prot · FV0960 · 1972-12-31 00:00:00 — Viser det framför allt som en fräga om att styra sysselsättningstillfällena.Däremot har vi avvisat alla tankar på att inkludera bostadsbyggandet bland derestriktiva åtgärderna det kanske kan förtjäna framhållas, eftersom man gärnavill missuppfatta oss på den punkten, 1 motionen kräver vi att skall uttala sig för ensådan dämpning av tillväxten inom atl den maximalaplaneringsnivån för regionen kan rymmas inom en oförändrad andel av landetsbefolkning, säger i sitt betänkande att det föreslagna uttalandetförefaller att utgå från uppfattningen att en sänkning av planeringsberedskapenpå den fysiska planeringens område skulle vara ett medel alt nå det avseddamålet, I motionen sägs mycket riktigt att i konsekvens med 117 Forskning m. m. i tidigareuttalanden om en dämpad storstadstUlväxt bör en nedjustering ske av deföreslagna planeringsnivåerna till en nivå som kan anses rimlig, och denjusteringen kan då inte bli marginell. Del är en nedjustering som medkraft stridit för i alla sammanhang som berört regionplane-frågan i den härregionen. Men vad vi med motionen velat åstadkomma i är,vilket också framgår av motionsyrkandena, alt skall precisera detidigare uttalandena om en dämpad storstadstUlväxt. Vår uppfattning är atl detinte kan vara eftersträvansvärt vare sig för regionen eller för landet i övrigtatt befolkningstillväxten i regionen skall motsvara av landelsbefolkningsökning till 1985 och fram . Betydligtrimligare är enligt vår mening en målsättning som inte räknar med en ökandeandel av landets befolkning i . frågade tidigare vilken tUltro vi hyser tillregeringens regionalpolitik. Jag vUl säga, att vi har åtminstone den tilltrontiU de beslut som fattas och de uttalanden som görs av denna riksdag att vifunnit det motiverat att framföra det här kravet. Jag förutsätter att omriksdagen gör det uttalande som vi begärt så får det också konsekvenser för denförda regionalpolitiken och därmed borde alla politiker i Stockholmsregionenkunna anse att de har fått tillräckliga garantier för att hålla en avsevärtlägre planeringsberedskap än vad man har . I motionen anförs att den regionala obalansen ochstorstädernas svårigheter att bemästra expansionsproblemen visar attstorstädernas utveckling inte kan ses isolerat utan måste sättas in i ettrikspoliliskl sammanhang. Det är följaktligen ett brett perspektiv befolkningsmässigt, miljömässigt, samhällsekonomiskt och med hänsyn tagen tillsociala konsekvenser som måste anläggas på frågan om Stockholmsregionensframtida dimensionering. Och det perspektivet måste anläggas främst avstatsmakterna men även i betydande utsträckning av dem som pä regionalt planhar det poUtiska ansvaret. 1 debatten kring regionplanen har det hävdats att enregionplan föga eller inte alls påverkar förhållanden utanför den region denomfattar. Del är emellertid uppenbart, att skulle en regionplan som förutsätteren så kraftig befolkningstillväxt i som det nuvarandeplanförslaget förverkligas, så blir följden förödande för befolkningsutvecklingeni övriga landet. I avsaknad av andra klart uttalade målsättningar kan hellerinte styreffekterna negligeras, då planförslaget och den slutliga planen fårses som uttryck för vad ansvariga politiker betraktar som en realistisk ochrimlig utveckling för regionen. En regionplan tjänar som vägledning fördetaljplanerna, men den kan också i andra avseenden verka starkt styrande.Detta belyses av ett yttrande från regionplanenämnden . Nämndenfastställer där, atl regionplanen skall tjäna som direkt ledning för Stockholmsläns landstings planering inom skilda verksamhetsområden samt vara till ledningför kommunerna, berörda statliga myndigheter och andra grupper (företag) ochindivider. Nämnden fastslår att planen har styrförmåga redan med sin blottaexistens som förslag. Det som beskrivs som en markdispositionsplan kan följaktligen i mångaavseenden i realiteten bli ett myndigheternas handlingsprogram, bli vägledandeäven för näringslivets lokalisering och expansion