prot · FV0945 · 1972-12-31 00:00:00 — Socialministern vur i böriun uv sitt unförunde inne på dendebutt som hur förts och de ungrepp som kunske i något summunhung hur riktutsmot de sociulu kostnudernu, och hun frågude på vilku områden det är som munvill skäru ned. Jug anser inte att den frågan är ställd till mig eller tillvårt parti, därför att vi ser liksom socialministern gav uttryck för socialpolitiken som ett mycket viktigt instrument i trygghetspolitiken. Socialministern vur också inne på frågun om nya reformeroch sade ungefär sä, utt det är något uv ett löftesspel utun ekonomiskureuliteter. Jug uppfuttur suken så utt sociulministem vid dettu sitt yttrundekunde hu exempelvis vårt sedun tillbuku frumställdu kruv om sänktpensionsålder i tunkarnu. Men det är inget löftesspel från vår sida, utun viunser utt det kruvet hur en klur förunkring - det är ett rättvisekruv, ettsoliduritetskruv och en målsättning som vi vill se förverkligud. Jug hoppus uttsocialministern också kommer att medverka till att denna målsättning, somgäller en uv vårt lands största jämlikhetsfrågor, kommer att förverkligas. Jagvill klart ge uttryck för utt om vi skull kluru de problem som vi hur i vårtsamhäUe måste det finnas ett mycket stort mätt av soliduritet människoremellun. Det är fömtsättningen för utt vi skall klara jämlikhets- ochrättvisefrågorna. Men lät mig gå tillbuku till spörsmålet om de olikasociala insatserna och ökningen uv dessu. Jug ställer frågun: Vilku fuktorer ärdet som bidrur till det storu behovet uv socialu insutser? Jag kommer då inteifrån urbaniseringsprocessen. Urbaniseringen hur medfört bl. u. utt storuenheter skupats då det gäller bostäder, skolor, sjukhus och service. Dettuleder i mångu full till otrygghet, uggression och otrivsel, något som i sin tursplittrar fumiHer, ger psykisku störningur och för mångu unga in i kriminellugängbildningur - ullt symtom som gör utt behov uv ingri-punden från sociuluinstunser uppkommer. Vidare har urbaniseringen medfört att det sociula mönstreti samhället splittrats flergenerations-fumiHer liksom släkt- ochgrunnsummunhållning hur försvunnit. Bristen på gemenskup och utstötningen avdem som är svugure eller avvikande har accentuerat problem som tidigure uldrigfick så storu proportioner och allvarligu konsekvenser. m. fl. Socialdepartem en-tet m. fl. Urbaniseringens konsekvenser avspeglar sig vaqe år i densociala huvudtiteln bl. a. i form av ökade bidrug för utt täcku de högubostudskostnudernu, sjukvårdskostnudernu, kostnadernu för urbetsvården ochkostnadernu för lösningen uv ungdomsproblemen, ulkoholproblemen ochnurkotikuproblemen. Det är en del uv den räkning som vi får betulu för ensumhällsomvundling där pluneringen inte utgått från människans förutsättningur.Eller rätture sugt: Det är en brist på sumhällsplunering, eftersom mun i stortsett inte räknut med en så väsentlig och grundläggunde fuktor som den enskUdesmöjligheter utt fungeru i dettu nyu sumhälle. Sumhällets omflyttningskostnaderhur vurit storu, och därtUl kommer omflyttningens och befolkningsunhopningensföljd-kostnuder, som inte är obetydligu. Är det då så märkligt utt vi har problem uv det slug somvi i dug hur? Jug tycker inte det, när mun ryckt upp människor ur derus miHö,när man skurit av människornus sociulu reuktioner. Om mun klipper uv en litentråd i det tekniska maskineriet gnisslar det hela, men då har vi en beredskup somsnabbt rycker m för utt rättu tUl ett litet fel i sumhällsmuskineriet. När viklipper av dessa fina trådar som förenar människor och som är nödvändigu förutt människor skull fungeru finns det däremot ingen beredskup. Statsrådet besökte tydligen för någradagar sedan, och enligt Hundels- och Sjöfurts-Tidning sude hon dåföHunde: "Vi vet mycket litet om vilken effekt oliku boendemiHöer hur påmänniskor. Pä senare tid hur vi emellertid fått in gunsku ulurmerunde rupporterom effekten uv tät och hög förortsbebyggelse på burn. Rapporterna beskriver entilltagande aggressivitet som medför stora svårigheter