prot · FV09123 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag får tacka för svaret, som tyvärr går i enhelt annan riktning än jag hoppades när jag ställde den första interpellationenden . Den andra interpellationen, till handelsministern, ställdes den15 november efter att regeringen hade antytt att den stodmaktlös eller kraftlös eller bådadera inför det här fallet. Chilenarna står undrande inför det "naturligakonspirativa samförstånd som finns mellan de stora industrimaktema". Dettakonstaterade den franska tidningen i en ledare den 13 oktober 1972.Det svar jag fått på mina två interpellationer om den chilenska kopparn kanbara förstärka denna undran, inte bara hos chilenarna utan också hos en upplystsvensk opinion och hos framstegsvänliga människor världen över. Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. Det är med vanmakt och något av förtvivlan som jagkonstaterar att den kryper bakom formella argument för enhåUning, som i realiteten utgör ett åsidosättande av den principieUau-landspoUtik som nära nog enhälligt har ställt sig bakom varje årsedan ett decennium. När jag använder uttrycket förtvivlan om mina personligakänslor i den här affären, så är det därför att jag råkade befinna mig iSantiago de när det franska embargot mot den chilenska kopparn blevoffentliggjort. Jag hade tillfälle tala inte bara med ledare förregeringspartierna utan också med framträdande representanter för den kristnademokratiska oppositionen. Jag hade tiUfälle att sätta mig in i vilka enormaansträngningar som regeringen gjort och gör för att bekämpamassfattigdomen och möjhggöra för de chilenska arbetarna ochbönderna att leva en människovärdig tiUvaro. Jag hade också tillfälle att höraom biståndet från och andra socialistiska industristater och destora förhoppningar som knöts fill och den . Jag skaU inte gå in i detalj pä det faktum attVärldsbanken gav sitt sista lån till ChUe den 10 juh 1970, dvs. ett par månaderföre det presidentval som gav dess första arbetarregering, attkanadensiska och holländska banker blockerat krediter avsedda för som endirekt följd av Kennecotts intervention eller de ekonomiska och militärakrigföringsplaner som ITT, ,lade fram för , dels för att hindra regeringen tillträde inovember 1970, dels för att störta samma regering efter dess tillträde.Den serie av topphemliga dokument som kom på drift i ochpublicerades i faksimil i en vitbok, Documentos secretos de la ITT, av Chilesregering innehöll specificerade förslag om en ekonomisk strypningav genom stopp för internationella krediter och ett internationelltförbud mot import av koppar och andra chilenska produkter, så att etttillräckligt "ekonomiskt kaos" skulle utvecklas för att förmå denchilenska officerskåren att, som det heter i ett av dessa dokument, "trädain och återställa ordningen". 1 andra dokument uttrycktes stort missnöjemed att officerskåren var patriotisk och inte gick dessa utländska intressentill hända. Kennecoltaffären och den handelsblockad som inletts iVästeuropa mot ChUe kan inte ses isolerade från dessa och andra kända fakta.Först , sedan HoUand och också är engagerade i den aktionsom det USA-baserade multinationeUa bolaget har inlett för att stoppaexporten av den chilenska kopparn, som gett ChUe 4/5 eller 3/4av dess exportinkomster och som utgjorde en källa till förhoppningar om ensnabb ekonomisk utveckling. Jag har ingen möjlighet att på egen hand och utan den tidsom krävs lägga fram elt material för att ifrågasätta den redogörelse somutrikesministern här har lämnat om de juridiska frågorna. Men redan en flyktigblick i standardverken om dels internationell privat- och processrätt, dels defolkrättsliga principerna beträffande staters immunitet ger vid handen atträttsläget i det aktuella fallet ingalunda är klart. Jag utgår ifrån att dettaockså är anledningen till att Kennecotts svenska representant ännu inte lagtfram någon plädering för sina yrkanden. Men alla vet att det väsentliga här inte