prot · FV0924 · 1972-12-31 00:00:00 — Förhandlingarna leddes av herr tredje vice talmannen. Ang. systemet för uppbörd av mervärdeskatt § 1 Ang. systemet för uppbörd av mervärdeskatt Herr finansministern erhöllordet för att besvara i (c) i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 58, och anförde: i har frågat mig, omjag vill redovisa erfarenheterna av det nuvarande uppbördssystemet för mervärdeskatt. Uppbörden av mervärdeskatt sker fortlöpande för bestämdaredovisningsperioder enligt ett deklarationsförfarande. Härför används enblankett som utgör både deklaration och postgiroinbetalningskort. Denskattskyldige lämnar således sin deklaration som han inbetalarskatten över postgiro. Erfarenheterna av detta uppbördssystem är goda. i (c): Jag ber att få tacka finansministern för denredogörelse som han här har lämnat. Min begäran om denna redogörelse gmndas pådet förhållandet att en av de större morgontidningarna i landet i en artikel isamband med avslöjandet av ett momsbedrägeri på inte mindre än 1,4 mUjonerkronor gjorde gällande att momsdeklarationer inte på något sätt behöverstyrkas. Genom att länsstyrelserna är överhopade av momsärenden förekommer näranog ingen kontroll. Detta påstående får givetvis stå för tidningens egenräkning, men otvivelaktigt kan man få den uppfattningen att kontrollen ärbristfällig när enligt samma tidning en utländsk medborgare kommit över 250 000kronor genom momsbedrägerier. Enligt gällande förordning skaU skattekontroll verkställasgenom bl. a. genomgång av räkenskapshandlingar, fakturor etc. Här har dettydligen bmstit i själva kontrollen. Erfarenheterna av uppbördssystemet förmervärdeskatten är goda, säger finansministern, men det kan ändå finnasanledning att med de vunna erfarenheterna som grund stärka kontrollen genomexempelvis stickprovsundersöningar i större utsträckning än vad som sker. Jag viU ge finansministern ett erkännande: självaredovisningshandlingarna är enkla, men de bygger på ett förtroende. Ätt sedanden redovisningsskyldige skall efter anmaning redovisa utdrag ur räkenskaperoch dylikt tar inte bort det faktum att deklarationen är enkel och inte behövervålla några större problem. Den form av redovisning det här gäller motiverar enligtmin mening en något hårdare kontroll än när det gäller den direkta skatten.Därför kanske det kan vara skäl att ge ökade resurser till länsstyrelsernas Ang. svårigheterna för ungdomar i att erhållaförvärvsarbete momsavdelningarsä att dessa i större utsträckning kan bedriva punktvisa stickprovskontrolleroch vid sidan av sina fiskala uppgifter bedriva rådgivningsverksamhet vUket, finansministern, inte är minst viktigt idetta sammanhang. Än en gång: Tack för svaret! Jag kan vara överens med frågeställaren pådenna punkt. Vi behöver ständigt skärpa kontrollen i uppbördssystemet. Tillårets riksdag har det lagts förslag om förstärkningar på länsstyrelsernaspersonalorganisationer, vUka kommer att sättas in för ökad kontroll. Dessutomhar i årets statsverksproposition fått en speciellpersonalförstärkning, som kan vara användbar för kontrollutryckningar,kontrollarbete och punktinsatser i de speciella faU där verket anser att sådantär erforderligt. kan man ju inte göra denna kontroll på annat sätt ängenom att gå igenom vederbörande företags bokföringar, och därför mäste det blii form av stickprovskontroller. Men det bör understrykas att det är ettallvariigt brott de företag begår som inte redovisar korrekt. Inte nog med attdet är fråga om böter och speciell straffavgift och skattens inbetalande detkan i de grava fallen även bli fråga om fängelsestraff. Avslutningsvis vill jag säga att jag inte har någon annanuppfattning än den frågeställaren gav till känna, nämligen att vad det gällerär graden och styrkan av skattekontrollen. Vi bygger också systematiskt utdensamma i så hög takt som vi orkar upprätthålla. Överläggningen var härmed slutad. §2 Ang. svårigheterna för ungdomar i Nortland att erhålla förvärvsarbete Herr inrikesministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 