prot · FV0920 · 1972-12-31 00:00:00 — kravet påhushåUsunderlag för anordnande av lantbrevbäring successivt har sänkts. Före år1956 krävdes det tio hushåU per kilometer för att lantbrevbäring skuUeinrättas, sänktes detta krav tUl tre å fyra hushåU per kUometer och år1966 tUl två hushåU per kilometer. En ytterligare sänkning av kravet på hushållsunderlagskulle medföra en orimUgt stor ökning av de redan mycket höga kostnaderna förpostservicen i glesbygd. Inom områden där bebyggelsen är så gles att det inte finnsunderlag för lantbrevbäring varje vardag betjänas kundema i aUmänhet genom postväskbefordraneller i litet större byar genom postombud. Postombud anställs som regel dä enby består av ca 40 hushåU, För befordran av postväskor och post tiU och frånpostombuden anhtas i största möjliga utsträckning befintlig hnjetrafik ellerandra reguljära trafikmedel, t, ex, skolskjutsar och mjöUcbUar, Detta kaninnebära att posten inte går ut varje vardag. Det är dock så att avde hushåU som betjänas av postombud och av de hushåU som betjänasgenom postväskbefordran har möjlighet att få post varje vardag. undersöker möjligheterna attytterligare förbättra postservicen för de hushåU som betjänas genom postombudeller med postväskor. För att förbättra servicen för glesbygdens befolkningutan att försvaga underlaget för annan trafikverksamhet har postverket vidarepåbörjat försök med att kombinera lantbrevbäring med reguljär person- ochgodsbefordran inom de områden i där underlag för lantbrevbäringsaknas. Därvid har postverkets egna dUigens-bussar kommit till användning. När annan reguljär trafik saknas, inrättar postverket egnalinjer. Inom fjäUområdena finns det i vissa faU inte banade vägar tiUbebyggelsen. Där har postverket anordnat postutdelningslinjer som av traditionbenämns lantbrevbäringsUnjer fast de oftast i praktiken fungerar sompostväsklin-jer med i aUmänhet en tur . Postdistributionen utförssommartid tiU fots på obanade vägar eUer med båt över sjöar och utmed älvar,med snöskoter eller skidor. Turerna kan ta två å i anspråk,Lantbrevbärarna på dessa fjäUinjer betjänar i genomsnitt sju familjer vardera. Frågan om postutdelning varje vardag tUl samtliga hushålli landet har senast behandlats av med anledning av två motioner undervåren 1970, Med hänsyn tiU de kostnader som skulle uppkomma och med hänsyn tUlde serviceförbättringar som postverket successivt genomför avstyrktestatsutskottet motionerna och dessa avslogs sedermera av . För min del viU jag också avslutningsvis framhåUa densuccessivt allt bättre postservicen i glesbygden, vUken i dagens läge drarmycket stora kostnader. Med hänsyn härtUl är jag inte beredd att förorda någonändring i de av postverket tUlämpade normerna för denna service. HerrÅNGSTRÖM (fp); Jag tackar kommunikationsministern för svaretpå min interpeUation, BakgmndentUl interpellationen är djupt allvarlig, I inland och fjäUbygderoch även i vissa andra glesbygdsområden i vårt land har uttunningen av denlevande bebyggelsen inneburit att ekonomiskt underlag för reguljär trafiksaknas. Bussarna går inte längre, landsbygdens små taxirörelser läggs ned, ochdetta betyder i sin tur att de människor som inte har egen bU eller som genomsitt arbete i t, ex, jord- och skogsbrak inte har möjhghet att nyttja bUen förfamiljens dagliga behov tvingas flytta, då svUcten i kommunikationsservicenblir för kännbar. Den postala servicen hör intimt Uiop medkommunikationsproblemet i stort, det framgår också med aU tydhghet avkommunikationsministerns svar, men med de krav på mformation och kontakt medomvärlden som människor har är den daghga postgången ett villkor föratt en bygd skaU överleva. Detta var aUtså bakgmnden tUl min frågestäUning, ominte daghg postgäng generellt var att betrakta som en rimlig service tUlmänniskoma i landets glesbygder. När man diskuterar detta specieUa problem och andraproblem i glesbygderna som har samma bakgmnd, avflyttning och servicesvikt, vUljag betona att det är viktigt att man inte lägger enbart