samt för enskilda människorsval av sysselsättningsort. Regionens och kommunernas krav på tilldelning avsamhälleliga resurser och statsmedel stegras i konsekvens med planeringen ochde målsättningar denna ger uttryck för. Konsekvenserna för miljön av storstadskoncentration harfrän vårt håll vid upprepade tillfällen påtalats; jag tänker därför inte ta uppkammarens tid med alt gå in på den frågan. Men jag vill understryka att deenorma investeringsbehov som är förenade med storsladsexpansion sätter kommunalpolitikeri ett myckel trängt läge, eftersom utrymmet för skattehöjningar är minst sagtbegränsat medan å andra sidan de ökade krav på boendemiljön och trafikmiljönsom ställs av både nuvarande och kommande regioninvånare borde utgöra eneffektiv spärr mot expansion på bekostnad av miljöstandard. De 40 000 människorsom har undertecknat mUjöråds listor mot regionplaneförslaget ärett uttryck för den allt bredare opinion som känner oro för hur miljövärdensätts på spel. Jag vill i detta sammanhang också hånvisa till attinrikesministern i statsverkspropositionen 1969 särskilt pekade på att svårigheternai storstadsområdena när det gäller att klara den behövliga samhälls-utbyggnadenär ett bidragande motiv för åtgärder i syfte alt bromsa tillväxten. Desvårigheterna har på senare lid blivit nog så handgripliga även förStockholmspolitiker som har sett optimistiskt på utsikterna till engynnsam expansiv utveckling. Enligt min uppfattning är det utomordentligt viktigt attstatsmakterna tar ett ökat ansvar så att förutsättningar skapas för regionaljämlikhet och en positiv befolkningsutveckling i alla delar av landet. Detpågående arbetet med den fysiska riksplanen och ett regionalpolitiskt handlingsprogramhoppas jag skall resultera i bättre förutsättningar för att skaparegional balans. Vi motionärer menar att eftersom vi ännu bara är iinledningsskedet på det arbetet och de mer preciserade ställningstagandenaalltjämt återstår att göra finns det starka skäl för att en regionplan förStockholmsregionen, med de omfattande konsekvenser en sådan måste ha försträvandena att förverkliga regionalpolitiska målsättningar, rimligen inte börfastställas av Kungl. Maj:t innan uttalat sig om riktlinjerna förregionalpolitiken i mer preciserade termer med avseende på juststorstadsområdena och därmed angivit de grundläggande förutsättningarna för ettrealiserande av regionplanen. har avvisat detta yrkande med hänvisningtill att ett sådant tillvägagångssätt torde förutsätta ändringar i byggnadslagstiftningen,varom förslag nu inte föreligger. Jag är fullt medveten om att bygglagutredningen enligtsina direktiv har att arbeta med ett plansystem där de'översiktliga planernafår ökad tyngd och att bl. a. regionplaner skall stå i överensstämmelse medriksplanens intentioner och prövas allsidigt av statlig myndighet. Förnärvarande kan Kungl. Maj:t göra den avvikelse från ett regionplane-förslag somanses befogad med hänsyn lill eventuell avvikande mening bland dem som påregional nivå upprättat och antagit planen. Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor den 19 aprU 1972 Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor Maj:t kanockså vägra faslställelse. Men att byggnadslagstiftningen skulle utgöra etthinder för att Kungl, Maj:t, innan Kungl. Maj:t tar ställning i frågan omfaslställelse, begär att uttalar sig om den regionalpolitiskainriktningen och de grundläggande förutsättningarna för att Stockholmsregionplan skall kunna förverkligas, den uppfattningen har jag svårt att finnastöd för. 1 direktiven till bygglagutredningen finner maninledningsvis några väsentliga ord om planeringens betydelse församhällsutvecklingen. Det sägs att "planlagstiftningen skall i sin turmöjliggöra en planering som förverkligar de välfärdspolitiska mål vi ställt uppför oss i värt samhälle". Jag vel att den nuvarande planlagsliftningcninte är ett tillräckligt instrument för detta. Däremot har jag åln-iinstoneinte tidigare kunnat föreställa mig alt den skulle kunna utgöra ett