prot · FV0966 · 1972-12-31 00:00:00 — Vi vänder oss mot statens stöd åtstorkapitalet, och vi vänder oss mot statsföretagens lönarbetar-fientUgauppbyggnad och handlande. Det finns fem väsentliga punkter där en sådanideologisk och principiell kritik är särskilt motiverad. Den första punkten gäller de misslyckanden och deskandaler som har upptäckts och präglat diskussionen om . Det ärnaturligtvis aUtid i och för sig beklämmande när man kan påvisa att ettföretag som NJA, som har haussats upp som den stora lokaliseringspoliliskainsatsen, fick vara hänvisat tUl att använda tUlverkningsmelo-dersom man övergivit vid järnverk i andra delar av världen och att företaget i sinverksamhet köpte upp utrangerad 1930-talsutrustning från andra länder. Det ärbeklämmande när i efterhand måste konstatera att förenadefabriksverken genom en missvisande bokföring hade vUselett allmänheten om singenerella ekonomiska ställning och när man t. o. m. kunde påvisa att det imånga fall fanns grav okunnighet om kostnadsredovisning och om de verkligakostnaderna för vissa delar av verkens produktion. Alla dessa skandaler harnaturligtvis haft och kommer att få den konkreta verkan att de äventyrarsysselsättningen för många av dem som är sysselsatta i de statligaindustrierna. Men de har också en ännu mera långsiktig och på sitt sätt minstUka allvarlig följd. Genom den socialdemokratiska företagspolitik som har förtskommer man dithän att man misskrediterar det kollektiva ägandet och detsocialistiska ägandet i allmänhet. Även om statsägandet av inle är ettsocialistiskt ägande och statsföretagsamheten inte är en socialistiskföretagsamhet så förekommer det dock i det allmänna medvetandet en så hög gradav identifikation mellan den nuvarande statsföretagsamheten och föreställningenom socialismen att grava misslyckanden och missgrepp inom statsföretagsamhetentas tiU intäkt för hur misslyckad den kollektiva driftformen är somproduktionsmetod och som system. Få saker har, tror jag, i den allmänna debattenmisskrediterat den socialistiska idéen så mycket som dessa missgrepp inomstatsföretagsamheten. Därmed är inte sagt att alla de påstådda missgrepp somkritiserats från de borgerliga har kritiserats med rätta. Kritiken har mångagånger koncentrerat sig på punkter där misslyckandena har varit förklarliga ochursäktliga men undvikit att gripa in på sådana punkter där misslyckandenaverkligen gett anledning tUl skarp kritik. Den andra punkten där en principiell kritik kan riktas motdagens statsföretagsamhet och där det är fråga om en verkligt tung kritikenligt vår mening gäUer demokratin på arbetsplatserna och lönearbetarnasmakt. Det är med en speciell besvikelse som man nödgas konstatera att man fårleta mycket länge inom den privatkapitalistiska företagsamheten innan manhittar en företagsideologi, en administrativ ideologi och en ledarideologi somär så djupt odemokratisk och som i så hög grad beror på människors underkastelse under andra, på de arbetandesunderkastelse under topparna, som den ideologi som framträder i ;sberyktade 31 teser. Att någonting sådant över huvud taget har fått föras framoch diskuteras inom en statsföretagsamhet i dagens är mer än någotannat Ulustrativt för hur avlägset frän socialismens kärna dessa former förstatsföretagsamhet står. Lika beklämmande var det när man fick anledning attkonstatera vilken övermaga och odemokratisk attityd ledande personer inom LKABgav uttryck för under den stora konflikten där uppe ,vilken ovilja som fanns att gå arbetarna vUl mötes, vilken ovilja som fanns attsätta sig ner och resonera om problemen. Lika markant som denna ovilja var detförhållandet att arbetarnas klagomål där uppe i minst Uka hög grad som de rördekvantitativa ekonomiska problem rörde kvaUtativa förhållanden på arbetsplatsenoch hur många gripande uttryck som arbetarnas krav tog sig, när de krävde attfå bli behandlade på ett människovärdigt sätt och inte bU föremål förmanipulationer genom ett övermaga chefstänkande. Den tredje punkten, där enligt vår