prot · FV09112 · 1972-12-31 00:00:00 — Sedan förs det fram i diskussionen här att denomständigheten att arbetsgivaravgiften nu höjs redanhar påverkat företagen i deras planering. Det är möjligt att det har gjort det,inte pä sakliga grunder utan snarare på grund av den överdimensionerade debattsom har förts om arbetsgivaravgiften. De här för industrin 1973 ärväl ungefär hälften av den löneglidning som industrin kommer fåregistrera , även om man registrerar den i efterhand. Jag är intealldeles säker på att industrin har planerat för den löneglidningen. Förmodligenhar den inte gjort det, lika litet som man planerar för t. ex. en reguljärlönehöjning vid varje avtalsrörelse. Man vet över huvud taget inte vad denkommer att innebära. Man planerar efter hur orderböckerna ser ut, hurorderingången är och hur prisutveckhngen är för de varor man har att sälja. Imitt första litet länga inlägg var jag angelägen om att understyka den positivaorderingången . Jag gav några exempel på deninternationella prisutvecklingen, som vi har dragit nytta av för vårexportproduktion och naturligtvis känt av vid vår import. Den är en avförklaringarna till att vi även under en lågkonjuktur, så länge vi är en nationsom har en så rik handel med omvärlden, fär känna pä prisgenomslag i den egnaprisutvecklingen, även om vi har en del arbetslösa. Det där med planeringen i förväg tror jag mig ha förklaratmed detta. Och sedan vill jag till säga att den frontförändring somherr gjorde gällande att regeringspartiet hade företagit - något som jagbemötte gällde inte den här specieUa selektiva detaljen, att industrin skallfå ett investeringsavdrag pä sina byggnadsinvesteringar, utan villeväl göra gällande, när han kommenterade statsministerns interpellationssvar,att det var en frontförändring i fråga om själva huvudlinjen i politiken. Detvar detta jag bemötte i mitt första inlägg. ställde en direkt fråga: Vad tänker regeringengöra för att kompensera de ideella organisationerna med hänsyn tiUarbetsgivaravgiftens verkningar? Det fär svar på vad regeringentänker och vad det blir, om det bhr någonting - en fram ,när statsverkspropositionen i vanlig ordning läggs fram. SA någonkommentar även till . ställde litet retoriskt frågan: Skallföretagen knäckas? Jag tog upp den frågan helt enkelt därför att den alldelesorimligt överdimensionerade debatten har kunnat ge läsaren intrycket att arbetsgivaravgiftenskall knäcka företagen. Jag försökte förklara att sä är naturligtvis intefallet. Varje sådan procent spelar precis lika stor roll som varjelöneökningsprocent, och vad man har att förvänta nästa är är lönehöjningar ochlöneglidningar. Löneglidningen kan bli mindre, om det är en dämpad konjunktur den blir erfarenhetsmässigt så mycket större, om det är en uppåtgåendekonjunktur. Jag skulle tro att löneglidningen blir mera markerad 1973, men jagtror inte att det kommer att knäcka några företag. Sedan är det ju hela frågan om arbetsgivaravgiften som jaggång på gång återkom till: Hur skall den här skattesänkningen finansieras? Vivill genomföra skattesänkningen. Vi ställde ut det löftet till svenska folket.Ni vill från talarstolarna vara med och sänka skatten, men när ni ställdesinför frågan, då sade ni nej så sent som . har ni börjat orientera ermot att vara med på skattesänkningen, men ni anser att den skall betalas med enökad upplåning på drygt 2 miljarder kanske upp mot 2,4 miljarder. Jag vändermig mot detta därför att det är ett permanent inkomstbortfall för statskassansom är så pass stort att vi inte orkar med detta ovanpå de utgifter som vibehöver göra för att pä ett anständigt sätt Jag redovisade i mitt första inlägg för ochandra, som jag tyckte behövde den informationen, vad en sådan här upplåning ibanksystemet kommer att leda till. Och jag är frestad att fråga: Står herrFälldin fast vid, även efter den lilla lektionen, att det är lämpligt attfinansiera en permanent utgift genom att just nu ovanpå de utgifter, som vimåste ta för sysselsättningspolitiken, ytterligare i banksystemet