att leva samman senure ilivet." Enligt nämndu tidningsreferut sade stutsrådet CumilluOdhnoff dettu vid en konferens om centrumplanering tisdagenden . Denna uppseendeväckande upptäckt gör alltså lundetsfumilje-minister den 14 murs 1972. Då måste jug frägu: Är ni i kunslihuset såfrämmunde för vud som händer mnt omkring oss? Hur ni i kunslihuset verkligentrott att dessu betongområden som uppstår runt de stora städernu i sin turskulle skupu lyckligu smä vurelser? Är det verkligen sant att ni i kanslihusetförst nu har kommit underfund med hur galen dennu utveckling är? Jug tycker utt dettu rimmar Ula med socialdemokruternusurgumentering då vi har behundlut boendemiHöfrågorna. När harkrävt utt skulle beslutu om progrum för boendemiHön harsociuldemokruterna alltid svarat att det behövs inte några initiativ frånriksdagens sidu. En uv sociuldemokruternus störstu dundermissur under mångu årnär det gäller bostudsbyggundet är utt sutsu mer på kvuntitet än påboendemiHön. Resultatet har blivit bostadskostnader som enskilda människor inteförmår och därtUl storu sociulu problem sådunu som stutsrådet fruOdhnoff beskrev i sitt tul i . Det är mycket uppseendeväckunde utt munbygger storu nya studsdelar, den enu efter den undru, sumtidigt som ettstatsråd kun gå ut och sägu utt vi vet mycket litet om vilken effekt olikaboendemiHöer hur på människorna. Samhällspluneringenhar i stor utsträckning varit inriktad enbart på att Människan och hennes behov och förutsättningar har fåttkomma i andra hand om man över huvud tuget hur tugit hänsyn till dem ipluneringssummunhung. Mun hur inte sett till de sociulu konsekvensernu. Arbetslivet hur liksom samhället i övrigt organiserutsfrån effektivitetsprinciper och mångu gånger kortsiktigu företugsekonomiskukulkyler, vilket hur gjort utt endast de hypereffektiva människorna ibland kunbehållus i produktionen; de undru knuffus undun och blu förmål för urbetsvårdoch förtidspension eller också blir de urbetslösu. Nuturligtvis är det nödvändigtutt vi hur ett nät uv oliku stödformer för alla dem som slås ut, men jug menurutt debutten inte buru får röru sig om dessu, utun den måste också, ochhuvudsukligen, inriktus på åtgärder som måste vidtas för utt undviku uttmänniskor slås ut från arbetsmurknuden i den utsträckning som sken En sådunutslugning leder inte buru till ökude sociulu kostnuder för sumhället utun fåroftu också svåra psykiska effekter för den individ som drabbas, vilket i sintur kanske leder till behov av ytterligare ökade sociulu insutser. Enkonsekvens uv dettu hur blivit helu dettu ofuntligu behov uv vård ochstödåtgärder som överuUt ute i lundstingen och på centrul nivä i dugdiskuterus. De stödåtgärdernu måste vi på något sätt kommu till rätta med genomen förebyggande verksamhet. Det är samhällets skyldighet utt i sumhällspluneringen ochgenom oliku förebyggunde åtgärder tillse utt orsuken till sjukdom och sociuluproblem eliminerus. Dettu förutsätter en helhetssyn på individ och sumhälle somsätter människuns behov och villkor i centrum. Vi mäste i allplunerings-verksumhet utgå från människun och icke från kortsiktigueffektivitets-och produktivitetskulkyler. Den helhetssyn i pluneringen som viefterlyser borde bl. u. kunnu tillgodoses genom att socialarbetare, läkare ochbeteendevetare med specialkunskaper om människun och hennes sätt utt fungeru ioliku situutioner på ett helt unnut vis än engugerus iplaneringsurbetet på oliku nivåer. Skutte- och transferermgspohtiken hur byggts uppsuccessivt - iblund förefaller det som om man tappat greppet om heladetta stora politisku område. Genom skuttepolitikens konstruktion,behovsprövude bidrug och burntillsynskostnuder, sjukpenningens utformning etc.tycks det vuru omöjligt utt förutsägu vilku effekter en förändring iskuttesutser eller bidrugsbelopp i reuliteten kommer att få. FamiHernus låga"självfinansieringsgrad", om jag får uttrycku det sä, gör också uttmångu fumiHer vid vurie oförutsedd utgift som exempelvis vid sjukdom,skadeståndsunspråk eller