mening en principiellkritik bör riktas mot statsföretagsamheten i dess nuvarande form, är den punktsom avser det statliga kapitalets samarbete med privatkapitalet. Det har blivitallt vanligare att staten träder in i direkta partnerföretag och partnerverksamhetermed privatkapitaUstiska storföretag, svenska såväl som utländska. Vi kan inteannat än att reagera, både från principiell socialistisk synpunkt och meraaUmänt, mot att staten går in tUlsammans med ett svenskt och ett amerikansktstorföretag och skapar ett företag som Uddcomb samt där tillämpar den metoden,att det amerikanska företaget får det väsentliga ansvaret för utveckUngsarbetetinom denna viktiga del av svensk industri och t. o. m. som belöning för attföretaget påtar sig detta ansvar kan räkna med en betydande post avgratisaktier. Vi menar också att ett partnerföretag av typen ELLEMTEL ärägnat att hämma det självständiga utveckUngsarbete och de chanser, som harfunnits för forskarna och dem som arbetar på , till förmån förprivatföretaget , som uppenbarligen i detta partnerföretag kommer attfå betydUgt större nytta av företagets tjänster i förhållanden till sin insatsän vad den statliga delägaren, , kommer att få i förhållande till sininsats. Nyttan kommer att fördela sig till den privatkapitalistiska partnernsförmån, insatserna däremot kommer att vara lika fördelade, vilket i praktikenbetyder att skattebetalarmedel och statsföretagsmedel används för att förbättraoch förbilliga det privatkapitalistiska utvecklingsarbetet. Vi vänder oss också mot den metod som har kommit tUluttryck i andra fall, där redan existerande stafliga företag har fått se sinbas inskränkt, därför att uppgifter har överförts tUl halvkapitalistiskapartnerföretag. Ett sådant exempel som jag känner tUl är det nya företagetTELUB, som från statsföretagen har övertagit vissa uppgifter, vilket hämmar derena statsföretagens utveckling och möjligheter. Det är naturligtvis inte bara fråga om att dessapartneröverenskommelser i praktiken leder till en nedmstning avexisterande statsföretags bas och möjligheter och därmed indirekt också tillsvårigheter för de anställda i företagen, utan det hela är också en Nr 66 ' intressepolitisk fråga avbetydligt större vidd. Med ett helt system av Onsdagenden sådana här partnerföretag, som visäkerligen kommer att få se många 26 aoril1972 exempel på , skapar manju en aUt inthnare intressegemenskap -------- -_--------- mellandet statliga kapitalet och det privata kapitalet, och eftersom det ' statliga kapitalet icke är det vägledande och ickedet kvantitativt mäktiga JO etagen j 1, laigt j betyder det bara attden dominerande ekonomiska maktfaktorn i , det privata storkapitalet, kan knyta statens resurseroch statens handlande mera i samklang med sina egna intressen Den fjärde punkten där vår principiella kritik sätter inär den allt starkare tendens tUl kommersialisering och ensidigtföretagsekonomiskt tänkande som har gjort sig gällande inomstatsföretagsamheten. Speciellt visar sig detta när det gäUer den roU somspelas av , där man helt har övergivit t, o, m. den blygsamtsjälvständiga roll som detta företag hade när det skapades sedanoch jämställt det med privatkapitalistiska företag inom andra delar av transportväsendel,varvid man inte alls tagit till vara de möjligheter till utveckling avkollektivtrafiken som detta statliga insteg inom trafikväsendet borde ha variten utgångspunkt för. Också inom statsföretagsamheten i aUmänhet och detgäller både de affärsdrivandé företagen och administrationen finns det entydlig tendens till ett mer kommersialiserat tänkande, som i allt fler fall tarsig det uttrycket att människor som anUtar den statliga administrationenstjänster i olika sammanhang skall betala härför, under sken av någon sortsaffärsmässighet eUer något slags företagsekonomisk princip att varje tjänstskall betalas av den person som utnyttjar tjänsten. Slutligen viU jag sammanfatta denna kritik i en femtepunkt, i vUken jag skall försöka att sammantränga själva grunden och