företagsekonomiskasynpunkter på den service som samhäUet kan erbjuda utan att ocksåsamhäUsekonomiska synpunkter bör tUlmätas betydelse. Det är i många områden ettsamhäUsintresse att människorna bor kvar, men då måste man också från samhäUetssida vara beredd att göra extra insatser i dessa områden. Då det gäUer detta speciella område talarkommunikationsministern om försök som gjorts på vissa håU i landet attsammanknyta flera olika servicebehov, som t, ex, vamdistribution, hembesök hospensionärer och sjuka, med lantbrevbärarens uppgift som postbefordrare. Dettaär bra; jag har själv kunnat konstatera att det i mänga fall har varitutomordentligt bra. Det bidrar tiU att ge en viss trygghet tUl de människor sombor isolerade, 1 det avseendet vUl jag bara önska att resultatet av försöksverksamhetenbhr gott och att åtgärderna kan sättas in i ett störte system. Men det gälleratt inte dra upp för snäva gränser i fråga om avstånd och antal människor somskall betjänas, eftersom hjälpen kanske då inte kommer dit där den bäst behövs, I min interpeUation har jag tagit upp ett par exempel påhur postverkets nuvarande bestämmelser hårt drabbar inte bara den direktaglesbygden, som vi tänker oss den, utan även de människor som bor i relativnärhet av tätorter i Nortland, Ett exempel; I kommun i Västerbottensinland - kommun hgger på från finns en bysom heter Rambo, Där lever endast fem famUjer kvar. De vUl dock gärna bokvar, och de har sin försörjning i trakten. Hit upp till Rambo går posten bara i veckan.Byn ligger från den större orten , där postkontoret finns,och vägen ut tiU Rambo går genom en större by som heter , Mellan Ramseleoch Rambo är det , Att Rambo får postgång bara i veckanberor pä att man inom postverket räknar med att det måste vara minst tvä hushåUper kilometer för att daglig postgång skall kunna ordnas. Men då beror det pähur man räknar. Om man endast utgår från byn , - fem kilometeroch fem hushåll blir Ang. postverkets service i glesbygderna Ang. postverkets service i glesbygderna Räknar man däremot underlaget utefter hela sträckan från Tvärålundoch aUtså tar med även , blir underlaget tillräckligt med mycket godmarginal. Och med det bebyggelsemönster som varit rådande sedan urminnes tider,dvs, att byarna växt upp intill varandra och gett bygden hv, måste en sådanbedömning också vara riktig. Plockar man bit efter bit utefter en vägsträckabort levande byar, dör snart hela den stora bygden. Det exempel jag här har talat om är inte något isoleratundantag, utan i detta grannskap finns också byarna Degerön, Degerås ochSunnansjönäs, Skulle man göra upp en Usta över läns verkligaglesbygder - , Tärna, VUhelmina, , och - skulle hstanbli verkligt lång. Ja, för hela är detta ett mycket stort problem. Jag viU också påpeka att av kommunikationsministerns svarframgår, att av de hushåll, som betjänas genom s, k, postväskbefordran, 20procent saknar daglig postgång. De människor som bor i tätorterna har svårt attförestäUa sig vilken inskränkning i kontakten med omvärlden det innebär attinte fä sin dagliga tidning eller det väntade brevet. Och vi som arbetar idetta hus går ju och gnäUer, om inte tidningen kommer på det rätta klockslaget! Med de exempel som jag tagit fram vill jag stäUa frågantiU statsrådet, om han inte anser att bestämmelserna för underlagsberäkningenbör ges en generösare tolkning och att en översyn behöver göras, I detta sammanhang kan jag inte heUer underlåta attuttrycka mina farhågor för vad det kommer att innebära av ytterligareförsämringar för glesbygderna att kommunUcationsministern inte varit beredd atttUlstyrka de anslag som postverket begärt för budgetåren 1971/72 och 1972/73för icke lönsam dUigenstrafik och tidningsdistribution. Detta medför attytterligare busslinjer kommer att läggas ned, och då bhr det än störresvårigheter för människorna i våra avlägsna bygder att få en daglig postgång. Jag har redan i sista meningen i mitt svartiU sagt att jag med hänsyn till vad jag uttalat tidigare isvaret inte är