ett oplunerut barns unkomst drubbus uv ekonomiskobuluns och riskerur utt hulku efter på en rud områden. I helu värt sumhällsurbete måste vi det vill jug än engång understryku - utgå från individens behov och fysisku och psykiskuförutsättningar. Vi får inte handla i blindo. Visserligen sägs det när man gerallmosor vara viktigt att inte låta den ena handen veta vad den andra gör. Mensocialpolitiska insatser måste för det förstu hu den kuruktären utt de underinga omständigheter uppfattas som allmosor. För det andra är det nu hög tid uttinsatserna samordnas, så att man när man vidtar olika åtgärder verkligen kanöverblicka vUka konsekvenser de får för Socialdepartem en -tet m. fl. m. fl. människan,inte bara på det aktuella området utan även på andru områden. Jug kun buru nämnu ett exempel på hur mun iblund inom detsocialu arbetet tvingas handla kortsiktigt tUl förfång för såväl individen somsumhället. Jug tänker på de fuU då man av ekonomisku skäl tvingus dra in påförhållandevis billiga servicefunktioner som hemhjälp, färdtjänst m. m. för utti stället tvingus till ett omhändertugunde på grund uv att denenskilde inte klurur sig. Mun får då göru betydligt större servicein-sutsergenom institutioner, och det blir som regel uvsevärt dyrure och uppfuttas oftasom negutivt uv den hjälpbehövunde. Om vi skull lyckus skupu en trygghet i tillvuron förindividernu får vi sunnolikt slå uv på effektivitetshetsen och böriu räknavälstånd och mänskligt välbefinnande också i termer som god fysisk och psykiskmiHö. Psykisk balans, bevurud självkänsla och möjligheter att upprätthållugemenskup och mänskligu kontukter får vi inte bortse från. De{ är på dennugrund och utifrån dessa värderingar mun sedun på ett meningsfullt sätt kundiskuteru hur stödåtgärder uv ekonomisk kuruktär och uv värdkuraktär skallutformas för att komplettera övriga insatser. HerrHAMRIN (fp): Löftespolitik utun förunkring i verkligheten är intehederligt spel. Den meningen citerar jag frän socialministerns inledundeunförunde. Den frumstår för mig och minu meningsfränder som retorisk, och jugtycker den är riktig; vi hur de ekonomisku reuliteternu utt hålla oss till. Sociulhuvudtiteln hur stigit med 1,8 miHurder jämfört medföregående år, och den är en uv de störstu i stutsbudgeten. Men sumtidigtkonstuterur mun utt de ekonomisku reuliteternu tyvärr tvingur oss utt uvståfrån nyu sociulu reformer. Kritiken från vårt håll i dettu uvseende skuU riktusmot regeringen, men inte främst mot sociulministem; sättet utt skötu den ekonomiskupolitiken avgör vUku resurser som finns tUl förbättringur av vårt samhälle. När mun nu konstuterut dettu kan man väl också säga att vii den undningspuus vi nu befinner oss i dä det gäller reformurbetet huruniedning att se över vad som kan görus för utt vi skull varu bereddu när dentid kommer då förbättringur kun ske. Från vårt håll är det ulltså inte frågu omnågon nedskärning uv socialpolitiken. En UV de frågor som mun skulle kunna tänku sig utt se överunder dennu undningspuus är den tunke som frumfördes uv sociulstyrelsens chefför nägru dugar sedan och som socialministern här berörde, nämligen tunken pås. Det är inte precis, såsom sociulministem också sude, någonny tunke. Frågun om en gurunterad minimiinkomst har diskuteruts uv folkpurtiet,och den har under fleru år tugits upp i motioner till riksdugen. Även i åretsgemensummu mittenmotion om vårt skattesystem återfinner mun frågun, ochtunkegångurnu hur dur närmure utveckluts. Det ligger en hel del i tunken att ullu medborgure skullvuru garanterade en viss standard och trygghet. Men, som sagt, för närvurundefinns det inte medel utt förverkligu tanken, och det kommer det sannoliktinte heller utt finnus under de närmuste åren. Men tanken kommer ändå att spelaen så pass central roll debatt om socialpolitikens utformning uttdet vore skudu om , när frågun kommer upp till behundling, inte biföllmittenpurtiernus kruv på en utredning och översyn uv de oliku förslug tillgurunterud minimiinkomst som