andan iden motion vi väckt och den reservation vi avgivit från kommunistisk sida. Vihar naturligtvis inga illusioner om att den nuvarande staten skaU föra oss in isocialismen, eUer att det inom den nuvarande statens verksamhet skall kunnaskapas några socialistiska öar i den stora privatkapitalistiska oceanen. Såfungerar inte övergången tUl socialism. Däremot finns det från arbetarklassensoch de lönearbetandes synpunkt i allmänhet betydande intressepolitiska fördelaratt vinna med en statsföretagsamhet som utgår från bedömningar som besitter enrimlig grad av självständighet gentemot de privatkapitalistiska bedömningarna.Och tUl en sådan på självständiga principer byggd statlig företagspoUtik kanman knyta den förhoppningen att den åtminstone skaU kunna vara något slag avföregångare på det sättet att övergången tUl socialism, när denna sedan kommerpå dagordningen, skaU ha kunnat förberedas och underlättas genom dennasjälvständiga statliga politik. En sådan självständig statlig företagspoUtik borde på etthelt annat sätt än nu - inte minst principieUt sett - ha tagit demokratin på arbetsplatserna och i arbetslivet som sin stora uppgift. Den borde inte ha tagit som sin uppgift att lägga fram teser av typen 31 teser. Den borde inte heUer tagit som sin uppgift att kopiera den hierarkiska befälsordning som råder inom de storkapitalistiska företagen och att göra 14 den till norm också inom destatliga företagen. Den borde ha satsat på demokrati,och man borde på ett aktivt sätt ha gjorl sig till föregångare där. Den bordeha mobUiserat arbetarna, i stället för att hamna i en situation där man måstekonstatera att ledarskapet för de statliga företagen har varit någottvivelaktigt utnyttjat, eftersom man varit tvungen att räkna med krafter sominte har haft den kompetens som kanske krävts för alt driva de statligaföretagen, I stället för att bara hänvisa till sådana undermåliga krafter, somman i flera fall uppenbarligen har gjort, borde man ha mobUiserat arbetarnaskunnande, ansvar och känsla för arbetsgemenskap och företagsgemenskap, tiUfromma för den statliga företagsamhetens utveckUng, Man borde ha vädjat tUIderas solidaritet och vilja att göra en insats som fria, självständigaproducenter i en kollektiv arbetsgemenskap. Detta krav får en särskUd relief mot bakgrunden av att detär just strävanden av den typen som kommit tUl uttryck i de nya krav somLKAB-arbetarna har lagt fram. Man borde inom slalsföretag-samheten påett annat sätt ha sökt knyta till sig ett självständigt forskningsarbete. Manborde ha knutit till sig de unga forskare, som ännu inte har kommit så långt ikartiären alt de bara ser tUl pengarna, alltså forskare som uppfattar det somen värdig och viktig roU att tjäna det samhälleliga koUektivet snarare än attbereda sig en privat karriär inom ett näringsliv där deras forskningsförmågamte skulle utnyttjas på ett självständigt sätt och där deras vetenskapligarörelsefrihet skulle bli mindre. Vi skuUe ha velat se en statsföretagsamhet som inte barareservations-löst kopierade produktionsmönster och länkande frän detprivatkapitalistiska näringslivet utan också var beredd att föra ut nyaprodukter på marknaden, produkter som representerade elt annat urval än detprivatkapitalistiska och kommersiella, produkter som verkligen gick in på enkvalitetskonkurrens gentemot del privatkapitaUstiska näringslivet för att pådet sättet motarbeta den varuförfalskning, kan man gott säga, ochkvalitetsförsämring i vilken många privatkapitaUstiska intressen spekulerar.Ingen av dessa principer har väglett den svenska statsföretagsamheten,och utvecklingen tycks gå mot en allt starkare identifikation avmetoderna för statsföretagsamhet å ena sidan med metoderna för vanUgprivatkapitalistisk företagsamhet å den andra. Man har från socialdemokratiskthåll aUtmer övergivit även reformismen. Man strävar nu inte efter atl reformerasamhället inte ens den iUusionen har man; man har bara Ulusionen att man skaUkunna slabiUsera det. Från socialistiskt synpunkt och från