57, och anförde: har frågat mig om jaguppmärksammat de problem som möter ungdomarna i att efter avslutadpraktisk och teoretisk utbildning erhålla förvärvsarbete och om jag är bereddvidta åtgärder för att bemästra detta problem. Norrlandsungdomen har i många fall svårare än ungdomar iandra delar av landet att efter avslutad utbildning fä arbete på eller inärheten av hemorten. Detta sammanhänger bl. a. med att vi trots de betydandelokaliseringspolitiska insatser som gjorts aUtjämt har ett alltför ringadifferentierat näringsliv i stora delar av . Den dagsaktuella situationen för ungdomen möts i Nortlandmed samma slags åtgärder som i andra delar av landet. Det innebär att nyaformer av beredskapsarbeten har satts i gång, att ytterligare utbildningsmöjlighetererbjuds och att alla övriga arbetsmarknadspolitiska instrament tas i anspråk. Åtgärder som syftar till att påsåväl kortare som längre sUct förbättra Nr 24 sysselsättningsläget inte minst för ungdomen i kommer även jorsdaeen den fortsättningsvis att vidtas. Jag ber att få tacka herr inrikesministernför svaret på min enkla fråga. Jag skall villigt erkänna att det gjorts en hel del förungdomarna på arbetsmarknaden, men trots detta återstår det svårigheter för dematt efter avslutad praktisk och teoretisk utbildning erhålla förvärvsarbete.Jag tror att de flesta av ungdomarna i skulle stanna kvar, om de kundeerhålla sysselsättning där. Det är också livsviktigt för oss att få behålladem. Arbetslösheten har pä en del platser drabbat ungdomarnasärskilt hårt. I de områden av där man har stor arbetslöshet gåralltför många ungdomar i åldern undersysselsatta eller helt utanarbete. Det är många föräldrar som är bekymrade, och det är i regel de som fårsitta emellan. Föräldrarna har faktiskt nog med sina egna bekymmer för attklara sig. Vid konjunktursvackor drabbas ungdomarna hårdast avarbetslösheten. Det har vi tydliga exempel på från föregående år, och dettager anledning tUl oro för framtiden. Vi hade enligt uppgift över 2 000 ungdomarfrån och därunder arbetslösa i de fyra nordligaste länen.Jag anser att det är en aUtför hög siffra. Jag är glad över att SSU krävt att ett åtgärdsprogramutarbetas för att kunna sättas in vid eventuellt ökad ungdomsarbetslöshet undervintern 1971-1972, och jag känner även tiU de åtgärder AMS antog vid plenum den16 . Jag är också mycket glad för detta. Men trots detta anser jagatt man alltför länge glömt bort ungdomarna i . Många av dessa måsteflytta södemt för att erhålla arbete. Jag efterlyser ett program för dessa ungdomarssysselsättning på . Jag ställer frågan: Finns det något sådantprogram? Jag hoppas också pä ett svar. Tillfälliga beredskapsarbeten löser inte ungdomarnassysselsättningsproblem utan det måste till andra åtgärder. Det är inte någonlätt uppgift, men jag hoppas att allt görs i denna viktiga fråga. Jag vill erinra om att ungdomsarbetslöshetenegentligen är hög i landet i dess helhet och att bilden inte är entydig när detgäller . I och är ungdomsarbetslöshetenfaktiskt lägre än genomsnittet för hela riket. I , ochGävleborgs län ligger siffrorna däremot något över genomsnittet. Förhållandenaväxlar på ett ganska påtagligt sätt från län tiU län. efterlyser ett program på , men jagkan inte se saken pä annat sätt än att det måste vara de insatser vi gör ilokaliseringspolitiskt avseende och eljest som också skall kunna gesysselsättning för ungdomen. När konjunkturen försämras, upphör Ang.svårigheterna för ungdomar i att erhålla förvärvsarbete Om åtgärder för att hindra att människor avlider i isolering företagenatt nyanstäUa, men i och med att vi får en lättnad i det avseendet, räknar jagmed att det också kommer att bli ökade förutsättningar för ungdomen att gä ut iförvärvsarbetet. Jag tror inte att man bör tänka på att tillskapa permanentaarbetsplatser just för ungdomen, om det var detta avsäg. Inrikesministern nämnde i sitt svar attberedskapsarbeten kommer att anordnas. Jag tror faktiskt inte pä sådanaarbeten för de unga, och