prot · FV0963 · 1972-12-31 00:00:00 — ställandeatt först inrätta ett system med datateknik och sedan i efterhand stifta lagarsom skall reglera dess användning. Rimligtvis bör man i stället gå den motsattavägen och först klara av lagstiftningen för att därefter gå in förde olikasystemens användning. Ulskottsmajoriteten säger också själv detta i sittbetänkande: "Det föreligger ett uppenbart behov av enlagstiftning som reglerar datateknikens användning, och förslag i sädanriktning kommer att framläggas av ." Dessutom har statskontoret yttrat sig i en skrivelse tillskatteutskottet. I den framhåller statskontoret: "Statskontoret delar uppfattningen att utvecklingeninom dataområdet i sig kan innebära att den personliga integriteten äventyras.För att undanröja risken härför måste såväl lagstiftningsåtgärder som åtgärderpå det tekniskt-administrativa planet vidtagas." Detta är precis ett bevis för att den ståndpunkt somreservanterna har intagit måste vara den rent sakligt riktiga, och det är motden bakgrunden som jag har ytterligt svårt att förstå att utskottsmajoritetenhar kunnat komma fram till de slutsatser som den har dragit. säger utskottet att för att skapa vissa garantier skallman ha en parlamentariskt .sammansatt kommitté med representanter för samtligapolitiska partier. Ja, den kan naturligtvis göra nytta, men jag tror att det ärlitet farligt om man ger sig in på en sådan linje, som ju kan innebära att enparlamentarisk kommitté kommer att skapa vissa riktlinjer för behandlingen avdatamaterialet och de problem som sammanhänger med detta, varefter det följeren lagstiftning här i . Inte heller detta kan vara den riktiga gången. emot den här bakgrunden, herr talman, tycker jag attalla sakliga skäl talar för att nu borde bifalla den reservation somhar fogats till skatteutskottets betänkande nr 17. Därför ber jag att få yrkabifall till denna reservation. Här kommer att målas med mörka färger, och man kommer attdiskutera datautvecklingen i dess helhet. i säger att vi ivårt betänkande talar om att det finns behov av en närmare utredning till grundför utbyggnaden, men det gäller ju inte CPR, det centrala personregistret. Viär medvetna om att skall man bygga ut data i stort, då skall man ha bättregrund för sin bedömning. Det är det vi syftar på, inte alls på den fråga sombehandlas . Majoriteten inom skatteutskottet har betraktat den frågasom vi behandlar rent praktiskt och ekonomiskt. Det gäller helt enkeltingenting annat än att komplettera de olika statliga ADB-registren med färskainformationer från ett centralt personregister. Enligt min mening finns detinte någon som helst anledning att dramatisera det här, om vi håller oss tillvad det verkligen gäller. I det centrala registret skall ingå de grundläggandefolkbokföringsuppgifterna och uppgifter om omyndighetsregistrering,värnpliktskod, pensionsförhållande, nationalitet samt taxerad ochbeskattningsbar inkomst. menförmögenhetsuppgifter får inte lämnas. Länsstyrelsernas personavi-register ochriksskatteverkets personnummerregister skall ersättas av bildskärmsterminalersom ansluts till centrala personregistret. Vad kan man nu nå med det här registret? Och är det såangeläget som vi inom utskottsmajoriteten tycker och och mångaandra anser? Ja, man undviker bl. a. att ändringsuppgifter insamlas dubbelt,som sker - ett aUdeles onödigt arbete. Man uppnår att folkbok-föringsmyndighelernafär ett riksomfattande sökregister. Inom uppbördsverksamheten blir CPR avsärskild betydelse när det gäller att identifiera skatteinbetalningar, men manfår även kontroll av utbetalningar ;iv överskjutande skatt. Detta nya systems främsta uppgift är alltså att tUlgodosefolkbokförings- och skatteverksamheten. Avsikten är att man till CPR skallansluta terminaler och datorer inom den offentliga sektorn, men även detenskilda näringslivet skall kunna få vissa möjligheter att utnyttja CPR. Menjag vill att ni skall observera att det för anslutning kommer att krävas Kungl.Maj:ts tillstånd. De system som