är en juridiskutan en politisk fråga. Det väsenthga är om folk och folken i andraunderutvecklade länder skaU ges reeUa möjligheter att i eget intresse utvecklaoch utnyttja sina naturtillgångar. ChUes regering har gång på gång citerat FN:sgeneralförsamhngs resolution , som också utrikesministernciterar i interpellationssvaret; "Nationalisering, expropriering eUerrekvisition måste grundas på hänsyn till det allmänna bästa, säkerhel ellernationellt intresse, som erkännas stå över rent individuella eller privatainhemska och utländska intressen." Vi har här i långa debatterom u-hjälpen, t. ex. om det statliga utveckUngsbiståndet, dåutrikesutskottets ordförande uttryckte sin betänksamhet inför enytterligare stegring av den totala biståndssumman. Han ställde sig frågan hurden skulle finansieras och sade klart ut att det kunde behövas en särskUdbeskattning för att skulle uppfylla det s. k. en-procentsmålet. I runttal skulle detta enprocentsmål innebära att använde två miljarderkronor för u-hjälp mot 1 250 miljoner för /73. Redan det belopp som utgår och som motsvarar något merän av det stäUda målet är givetvis ett stort belopp, och det varkanske inte utan fog som i debatten anmärkte att u-hjälpen kanskeinte har den förankring i de breda folklagren som man skuUe önska och att dettasammanhänger med att "betydande befolkningsgrupper har så stora egnaproblem med låga löner och även i annat avseende att u-hjälpen av stora delarav vårt folk betraktas som en sekundär angelägenhet". Jag vill inte nu taställning tiU om delta är korrekt; jag skall över huvud taget inte nu ta uppdenna stora fråga om biståndet och om folkopinionen. Jag vill bara erinra om att i , som utkom i svensk översättnmg 1970, ägnadeflera kapitel åt handelspolitiken och gång på gång slog fast att de utveckladekapitalistiska ländernas handelspolitik nästan systematiskt motverkar deunderutvecklade ländernas ansträngningar att resa sig ur sin underutveckhng. Det bör för övrigt vara allmänt känt vid det här laget attFN:s världshandelskonferens - - som första gången ägde rum ochtredje gången , i , skjutitråvarupriserna och handelshindren i förgrunden. Prissättningen på deunderutvecklade ländernas råvaror och avsättningsmöjligheterna för derasprodukter på de utvecklade ländernas marknader har varit centrala frågor vidUNCTAD 1, IIoch III. Vid de bäggesenare konferenserna har på dessa punkter i regel gett sitt stöd åt deunderutvecklade ländernas krav. representanter har också alltmerunderstött kravet på genomgripande inrikespoUtiska reformer i . Detfinns ett tal, som ofta citeras, bl. a. i bok, av dåvarandesvenske industriministern , som vid i Parisden sade bl. a. följande: "För de flesta bestården avgörande uppgiften i att skapa nya ekonomiska och sociala strukturerägnade att främja utvecklingen. Denna uppgift måste utgöra en Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. hörnsten iutvecklingsstrategin, och industriländerna måste vara beredda att inte baraacceptera en sådan utveckhng utan också positivt bistå de som läggersärskild vikt vid denna svåra uppgift." ChUe är verkligen ett exempel, som från alla synpunkter inte minst denna förtjänar att belysas närmare. Ta t. ex. prissättningen påkopparn. Efter att ha legat stabilt i följd sjönk kopparprisetkraftigt , regeringen första år. Det har sjunkit från igenomsnitt per pund före den nuvarande regeringenstillträde till sannoUkt pundet . Varje centsprissänkning betyder . Tjugo centsprissänkning per pund betyder i runt tal en minskning av den årligaexportinkomsten med 240 å eller i runt tal 1 250 miljonerkronor, alltså exakt samma belopp som hela den svenska u-hjälpen till aUaländer under innevarande budgetår! producerade 685 000 tonkoppar - praktiskt taget allt för export. Efter det pris som tidningarna härangett för det lilla parti koppar som levererats till Essem, dvs.omkring 4 700 kronor per ton, skulle koppairproduktion ha ett årsvärdeav . Jag tror att dessa siffror på ett