vad som framför allt gör mig bekymrad är att deungdomar som inte får arbete känner sig överflödiga i samhället. Jag vet självhur det kändes att vara arbetslös. Somliga blir hatiska mot samhället, och dekan t. o. m. hamna i dåliga gäng där både sprit och knark används. Det är klart att jag hälsar med tillfredsställelse att detgörs en hel del, men det som görs måste ge resultat . Detförhållandet att vi har mänga utlänningar i vårt land är också något som manbör titta litet närmare på, ty de har kanske sin betydelse i sammanhanget. Trots att inrikesministern säger att det görs så mycket,hoppas jag att man med större entusiasm än skall gå in för att lösaungdomarnas sysselsättningsproblem i . Jag vet också att oerhört mångaär arbetslösa i övriga delar av landet. Men som inrikesministern nämnde,sammanhänger ungdomsarbetslösheten i med att näringslivet där är sälitet differentierat. Jag hoppas att vi skall kunna få ett mera differentieratnäringsliv. lyssnade tydligen inte tiU vadjag sade. Jag rekommenderade faktiskt inte på beredskapsarbeten,utan jag framhöll att de lokaliseringspolitiska strävandena för att tillskapasysselsättning för människorna i dessa regioner också skulle komma ungdomentill del. Jag har kanske inte något intresse av att gå in på denfråga som berörde i slutet av sitt inlägg, som möjligen syftadetill att man borde iaktta en mera restriktiv attityd gentemot den utländskaarbetskraften. Inslaget av utländsk arbetskraft är relativt obetydligt iNorrlandslänen - där gäller det i synnerhet den finska arbetskraften - men jaghävdar alltjämt uppfattningen trots konjunkturläget, att de utlänningar somkommit hit och varit välkomna att delta i det svenska arbetslivet också skallha rätt att stanna och åtnjuta samma omsorg som svenska medborgare. Överläggningen var härmed slutad. §3 Om åtgärder för att hindra att människor avlider i isolering Herr socialministern erhöll ordet för att besvaraherr Henmarks (fp) i kammarens protokoU för intagna fråga, nr56, och anförde: har frågat mig om jag anser attmöjligheter kan skapas för att hindra eller minska risken för att människorinsjuknar och avlider i ensamhet och isolering utan att deras frånfälleupptäcks förrän och vilka åtgärder som i så fall kan tänkas. Genom ändring i socialhjälpslagen har fastslagitsatt kommunerna har skyldighet att skaffa sig kännedom om de enskildas behov avomvårdnad och verka för att detta blir tillgodosett. har år1969 meddelat råd och anvisningar om hur denna socialvärdens uppsökandeverksamhet bör bedrivas. Kommunerna har prövat olika lösningar för att bispringaensamma och isolerade personer. I en del fall har kommunerna delats in idistrikt med en särskild kontaktperson anställd för varje distrikt. Härigenomskapas möjligheter till större personkännedom. En del kommuner har försökttillgodose behovet av kontinuerlig kontakt genom att inrätta olika former avtelefonservice. I ett särskilt meddelande, som sändes ut till samtligasocialnämnder , har beskrivit hur sådantelefonservice kan fungera. Januarinumret för av socialstyrelsenstidskrift innehåller också beskrivning av hur telefonservicenfungerar i några kommuner. Glädjande nog finns där exempel på atttelefonservicen räddat människoliv. har alltså hitintills kontinuerligt följtverksamheten och kommer fortsättningsvis att uppmärksamt följa problemen förensamma och isolerade personer i syfte att försöka skapa flera kontaktmöjligheteri den uppsökande verksamheten. Styrelsen avser bl. a. att råda kommunerna attfrån hyresmottagare för pensionärsbostäder begära upplysning så snart betalninguteblir från någon hyresgäst så att något kommunalt organ pä ett diskret sättkan undersöka om sjukdom är orsaken till att betalningen uteblivit.Socialstyrelsen har också haft kontakt med bl. a. överstyrelsen för Rödakorset, diakoninämnd. och för att diskutera hur dessa organisationer och deras medlemmarkan medverka till att bryta ensamma äldre människors isolering. TUl slut skulle jag vilja understryka hur angeläget det