beredd att förorda någon ändring i de av postverket tillämpadenormerna för denna service. Detta får väl på nytt utgöra svaret på den frågaherr Ängström nu stäUde sist i sitt inlägg. Om man viU kritisera postverket för dess verksamhet iolika former, kan man ändå kosta pä sig ett erkännande av de allvarligt menadeförsök i ohka delar av landet, som görs för att åstadkomma det bästa möjliga aven mycket svår situation. Jag nämnde redan i mitt svar attpostverket måste göra en avvägning mellan servicekrav och kostnader. Detta harlett och kommer att leda fram tiU att man naturligen måste uppställa vissanormer för bl, a, servicen i glesbygderna. Jag föreställer mig att detsäkerligen inte är något avundsvärt arbete för postverket, lika htet som det ärför någon annan som skall göra sådana här besvärliga avvägningar, att kommafram tiU vad som kan betraktas som tillfredsställande i fråga om service. Detgäller även att finna ut hur stora de kostnader får vara som man samtidigtmäste ta på sig. Hert har i sin interpellation tagit upp frågan omvissa hushåU i kommun som helt i enlighet med gällande normer intefått vardaglig postservice - han hänvisade också därtill i sin rephk. i det specifika fall som omnämner i sin interpellationskulle ändra normerna, skulle säkert många andra hushåU med all rätt krävasamma service. skuUe behöva skapa nya normer med nya gränsfall osv. Jag har intresserat mig för det av fallet med byn och tittat efter vad som kan ligga i det hela.Jag har från postverket låtit inhämta - vilket kanske inte är att byborna i har avvisat postverkets erbjudande under skoltid och i stället valt lantbrevbäring iveckan. Eftersom kommun hos postverketscentralförvaltning har hemstäUt om vardaghg lantbrevbäring tiU denna by ochcentralförvaltnmgen ännu inte behandlat den frågan, är jag naturligtvis inteberedd att göra några ytterligare uttalanden i detta ärende. Här ligger frånVindelns kommun en framställning om vardaglig brevbäring tiU Rambo, och vi fårväl, , i vanhg ordning avvakta behandlingen av den framstäUningenoch i sinom tid återkomma tUl det slutliga utfallet av denna. Ang. postverkets service i glesbygderna Hert (); Normer kan tolkas på olika sätt. Jag avsägmed min fråga att fä fram att den toUcning som gjorts i det här fallet varaUtför hård och att man även med de nuvarande bestämmelserna skuUe ha kunnat gedessa byar en daglig postgång. Vad beträffar det erkännande som statsrådet efterlyste kanjag säga att jag har givit ett sådant. Jag tycker att postverket i mångahänseenden ordnat verksamheten på ett föredömligt sätt genom att sammanknytaolika servicebehov. Jag har själv förmånen att en lantbrevbärare sköter dendagliga postgången till mitt hem. Även därvid har jag mött en serviceanda ochen verklig vilja att göra det bästa för kunderna. Om alltså inte det tidigareerkännandet är tillräckligt viU jag ytterligare lägga tUl detta. Beträffande Rambo har jag också varit i kontakt medbyborna och postverket. Det är riktigt att byboma avböjt befordran medpostväska enligt de viUkor som kommunUcationsministern angav här, alltså postbefordranenbart under skoltid. Det betyder att denna postgång skolorna äri gång kommer att ske - inte och att , sommarlovet och andra ferier postgången endast bhr iveckan, Postväskbefordran skulle i det här fallet inte hainneburit någon avsevärt tätare postbefordran än den nuvarande, och det ärklart att postväskbefordran är en sämre service än lantbrevbäring, 1 valetmeUan dessa två icke kompletta serviceerbjudanden har byboma valt detalternativ de ansett mest förmånligt. Jag har till vårens riksdag lagt fram en motionbeträffande de icke lönsamma diligenslinjerna. När den motionen behandlas fårjag väl anledning återkomma till den här frågan i ett störte perspektiv. Överläggningen var härmed slutad. indragning av tågförbindelser m. m. § 20 Ang,indragning av tågförbindelser m, m. Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () den 20 januariframställda interpellation, nr 28, och anförde: har frågat mig om jag anser attav SJ:s distriktsförvaltningar föreslagna indragningar avtågförbindelser och i vissa faU föreslagna nedläggningar av all befintligpersontrafik vid ett antal järnvägsstationer främst beträffandejärnvägslinjen står i god överensstämmelse medregeringens uttalande att man i avvaktan på pågående utredningar beträffandeden framtida trafikplaneringen i landet skaU iaktta viss återhållsamhet med attbesluta om nedläggning av ytterligare järnvägar och om, vid jakande svar härpå,jag är beredd att ange de skäl och motiveringar som varit avgörande för desålunda föreslagna åtgärderna. Vidare vUl veta om jag är beredd att medverkatiU att nuvarande information och service tiU den resande allmänheten förbättrasoch utvidgas och att genom andra lämphga åtgärder intresset hos allmänhetenstimuleras i syfte att få till stånd ett bättre utnyttjande av det ijärnvägsanläggningar och material nedlagda kapitalet och kunna tryggaden hos SJ anställda personalens framtid. Som svar på de ställda frågorna vUl jag åberopa vad jaguttalade vid besvarandet av en enkel fråga här i kammaren ,Jag framhöll bl, a, att den länsvisa regionala trafikplaneringen inte innebäratt gällande turlistor och tidtabeller skall vara fastlåsta 'somtrafikplaneringen kommer att pågå. Tidtabellerna ändras i princip en gång , bl, a, föratt tillvarata vinster genom förbättrad bana, ny dragkraft och övrig rullandemateriel eller för att justera vad som i tågplanerna kan lösas på ettlämpligare sätt än tidigare och i bättre överensstämmelse med utvecklingen inomdet berörda området. Arbetet härmed innefattar kontakter meUan SJ, berördakommuner, företag och andra. Jag - och mina företrädare somkommunUcationsminister har mänga gånger redogjort för hurkraven pä allmänhetens information och insyn härvidlag tillgodoses och därvidframhållit att SJ knappast företagit en mera radikaltidtabellsändring utan att i förväg ha gett berörda intressenter tillfälle attuttala sig om den föreslagna förändringen. För stationsindragningar finns sedanår 1968 en särskUd procedur som ger kommunerna möjlighet att understäUa SJ:sprehminära beslut regeringens prövning. Vad härefter angår de konkreta spörsmålen beträffandehnjen har jag inhämtat uppgift från SJ, Jag kan härinte gå in på enskildheterna i planerna men vUl konstatera, att de planeradeåtgärderna enligt SJ utgör ett fuUföljande av motsvarande åtgärder, somtidigare vidtagits pä anslutningssträckan för att samordnatåg- och busstrafiken. Förbättringar i fjärtförbindelsema för de trafikstarkaorterna, främst i relationen SkåneBlekinge, men också i övriga förbindelser viaHässleholm har krävt en viss begränsning av antalet tåguppehåll på stationermed htet trafikunderlag. Resorna från och tUl de platser påsträckan , där den spårbundna trafiken enhgt SJ:s planerdras in, gäller i huvudsak ett ringa antal lokala resor. Dessa resebehovberäknas kunna täckas med befintlig busstrafik och kan medföra förstärktainkomster för busslinjer, som är mindre väl utnyttjade och som annars skullekunna riskera inskränkningar. Vad slutligen avser den fast anställda SJ-personalen hardenna - som säkerligen vet en tryggad anstäUning, Ällmänt bör jugäUa att SJ-personalen har ett naturligt intresse av att företaget drivsrationellt och kan utvecklas i fråga om sådan service där SJ har särskUdamöjligheter att göra sig gällande. den 10 febmari 1972 Ang. indragning av tåg förbindelser m. m. HertHENMARK (fp): Jag ber att få tacka kommunikationsmmistern för svaret påmin interpellation. Jag har läst det svar på en enkel fråga somkommunikationsministern lämnade här i kammaren och där återfannjag ett besked som jag nästan väntade, nämligen att det här rör sig om ett ledi SJ:s rationaliseringsarbete, I nämnda svar uttalas också att dettarationaliseringsarbete skall fortsätta, 1 regel möts väl begreppet rationalisering medtUlfredsstäUelse; man väntar att det skall bh ett bättre företag. Jag har docken känsla av att rationaliseringar som gäller SJ inte alltid