åskådhgt och dramatisktsätt visar vad det aktueUa kopparembargot betyder för ChUe och vilken ringabetydelse den direkta u-hjälpen i traditionell mening har i jämförelse med enrimlig prissättning och ostörda marknader för produkter. har inte begärt någon välgörenhet av vårt land. OmChUe utan störning av multinationella företag kunde exportera sin koppar hit,så skulle detta i rena pengar betyda mänga gånger mer än det mest generösa u-landsbistånd.Det är i hög grad anmärkningsvärt att ett svenskt bolag, Essem,medverkat i Kennecotts ekonomiska aggression mot ChUe genom att deponerabetalningen för kopparn hos en ovidkommande myndighet. Och det är minst likaanmärkningsvärt att den Inte vidtog åtgärder föratt säkra importen av chilensk koppar och därmed ge och folkdet mest verkningsfulla bistånd som kan tänkas, ett bistånd som därtiU inteskulle kosta svenska skattebetalare ett öre utan tvärtom vara till gagn försysselsättning och ekonomi också i vårt land. behöver importerabetydande kvantiteter koppar, och det är kanske inte alldeles riskfritt attutmana det land som har de största kända koppartillgångarna. Jag nämnde i en avinterpellationstexterna att de fyra stora kopparexporterande länderna, ,, och , kan tänkas komma överens om motåtgärder. Jag vädjar till utrikesministern att snabbt ompröva dennafråga, som verkligen är en stor fråga från både principiell och praktiskståndpunkt. Ett statligt handelsbolag för import av chilensk koppar skullekunna verka utan .sidoblickar mot mäktiga multinationella företags konspirationer.Om det av någon anledning är mera lämpligt att inrätta en statlig fond förförskottsbetalning av kopparimporten från , så borde en sådan åtgärd intevara svårare att genomföra än de investeringsgarantier, som harordnats för svenska bolag som investerar i u-lånderna. borde enutredning komma till stånd och förslag framläggas om sådan lagändring, attsådana händelser som Kennecott- bolagetsekonomiska aggression mot inte kan genomföras med svensk medverkan. Iamerikansk press har det klart utsagts att dessa juridiska manövrer är ett nyttgenialt operationssätt för multinationella bolag som önskar få modiga ochhederliga regeringar i underutvecklade länder på knä. i (c): Jag vUl något återkomma i denna debatt,eftersom jag tidigare hade ett meningsutbyte med handelsministern, där han bl.a. hänvisade tiU den kommande interpellationsdebatten. På den korta stund vihade att diskutera behandlade handelsministern i huvudsak de juridiskakomplikationerna i ärendet. Såsom frågorna har utvecklat sig är det riktigt atthuvuddelen av diskussionen har handlat om juridik. Det är naturiigtvis viktigtatt vi slår fast den grundläggande principen, att vi skall följa gällandelagstiftning och låta de juridiska procedurerna ha sin gång. Men samtidigtmåste vi konstatera att vad den gör eller inte gör blirförmån för en politisk värdering, eftersom detta i hög grad är en politiskfråga utöver de juridiska komplikationerna. Den viktiga frågan är: På vilket sätt kan vi hindra attdet chUenska folket lider skada på grund av obstruktion från tidigareinnehavare av koppartillgångarna? Jag utgår från att vi är överens om svaret påden punkten. Jag behöver bara citera vad utrikesministern säger på s. 52 ibUaga 5 till årets statsverksproposition: "Den chilenskautveckhngs-politiken har fått en klar inriktning på sociala och ekonomiskaförbättringar för de breda folkgrupperna. Jag anser det motiverat att nu prövamöjligheterna att utvidga samarbetet med ." När man uttalar en sådan sak och i en mängd ohkainternationeUa sammanhang - på UNCTAD-konferenser och andra internationeUakonferenser uttalar sitt stöd för de allmänna strävanden som finns iländerna, är det oerhört viktigt att vi känner ett starkt samband mellan vårttal i deklarationer och vårt handlande när de konkreta konfliktsituationernauppstår, vilket nu är faUet. Då gäller det för oss att välja handlingslinje,även om det kan vara htet besvärligt. Jag har ingenting