äratt de enskilda medborgarna inte slår sig till ro med myndigheternas åtgärderpå det.här området utan att var och en efter förmåga tar ansvar för att hjälpatill i ansträngningarna att bryta enskilda människors isolering och ensamhet. Om åtgärder för att hindra att människor avlider i isolering HerrHENMARK (fp): Jag ber att få tacka socialministern för ett utomordentligtpositivt svar på den fråga som jag har ställt. Frågan har ju föranletts av derapporter som framkommit tid efter annan framför allt - omatt människor legat och avlidit i ensamhet. Jag har här framför mig någratidningsurklipp enbart frän februari månad vUka skildrar sju människor som hardött i isolering inte , ty man har erinrat om tidigarefall också. Någon har fått hgga innan det upptäckts atthan är död. Man tycker att sådant inte bör få förekomma. Då jag hörsocialministerns svar kan jag endast beklaga den diskrepans Om åtgärder för att hindra att människor avlider i isolering som finnsmellan de åtgärder som har vidtagits och verkligheten. Jag är glad för densträvan som svaret också ger uttryck för att alltjämt kommeratt följa denna fråga. Men det är givetvis en ytterst ömtålig fråga. Det gälleren människas integritet. Det finns inånga människor som så länge de är friskaoch starka inte är böjda för att ha någon stark mänsklig gemenskap, utan de ärrätt avvisande när man söker skapa en sådan. Men även om de själva inte ärintresserade av mänsklig gemenskap finns det naturligtvis en hel del tecken somkan ge en anvisning om att man bör göra undersökningar. Socialministern harsjälv här pekat på att hyran inte betalts. Jag har tänkt på att det också finnsen annan mätare, och det är pensionen. Om den inte utlösts måste det vara någotfel. Det kanske finns möjligheter att upptäcka vad som hänt.Jag tänker på att om en pensionär normalt har t. ex. en tidning, så måstebrevbäraren märka att brevlådan inte töms osv. Genom ett underligt sammanträffande togs denna fråga justi dag upp i programpunkten Tidsspegeln i radio. Där skildrades en telefontjänstsom ordnats i , och socialministern meddelar nu också att socialstyrelsenhar tagit kontakt med vissa frivilliga organisationer. Jagar tacksam för attsådana kontakter har tagits och hoppas att de kommer att ge goda resultat. Jag berännu en gång att få tacka för svaret. Som jag framhöll i mitt svar harsocialstyrelsen i hög grad uppmärksammat problemen för ensamma, isolerade ochhandikappade personer och kommer även fortsättningsvis att medverka till såvitt möjligt bryter isoleringen för dessa grupper. Utöver de praktiska förslag till ytterligarekontaktmöjligheter som jag nämnde i mitt svar kan jag framhålla attsocialstyrelsen haft kontakt med tekniska högskolan beträffande vissaförsök som där görs med signalanordningar, som kan göra det lättare förpersoner i akuta nödsituationer att få kontakt med sin omgivning. Postverkethar också, i samråd med glesbygdsutredningen, och , med vissa kommunstyrelser diskuterat möjligheterna att påförsök låta lantbrevbärare göra hembesök hos pensionärer och sjuka i sambandmed brevbärarturerna. hade öveHäggningar medstyrelsen för . Då diskuterades bl. a.pensionärsföreningarnas möjligheter att engagera sina medlemmar i verksamhetersom avser att bryta isoleringen för äldre, ensamma människor. Från riksorganisationenssida ställer man sig positiv, och man var övertygad om att också medlemmarnaute i landet skulle vara angelägna om att medverka. Samarbetet med riksorganisationen fortsätter i dennafråga. Så sent som har jag personligen haft överläggningar medledningen för och diskuterat olika möjligheterför den mycket stora organisationen att här göra ytteriigare insatser. Jagmötte ett positivt gensvar, och man överväger nu hur man på olika vägar skallkunna finna metoder att nä vidgade kontakter med ensamma, isolerade människor. Det här är, som sagt, å ena sidan engrannlaga fråga men å andra sidan en fråga som i hög grad bör engagera ossalla. Här har vi alla en uppgift att fyUa dä det gäller att etablerakontakterna