framförts. En sådan översyn skuUe ge beredskap förbättre tider. Vi i socialpolitiken, herr socialminister, ett stortoch svårt problem. "Var tredje stockholmselev har knurkut." Denmbriken kunde mun läsu i en kvällstidning häromdugen. Det vur mer än en rubrik.Verkligheten bakom rubriken är ett alltmer utbrett bmk uv narkotika blandungdomen. Det är frumför ullt bruket av den tunga narkotikan, opium och LSD,som har ökat. har thinnersniffningen bland Stock-holmselvernafördubblats . Göteborgarna har i en utredning slagit larm omdenna sak. Rubrikerna om detta återfinns också i ortstidningurna i Kalmar.Alkoholmissbruket är på oliku håU i sturkt utbrett blund ungdomur ilägre åldrun Missbruket av gifter är mer än någonsin vårt största ännuolösta sociala problem och har därmed sin givna plats i en debatt om samhälletssociala insatser. Det är egentligen fantastiskt att den ödeläggelse av ungaoch från börjun frisku människors Hv som i dug åstudkommes genom unvändning uvgifter kun få fortsättu år utan utt reaktionen frän politiker ochaUmänhet blir starkare än den är. Mun kan spekulera i vud det beror på. Entänkbur förkluring när det gäller ulkohol kun vuru utt mujoriteten ogärna villta på sig några "olägenheter" i form uv försäHningsrestrik-tioner ochannat, även om det skulle kunnu räddu en minoritet från ett liv i sociulförnedring och slum. När mun begmndur innehållet i regeringens i dugurnuoffentliggjordu förslug till riksdugen ungående mellunölsförsäHningen, kun maninte låtu bli utt ställu sig frågan vud det är som kan få sä många att blintaccepteru en verklighet, som är så förödunde för ett stort untul människor. Detendu regeringen föreslår för utt motverku mellunölsmissbmket blund frumför ulltungdom är förutom ökad information lagfästning uv den 18-årsgräns för inköp somredan praktiserus, detta trots att erfarenheterna sedan mellanölet infördesborde ha förunlett en grundläggunde omorientering uv sumhällets heluulkoholpolitik. Mun hur påstått utt borttugundet av restriktioner skullekunnu ledu till ett minskut missbruk genom utt bruket avdrumutiseras ochmänniskor "lär sig umgås med alkohol på ett kultiverat sätt". Mun hurtrott utt det skulle gå att vinna avsevärda sociulu fördelur på uttpopuluriseru ölet. I självu verket visar det sig nu utt färre restriktioner ochett utbrett accepterande uv ulkoholvanorna över huvud taget leder till ett ökatmissbruk. Den våldsamma satsningen på ett mellanöl som försäHs fritt överullthar inte lett till någon minskning uv övrig ulkoholkonsumtion utun till enökning uv den totulu konsumtionen och till en spridning uv alkoholvunornu tillullt lägre äldrur. Regeringen har inte tagit lärdom uv dettu. Den har ingaverkningsfulla förslag utt kommu med. Den unser tydligen liksomulkoholpolitiska m. fl. m. fl. utredningensmajoritet utt man måste slå vakt om de vanliga samhälls-medborgurnus rätt tillbekväm tillgång tUl en god alkoholdryck, även om det drabbar betydandeminoriteter. Regeringen accepterar i vurje full inte i praktisk politik dengrundinställning som borde varu självklur för ulla som är socialtunsvurskännunde. Allu sumhällsmedborgure måste bäru ett soliduriskt unsvur förutt inte ungdom drus in i ulkoholbruk och en betydunde del uv dem i missbruk. Den undra sociala frågan är narkotikamissbruket och somjag tidigure nämnde dänned summunhängunde thinnersniffning. Pånurko-tikuområdet hur regeringen till synes vurit vUlig utt vidtu merlångtgående åtgärder. Den hur förebädut en höjning av muximistruffet för ettnurkotikubrott från sex tUl . Dettu hur säkert sitt berättigunde för uttmotverku utt blir än mer lockunde murknud än undru länder, så utt vidrur på oss en muffiu, något som mun på polisiärt håll hur uttryckt storubekymmer för. Men den suken kun ju inte döHu det fuktum utt regeringeninte velut sutsu de nödvändigu resursernu på de områden som är viktigust i ennurkotikubekämpunde politik. Polisen hur inte fått resurser för utt ökuupptäcktsrisken hos dem som sysslur med narkotika, vilket betyder