möts medtillfredsställelse utan med en viss tveksamhet. Man undrar vad som skaUhända. Sådana här rationaliseringar innebär ofta för oss vanhga invånareindragnmgar eUer nedläggningar. Rationaliseringar kan ju ske på olika sätt. Jagtror inte jag behöver ge någon lektion i hur det går till, men enkelt uttrycktså viU man väl minska utgifterna och behålla inkomsterna eller om man möjligenaccepterar en ökning av utgifterna så vUl man öka inkomsterna ännu mer, så attdet blir ett större gap mellan inkomster och utgifter. Då SJ rationaliserar genom att göra indragningar sårationaliserar man ofta bort inte bara utgifter utan även inkomster, I detspeciella faU som jag tagit upp och där jag inte talar i egen sak utan för demsom berörs av rationaliseringarna, nämligen sträckan ,kommer fyra förbindelser pä och tre förbindelser attdras in. Vad persontrafiken beträffar så kommer inte mindre än åtta stationer attläggas ned. fanns det elva stationer mellan ochKristianstad, men redovisas inte fler än tre i tågtidtabellen. hartågen stannat vid de åtta stationerna pä signaler som de resande själva kunnatdirigera, men enligt den nya tabellen skall de inte stanna alls där. Detta är ett mycket rationellt sätt att få bort depassagerare som möjligen velat stiga på eller av tågen vid ifrågavarandestationer. säger kommunUcationsministern i sitt svar att det härrör sig om ett ringa antal lokala resor. Det kan jag inte uttala mig om. Jagvet att man har begärt uppgift om hur många resor det gäUer men sådanauppgifter har inte lämnats ut. En av mina sagesman gjorde själv enkontroU genom att resa tUl en station om jag inte missminner mig var detfråga om - och han fann då att det under en tidrymd av något mer änen halvtimme, med ett tåg i vardera riktningen, förekom fem av- och Ang. indragning av tågförbindelser m. m. Eftersom tågen i fortsättningen far förbi denna station, kommerdessa personer inte vare sig att gä av eller på där utan de får försöka tröstasig med ett annat transportmedel. Kommunikationsministern säger nu att busstrafiken fårersätta järnvägen och att den blir mer bärkraftig genom ett ingripande avifrågavarande slag. Det bör emellertid konstateras att den nedlagda tågtrafikeninte kommer att ersättas av en enda ny busstur. Det finns inte heller någonbuss, vilkens avgångstider stämmer med järnvägens, utan man får vänta långastunder på att bussen skall komma. Det har också sagts mig att inte heller busstrafiken pådenna sträcka är särskilt tillfredsställande, och detta gäller framför aUtlördagar och . På vardagar förekommer det ett antal bussturer men intelika många som det antal tåg som har stannat vid stationerna. Det bhren klar försämring, och antalet turer minskar ständigt. Vidare är det tydligen så att bussarna inte går i någonstörte utsträckning . Såvitt jag vet går det exempelvistre bussar till , men på övriga tider kan man inte med buss komma intiU detta samhälle. Vad innebär detta rent ekonomiskt? Min sagesman, som bor iFjälkinge, säger att man förut har kunnat köpa biljetter för tio enklatågresor, där varje sådan resa kostade . Om man i stället skallta taxibU kostar detta . På lördagseftermiddagar och gårdet inga bussar. Då är man helt hänvisad tiU att färdas med bU, Detta mnebär enrätt stor ekonomisk påfrestning. Jag förstår att kommunikationsministern jämlikt 1963 årstrafikpohtiska beslut måste se mycket ekonomiskt på dessa frågor. Jag villemellertid erinra om att för varje är beslutar om stöd tilljärnvägslinjer som inte är bärkraftiga. Jag känner inte tUl efter vUkaprinciper detta sker, men sådant stöd skall utgå även fortsättningsvis, och jaghar konstaterat att det i årets statsverksproposition föresläs inte mindre än322 mUjoner som stöd tiU järnvägslinjer utan ekonomisk bärkraft. Jag vUl peka på att den nu aktuella järnvägslinjen gårgenom en ganska tätbefolkad landsdel - det är inte fråga om någon glesbygd och där finns många industrisamhällen. De som berörs av denna indragning är folkgruppersom man egentligen borde