att invända mot de tolkningar som gjortsav det svenska handlandet och vår inställning till nationalisering, t. ex.röstförklaringen vid , då vi inte stödde de latinamerikanskaländernas resolution, om jag minns rätt, på grund av att där inte framgick vid en nationalisering måste förhandla om ersättningsfrågorna. Men kravetpå oss går därutöver. Frågan är då: Finns det några andra vägar för oss attstödja ? Jag viU ställa samma fråga till utrikesministern som jagställde till men inte fick svar på. Om utrikesministernupplever att samtliga de förslag som ställt för att försöka kommatill rätta med dessa problem inte är genomförbara, tycker jag att vi klart börkunna överväga åtgärder för att öka biståndet till utan att fördenskullhårt knyta samman detta med den uppkomna konfliktsituationen. SärskUt viktigtär naturligtvis att vi som den eventuella juridiska processen harsin gång försöker så långt möjligt hålla Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. den chilenskastaten skadeslös. Ett handlande av den karaktären, utan en direkt koppUng tUlden aktuella juridiska tvisten, skuUe mycket väl kunna ligga i hnje med vad desvenska statsmakterna har uttalat om u-landspolitiken och skulle ocksåkunna vara något av en kompensation för de inträffade händelserna ochKennecotts obstruktion mot . Det är lätt för mig att konstatera att jagnär det gäller den grundläggande inställningen tiU ChUe, vår önskan att stödjaett litet lands kamp för sitt politiska och ekonomiska oberoende, är heltöverens med både interpellanten och iStockholm. Det är viktigt att vi i den här debatten gör klart för vi står i fråga om bedömningen av möjhgheterna att realisera de - om jagfår kalla dem så - Takmanska förslagen. Vi har företagit en mycket noggrannprövning av förslagen. De är delvis Ukartade de förslag som har framstäUts avden chilenska regeringen för vår prövning. Vi har gjort en mycket noggrann ochseriös prövning och kommit till den uppfattningen utan atl den, dess värre,får jag väl säga, lämnar något spår av tveksamhet hos oss själva - att dessavägar icke är framkomliga, icke skulle leda till de av önskaderesultaten. I och för sig skuUe jag kunna utveckla denna argumenteringmera i detalj, men låt mig bara säga som ett exempel på vad som skulle kunna bUföljden av exempelvis inrättandet av ett stathgt handelsbolag som skulle tahand om kopparimporten till . Det är fullt möjligt att det amerikanskabolaget i detta läge skulle begära själva kopparen i kvarstad. Den chilenskakopparimporten tUl skulle då resultera i ett växande kvarstadsbelagtkopparlager i , icke tillgängligt för svensk produktion eller svenskkonsumtion. Vi kan beklaga att rättsläget är sådant, men detta är en möjligverkan av rättsläget. Då har vi dragit den slutsatsen, att om vi vill stödjaChile måste vi välja andra vägar än har anvisat. Jag tycker det är rätt aUvarligt att beskriverslutsatsen av vår analys i det här fallet med att vi kryper bakom formellaargument och att vi, som han säger, tillsammans med och Frankrikeengagerar oss i en bojkott. Att följa de rättsregler som gäller är inte att krypa bakomformeUa argument. Det är ett allvarligt menat allmänpohtiskt ställningstagande.Vi har ett rättssystem i det här landet; även om detta rättssystem fårkonsekvenser som vi i det enskilda fallet inte giUar, har vi icke någonambition eller avsikt att sätta detta rättssystem ur funktion. Det är möjligt att tycker att om en domstoldömer på ett sätt som inte passar regeringen, bör regeringen överta domstolensavgörande. Detta är dock en konsekvens som är helt orimlig för oss. Jag skallmotstå frestelsen att falla in i en gammal diskussion här, och i stället utgåfrån att det för - och i varje fall för ledamöter iövrigt är självklart att en sådan politik skulle vara omöjlig. Vårt.ställningstagande är inte baserat på formella argument. Det är uttryck förfundamentala grundsatser som vi icke kommer att ändra och som vi icke börändra. Viljan att stödja inte