mer änstrufftiden. Kriminulvärdsstyrelsens begärun om tjänster inom frivården försociulkurutivu insutser på nurkotikuområdet har avvisats. Nurkomunvården ärfortfurunde skundulöst eftersutt. Fristående orgunisutioner har baru fåttobetydligt stöd till de nyu värdformer som visut sig kunnu ge bättre resultutän den etublerude värden. I det summunhunget vill jug påminna om folkpurtietsfrumstötur är för utt ge de ideellu orgunisutionemu det stöd somerfordras för att de skall kunnu fortsättu den verksumhet som de hur bödatutövu med ett myckel gott resultut. Vi hur den sumverkunde ekumeniskukyrkorörelsen med sinu RIA-byråer, som hur visut sig fylla en stor uppgift,mycket kunske beroende på utt putienten vet utt hit kun mun gå utun utt behövubefuru utt bli registrerud och utun utt riskeru det tvång som mångu gångerhänger över missbrukuren i sumbund med unnun kontukt med myndigheter. - Denfrågun skull jug dock inte ge mig in pä här; den är svärbedömbur och dettagäller inte enburt beträffunde narkotikamissbrukare. Även problemet hur manskaU kunna klara vård i frihet utan risk för tvång är svårlöst. Men när man vetatt det finns organisationer som arbetar pä det sättet och ser utt de lyckus,kunske i större utsträckning än som sker med de vunligu metoderna frånsumhällets sidu, börjar man fundera på, om det inte ligger mycket i den kritiksom förs frum mot just summunblundningen uv frivillighet och tvång i såduna härfull. Som läget är i dug hur en ulkohol- ellernurkotikumissbrukure inte nägon verklig chuns utt komma ur sitt missbruk.Försöker hun börju urbetu, kommer snart den förstu påminnelsen om skulder ochböter. Mun har uppskattat att en alkoholist med ett trassligt förflutet skullebehövu leva på existensminimum för att kunnu klura upp sittgamlu liv. För en osäker och psykiskt svag människa som i dettu full är deten orimlighet. Det lönar sig helt enkelt inte att arbeta. Han tappar dåfullständigt modet och lever i stäUet pä socialhjälp och vandrar ut och in påunstulterpå sumhällets bekostnud. Det är därför nödvändigt utt sumhället ser över sinu åtgärdermot ulkohol- och nurkotikumissbrukure som vUl starta ett nytt liv. Mun kanskekan ge dem en andningspaus på förslagsvis med anstånd av betalningenav böter och skulder, och ett system med vilande åtal kunde också utformas. Vi har också vårdfrågorna, stora aktuella frågor i dagenssamhälle. Vi trodde en gång att när vi fick tUlräckligt med personal skulle vikomma ifrån kösamhället på detta område. Efter starka påtryckningar - inteminst från sida ökade läkamtbUdningen. Vi ser frum mot mitten av1970-talet, då vi uppnår balans i fråga om läkare. Vi kan säga, uttpersonulkrisen stort sett övervunnits då det gäller sköterskor ochsjukvårdsbiträden, men liku fullt hur vi inte klurut av kösamhället på det härområdet. Vi hoppas att den öppna vården, som vi fullt riktigt satsar på - i detfallet finns inga meningsmotsättningar skall klaru dessu problem. Jug undrar det! Det är riktigt utt satsu på den öppnavården, eftersom den kanske kommer utt lättu trycket på den slutna vårdens utbyggnad,men huruvidu det blir ekonomiskt lätture utt kluru vården på det sättet eUer omdet visur sig utt det sker en övervältring från sumhället på den enskUde och påfamUjen återstår att se. Vi får hoppas och tro att vi kommer att klara någondel av den nuvarande vårdkrisen. Men problemet ligger sunnohkt inte dän Jug fick så sentsom i min hand en bok som förefaller mig mycket intressant - jug vet inteom sociulministem ännu huft tid att tu del uv den. Buru rubriken gör utt manhajar till: "Sjukvård på 80-tulet hur och hur mycket?" Och boken ärinte skriven uv vem som helst. Det är en rupport från en resa som gjorts av sexsakkunniga på området: representanter för , sociulstyrelsen och SPRI. Det borgur för att vud mun härsäger är väl övertänkt, även om det står som förfuttarnus egen mening. Mun drar i boken upp en frågu som från vårt håll längrehur unsetts vara ofrånkomUg: Vad skaU vi prioritera när det gällersjukvårdssektom