är avsedda att anslutas till CPR skallerhålla information därifrån, och de skall alltså inte själva lämna någon egeninformation. För dem som ansluter terminaler blir det lätt att skaffa snabbaoch korrekta uppgifter. Söker man från en terminal vissa uppgifter, så kan manfå dem på fem eller . Men det tekniskt nya i systemet är att dettauppgiftslämnande kan spärras vid just den uppgift man skall ha. Om jag skullevilja ha uppgift på min skatteåterbetalning så kan registret kort och gott gemig den och inga andra uppgifter. I det nuvarande systemet, som man slår sådanvakt om, gär inte det, utan vill jag ha en uppgift så får jag också uppgifterom andras överskjutande skatt. Med nuvarande system har man inga möjligheteratl ta ut just de uppgifter som vederbörande önskar, utan då fär man med ocksåandra uppgifter av samma slag. Med CPR kan man lämna enbart de uppgifter det ärfråga om och inga obehöriga därutöver. Är del inte delta i och för sig enförbättring i förhållande till nuvarande system beträffande integritetsskyddet?Vad säger i Bäckmora och i om det? Kan ni förnekadet? Jag vill starkt betona att samtliga uppgifter som skallingå i CPR redan finns i nuvarande system. Då förstår jag inte förskräckelsenöver att vi vill ha ett centralt register. Alla dessa uppgifter som skall ingåidet centrala registret är nu offentliga. Det sker alltså ingen ändring. Villnu reservanterna komma upp och förklara för kammaren de tekniska riskerna meddet nya systemet? Har ni över huvud taget satt er in i det så att ni vet hurdet verkar? Ni talar om ett datasystem som man skall bygga ut i någraår framöver. Men här är det ju fråga om en rent praktisk sak, ett personligtsökarregister som är så rationellt att man kan gå centralt i stället för attspringa ut på olika platser där det är ännu större risker för att det kanskekan lämnas uppgifter som man vill skydda. Vi har i utskottet mycket noga diskuterat och prövat dennafråga, och vi har inom majoriteten funnit att det nya systemet inte kommer att den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. Inrättande av ett centralt personregister, m. m. innebäranågra risker för den enskilda integriteten. Jag är inte säker pä att inte ävende andra är lika övertygade, men det har gått så mycket politik i den härfrågan att det inte tjänar mycket till att diskutera. Jag försöker emellertidändå något förklara vad det är fråga om. Vi är lika angelägna att slå vakt omden enskilda integriteten som någonsin herrar i Bäckmora, iUmeå, i och andra är. Jag tror inte man vägar påstå att det ärpå annat satt. Men vi har funnit att det är lätt att skapa garantier mototillbörlig användning. Jag vill erinra om att statskontoret i sitt yttrande tillskatteutskottet betonar att de uppgifter som skall ingå i CPR "finns redannu i olika statliga ADB-register vilka är offentliga". Det vir vad jagsade tidigare, men det betyder ju mera vad statskontoret säger än vad jagpåstår. Kontoret understryker vidare att "den ofta nödvändigaidentifikationen av enskilda personer blir mera betryggande både ur säkerhets-och integritetsskyddssynpunkt om möjlighet finns att utnyttja ett centraltpersonregister. a. kan på CPR ställas mycket höga krav på kvalificeradkontroll av behörighet och korrekthet vid in- och utmatning av data beträffandeenskilda per.soner." Hur kan statskontoret vara så bakom flötet när detgäller de här sakerna, undrar jag, om man nu skall tro herrarna i Bäckmora,i och i . Och statskontoret fortsätter: "Härtill kommer att mangenom att koncentrera personinformation till CPR även kan medverka till attförbättra integritetsskyddet genom att myndigheters och andra organisationersbehov av personuppgifter i de egna systemen minskar eller i vissa fall kanskehelt bortfaller när sädan information i stället kan hämtas från CPR." Detär också vad jag s;ide tidigare. "Därigenom kan uppnås bättre överblicköver befintliga personregister och deras utnyttjande", heter det vidare,och detta är väl obestridligt. Ingen torde kunna bestrida