hinder förslatsmakteina att slå vakt om angelägna välfärdspoliliska mål. Centerrepresentanterna i civilutskotlet har i ett särskiltyttrande utvecklat ståndpunkt i frågan om franUidadimensionering. De uttalar att de anser det rimligt med en befolkningsram förregionen som innebär maximalt en oförändrad andel av landets befolkning. Därmedintar man en ståndpunkt som helt överensstämmer med den politik driviti . Det är angeläget att slå fast att vi inte talar skildaspråk här i och i . Jag menar att den uppfattningman för fram i det särskilda yttrandet så skiljer sig från utskottets skrivningatl den borde ha kommit till uttryck i en reservation. Men då jag vet att vi isak har samma uppfattning - utskottets ordförande återfinns också blandmotionärerna och då jag med stor tillfredsställelse även noterat den frånutskottet i övrigt avvikande syn man har haft på angelägenheten av att befolkningsmässigamålsättningar kommer till stånd i varje region syftande till ettdecentraliserat samhälle, och inte minst med tanke på att dessa frågor tordebli föremål för ställningstagande , har jag nu nöjt mig meddella. Jag har alltså mget eget yrkande med anledning av betänkandet. Idetta anförande instämde i (c). HerrLINDKVIST (s): Del är i anslutning till civUutskottets betänkande nr 15 somjag vill säga några ord. Vi kan konstatera all och vpk i fräga om denframtida utformningen av i väsentliga avsnitt har hamnatpå samma ståndpunkt. Vad anför i sin motion 1424 är bl, a. kritik avdet regionplaneförslag som lagts fram för granskning i Storstockholmsområdetmed utgångspunkt från den i förslaget angivna befolkningsprognosen. Några merabärande meningar om hur regionen skall se ut, hur den skall utformas och vilkengrundsyn som skall vara vägledande för landets största region återfinns inte imotionen. är det inte heller någon i utskottet som har yrkat bifall tillmotionen. Det är i varje fall inte ointressant all bifaU till motionen skulleinnebära att lagstiftningen angående byggnadsplanen måste ändras, att manskulle ha rubbat den kommunala självbestämmanderätten och att man skulleha inskränkt del kommunala planmonopolet. Det är länge sedan har hafttillfälle atl diskutera ett förslag, som för kommunernas vidkommande skuUe hainneburit så långtgående inskränkningar i den kommunala beslutsprocessen. Motionerna bygger således på bl. a. befolkningsprognosernai regionplaneförslaget, och omkring detta tema har debatten i Storstockholmkretsat i alltför stor utsträckning. Faktum är ju att utvecklingen i väsentligaavseenden redan har korrigerat planförfatlarna. Under är 1971 växtebefolkningsmängden i länet med 9 000 personer. Eftersom flyttningsrörelserna istort sett tog ut varandra, består denna ökning helt och hållet avfödelseöverskottet. Jag vet inte om detta har föresvävat författarna tillvpk-motionen 612 eller centerpartimotionen 1424, när man har föreslagit attfrämst tillväxt skulle stoppas, eller som hävdar i sinmotion atl andelen storstockholmare av landets totalbefolkning skall förblioförändrad. Fröken använde uttrycket "en rimlignedskärning". Den kan, säger hon, inte bli marginell. Det skulle ju i ochför sig kunna innebära att därest del uppkommer enbefolkningsminskning i området - är beredd atl lokalisera hit nya företag, såatt befolkningen i behåller sin oförändrade andel av landetsbefolkning i övrigt. Det är riskfyllt att bygga upp ett resonemang påprognoser, som i det här fallet har visat sig vara för optimistiska ochverklighetsfrämmande. Det kan i sammanhanget ha sitt intresse att veta attStockholms kommun har minskat sin befolkning med 15 000 personer. har ju regionplanen varit ute på en omfattanderemissbehandling. Där har verkligen fått ett gensvar som är ettglädjande uttryck för del engagemang som befolkningen känner i frågan. skaUdessa synpunkter vägas in i den samlade bedömningen innan går tillbeslut i ärendet. Debatten om utvecklingen i måstedärför föras efter linjer som mera riktar in sig på en realistisk bedömning avförutsättningarna, och det