låna drygt 2miljarder, med den likviditetsuppladdning i detta konjunkturperspektiv som detinnebär? kan svara på den frågan och säga: Jag troratt det är riktig penningpolitik. Och all right, han får stå för det. Hankommer inte att fä några sakkunniga med på den ståndpunkten - det kan jagförsäkra honom. Är det däremot sä att han säger att detta är en galenpenningpolitik, sä kommer han över på min linje. Då mäste han finansieraskattesänkningen med den metod som vi har föreslagit eller ocksä får han takonsekvensen, som han gjorde , och säga: Det skall inte vara någonskattesänkning. Dä är linjerna klarare i debatten. Sedan tog upp frågan om selektiv ellergenerell stimulans. Men som jag sade i mitt huvudanförande är gränslinjernainte så klara och uppenbara; frågan är vUken huvudriktning man vill använda sigav. Och regeringen använder den selektiva politiken som sin huvudlinje, medanoppositionen däremot har valt den andra linjen. Jag kan förklara det så, attmed regeringens linje fär företagen ut sin stimulans om de gör sin investering,om de beställer sin maskin och om det blir arbete pä verkstaden, om de utförbyggnationen och det blir arbete på arbetsplatsen alltså vi har garanti föratt varje krona skapar sysselsättning. Men med oppositionens s. k. generellastimulans har man inga sådana garantier. Jag kan vara så tillmötesgående attjag säger att det är möjligt att en och annan maskin blir köpt eller ett ochannat bygge igångsatt, men jag vet att det blir påfyllda bankkonton förföretagare som redan är likvida. Och det är det slöseriet som jag anser vara enfelaktig Unje just . Regeringen skall ha en beredskap. Det har vi sagt, och detstår vi för. Och att den beredskapen kan aktiviseras visar händelserna underden gångna eftersommaren och hösten. Det är två frågor av allvarlig art, som jaggick förbi i mitt första inlägg, och den ena av dem kom tillbaka i inlägg, om jag minns rätt. Det var övertron pä att konferenserna skullege så mycket. är ett av huvudinslagen i konjunkturpolitikenfrän sida. Ett framsteg vill jag där inregistrera. harnu kommit fram till att det ändå skulle finnas lite större möjligheter omoppositionens partipolitiker höll sig borta. Men inte ens med denintellektuella upprensningen om jag sä får säga i en sådanstabiliseringskonferens tror jag att det skulle ge något resultat. Intressemotsättningarnaär nämligen för markerade. Vi har många erfarenheter av det. Före den senasteavtalsrörelsen bad jag t. ex. alla de organisationer som är inflätade iförhandlingsarbetet att komma till en överläggning med planeringsrådet för attdiskutera möjligheterna till ett gemensamt, överspännande utspel iförhandlingarna. Men av de kallade organisatio- nerna vardet bara en som skickade sin förgrundsfigur, de andra vill jag minnas skickadenågon av sina tjänstemän. Och det var ju en verifikation på hur man i deorganisationerna bedömde möjligheterna att komma fram den vägen. Jag har sagt, att går man objuden till, så gårman otackad därifrån. Det saknas fömtsättningar för att en sådan konferensskall ge någonting. Om vi slår oss ned vid bordet med representanter förArbetsgivareföreningen, , lantbrukarnas ekonomiska ochfackliga organisationer, de fyra statsfiänarorganisationerna. Landsorganisationenoch tjänstemännens organisationer, sä får vi en aUmän diskussion där ingen harnågot behov av att släppa till sig. Allt förhandlingsarbete har givitåtminstone mig den erfarenheten att man under normala förhåUanden inte släppertill sig innan man är tvingad att göra det - och det brukar ta en ganska långoch pinlig tid innan man kommit i det läget. Men det har funnits undantag, t.ex. när kriget bröt ut . Då fick vi mobilisera allt vad vi hade för attförsvara det här landets frihet, och då sjönk aUa andra intressefrågor undan.Då gick det att träffa en överenskommelse om partiell kompensation för prisfördyring;jag satt själv med i ledning och medverkadevid en sädan uppgörelse. Men det skall vara exceptionella förhållanden somskall möjhggöra det, och sädana