att propositionens förslag ärpraktiskt, rationellt och ekonomiskt försvarbart. Det gör inte hellerreservanterna. Det enda de söker bygga upp ett avslag på är alltså dennasvartmålning av hur det skall bli när dataregistren utbygges . i Bäckmora kom t. o. m, dragandes med och alla underligheter somhar inträffat däi-vidlag. Risken för den personliga integriteten är alltså det endaargument man har. Jag har försökt påvisa, bl, a, genom att citerastatskontoret, att den personliga integriteten ingalunda blir mindre skyddadutan tvärtom. Men vi har ändå föreslagit inrättande av en rådgivandeparlamentarisk nämnd ,som Kungl, Maj:t skall höra innan medgivande lämnas omanslutning till CPR, Det är ytterligare ett försök från vår sida att övertygadessa skräckslagna reservanter om att det här blir ingen fara, I nämnden skallingå representanter för de politiska partierna. Men dessa representanter trorinte herrarna på - de litar inte på sina kamrater som kommer in i en sådannämnd, utan de tror att dessa också far vill av någon anledning och kommer attmedge utlämnande av uppgifter som skulle vara alldeles förskräckliga för denenskilde. Jag har svårt att förstå detta. Men enligt offentlighets- och sekretesslägstiftningskommittén, som det heter med ett långtord sträcker sig skyddsåtgärderna beträffande CPR längre än lagstiftningen kräver,och det är värt att notera. Vi menar att med denna nämnd och de ytterligareåtgärder som föreslås i propositionen, bör garantier skapas för att CPR intekommer att innebära något hot mot den enskildes integritet. Och vad når man med ett avslag? Jo, rent sakligt settförhindras en rationell registerföring. Pä länsstyrelser och annorstädes t,o, m, på fär man sitta och plita manuellt med kortregister.Det är ett tråkigt arbete som man knappast fär arbetskraft till, det ärtidsödande osv. Man hindrar också utvecklingen av andra datasystem, och manmedverkar till en onödig kostnad för statsverket på över 3 miljoner kronorgenom senareläggning bara . Det är vad man når - inga som helst förtjänster utan bara nackdelar.Det är alldeles uppenbart. Reservanterna anmärker på att ställs inför ettfullbordat faktum. Det är inte min sak att försvara Kungl, Maj:t - det fårregeringen sköta själv. Jag skall därför inte diskutera den saken i annan månän att jag hänvisar till den redogörelse som finns i betänkandet, där ni kan seatt beslöt att man skull införa ett centralt sökregisteröver befolkningen, fastän man då inte hade datatekniken. Men så överrumplade ärändå inte ledamöterna av denna kammare som man vill göra gällande. Det bör inteheller vara avgörande för ett beslut. Detta är ett fristående problem som intekräver att vi avvaktar någon utredning. Om vi håller oss till vad saken gäller,alltså ett rent praktiskt, rationellt och ekonomiskt ordnande av denna fråga,borde kammaren kunna bifalla utskottets hemställan, till vilken jag yrkarbifall. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. HerrERIKSSON i Bäckmora (c) kort genmäle: När vi här varnar för riskerna för denpersonliga integriteten säger atl vi är ute och svartmålar. Men såenkelt är inte detta problem, , att man kan tillgripa ett sådantuttryck för atl komma ifrån svårigheterna. Vårt ställningstagande i denna fräga innebär att vi ansettatt den enskildes integritet måste gå före allt ralionaliseringstänkande. Ochutskottsmajoritetens skrivning kan i det faUet aldrig ge samma garantier som enlagstiftning, och därför är det en sådan vi först är i behov av. Här harfrågorna nu kommit i bakvänd ordning. Vi borde som sagt först ha enlagstiftning som reglerar offentlighetsprincipen; därefter kan vi gå vidare. medger nu att vidareutvecklingen avdatasystemet skapar osäkerhet för den personliga integriteten, och det ärprecis vad vi har sagt. Och, , vem ger garantier för vad som matasin i systemet och hur uppgifterna utnyttjas, när vi en gång har infört datameloden?Vi kan inte få några fasta garantier för det, med mindre än vi har enlagstiftning på området. Sedan sade , och det är helt riktigt, atl deuppgifter som skall finnas i detta dataregister redan finns hoslänsstyrelserna, där vem som helst kan ta del av dem. Förklara då, sade herrBrandt, vad det är för skillnad. Ja, skillnaden är den, , att så somuppgifterna nu finns tillgängliga ute hos ett flertal länsstyrelser är desvårare att samla in, än om man får dem samlade centralt på elt ställe. Då bliruppgifterna mera lättillgängliga än om man måste inhämta dem hos fleralänsstyrelser. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, rn. Slutligen undrade hur statskontoret kan varaså bakom flötet, men det är ett uttryck som jag aldrig har fällt omstatskontoret. Det vill jag inte tro. Men jag vill gärna citera den tvekan somstatskontoret ger uttryck för i sitt remissvar, där man säger följande:"Statskontoret delar uppfattningen att utvecklingen inom dataområdet i sigkan innebära att den personliga integriteten äventyras. För att undanröjarisken härför måste såväl lagstiftningsåtgärder som åtgärder på det teknisktadministrativa planet vidtagas." Ur dettautläser jag en betydande tveksamhet hos statskontoret. i (fp) kort genmäle: ställde den direkta frågan hur visåg på de nuvarande registren som finns ute hos länsstyrelserna. I mittanförande gav jag besked om det. Vi anser det vara otillfredsställande all man,som är fallet, kan lämna ut uppgifter därifrån och alt ingen är skyddad fördet. Men när man nu här kanske har gått litet för hastigt fram och inte har etttillfredsställande system, så kan ju inte detta tas till intäkt för attfortsätta på den inslagna vägen. säger att det inte finns några risker allsmed detta dataregister. Men om utskottsmajoriteten anser det riskfritt, så ärdet högst egendomligt att utskottet skriver som det gör i betänkandet, nämligenföljande; "Det föreligger ett uppenbart behov av en lagstiftning somreglerar datateknikens användning, och förslag i sådan riktning kommer att inomkort framläggas av ." Man säger vidare: "Utskottet har ocksåförståelse för den kritik som riktas mot att länsstyrelsernas ADB-registreradeuppgifter används för selektiv reklam och annan kommersiell verksamhet. "Ulskottsmajoriteten är helt på det klara med atl det inte är tillfredsställandesom det nu är. Vi kan ju bara konstatera att vi inte har någon lag somger ett tillfredsställande sekretesskydd. Vad vi reservanter vill ha är en garanti för människornaatt registren inte kan utnyttjas på elt otillbörligt sätt. Det bör finnasmöjligheter både att inom rimlig tid få fram bestämmelser som hindrar denuvarande dataregistrens användning på ett icke önskvärt sätt och att iavvaktan på slutgiltig lagstiftning tillämpa sådana bestämmelser att denpersonliga integriteten garanteras. Det är det vi är ute efter. HerrMAGNUSSON i (m) kort genmäle: vill göra gällande att det härinte skulle vara något märkvärdigt. Han tänker inte på att det härar fråga omatl inrätta ett centralt register som omfattar hela det svenska folkel och somtydligen skall utgöra grunden för ett ytterligare påbyggt register. Det ärdetta som är det allvarliga. säger atl man kan reglera det här. Ja,visst kan man det; det har vi inle bestritt. Men vi menar att detär nödvändigt att man först får fram de regler som skall vara bestämmande försystemets användning och sedan inrätta dataregistret. Det är ingenting annat vihar begärt. gör också gällande att statskontoret med storentusiasm skulle ha ställt sig bakom förslaget. Jag har redan tidigare citeratvad statskontoretuttalat, och det har också i Bäckmora gjort. Dessutom framgår detatt det finns reservanter bland de tjänstemän på statskontoret som handlagtdetta ärende, och där synes tveksamheten vara större. Därför tror jag det finns all anledning att följautskottsreservanternas linje och se till att vi först får en lagstiftning; detfinns redan en kommitté som arbetar på en sådan, och den skall inom kortframlägga sitt förslag. Man bör naturligtvis avvakta detta förslag och dendärpå följande lagstiftningen. Jag kan inte