är därvid helt självklart att regionen skalltillförsäkras sin rättmätiga andel av landets samlade resurser. Jag efterlyser - lUl den verkan det hava kan - en merasansad, mätlfull debatt om , så att man mera balanserat kan göraen riktig värdering av de utvecklingsmöjligheter som är aktuella för regionen. En avgörande brist i det regionplaneförslag som hardiskuterats är avsaknaden av en grundläggande samhällspolitisk målsättning. a. uttalats i den sammanfattning om regionplanen som de socialdemokratiskaledamöterna i borgarrådsberedningen inom presenterade undergårdagen. I denna promemoria anser socialdemokraterna att en ny plan behövs,att den nuvarande skissen därmed endast kan betraktas som ett användbartunderlag vid vidare bearbetning och revision. Vad socialdemokraterna skisserar är en regionplanering sombygger på en social målsättning. På denna utformas en lokalisering avbostadsområden, ett allsidigt arbetsplatsulbud inom regionen, ändamålsenligaområden för fritid och rekreation och en satsning på den kollektiva den 19 aprU 1972 Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor De delar den uppfattning som Fackliga centralorganisationen iStorstockholm tidigare givit uttryck för i ett uttalande, nämligen att regionenmåste få tillverkningsindustrier inlokaliserade, 1. ex. inom den krympandemetallsektorn. Förbittringen är för övrigt stor i fackliga kretsar över ettuttalande av en framstående centerpartist oni att tillverkningsindustrin iStorstockholm skuUe flyttas ut från området och all generellaelableringsavgifter och kontroll skulle införas i området. Fröken i sitt inlägg att vill ha "kontrollerandeåtgärder" som hon uttryckte det. Det vore mycket intressant att fä vetavad fröken vill i denna fråga. Det är inle heller ointressant att fåveta vad , som står på talarlistan, har att säga om dettauttalande. Är det all betrakta som representativt för allmäntUlståndel inomcenterpartiet? Genom den åberopade skrivelsen är det i fortsättningenbäddat för en mera verklighetsnära debatt inom . Blandmånga primära arbetsuppgifter inom regionen finns bl. a. den viktiga uppgiftenatl tillgodose de alltjämt icke täckta behoven av bättre bostäder ocharbetsplatser i hälsosam miljö. Det är lika självklart att bostadsproduktioneni området skall säkerställas på hög nivå till förmån för dem som saknar bostadeller bor dåligt. Ingen nedskärning av byggnadsprogrammet för detta gäller på vilken underför-sörjningsnivå man än vill lägga det - kanaccepteras. Den stora fackliga organisationen har ju också gjort ettklart uttalande i denna fråga, och dess synpunkter överensstämmer med den avmig åberopade promemorian från . Jag vet att inte delar denuppfattningen där söker man konfrontation med bl. a. den starka fackligaorganisationen inom byggbranschen. Jag tror således all tidpunkten nu är inne för en merakonkretiserad regionplanedebatt för , Befolkningsutvecklingen harantagit en annan karaktär än den som framgår av regionplaneskissen. Måhändakommer 1972 att ytterligare bestyrka den utvecklingen. När 1971beslutade att omlokalisera drygt 6 000 statsanställda till 13 orter utanförStorstockholmsområdet, så vållade detta inte någon nämnvärd entusiasm bland degrupper som skulle flytta ut från regionen. Låt oss medge att det var ettförsök från statsmakterna att nå en bättre balans och stimulerasysselsättningen i vissa, sysselsättningssvaga regioner. har situationenbefolkningsmässigt för gradvis förändrats. Fortsattautflyttningar från kommer inte på samma sätt som 1971 alt kunnamotiveras med en snabbt stigande folkmängd. är det ju sä, herr talman, att regionplaneförslaget ärett förslag till en markanvändningsplan. Det blir framlida tillfällen förriksdagen att diskutera innehållet i regionpolitiken när länsplaneringen skalldiskuteras. I och för sig kunde jag därför ha sparat mina synpunkter till dettasenare, mera lägliga tillfälle. Men debatten i Storstockholmsfrågorna löper påsina håll så onyanserat, i vissa fall så antistockholmskt att vi som håller