bara kvarstår utan ökar i densituation som råder. Jag tycker därför att det är mera konstruktivt att prövavilka andra möjligheter vi har att realisera de mål som vi har ställt upp förvår politik. Det är htet egendomligt att rätt utförligtredovisar biståndspolitik gentemot men i sin framstäUningicke låtsas om att såsom enda västliga land bedriver en aktivbiståndspolitik visavi . Jag är glad över det engagemang som denna något glesa församling visar gentemot . Det hade varit bra omherr haft större framgång med att förmedla det engagemanget till sitteget parti. Vi diskuterade om skulle föras upp somhuvudmottagarland för svenskt bistånd. Mot regeringens förslag reserverade sigcenterpartiet och även , som krävde att man åtminstone skulle skjutapå frågan om bistånd till ChUe års riksdag. Hade mittenpartiernafått framgång med den reservationen, skulle det bistånd som vi ger ChUeicke ha varit möjligt. Det bistånd som vi ger är delvis detsamma som detSovjetunionen ger, men nämner man bör man i riksdagockså kunna nämna . Vi lämnar fria och obundna biståndskrediter mankan uttrycka det så att det är krediter i hårdvaluta. Detta är ett mycket viktigt politiskt ställningstagande,som i hög grad har uppmärksammats. Om pohtik kan sägas ha väcktförvåning, gäller den förvåningen inte att pohtik gentemot ChUe skullevara präglad av hkgiltighet eller anpassning till andra intressen, utan det somkan ha väckt förvåning i vår biståndspolitik gentemot är styrkan i detsvenska aktiva engagemanget. Detta gäller även i hög grad egen regering. Vi har aUtså avtalat om krediter, och jag skulle tro attde till större delen redan är utbetalade. Vi har i internationella organ i höggrad hävdat hksom andra länders rätt att nationalisera. Vi har iVärldsbanken och vid kontakter med den interamerikanska utveckUngsbankenförsökt driva intressen - dess värre utan framgång. Vi har vidUNCTAD-konferensen och senast i FN åter givit vårt politiskastöd. Jag nämnde i mitt interpellationssvar att vi också prövar möjlighetenatt i det akuta läge som har uppstått ge exportkreditgarantierna en vidgadanvändning för att lätta ChUes ekonomiska besvärligheter. Det arbetet är i detnärmaste slutfört. Att vi måste vidta särskilda åtgärder i detta fall harsamband med att exportkreditgarantierna i deras nuvarande utformning ärkonsumerade för del. Skall exportkreditgarantier kunna ges ifortsättningen till krävs det en speciell insats från regeringens sida.Denna speciella insats har tekniskt den formen att de risker som är förknippademed en fortsatt garantigivning belastar biståndsanslaget. Det är på den grundensom jag på regeringens vägnar kan utfästa ett stöd till för enimport av storleksordningen . Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. HerrTAKMAN (vpk); Jag borde kanske litet mera klart ha sagtifrån vad jag tänkte om den svenska biständspohtiken gentemot ChUe också här.Jag Ang. staters rätt att nationalisera natiir-tillgängar, m.m. har antyttdet , och jag har nämnt det i min interpellation , där jagsagt: "Det bistånd som gett eUer ställt i utsikt åt , nu senasten utvecklingskredit som uppgår till och löper ,är självfallet högt uppskattat. Ett klart besked om att också verkarför att skaU ha fri tillgång till den svenska marknaden i fråga omförsäljningen av koppar skulle i nuvarande situation betyda ännu mera än detdirekta bistånd som ger och planerar att ge." Vad jag har velat säga med det anförande jag höll här äratt det är dock genom att ge ChUe en likaberättigad chans att sälja koppar ochbedriva reguljära affärsförbindelser som vi skulle hjälpa ChUe mest. Utöver detkan jag väl också säga att jag under vistelsen där hörde många vackra ord omdet som redan hade gjorts, men hörde jag också förhoppningiarframställas om att skall handla på ett annat sätt än när detgäller kopparembargot. Det är ju i själva verket kopparembargot det gäller här en blockad mot den chilenska kopparexporten som drabbar landet oerhört hårt. Det kan inte