med äldre, handikappade och isolerade människor. De uppgifter som socialministern nu gav bestyrker mittintryck av att han har en positiv inställning till detta problem. Tiden gick fort niir jag höll mitt förra anförande, ochjag hann inte riktigt säga vad jag skulle säga. Jag vUle alltså uttrycka minglädje över att man också sökt kontakt med frivilliga organisationer. som svarar för telefonkontakten i är Röda korset. Jag vetatt det ligger i linje med strävandena för många kristna och ideellaorganisationer att också ägna sig åt sådan här socialtjänst, och jag tror attkontakterna om de anförtros dessa organisationer blir mycket personliga, kanskemer personliga än om de sköts av en myndighet, som har mycket om sig och måsteskynda på med varje ärende. Givetvis kommer det att bli en del kostnader för deorganisationer som vill hjälpa till med denna verksamhet - kanske inmonteringav telefon, ett telefonsamtal för kontroll osv. Frågan är omsocialministern också på något sätt har gett sin vilja till känna när detgäller om man kan ersätta de här olika organisationerna, som gör ett störreåtagande, så att de kan fortsätta verksamheten utan ekonomiska påkänningar. Iövrigt ber jag ännu en gäng att få tacka för svaret. Om åtgärder för att förhindra radongasförgiftning igruvor Överläggningen var härmed slutad. §4 Om åtgärder för att förhindra radongasförgiftning i gmvor Herr socialministern erhöll ordet för att besvaraherr () i kammarens protokoll för intagna fråga,nr 63, och anförde: har frågat mig vilkaprovisoriska åtgärder jag är beredd att föreslå för att förhindraradongasförgiftning i gruvor i avvaktan på arbetarskyddsstyrelsens definitivaanvisningar. Jag har tidigare haft tillfälle att här i riksdagenredovisa de åtgärder som arbetanskyddsstyrelsen i samarbete med statensstrålskyddsinstitut vidtagit för att kornma till rätta med de skyddsproblem somär förknippade med radongas i gruvor. framhöll jag då att man genomförtmätningar i kartläggningssyfte i samtliga gruvor i landet och att meradetaljerade undersökningar inletts i de gruvor där radonhalten syntes varahögst. Med utgångspunkt i de hygieniska riktvärden för radonkoncentration somfastlagts av internationella strälskyddskommis-sionen hade vidarestrålskyddsinstitutet och arbetarskyddsstyrelsen utarbetat riktlinjer förbedömningen av erhållna mätresultat. Dessa riktlinjer skulle följas upp medanvisningar om skyddsåtgärder. Arbetet med att utforma radonanvisningar är nu islutskedet. Enligt vad jag inhämtat beräknas sädana anvisningar bli beslutadeav arbetar- Om åtgärder för att förhindra radongasförgiftning igruvor Anvisningarna kommer därefteratt ges ut i en stencilerad upplaga i avvaktan på tryckningen. Medan arbetet på dessa anvisningar pågått har naturligtvisinte det förebyggande skyddsarbetet legat nere pä de platser där man kunnatkonstatera förhållandevis höga mätvärden. Sedan mätresultaten delgetts berördaföretag har planmässiga och omfattande åtgärder vidtagits med sikte främst påatt förbättra ventilationen i gruvorna. Detta arbete är många gångerkomplicerat och tidskrävande och det måste fortsätta avsevärd tid framöver.Enligt vad som uppges på tUlsynshåll bedrivs arbetet med skyndsamhet. Den noggrannabevakning av frågan som skett hos arbetarskyddsstyrelsen,strålskyddsinstitutet och specialinspektionen för gravorna kommer självfalletatt fullföljas. HerrSTÄLHAMMAR (fp): Jag ber att få tacka socialministern försvaret på min fråga. Vi kan alltså konstatera att arbetarskyddsstyrelsen ganskasnart marsapril kommer att utfärda definitiva anvisningarom skyddsåtgärder mot, som det heter, "radon och radondöttrar under jord igrava och stenbrott". Vad anvisningarna i detalj kommer att innehålla vetvi emellertid inte, eftersom de är ute på remiss. Vi vet alltsåinte om de högsta s. k. hygieniska värdena på 30 pikocurie är de riktiga. Bakgrunden till att den här debatten om radonfaran flammatupp är de resultat man har kommit fram tiU vid i i frågaom överdödligheten i lungcancer för