lönearbetarsynpunklkrävs helt andra förutsättningar för en aktiv statlig företagspolitik än denuvarande. HerrSVANBERG (s): Det är inte långt mellan de tillfällen då vi diskuterardessa frågor. Jag har en otäck känsla av att jag åtskilliga gånger förut idenna kammare hört de allra flesta argument som framförts här . Det ärmöjligt att min egen argumentation också kommer att bli en uppräkning av vadsom har anförts tidigare. Jag tänker därför inte ta upp någon stor ideologiskdiskussion jag skall bara kortfattat beröra de olika motionerna. Lät mig börja med motionen 579, eftersom den står först iuppräkningen i betänkandet. Det är en motion som kommunisternaväckt och som föreslår en helt ny inriktning och målsättning för det statligaföretagandet. Det finns inte mycket mer att säga om den än att t, ex.Statsföretags målsättning, som vi då och då diskuterar, fastställdes avriksdagen , och det är inte en målsättning som är fastlagd en gångför alla. Frågan om formuleringen av Statsföretags målsättning är föremål förindustridepartementets behandlingjust . Jag håller gärna med iMalmö när han säger, att hur den målsättningen och de instruktionernaformuleras har sin grund i den allmänna målsättningen för näringspolitiken. Omsedan våra föreställningar om hur den skall se ut inte stämmer överens, så ärdet en helt annan sak. Jag tror alltså att målsättningen för Statsföretag måsteformuleras med utgångspunkt från en allmän näringspoUtisk planering ochmålsättning, I motionen tar man som ett mycket stort problem upp fråganom av staten och det privata näringslivet samägda företag. Man menar alt dettai princip är något helt förkastligt som inte bör få förekomma. Jag vill då pekapå att detta samägande ibland varit ett sätt för statsmakterna att åstadkommaen mobilisering av krafterna för att klara vissa investeringar som varitnödvändiga. Det har då gällt stora företag, och det hargäUt att utnyttja allamöjligheter, att helt enkelt kanalisera insatserna på ett givet område där ettenskilt förelag eller staten kanske har haft svårigheter att ensamma klara det.Man har därigenom utnyttjat kunnighet, initiativkraft och resurser på bäggehållen, I övrigt skall jag bara ta upp ett uttalande av JörnSvensson, Han sade att motsättningen mellan de borgeriiga och socialdemokratinnär det gäUer näringspoUtiken endast är skenbar han talade om en skenfäktning;aUa partier, naturligtvis med undantag av kommunisterna,strävar mot samma mål. Det är hans karakteristik, och den får han gärna behåUaför sig själv var och en blir salig på sin tro. Jag tror att han har väldigtfå meningsfränder här i kammaren på den punkten. Men så säger han någonting myckel lustigt han talar omstatskapitalismen som det förfärliga slutmålet för kapitalismen. Jag är ingenälskare av statskapitalism jag tror att det bitvis vore värre än en ohejdadprivatkapitalism om vi finge en statskapitaUsm som dirigerades av en eller tvåpersoner i toppen. Men jag tycker att detta skulle vara en från Svenssonssynpunkt mycket hård karakteristik av de s, k, socialistiska länderna där manju har ett statskapitalistiskt system. Det verkar som om han fördömer dessaländer litet väl hårt, men det är ju en sak mellan honom och dem. talar vidare om demokratiseringen påarbetsplatserna förhållandena i detta avseende skulle vara urusla och enligthans mening mycket värre i de statliga företagen än i de privata. För atl fåbelägg för sina påståenden manade han fram spöken från - det ärden han åsyftar när han talar om demokratiseringen påarbetsplatserna. Jag skall inte ge mig in på en diskussion av Kimnastrej-ken en sådan diskussion tycker jag att vi bör slippa. Men jag tror alt vi bör vara medvetna om att det händer någonting på detta talar om andan i motionen; han tror inte attstatligt företagande kan leda tUl några väsentliga förbättringar men att enövergång till statligt företagande kan vara av värde som förberedelse lillsocialismen. Han utvecklar inte denna tanke vidare, men enUgl hans språkbrukbör det väl vara något slags