föreligger inte . En besparingskonferens har ungefär samma möjlighet att geutbyte som en stabiliseringskonferens, dvs. plus minus noll. Vi kommer att omtvä månader lägga en statsverksproposition på bord. Den kommer attomfatta tiden 1 juli 1973-30 juni 1974. Vi skall försöka utarbeta den utifrånett normalt konjunkturperspektiv och försöka se till att den präglas av denåterhållsamhet som i ett sådant konjunkturperspektiv är av nöden. Men jag blirinte alls överraskad om vi pä samma sätt som får uppleva en radöverbud från oppositionens sida innan detta har genomförts i . Framförallt är jag rädd för det , när vi har det allmänna politiska valet sådirekt framför oss pä ögats näthinna. Jag vill allra sist säga ett par ord till om det väl inte var hans mening att uttala sig nedlåtande om AMS-arbetena.De är hka goda som andra arbeten, och vi har lagt oss vinn om att också göradem produktiva i samma utsträckning som andra arbeten. Är det statskommunalaberedskapsarbeten eller vägarbeten eller byggnadsarbeten i AMS :s regi går deefter marknadens regler, och jag vågar nog säga att det inte finns anledningatt göra någon skillnad i värderingen och värdeomdömet om dessa arbeten kontraandra. Det låter väldigt bra att säga: Varför nyanlägger man inteen rad nya industrier och ser till att staten genom sädana initiativ skaparproduktion och arbete? Men det finns alltid en återhållande faktor. Jag trorinte att svenska folket accepterar att man nyanlägger en rad industrier med denenkla motiveringen att de skall ge folk arbete. Svenska folket kommer att göraanspråk pä att dessa nya industrier i den marknadshushållning som vi har skallkunna producera en vara som kan marknadsföras och säljas med täckning förkostnaderna och helst ocksä ge något rudiment av vinst, eftersom man alltidvill bygga ut industrierna. Om man ställer de kraven 10 protokoU1972. är detsvårare att finna objekt och att genomföra dessa i praktiken än det är attställa sig upp och säga: Lät oss ta ÄTP-pengarna och bara sätta i gång dethela! Vi har lärt oss åtskilligt på det här området, och jagtror inte jag säger för mycket om jag omvittnar svårigheten att pä dessapremisser öppna nya industrier. Det utesluter självfallet inte en aktivitet päden statliga fronten, och merparten av den aktivitet som präglar norra delen avSverige är ju en aktivitet inom de statsägda industrierna, det må varajärnverket, gruvorna eller skogsindustrierna. Men vi kan inte ta upp några nyagruvor med någon nämnvärd utsikt till framgång, möjligen med undantag förStekenjokk , om det går att få folk dit, vilket vi hoppas. Men dethar omvittnats att det inte går att fä folk till gruvorna i Grängesbergdärför att människor och framför allt den yngre arbetskraften drar sig för jobbsom har den här karaktären. Vi kan inte bygga ut vår manufaktureringsindustri på detskogliga området uppe i norra helt enkelt på grund av råvaransbegränsning. Den utbyggnaden ligger i södra och , Där har intestaten nämnvärda mängder av råvaran, och den kooperativa bonderörelsen byggerdär med friska krafter för att förädla den råvara som bönderna har. Man skullelänge kunna lägga ut texten om detta problem, men jag lovade ju att inte såmycket mera sabotera tidsberäkningarna. Med detta anser jag mig ha besvarat de frågorsom ställts. Vad partiledarnas sekundanter anfört har de fått svar pä i mittförsta inlägg och genom de svar till partiledarna som jag gett i mitt andrainlägg. () kort genmäle: Jag fattar inledande ord sä, atthan nu inser att det var olämpligt att han attackerade , som intelängre tillhör , för ett 26 är gammalt lösryckt och vantolkat citat.Men hade faktiskt läst fel i sina papper - det stod säkerligen"" i anteckningarna, för det var han som förde in detta idebatten, I den viktigare sakfrågan vill jag konstatera attfinansministern inte vill ge något löfte om att de ideella organisationerna ochtrossamfunden skall fä kompensation för fördubbhngen av löneskatten. Det äralltså inte säkert att de fär det; det är verkligen ganska allvarligt, om