirektör då gav varungefär följande: anmäldebehov av 100 nyanställningar inom sitt område utannonserades ärendet omedelbartav AMS, men vi fick inte ett enda napp. Eftersom man inom denna industriabsolut ansåg sig behöva dessa 100 nya arbetare, begärdes dispens för import avarbetare från utlandet. Denna dispens tillstyrktes såväl av AMS som avregeringen. Det gällde i första hand finländare, men även en kontingent av 48jugoslaver behövdes, och de skulle genomgå utbildning vid i . Men på ytterligare en fråga till samme direktör och vidsamma sammanträde, varför man inte utnyttjade svenska arbetare, då vi här ilandet har en så omfattande arbetslöshet, svarade i AMS och dettror jag man bör lägga på minnet att man går i kontinuerlig drift inompappers- och massindustrin och att lönerna där är låga. Det är ingen som villha ett sådant arbete numera, om han kan få något annat. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Framförallt vill inte ungdomen syssla med skiftarbete. Detta var direktör svar på de frågor som ställdes. Här gäller det alltså inte småföretag, som kan klaga överhöga löner och låga vinster. Inom pappers- och massaindustrin har man bildligttalat som gått skurit guld med täljknivar. Denna industri har varitmycket vinstgivande. Men kronan på verket, det vill säga hur storkapitalet kanuppträda i sådana här sammanhang är, att när denna import av utländskarbetskraft hade skett och skolningen hade startat vidPappersindustriförbundets skola, då började man inom pappers- ochmassaindustrin permittera redan tidigare anställd arbetskraft. Vid förfrågan om vad som skulle komma att ske med denutländska arbetskraften, som kommit till landet och som höll på att skolasför sitt nya arbete inom pappers- och massindustrin, svarades det från ansvarigthåll, att om inget arbete kunde beredas dem sedan de genomgåttskolningsperioden, hade de full frihet att återvända till sina respektivehemland. Det exempel jag här har anfört är endast ett av de mångapå hur lättvindigt företag har tagit på frågan om anställandet av arbetskraftfrån andra länder. Man bibringas den bestämda uppfattningen att man inomföretagarvärlden i vårt land har hyst och fortfarande hyser samma uppfattningdå det gäller utländsk arbetskraft som den som är gängse bland företagen iVästeuropa, nämligen att den utländska arbetskraften är s. k. gästarbetare, devistas i landet så länge företagen behöver dem, sedan kan de ge sig i väg igen,något socialt ansvar kan inte komma i fråga. Invandringen till av utländsk arbetskraft harunder varit omfattande. Den nordiska överenskommelsen att invandringborde ske över respektive länders officiella arbetsförmedlingar höll inte.Större svenska företag ordnade egna värvningscentraler, exempelvis i Finland.Nödvändig information om förhållandena i det land dit arbetarna ämnade flyttaundanhölls dem, exempelvis om sociala frågor, utbildning och bostäder. Illegalinvandring skedde även från andra länder av folk som inte alls behärskadesvenska språket. invandrare utnyttjade egna landsmän till detyttersta. En av förutsättningarna att inte komma i händerna på ogina ochhänsynslösa företagare var att vederbörande invandrare i varje fall fick enelementär introduktion i svenska språket. Detta kunde endast beredas en liten delav invandrarna och då i stort sett av allmänna medel. De företagare som lockat hit invandrarna kände sig intebundna att ge de anställda invandrarna någon undervisning i svenska, såvida detinte gällde de mest elementära kunskaperna för att de skulle kunna sköta ettverktyg eller tempojobbet vid det löpande bandet och därmed öka vinsterna förföretaget. Därför kan det hälsas enbart med tillfredsställelse attdet i propositionen nr 100 föreslås en lag om rätt till ledighet förinvandrare att på ordinarie arbetstid få lektioner isvenska språket samt samhällsundervisning med lön från det företag som köptarbetskraften. Förslaget hälsas med tillfredsställelse, i synnerhet som det idetta fall gälleralla företag och inte har följt invandrarutredningensförslag, som gällde företag med minst fem anstäUda. Alltför länge har företagensluppit undan något som borde har varit deras självklara plikt. Så långt kan man vara överens med inrikesministern, men dåman finner att förslaget endast gäller de löntagare som börjat sin anställninghär i landet efter utgången av 1972 kan man inte vara med längre. Med dettalagförslag utklassas nämligen en hel del invandrare. Många invandrare hararbetat i vårt land långt före . De har gjort goda insatser i svensktnäringsliv, men kommer inte i åtnjutande av de förmåner som den föreslagnalagen ger invandrare. Enligt kommunisternas uppfattning bör lagstiftningengälla även dessa invandrare, och vi delar härvid de uppfattningar som framförtsav såväl LO som invandrarverket. Inrikesministern säger i sin proposition att han anslutersig till dessa synpunkter men vill vänta på utredningar som igångsatts. Då denlag det här gäller inte skall träda i kraft förrän bordeundersökningar angående anordnande av undervisning för invandrare, vilka redanmedverkar i produktionen, ha varit klara . I vår motion yrkar vi ocksåatt lagstiftningen skall omfatta även dessa invandrare, och vi hänvisar tillreservationen på denna punkt. Det gäller ändring i lagensikraftträdandebestämmelse. Vi stöder oss därvid på det särskilda yttrande somexperten fogat till invandrarutredningen: "betänkande understryker medrätta att det skulle vara djupt otillfredsställande om de invandrare som blivitanställda före den inte finge lära sig svenska på samma villkor som dedärefter anställda. Möjligen skulle den föreslagna lagstiftningen utsträckastill att gälla även den förra kategorin. Ett förslag härom förutsätteremellertid en mera ingående undersökning av de praktiska svårigheterna attanordna undervisning för anställda som redan medverkar i produktionen. Ensådan undersökning bör inledas i syfte att före den 1.1.1973klariägga dels hur undervisningen skall ordnas, dels huruvida lagstiftning ärmöjlig respektive nödvändig." Enhgt skulle det ha förelegat möjligheter attordna den undersökning det här är fråga om innan , det datumdå invandrarutredningen ansåg att lagen skulle träda i kraft. Departementschefenföreslår i föreliggande proposition att lagen skall träda i kraft först den 1juli 1973. Med tanke på rådande konjunkturer, då det knappast är talom invandrande arbetskraft i någon större utsträckning utan utvandring istället är ett faktum, kan det inte gälla något större antal invandrare som kankomma i åtnjutande av den svenskundervisning och de förmåner det här är frågaom. Den invandrande arbetskraften, som är sysselsatt iföretagen, är enligt mitt förmenande den väsentligaste faktorn i dettasammanhang; de människorna utgör den stora andelen av invandrarna. Om ett säradikalt lagförslag som det nu ifrågavarande skulle vara verkligt meningsfulltskulle givetvis lagen gälla även dessa invandrare. Men enligt den föreslagnalagen ställs dessa utanför. Man kan fråga sig varför'? Är det av rädsla föropinionen inom Svenska arbetsgivareföre- Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Utskottets skrivning i det här faUet skall jag förbigå,eftersom utskottet endast hänvisar till vad departementschefen har att anföra.Man vill kort sagt avvakta förslag, som möjligen kan komma från regeringenunder . Beträffande företagens upplysningsskyldighet står följandeangivet i 4§: "Arbetsgivaren skall så snart det kan ske upplysanyanställd arbetstagare om hans rättigheter enhgt denna lag. Arbetsgivarenskall från anstäUningens början bereda arbetstagaren möjlighettill ledighet för att påbörja undervisningen." Så lyder aUtså första stycket 4 § i detta lagförslag.