påvår region måste ge uttryck för vad vi anser om utvecklingen i det framtidaStorstockholm. FrökenELIASSON (c) kort genmäle: har försökt anklaga oss föratt vilja rubba den kommunala självbestämmanderätten och det kommunala planmonopolet.Herr vet mycket väl atl vad vi eftersträvat har varit ett uttalandeom dimensioneringen av storstadsregionerna, framför allt . När det sedan gäller den mer kvalitativa sidan, som herrLindkvist ville utveckla, menar vi alt den debatten nog får föras på regionalnivå. anförde att utvecklingen i väsentliga avseenden redankorrigerat de prognoser man byggt på. Det får man väl i så fall hälsa medglädje, och då finns väl desto större anledning för socialdemokrater i dennaregion alt justera planeringsnivån till en rimlig nivå. anfördeatl del inle är helt riskfritt alt bygga upp resonemang kring prognoser, ochdet illustrerar väl detta. Jag håller självfallet med om det. Men tänker sigherr att lansera några helt nya mätmetoder och instrument för altdriva länsplaneringen bl. Vi får väl begagna oss av de bräckliga instrumentvi har och försöka göra det bästa av dem. Vidare frågade om de kontrollerandeåtgärderna. Här har vi visat på tänkbara vägar. Vi har bl. a. förordat enutvidgning av lokaliseringssamrådet, vi har pekat på åtgärder sometableringskontroll. Jag är förvånad över denna efterlysning från herrLindkvist, som tillhör ett parti i denna region som så har skrämts av talet omutflyttning inom den offentliga sektorn alt det glömt bort de resonemang manför om sysselsätlningsstrukturen i den här regionen. Menar man allvar med attvi skall få en bättre balans i sysselsättningsstrukturen, borde man väl ocksåta konsekvenserna av det och vara med och diskutera en sådan utflyttning av denoffentliga verksamheten, atl åtminstone expansionen inom den sektorn kanbegränsas. Forskning m. m. i samhällsplaneringsfrågor HerrLINDKVIST (s) kort genmäle: Jag har inte anklagat för någonting.Jag har bara refererat vad effekten skulle bli av ett bifall till motionen1424, och fröken har icke pä någon punkt i sak kunnat ange att mittomdöme har sviktat. Ett bifall till motionen skulle ha fått de konsekvenser somjag anförde i mitt inlägg i debatten. Sedan skulle det vara mycket intressant alt veta vadfröken lägger i uttrycket "en rimligare nivå". Det står iden motion som vi nu diskuterar alt anser atl skallbehålla sin andel av totalbefolkningen oförändrad. Jag har påvisat i miltinlägg att det är precis det som häller på att ske, utan att vi gör någrastyringrepp i befolkningsmängden. Vilken av uppfattningarna är del som gäller?Gäller uppfattningen att man skall göra ytterligare en justering under den nivåsom anges i motionen, eller har fröken en annan valör på begreppet"en rimligare nivå"? När man från ledande centerpartihåll gör uttalanden om atttillverkningsindustrin inom borde flyttas ul från området ochatt det borde införas generella elableringsavgifter och kontroll - och frökenEliasson verkar följa upp de synpunkterna, fastän hon använder ett annat ordval- vill jag fråga fröken hur man, om man vill göra dessa Forskning m. m. i styringrepp,tänker sig att invånare skall kunna påverka sin egen position iregionen. Jag tror att det skulle vara nyttigt, om fröken kundeprecisera sig på den punkten. Fröken () kort genmäle: Jag vill först och främst framhålla att vihar fört upp denna fråga på riksplanet därför att den planering som bedrivs idenna region får konsekvenser inte bara för regionen utan också för helalandet. säger att vi skall akta oss för att göra någrastyringrepp, eftersom den spontana utvecklingen nu händelsevis går i rättriktning. Jag kan illustrera vår syn på den spontana utvecklingengenom att hänvisa tUl vad vi säger i vår motion, nämligen:"Samhällsplanering kan inte få bedrivas som en fortlöpande anpassning tillföretagens benägenhet att söka sig till överhettade områden. "Statsmakterna bör ta ett helt annat ansvar för den regionala utvecklingen. Jag kan inte förstå hur kan misstolka vadvi åsyftar när det gäller