vara alldeles okänt för utrikesministern attChile har en utlandsskuld på 4 miljarder doUar, ,och att enbart räntebetalningarna uppgick till någonting på 400 miljoner doUarom året - det är möjligt att något av det var amorteringar. Det hade man nulyckats förhandla ned tiU , alltså 1 miljard svenskakronor . Men som går måste betyda en oerhörd påfrestning förChiles ekonomi. måste man importera stora mängder livsmedel man har ju haft ett mycket ålderdomligt agrarsystem som man nu har ändrat pågenom exproprieringen av mer än mark, de gamla latifundiernasom nu brukas av tidigare jordlösa bönder. måste man som sagtimportera stora mängder hvsmedel, bl. a. större delen av den mjölk som man gertill de chilenska barnen. Alla chilenska barn får sedan ett par åren halv hter mjölk , ett effektivt medel att förebygga den undernäringsom varit så allmän i ChUe under alla år. Beträffande den juridiska sidan har jag inte på något sättantytt vare sig i interpellationerna eller i mitt anförande här att vi iSverige skulle frångå principerna för det rättssystem vi har i det här fallet.Jag kan mycket väl tänka mig att domstolarna får fortsätta att behandla dethär, även om jag tycker att det är en enbart poUtisk fråga, som inte bordefalla inom exempelvis tingsrätts kompetensområde. Men det var just för att ge regeringen en möjhghet atthandla som det juridiska maskineriet arbetar som jag kom med dessakonstruktiva förslag för en snabb lösning av frågan om kopparimporten. Jagtror att ett statligt bolag skulle ha kunnat bildas mycket snabbt. Det har juhänt här att vi har kunnat få regeringspropositioner framlagda på bara 48timmar - eller vad rekordet kan vara och det hade väl inte varit omöjligt idet här fallet heller att framlägga förslag för så att man hadekunnat lösa frågan snabbt och praktiskt. Jag vill för övrigt tacka utrikesministern för denutförliga redogörelse som han gav här för den principiella inställningen.Tyvärr bryter nu det praktiskahändelseförloppet mot denna principiella instäUning, och det var det jag viUepåtala och helst göra någonting åt. Jag vill sluta mitt anförande med att säga att den härfrågan, även om den främst i allra högsta grad angår det chilenska folketsbreda lager, också angår svenska folket, och inte minst metallarbetarkåren omdet blir brist på koppar här. Den angår tydUgen också finansieUa kretsar. Jagkan nämna att den engelska facktidningen antyddeatt den osäkerhet som beslutet om kvarstad eller skingringsförbud i vållat inte bara var tiU skada för ChUe. Jag skaU citera det avsnittet avartikeln i : "Köpare som är beroende av den chilenska kopparn kantänkas bh något nervösa inför utsikten att juridiska bråk skall stoppa frakter,som redan antas vara föremål för vissa förseningar. Om Kennecott driver sinkampanj vidare kan teoretiskt den situationen uppstå att endastkommunistblockets länder skulle vara villiga köpare av chilensk koppar underdet att västvärldens köpare finge se sig om någon annanstans för sina behovtills frågan hade lösts. Det finns ingen brist på alternativa kvantiteter förnärvarande, men är verkhgen en mycket betydelsefull exportör. EnligtWorld var ChUe 1971 världens ledandekopparexportland med en försäljning av omkring koppar i allaformer. Varje avbrott eller omdirigering av den chilenska koppartiUförselnskulle få vittgående konsekvenser." Jag tror att det kanske också skulle ge regeringen htetråg i ryggen om den svenska storfinansen insåg situationens allvar och börjadeagera i annan riktning än Essem har agerat i det här faUet. Ang. staters rätt att nationalisera naturtillgångar, m.m. i (c): Utrikesministern menar att det skuUe finnasnågot motsatsförhållande mellan mitt agerande här och vårt stäUningstagande isamband med biståndsdebatten senast. Jag uppfattar uppriktigt sagt inte fråganpå det sättet. Valet av huvudmottagarländer är en fräga om en långsiktigprioritering. Dessutom har vi en konkret konfliktsituation på handelsområdetsom det gäller att lösa.