viskall tolka finansministern på det sättet. När det gäller företagens påfyllda bankkonton är detnaturligtvis ur samhällets synvinkel inte bra att man underlåter att göraeffektiva framtidsinriktade nyinvesteringar utan håller på pengarna. Men herrSträng har ju sig själv att skylla. Det är minnena av de järnhärdakreditrestriktionerna under den förra högkonjunkturen som gör att man anser sigbehöva denna överlikviditet. Säg ut här : Vi kommer inte att upprepa demisstagen! Då kanske en del av investeringarna kommer fram. När det gäller stabUiseringskonferensen bortserjag från elakheten att det skulle vara en intellektuell kapacitetshöjning om vifrån oppositionen inte var med den spelar ju ingen roll i sammanhanget. Men detherr Sträng skildrade var ju ingen stabUiseringskonferens, utan det var enbjudning litet så där med armbågen och i vardagslag. Här skulle det vara frågaom att regeringen lämnar besked till arbetsmarknadens organisationer att mantänker anstränga sig för att undvika en penningvärdeförsämring under enkommande avtalsperiod och därmed göra det möjligt för löntagarorganisationernaatt avstå från att begära kompensation för väntade penningvärdeförsämringar.Tänk om ni redan i inbjudan till en sädan konferens ville tala om att ni tänkerdeklarera er syn pä hur man skall undvika livsmedelsprisernas orimligastegring, att ni vill skapa inflationsskydd i skattesystemet och kanske rent avatt ni tar er samman och säger att fördubblingen av löneskatten uteblir. Skulleni inte få deltagare i en sädan konferens? Jo, det skulle ni i allra högstagrad fä, eftersom en rad uttalanden visar att löntagarna nu vill ha reallöneökningar.Herr Sträng skulle inte gå otackad ifrån en sådan överläggning. Men med den härpolitiken är risken att fär gå otackad ifrån den 16 september 1973.Det vore väl synd, för jag hade trott att vi skulle få en stor och hejdundrandefest för en uppskattad finansminister den dag han går frivilligt. HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle; Jag fick inget svar på frågan varförfinansministern räknar brutto för statsverket men netto för företagen när handiskuterar löneskatten. Får jag understryka det sade, nämligen attingenting är värre än arbetslösheten. Det medför personliga bekymmer men ocksäkostnader för hela samhället - för kommuner, landsting och stat - att mängamänniskor är arbetslösa. Jag tycker att det är anmärkningsvärt attfinansministern så litet talat om en av de stora anledningarna till attupplåningsbehovet ökar. har i sina beräkningar skrivit neddet belopp som man väntar skall komma in i form av skatt på inkomst ochförmögenhet frän 20,6 till 19,2 miljarder. Det är ju ett uttryck förarbetslösheten. Men jag kan också beskriva det annorlunda. Jag hoppas att vi kan bli överens utan att gräva ned oss isifferserier om arbetslösheten. Som vi vet rymmer de nämligen htet osäkerhet.Statsministern gav ett eget exempel frän . Det finnsalltså en dold arbetslöshet vid sidan av dessa serier, en arbetslöshet somkommer fram när arbetstillfällen erbjuds. Men vi kan vara överens om att viborde ha 100 000 flera människor i arbete. Vi har en gemensam strävan att säsnart som möjligt få fram dessa 100 000 nya jobb. De som går arbetslösa och är arbetslöshetsförsäkradefår ersättning. Jag säger per dag, så har jag inte tagit till förmycket. Det måste de ju ha. När det är hög påfrestning på kassorna ärstatsbidraget högt. Det gör det egentligen inte bättre att det är arbetstagarnasjälva som får betala. De som är utförsäkrade måste fä ersättning genomkontantstöd. Kommunerna fär i vissa fall träda in, när försäkringsstödet interäcker till. Det är den ena sidan. Pä den andra sidan har vi vad stat,kommun och landsting förlorar genom att de arbetslösa inte deltar i arbete ochbetalar skatt. Jag tar väl inte till för mycket om jag anger föriusten till 30kronor per dagsåsom ett genomsnitt. 