och andra sektorer i vårt samhälle? Vad skuU vi prioriteru inomsjukvårdssektorn med ulla de framsteg som vetenskapen gör på oliku håll? Nästufråga blir: Vem skuU prioriteru? Det är orimligt att begäru utt de enskilduhuvudmännen - lundstingen - skall böriu utt ritu upp sinu pluner sedun de hurprioriterat dessu svåru frågor. Det är helt enkelt orimligt därför uttsjukvården bör vuru orguniserud i stort sett på samma sätt inom de olikulundstingsområdenu. Det är inte som skuU göru prioriteringen,inte ens sociuldepurtementet, utun det är de ansvuriga poHtikerna i form avdenna kummares ledumöter som tUl-sammuns med regeringen måste bäru unsvuret.Den sumlunde lösningen uv vår sjukvård på litet kommer vi inteifrån värt unsvar för. Jug hur iblund litet hårt summunfuttut det härresonemunget så utt någon måste ta ansvaret för vem som skall leva och vem somskall dö. Del är orimligt att låta sjukvårdshuvudmännen tu det unsvuret. Inteheller läkurnu är beredda att göru del. Vi fär från vårt håll säga hur vi skullhu den kommande sjukvården ordnad. Jug tycker det är klurt utt det på litet korture sikt ärnödvändigt med en översyn uv den enskildu människuns vård på oliku håll. Socialdepartem en-tet m. fl. m. fl. tappu bortden enskilda putienten i förkortning uv urbetstid och bekymmer med landstingensekonomi. Vi måste undersöka det perspektiv som ger en förhoppning om att enutbyggnud av den öppna vården skall klara åtskilliga problem. Även där måsteman göra insatser och göra dem relativt snart. Frågun om de hundikuppude kommer upp senure i olikusummanhang under socialhuvudtiteln. Jug skull buru läggu någru synpunkter pådet problemet. Visserligen lever vi under knupphetens kullu sdärnu, sommun brukur uttrycku sig poetiskt, dä det gäller vår ekonomi. Jug hur redan sagtatt vi frän vårt håll måste acceptera detta. Men de som dehandikuppudes orgunisutioner hur begärt och behöver för utt hjälpligt klarasina uppgifter gentemot de handikappade tycker jag, herr socialminister, attvi har rätt utt unnu dem och rätt utt ge dem. Det gäller också hur vi skull ordnu färdtjänsten för dehandikuppude. Visst är dettu en fråga, men vi vet allesummuns utt ävenkommunernu hur ont om pengur. Vi vet utt de flestu mindre kommuner kunske inteens hur hunnit böda genomförundet uv tunken på en färdtjänst för dehundikappude. De större kommunernu hur gjort det, men en undersökning därskulle sunnolikt visu utt färdtjänsten hur måst inskränkus till de ubsolutnödvändigu resornu till arbetsplatser och vid sjukdomsfall och att dehandikappade alUjämt saknar möjligheter att som vi undra, vi friska, färdas tUlvänner och bekanta, till teatern eller biografen , om de det skullevida. har finansministern efter ideliga frumstötur frånriksdugen bestämt sig för utt tillsuttu utredningen rörunde en översyn uv, somhun kullur det, kommunernus ekonomi eller, som vi uvsåg, kostnudsfördelningenmellun stat och kommun. Men förslugsställurnus uvsikt vur inte utt utredningenskulle bli den sump, i vilken allu goda förslag skulle kastas, för att hindragenomförundet uv förslugen. Så hur blivit fullet med stutens engagemung i dehundikuppudes färdtjänst. Jug tror utt den frågun kommer utt låtu höru UV sig ifortsättningen. Jug tror också utt det är nödvändigt utt mun gör nägot åt deninnun utredningen är klar. en fråga som kan förefalla vara mera en detaljdå det gäller de handikappade. gjordes en mycketuppmärksammad aktion i TV. Det var , som efter enbetydande insuts från svensku folket och en insumling uv åtskilligu midonerkronor sturtude en försöksverksumhet för utt klaru de svårt hundikuppudesbostudsförhållunden. Det hur skett på 13 ställen i lundet. Alldeles ouvsettkommungränser har man där tagit emot svårt handikappade, och det har visat sigutt den boendeformen varit ett riktigt försök att klara den här frågun. Meninsumlude medel kun inte räcka i oändlighet. Det har också visat sig nu att detär nödvändigt att lösa dennu frågu på ett unnut sätt, vilket vur helt klurtfrån börjun.