planeringsnivån. Vi kräver att den maximalaplaneringsnivån för Storslockholmsregionen skall rymmas inom en oförändradandel av landets befolkning. Självfallet kan vi tänka oss justeringar inom denramen. Det uttalande vi har begärt från avser vi skall klarlägga deinsatser statsmakterna är beredda atl göra pä regionalpolitikens område. Detta måste sedan självfallet få konsekvenser för depolitiker som sitter vid makten i denna region. Därmed skulle det kunna ledatUl en rimligare expansionsfilosofi även hos de politiker som hysermisstro till regeringens förmåga att driva en kraftfull regionalpolitik. () kort genmäle: Jag skall fatta mig kort. Fröken säger att vi måste komma ihåg att denstockholmska regionplanepolitiken får konsekvenser för landet i övrigt. Då harfröken glömt bort två mycket viktiga saker, dels att 1967klart uttalade sig för en dämpning av tillväxten i storstadsregionerna och enuppföljning av de politiska handlingslinjerna, dels - vilket är ganska viktigt- att man även inom måste ställa krav på .samrna trygghettill arbete, bostad, utbildning och fritid som man har rätt att kräva i andraregioner inom landet. skall inte i något avseende komma på undantag. Jag konstaterar att fröken beträffandebefolkningsprognosen nu säger att hon mycket väl kan tänka sig vissajusteringar inom den angivna ramen för befolkningsutvecklingen i . Detär den tredje ståndpunkt till befolkningsprognosen som har intagits i dennadebatt . Herr tredje vice talmannen anmäldeatl fröken anhållit att till protokollet få antecknat att hon inteägde rätt till ytterligare replik. På förslag av herr tredje vice talmannen beslöt kammarenuppskjuta den fortsatta överiäggningen rörande civilutskottets betänkanden nr 13-18 samtbehandlingen av återstående ärenden pä föredragningslistan Nr 60 till . § 11 Interpellation nr 122 om lagstiftning motmatjordstäkt Ordet lämnades på begäran lill FrökenANDERSON i (s), som yttrade: Intresset för att bevara våra naturtUlgångari form av jord, vatten och luft oförstörda är glädjande nog storl bland bådemyndigheter och enskUda i vårt land. Från myndigheternas sida har man på många sätt sökt skapaförutsättningar för att värna om det svenska landskapet och dess egenart.Naturvårdslagen är ett verksamt vapen när det gäller att förhindra och beivraatt värdefuUa naturtillgångar förstörs. Lagen stadgar bl, a. tUl-ståndslvångför läktverksamhel i sand, lera, grus och sten, vilket utan tvekan har medförten välbehövlig sanering på dessa områden. Men i fråga om matjordstäkt finnsingenting stadgat i lagen. Denna brist är man nu i vissa fall i färd med attutnyttja bl. a. inom förorterna till . 1 t. ex. har enenskild person köpt in ett centralt beläget markområde beslående av godåkerjord, tydligen i den enda avsikten atl göra detta vinstgivande genom attbortföra och försälja all befintlig matjord. "Verksamheten"påbörjades , då ett par mindre områden utmed en allmän väg"befriades" från sitt matjordslager. Just nu är maskiner i färd medatt på liknande sätt förvandla ett område åkeqord till en sterU öken. Del är otänkbart, att dessa områden skaU kunnaanvändas till någonting . De kommunala myndigheterna i är givetvis mycketbekymrade över vad som sker. Man befarar atl fler jordägare kan komma på idénatt utnyttja möjligheten lill goda inkomster genom att sälja matjord ochsamtidigt förstöra och förfula landskapet och göra bygden otrivsam alt bo ochverka i. Men man har inga lagliga möjligheter atl ingripa. Med stöd av det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd alt till herr civUministern få ställa följande fräga: Är statsrådet beredd medverka tUl en lagstiftning som gördet möjligt för myndigheterna atl ingripa i fråga om s. k. matjordstäkt? Denna anhållan bordlades. § 12 Interpellation nr 123 om åtgärder för att motverkamissbruket av T-sprit Ordet lämnades på begäran till HerrHAMRIN (fp), som yttrade: Sedan röd- och blåspriten ersattesmed en ny typ av teknisk sprit T-sprit har missbruket av denna vara blivit alltmer påtagligt.