förstå varför man annars tillsätteren kommitté som skall framlägga ett förslag till lagstiftning som skall regleradatasystemens användning. () kort genmäle: Man blandar här ihop datateknikens framtidautveckling, som både statskontoret och utskottsmajoriteten talat om, ochinförandel av CPR. Inför datateknikens framtida utveckling krävs naturligtvisde utredningar och annan underbyggnad för ytterligare beslut som jag har talatom. Men jag har här talat om vad statskontoret och utskotlsmajoriteten säger omCPR. Detta är två skilda saker kan man inte försöka hålla isär dem? Härciterar man vad statskontoret, ulskottsmajoriteten och andra säger omdatateknikens framtida utveckling här i landet. Den skall vi inte besluta omhär . Jag är säker på att det kommer upp talare som här ser spöken påljusan dag, därför all de är rädda för en framtida utveckling av datasystemen.Men den här frågan gäller endast en överföring av det material som finns utepå länsstyrelsena och på andra håll till ett centralt sökregister. Man påstår att uppgifterna då blir lättillgängligare äntidigare. Både statskontoret och vi har påvisat alt det centralapersonregistret tvärtom medför ett ökat skydd för den personliga integriteten. i (m) kort genmäle: Även utskotlsmajoriteten visar sin tveksamhetbeträffande möjligheterna att med nuvarande bestämmelser klara avintegritets-skyddet. I annat fall hade ni väl inte föreslagit denpariamentariska nämnden. Den har ni ju föreslagit såsom ett säkerhetsskydd förintegriteten, och det visar ju att även ni är oroUga. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. HerrBRANDT (s) kort genmäle: Nej, vi är inte oroliga. Jag försäkrar attmajoriteten är helt på det klara med vad jag har sagt här tidigare. Att vi ändåföreslagit den parlamentariska nämnden är, som jag sade, inte för vår skull,utan det har ju gått troll i det här. Egentligen är all plädering fullkomligtonödig eftersom man har bestämt sig för att rösta ner förslaget, men jag harändå för kammaren velat redogöra för vad det innebär. För att i någon mån ge detveksamma råg i ryggen föreslår vi t. o. m. den parlamentariska nämnden, somsäkert annars skulle vara obehövlig. Men låt oss ta den som en sista garanti,om ni nu litar på att riksdagsledamöter eller pariamentariker kan ge råd idessa frågor till Kungl. Maj:t, som skall avgöra frågan om en anslutning. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. HerrHAGBERG (vpk): Jag kommer atl dels beröra skatteutskottets betänkande nr1 7, dels näringsutskottets betänkande nr I 7 och vår motion som gäller heladatateknikens utnyttjande. Datatekniken har på ett par årtionden skaffat sig enställning som inget tidigare teknikområde har kunnat skaffa sig. Vi läser itidningarna med jämna mellanrum om atl datorer har siat om framtiden eller attde har gjort misstag. Datatekniken, som den nu utnyttjas, framställs som någotödesbestämt, och man ger uttryck för att datorerna håller på att ta över. Vimenar att dessa tankar bestämt måste tillbakavisas. Liksom all annan teknik hardalatekniken utformats för ett konkret ekonomiskt-poliliskt sammanhang.Tekniken utformas av dem som har makten i företagen, den utformas av denstatliga sektorn efter de poUtiska motiv som staten skall tjäna. Statensuppgifter under kapitalism är ju att underlätta och vara ett serviceinstrumentför den privata kapitalismens utveckling i landet. Det är kanske därförnaturligt alt statens datapolitik har utformats till vad den är . Del är mot denna bakgrund som vi inom vpk bedömerdatatekniken och hur den skall utnyttjas, 1 vUken tjänst skall den stå och vUkaskall teknikens framsteg tjäna? För oss är det inga problem, tekniken måstehela tiden vara i lönearbetarens tjänst. Vi anser att det inte får vara så att nya tekniska rönskall förslärka det klassamhälle som vi redan har, där makten koncentreras alltmer. Vi kan bara se på hur industrin utnyttjar datatekniken. Man använderdatatekniken vid produktionsuppläggningar, där hänsyn las endast till de kravsom