100 000 X = per dag. Meddetta belopp skulle situationen förbättras, om vi kunde nå en högresysselsättningsgrad. Är det något fel, finansministern, att i det läget lånapengar om man tror att de åtgärder man därigenom kan åstadkomma är ett sätt attsnabbare nå den bättre situation som jag har beskrivit? Vi tror att det är denrätta vägen, för den ger inkomster uthåUigt och pä sikt. HerrBOHMAN (m) kort gemäle: Det finns bra mycket mera att säga tillfinansminister om de två förlorade år som kostat det svenskafolkhushåUet bortåt , om löneglidningens betydelse och omstorleken av budgetunderskottet. Men jag skall nöja mig med att påstå attfinansministern har fel, när han anför att ingen expert - som finansministern sade delar vår syn pä vad man kan kosta på sig i budgetunderskott för attklara arbetslösheten. Flera experter delar vår uppfattning. Om finansministerninte hade varit i vid , skulle finansministern hahört utvecklat sina teser pä ett rätt övertygande sätt.Finansministern brukar ju ha respekt för . När jag talade om den nya otryggheten gjordefinansministern gällande, att det var ett uttryck förnostalgi och att vi har behov av en fast grund att stå pä. Ja, det har vikanske. Men att vi inte vill acceptera tidsutvecklingen är fel. Visst vill viacceptera den. Finansministern påstår att vi vill vrida klockan bakåt. Nej, detvill vi inte. Vi vill vrida klockan framåt. Vi ser fram mot en annan typ av skattesystem, som gör attdet blir lönande för människor att arbeta. Det är det inte . Vi ser ocksåfram mot en annan bostadspolitik, som kan råda bot på de eländigabostadsmiljöer vi har och vilka förstör ungdomen och familjerna som bor där. Viser fram mot en regering, som med verklig kraft angriper brottsligheten, som ärvillig att ta itu med problemen inom svensk företagsamhet och som kan få bortdet misstroende och den förtroendekris som faktiskt råder där. Detta är bara några exempel på vad man kan åstadkomma föratt vända den nya otryggheten i en ny typ av trygghet. Vi fär inte förkväva den fria och öppna debatten, sadefinansministern. Nej, självfallet inte. Det är inte alls fråga om detta.Finansministern har alldeles rätt i sitt påstående att den nya generationen harandra värderingar, att den är öppnare och friare. Jag har själv fem ungar, säjag är offer för den nya generationens sätt att resonera, och detmår jag bra av, skall jag tala om för finansminister . Men vad den nya generationen måste lära sig, och vad densäkert är vUlig att lära sig, är att ingen samhällsgemenskap är möjlig i någotsamhälle utan hänsyn till andra människor. Ingen samhällsgemenskap är möjligutan några slags värderingar, byggda pä hänsynstagande. Det är detta som är säväsentligt att samlas kring och att göra någonting ät. är det verkligen dåligt ställt i den hänseendet; därvidlag har inte familjernakunnat klara sina problem på grund av olika omständigheter, skolan har intekunnat klara dem, och samhället har inte kunnat klara dem. Hert (vpk) kort genmäle: Jag tar gärna på mig ansvaret för att i debattenha fört in professor gamla uttalande om 5 procents arbetslöshet. Jaganförde det för att visa den förskjutning som har skett i inställningen tillkravet på full sysselsättning, och i det sammanhanget tyckte jag att citatetvar fullt relevant. Däremot har jag inte - som finansministern hävdade sagtatt AMS-arbeten inte är lika goda som andra jobb. Det var raka motsatsen jagsade. Jag pekade pä diskrimineringen av de människor som är hänvisade tillarbetsvärden och till den skyddade sysselsättningen, människor som har lågalöner och arbetar under mycket svåra förhållanden, och ställde kravet att ävende handikappade skaU ha samma rättigheter till en riktig behandling som andramänniskor i samhället. Men det avgörande som vi diskuterar är ju hur man skallskapa den fulla sysselsättningen. Vi tror inte på vägen med skattesubventionertill de privata företagen. Jag vill hänvisa till att vi inte är ensamma om deninställningen. dagliga kvällstidning i skriver så här om det oförändrade uttaget för AP-fonderna som regeringen vill ha:"Det innebär att löntagarna tar 230 milj. kr. av sina inneståendefordringar - det är ju