stödja i stället för att beröva dem en sådan härkommunikationsmöjlighet. Det gäller särskilt personerutan bU, dvs. ungdomarunder 18 är som inte har körkort, handikappade som inte kan köra bil och mångagamla pensionärer osv., som inte har råd att eller som inte kan köra bU. Det ärframför aUt dessa kategorier som har anhtat tåget. De berövas nu dennakommunUcationsmöjlighet. Jag tycker att man också borde se en smula socialt påen sådan här åtgärd och inte bara rent ekonomiskt. Jag vill också säga att det inte är säkert att den metodiksom SJ tUlämpar är clen enda möjliga. Jag skaU väl inte uttala någon kritik över vad som skett,men jag tänker på hur man resonerar i ett privatföretag, när det uppstårköpmotständ av det slag som SJ råkat ut för pä gmnd av landsvägstrafikensutveckling. En affärsman som får känna av ett köpmotstånd brukar inte tatill negativa åtgärder. En handlare försöker inte möta köpmotståndet med minskatöppethåUande och sämre service i övrigt. I stället lägger han på några extrakol för att göra sin verksamhet mera attraktiv, dvs. göra det mera förmånhgtför kundema att anlita just hans affär. Jag funderar på om SJ kan tänka sig attgöra en drive för att företaget skall bh mera attraktivt. Det framgår av alla interpellationer och enkla frågor somkommunikationsministern har att besvara att svenska folket tycker om sinjärnväg och önskar ha den kvar, och därför viU man ha den funktionsduglig. Påvåra järnvägsstationer bedrivs en hel del propaganda för att människorna skallutnyttja SJ, men jag har en känsla av att den propagandan i hög grad riktar sigtill fjärresenärerna. Det talas om hur man åker bUhgt och långt med SJ, hur manåker tryggt osv., och aUt detta är sant. I interpellationssvaret sägerkommunikationsministern också att det är för att SJ skaU kunna tillgodosefjärrtransporterna som de regionala förbindelserna får maka åt sig. Jag är intesäker på att det är så lyckligt att SJ inte tiUgodoser även de lokalakommunUcationerna, ty det är de resande i lokaltrafiken som särskUt ömmar förSJ. Om man genom vissa åtgärder avfolkar de fem järnvägshnjersom strålar samman i min hemstad , så kommer väl även stambanan attavfolkas, ty den behöver sina matarlinjer. Om anslutnmgs-hnjerna inte ärvälmatade, så blir inte heUer den stora linjen välmatad. Jag vet inte om jagskall se en antydan om den kommande utvecklingen i det förhållandet att i dennya tågtidtabeUen åtminstone ett tåg kommer att passera utan attstanna. har aUvarligt erinrat mot att ett fjärttåg, som gårtiU på kväUen, skulle passera utan att göra uppehåU. Manhinner ta det tåget efter slutat arbete för dagen, men om tåget inte längrestannar i sä finns det ingen annan möjlighet än att ta flyget. Jagär inte säker pä att det psykologiskt är så välfunnet att låta ett tåg gå förbien sådan station utan att stanna. Jag kan ju inte här göra något yrkande. Men tågtidtabellenär inte fastställd, såvitt jag förstår och jag tror att det skulle varavälgörande för den bygd som jag representerar att tågen aUtjämt gjorde uppehåUvid de små stationerna. Dessutom tror jag att det vore bra, om tågtidtabellentog upp även dessa små stationer. "Bort-rationaliseringen" avsmåstationerna ur tågtidtabellen skedde tUl upplaga. Enperson som utfört ett intresserat spaningsarbete har meddelat mig att man kanfinna de önskade uppgifterna i busstidtabellen. Där kan man se att det finnsett tåg som stannar i vid den och den tidpunkten, men man kan inte hittaden uppgiften i tågtidtabellen - och det tycker jag är en brist iinformationen. Tabellerna bör vara så klara och lättfattliga att enklamänniskor kan läsa dem och finna sig tUl rätta i statens järnvägars litteraturpä ett bra sätt. Jag beratt än en gång få tacka för svaret. Ang. indragning av tågförbindelser m. m. Jag skall inte i detalj gä in pä aUa desynpunkter som har givit uttryck för. Det skulle dra litet förlångt ut på Ang. indragning av tågförbindelser m. m. tiden, mendet kanske inte vore det värsta - vi har väl tid så det räcker.