gruvarbetare. Man konstaterade där enöverdödlighet pä 14 i förhällande till riksmedeltalet och 2025 gånger störreän vad som gällde för orten i fråga. hade provinsialläkaren slagitlarm om dessa förhåUanden vid den berörda industrin, men då hade man intekunskap nog för att egentligen veta vad som orsakade den höga frekvensen avlungcancer. kunde man finna att av 10 man, som hadearbetat i gruva, hade 5 dött av lungcancer. Är 1967 kom så de amerikanska undersökningarna, som visadesambandet mellan radon och riskerna för lungcancer. kan man alltsåstatistiskt och vetenskapligt belägga det som man har misstänkt i denhär frågan. Det jag är intresserad av, och som jag hade väntat mig attsocialministerns svar skulle innehålla någonting om, det är vad den kommittésom arbetar inom för att undersökacancerfrekvensen vid flera gruvor har kommit fram till. 1 denna kommitté ingårexperter från och från arbetsmedicinska institutetsamt några offentliganställd a läkare. De har till uppgift attundersöka övriga gruvor, eftersom man ju misstänker att sådana cancerfall somkonstaterats vid den gruva som liksom blev symbol för den här debatten ocksåförekommer vid andra gruvor. har det inte hänt någonting hosden här kommittén, och man frågar sig då om forskarna där verkligen har denfrihet att arbeta som de mäste ha för att kunna nå resultat i sitt arbete. Först närman har fått fram totaluppgifterna om varje gruvarbetare kan man beräknariskmassan och sedan fastställa de reella riskerna. Kan det vara så att framtagandet av de data som ärnödvändiga försvåras? Hade det varit bättre jag ställer frågan direkt tillherr socialministern om man för att garantera forskningens frihet hadeförlagt de här forskningarna till ett statligt organ i stäUet för att låta demledas av ? En kombination av , arbetsmedicinskainstitutet och strålskyddsinstitutet kan ju bli en enhet både på gott och påont för den enskilde gmvarbetaren. Som framgått av mitt svar är här viktigastatliga institutioner ju engagerade strålskyddsinstitutet,arbetarskyddstyrelsen, yrkesinspektionen etc. Jag framhöll i mitt svar att radonmätningarna föranlettett intensivt arbete på att förbättra ventilationen i en del gruvor. Arbetetkan innefatta omläggning av ventilationssystemet och måste då planeras mycketnoga. Det kan eventuellt behövas helt nya ventilationsschakt pä platser där mantidigare tagit in friskluft via rasschakt. I andra fall kan de behövligaförbättringarna näs med mindre ingripande åtgärder. På många arbetsplatser har,såvitt kan bedömas, eventuella risker härrörande från radon kunnat elimineras. Arbetet på radonanvisningarna har, som jag framhållit, nuavancerat så långt att anvisningar kan beräknas föreligga om någon månad. Anvisningarnakommer att ge utförhga riktlinjer för åtgärder till skydd mot hälsorisker pågrund av radonexposition Jag vill emellertid här framhålla att gruvföretagenredan är väl medvetna om sitt ansvar för det förebyggande skyddsarbetet påområdet. Självfallet utgår jag ifrån att det mäste vara ett primärt intresseför gruvindustrin att öppet medverka i allt det arbete som pågår på dettaområde. Slutligen vill jag, herr talman, också peka på att åretsstatsverksproposition innehåller förslag om förstärkta personella ochinstrumentella resurser ät dess synnerligenangelägna undersökningar beträffande radioaktivitet i gruvluft skaU kunnabedrivas i tillfredsställande takt och i den omfattning vi nu anser varanödvändig. Jag är fullt medveten om att gravföretagenvill lösa de här problemen. Det gäller ju att få en positiv bedömning av derasarbetsplatser. Men jag är fortfarande inte nöjd med vad som i det härförslaget från arbetarskyddsstyrelsen anges som ett hygieniskt värde, nämligen30 pikocurie. En amerikansk undersökning visar, om man skriver om till vad somkallas "working levels" i och utgår från 4 working levels, somungefär motsvarar 30 pikocurie, att hos 10 000 20-åringar som börjar arbeta ien gruva är lungcancerfrekvensen dubbelt så hög som genomsnittsnivån när dehar fyllt .