så AP-avgifterna mäste ses - och ger dem till kapitalet. Om regeringen verkligen tror att detta kommer attstimulera sysselsättningen sä är det ett misstag. Pengarna blir i stället endirekt förstärkning för kapitalägarna. Det måste vara en fröjd att helt oväntatfå pengar i stället för att behöva betala." - Så långt . Nya industrier, finansierade med AP-medel det låter bra,sade finansministern, men svårigheten är hur man skall få till stånd enproduktion som är säljbar. Ja, det är givet att det är ett problem. Men menarfinansministern att det inte skall ske nägon anläggning av nya industrier i dethär landet, att vi inte skall ha en fortsatt utveckling av produktionen? Och omvi räknar med att det skall ske en sädan utveckling, är det dä inte bättre attdet kollektiva - samhället, löntagarna - tar ansvaret och inflytandet överutvecklingen av produktionen än att överiäta det tUl de privata kapitalägarna,som ju är alternativet? Vi förespråkar den kollektiva linjen, och därför vill viatt man skall använda pengar ur AP-fonderna just för anläggning av nyaindustrier. Det är givet att vi inte kan öppna sä många gruvor, men petrokemi,träkemi, elektronik och verkstadsprodukter är några av de områden som vi haranvisat, och vi tror att det är en reahstisk väg, som man blir nödsakad attbeträda. HerrDAHLÉN (fp) kort genmäle: Jag har begärt ordet för genmäle därför attherr Sträng försöker intala sina åhörare att oppositionen har föreslagit ettpermanent stort budgetunderskott. Det är givetvis en ren fantasi. målar juprecis som han tycker är trevligt ur debattsynpunkt. Vi har föreslagit en radkonjunkturstimulerande åtgärder som skall gälla under vissa korta tider ochjust enbart under vissa tider - för att förhindra att konjunkturen blir förhet. Vi har dessutom förklarat att när konjunkturen riskerar att bli alltförhet, bör man sätta in snabba åtgärder. Till skillnad från tror vinämligen att man bör försöka fä bukt med för stora svängningar i konjunkturenpä ett tidigt stadium och inte, såsom gjort till ovana, komma försent. väntar sig väl inte att vi permanent skall halågkonjunktur med låga statsinkomster. Flera människor i arbete ger i och försig större statsinkomster. Flera lönsamma företag ger också störrestatsinkomster. Redan genom detta minskar upplåningsbehovet. Detta kan man intemed någon framgång förneka, inte ens om man heter . Det här skall bli utomordentligt koncentrerat. Med minnena från den järnhärda kreditransoneringen är detinte sä överraskande om företagarna ser om sina bankkonton, säger har heller inte bestridit detta. Men jag tycker inte att det finns någonanledning att de bättrar på denna goda likviditet utan att det ger någraarbetsmarknadsmässiga effekter. Det är detta som är skiUnaden mellan de bådahuvudlinjer som vi var och en efter vår idé rekommenderar. Sedan frågar om finansministern kan lämnabesked om huruvida vi slipper en upprepning av dessa järnhårdakreditrestriktioner. Det här är saker som man inte kan lämna besked om. Detenda jag kan säga är att jag hoppas att vi inte skaU behöva ta i lika hårt somskedde 1970. Men jag befarar att sådana risker föreligger, om man ovanpå detunderskott, som vi tvingas att ta med hänsyn till sysselsättningspolitiken,lägger ytterligare bortåt två och en halv miljard i form av en upplåning ibanksystemet för att finansiera en permanent skattesänkning. Då tror jag är illa ute och dä är det risker på färde. frågar om det är något fel att låna pengar ungefär så enkelt uttryckte sig . Ja, ibland är det fel. Bland annatär det fel att låna pengar för en skattesänkning, som vi hoppas skall hapermanent karaktär och inte efterträdas av nya skattehöjningar vid första bästakonjunkturomslag. TUl vUl jag säga att jag självfallet lyssnarpå med stort intresse varje gång han uppträder muntligen och ävenskriftligen - jag brukar försöka hinna med att också läsa honom. Han är frånmånga synpunkter stimulerande. Han är en värdefull ledamot av finansministernsplaneringsråd. Men jag vill göra en liten observation.