förberedelse för alt lättare kunna klararevolutionen när den kommer. Jag tror inte på någon revolution i , ochdärför delar jag inte hans uppfattning. Att samhället försöker styra resursernaså alt vi får en riktig näringspolitik anser jag vara den rätta vägen, inte somen förberedelse till en revolution utan som ett ständigt fortgående arbete motekonomisk demokrati i detta land. Dit har vi ganska långt kvar det skaU jaggäma medge, men vi är dock på väg. I motionen 1359 hemställs om en översyn av organisationoch regler för statlig affärsverksamhet. Motionärerna säger att det och detinte är bra och hämtar därvid mycket av sin argumentering från förenadefabriksverken. Det kanske därför förtjänar alt påpekas att industriministernkommer att tillsätta en utredning som får till uppgift atl se över delsförenade fabriksverkens produktionsinriktning, dels frågan om hur verksamhetenlämpligast bör organiseras. Dessutom viU jag påpeka att den s, k,affärsverksutredningen framlade sitt betänkande. Detta har ännu intei hela sin vidd lett till förslag ärendet ligger hos Kungl,Maj:t för prövning. Men där finns alltså mycket stort material, och utskottetskriver också att en ny utredning på delta område endast skuUe innebära ettuppskjutande av nödvändiga åtgärder. Det är ju inte särskUt länge sedan somStatsföretag bildades; bolaget har arbetat och bör få ytterligarenågon tid på sig innan verksamhetsformerna ifrågasätts. Som jag ser det finnsdet alltså inga skäl för ytterligare en utredning en sådan skulle barafördröja åtgärder och kasta ytterligare litet sand i hjulen för Statsföretag,Utskottet avstyrker alltså motionen, 1 motionen 584 åberopar man handläggningen av vissaärenden inom förenade fabriksverken och föreslär atl det skall tillsättas enkommission för all granska regeringens relationer lill FFV, Motionärernauttalar sina åsikter om vad som hänt i kontakterna mellan FFV och regeringen.Näringsutskottet är helt övertygat om att , som har atlgranska om regeringen överträtt sina konstitutionella befogenheter, kommer atlla upp även denna fråga om skäl förefinns. Utskottet har därför ingen anledningatt i detta faU ta ett initiativ och uppmana alt granskafrågan. Ur näringspolitisk synpunkt har vi inte funnit några som helst skäl förden föreslagna kommissionen. Skulle det, som motionärerna påstår en åsikt somjag inte delar , finnas anlednuig att granska förhållandet mellan regeringenoch FFV, är det allså uppgift och intenäringsutskottets att aktualisera den frågan, Näringsutskoltet avstyrkermotionen. En utvidgning av systemet med representation för riksdagenvid de statliga företagens bolagsstämmor har diskuterats väldigt mycket. Samtligatre talare från borgerligt håll var inne på detta och fann att en sådanutvidgning vore mycket värdefull. den 26 aprU 1972 Det vitsordas här att systemet är mycket bra, eftersom riksdagendärigenom har insyn. Utskottels vice ordförande påstår att jag skulle ha sagt,att det kan bli en evig villervalla om 350 personer drösar omkring på allastatliga bolagsstämmor. Ja, det har jag nog sagt. Och om jag inte har gjortdet, kan jag säga det . försvarar sig, som den hedersman hanär, och framhåller att består av 350 ledamöter, men att så många intealltid är närvarande; det skuUe alltså inte bli så stort problem medbolagsstämmorna. Det är ett farligt argument att påstå att riksdagsmännen intebryr sig om sina uppdrag och att vi därför skall ge dem så många som möjligt.Det kan vi emellertid fortsätta atl tvista om. Men när framhålleratt man borde gå på och tala om alkoholmissbruk liksom på och tala om nikotinmissbmk så vill jagerinra om att det väl är som har att faststäUa den nykterhetspolitiksom skall föras i samhället. Att t. ex. verkställande direktören och styrelseni Systembolaget skuUe utforma den nykterhetspolitik som skaU föras i detta landvore väl litet tokigt. Det är här i kammaren vi skall diskutera sådana frågor. Det finns i detta sammanhang inte mycket för mig atttillägga. Den vidgade representationen i vad