företagsledningen har. Effektiviteten får vara avgörande här. Datateknikens utnyttjande beror på programmeringen.Därvidlag är lönearbetarna helt utestängda, precis som de är när det gäller denövriga verksamheten inom företagen. En annan inriktning skulle ge lönearbetarnaett inflytande över produktionsuppläggningen inom företagen. Detta betyder i sådant fall skuUe behöva kunskaper om datatekniken och dess utnyttjande. Men är datorn elt gissel för lönearbetarna.De fick reda på att de var alldeles för myckel sjuka. Datateknikenutnyttjas för att gå igenom lön, socialbidrag och sjukdom, och sedan ville manlåta påskina atl arbetaren anmälde sig för mycket sjuk. Man var alltså inte sen att från arbetsköparhäll utnyttjatekniken för att få en bevisbörda mot lönearbetarna. Men arbetarna själva kan inte försvara sig mot sådana härpåhopp och med en modern teknik påvisa arbetsmiljöns negativa konsekvenser,inverkan av de stämpelklockor som finns i arbetslivet, ackordssystemet, dekemiska ämnen som förs in i industrin och den beslutsprocess som man har i företagen.Däremot har företagsledningarna inrättat rationaliseringsavdelningar i syfteatt göra arbetaren så effektiv som möjligt. Hela staber av tekniker slår tillföretagsledningarnas förfogande, I denna organisation för effektivitetens skull ingår såsomett led datatekniken, som mer och mer kommer att bli ett gissel på arbetarnasbara ryggar. Det behövs krafttag för att stoppa denna utveckling.Fackföreningsrörelsen måste kanske som i själv ta initiativ för att brytakapitalets monopol över den tekniska forskningen på dataområdet, Etl braexempel är det norska , som hararbetat tillsammans med radikala forskare för att utforma en alternativ forskningoch en allernativ användning av datatekniken. Den forskning och utveckling på datateknikens område sombedrivs i vårt land äger inte rum i svenska företag. , främst , styr utvecklingen i detta land. Denroll som utländska intressen spelar i denna bransch inger stor oro och visarockså vilken inställning den har till dessa frågor.Underlåtenheten att utforma en svensk datapolitik är påfallande. Naturligtvishade det varit bäst om utvecklingsarbetet skett inom svenska företag. Vad som behövs är att elektronikindustrin överförs istatens ägo. Del betyder ett statligt överlagande av de viktigasteförsvarsindustrierna, som i huvudsak ligger inom elektronikområdet. Det skullemöjliggöra en ny inriktning av datatekniken, så att den kunde träda iarbetarnas tjänst. Men något hopp om elt statligt överlagande finns inle justnu. Den tillsatta näringspolitiska utredningen inger inte det hoppet.Utredningens direktiv är alltför begränsade och tidsplanen är för utsträckt föratt det skulle bli fråga om annal än en nödlösning. De resultat som hittillshar kommit fram pekar på att man tydligen är mera intresserad av enskildaföretags misslyckanden t, ex. Facit 1971 eller av att rädda privatföretag änatt skapa en statlig elektronikindustri. Staten har mycket snabbt byggt upp eltregister som överförts till databanker. Jag ser detta såsom ett led ieffektiviseringen av den statliga byråkratin. Det är viktigt alt påpeka attutbyggnaden av informationssystemen och databankerna är till för att tjänabyråkratin. Det finns ingen inriktning på att utnyttja dessa system för att ökainsynen i och kontrollen över myndigheterna. databank serjag såsom en automatisering av arbetet. Det personaladministrativainformationssystemet PAI är också etl exempel på hur man kan förenkla vissarutiner, PAI skall innehålla en fullständig förteckning över samtliga anställdainom den centrala förvaltningen och den övriga statliga verksamheten. Menförutom förteckningen skall registret innehålla uppgifter om tjänsteställning,tidigare tjänster, karriär samt andra personliga upplysningar. För närvarandeär dock den typ av statliga databanker, som är baserad på ett personregister,den allra viktigaste. På länsstyrelserna finns mycket detaljerade uppgifter omsvenska medborgare och i bosatta utlänningar.