det gäller Statsföretag bör välförst få prövas ett tag. Motionärerna har haussat upp hela denna fråga på ettmycket underligt sätt. De framhåller att möjligheterna till insyn är bättre ide privata företagen än i de statliga, för i de privata företagen behöver manbara köpa enaktie för att kunna gå på bolagsstämman. Ja, om jag är delägare iett privat företag har jag självfallet rätt till insyn, men allmänheten haringen möjlighet till insyn. Jag tror att motionärerna går till överdrifter föröverdrifternas egen skull. i Glömminge talar om statliga företag somhar gjort mycket stora förluster och där verkställande direktören ofta harbytts ut. Jag vill fråga : Skulle förhållandena ha varitannorlunda om ett antal riksdagsmän varit med på bolagsstämmorna och där söktföreta en detaljgranskning av företagen? Det är inte sådant en bolagsstämmasysslar med. Vad i sade var det mest konstifika,nämligen att redovisningen från de statliga förelagen ofta är mycket dålig. Jagskulle vilja veta vad har för underlag för detta påstående. Jaghar en känsla av att de flesta statliga företag lämnar en god redovisning utåt,en mycket öppnare redovisning än de flesta privata företag. själv att tjänstemännen i de statliga företagen inte har någonting emotatt lämna upplysningar. Nej, fattas bara annat. Både tjänstemän ochstyrelseledamöter i de statliga företagen är inställda pä att lämna en öppenredovisning. Det skall inte behövas några särskilda beslut härom. Med detta kommer jag in på motionen 1350, vari begärs"åtgärder för att stimulera en mera systematisk försöksverksamhet medolika modeller förrepresentation för de anställda i företagens styrelser ", De anställdaär representerade i många statliga företag, framför allt inom Statsförelag, ochså blir fallet i ännu flera företag allteftersom bolags- stämmornahålls, I de statliga aktiebolagen pågår en försöksverksamhet i nära samarbetemellan de anställda och företagsledningen, ett mycket intimt samarbete, där deanställda skall ges större inflytande på det dagliga arbetet. Det vore merabefogat om man från borgerligt håll förklarade att denna försöksverksamhet ärmycket bra, atl den skall prövas ytterligare och att man borde lagstifta omsådan verksamhet även för de privata företagen så att de anställda där gessamma möjlighet till insyn. Jag tror det vore mycket värdefullt om dennaförsöksverksamhet fick fortsätta så att vi på det sättet kunde komma längre pådetta område. Men motionen hjälper inte till på något vis med detta. Det kan heller inte vara någon hemlighet attLandsorganisationen har försökt förhandla med omrepresentation för de anställda i styrelserna. har dockinte lyckats atl den vägen nå sitt mål och har därför vänt sig till regeringenmed en begäran om lagstiftningsåtgärder. Jag tycker det är mycket vettigare attni instämmer i det än att ni för en skenfäkting för alt använda JörnSvenssons uttryck här omkring någonting som ni tydligen inte alls önskar utansom ni tycker man kan syssla med i de statliga företagen men som de privataföretagen bör befrias från. Det är en mycket glädjande och sund utveckling på gång.Det bästa kan göra är att avslå den här motionen och se till atl detarbete som pågår på andra vägar förs vidare; det är inte nödvändigt att stoppadet med någon kufisk utredning av väldig omfattning, Alla är vi väl överens omatt själva principen om ökad representation för de anställda är riktig; fråganär bara hur den skall genomföras. Och den skall inte bara komma att gälla destatliga företagen, utan jag hoppas atl också de privata företagen skall, omjag får använda uttrycket, "tvingas" acceptera den eftersom de harsagt nej vid förhandlingar måste det bli en lagstiftning här. Vidare finns det elt par motioner motionerna 1341 och1340 om försäljning av aktier i statliga företag. Jag tänker inte ta uppnågon debatt om dem, eftersom detta är en fråga som känner igen sedanmånga tidigare debatter. Den gäller i det här sammanhanget aktier.Enligt vad jag förstår har det inle framförts något nytt motiv.