prot · FV09130 · 1972-12-31 00:00:00 — Litet senare läser man; "Kvahteten på referatet ochdärmed graderingen av lösningarna inbördes beror i stor utsträckning på detomdöme skribenterna visat vid valet av 'väsenthgheter' för sin framställning.Tendentiöst färgade eller ironiska framstäUningar bör inte förekomma ireferatet och måste vid bedömningen betraktas som en svaghet. Detta gäller ävenom de är stUistiskt eleganta och ingår som randanmärkningar eller slutomdömenom texten. Vad som bör premieras är i stället den mot texten strikt objektiva,i språkformen precisa framstäUningen." Detta var de bedömningsregler somgällde för förra årets centrala prov. Jag vill, fm talman, gärna beutbildningsministern se detta mönster mot bakgrund av vad fm härframförde om elevernas reaktion när det gällde väsentligheter i proven. Hur ärdet över huvud taget möjligt att låta sådana här regler gäUa för årets prov?Hur skall denna text kunna refereras strikt objektivt, i precis språkform ochutan någon ironi eller bedömning av densamma, vUket alltså utgör en försvagningav provet? Min fråga nr 2 tUl utbUdningsministern är: Kommer andrabedömningsregler att ligga tUl grund för årets bedömning av det centralaprovet? Jag skulle vUja beröra detta prov ur ännu ensynpunkt. Jag gör detta så ingående därför att i den här diskussionen tre förskolan så väsentliga frågor som skolans undervisning, bedömningen av elevernasarbete och skolans sociala fostran kommer in. Frågan är om det är i linje med skolans sociala fostranatt lägga fram en artUcel, sanktionerad av , där sådana härsynpunkter förs fram. Då vUl jag också hänvisa till vad anförde omsynen på arbete och koncentrationsläger. I artikeln talas nedlåtande om gamlaföräldrar. Intervjuaren tar upp revolution som en självklarhet man finnerdock inget gensvar när det gäller dessa frågor. Yttrandet "Att varaCarlsson från Svarta och gå på krog betyder att man får vänta på bord entimme" kommenteras inte, men bakgrunden är att om man vore frånutbUdningsdepartementet skulle det antagligen gå fortare. anser också att man kunde väl pröva hasch. Med nöjenmenas huvudsakligen att gå pä dansrestaurang för . Att leva enskrälldus tillsammans är toppen. Äktenskapet är för huvudsakligen ett sättatt få lägre skatt. Givetvis lever jag inte i en tro på att dagens ungdomar Ang. de centrala proven i svenska Ang. de centrala proven i svenska stårfrämmande för sådana här åsUcter, men jag reagerar mot att de förs fram fränskolans sida vid ett så allvarligt tUlfälle som ett centralt prov. Jag vUl då ställa min tredje fråga tUlutbildningsministern: statsrådet att ämnesvalet är förenhgt med deriktlinjer som gäller för skolans sociala fostran? Detta mitt inlägg har kanske varit litet långt,men jag fann interpellation vara utomordentligt betydelsefull ochväsentlig, därför att den under hänvisning tUl detta centrala prov ställer helamålsättningen för vår undervisning i svenska under debatt. Från moderatasamhngspartiets sida har vi alltid försökt att värna om kvaliteten iundervisningen, och vi har väl också trott att en viss form av hyfsning likvälhar kunnat vidlåda även dagens undervisning, men efter detta prov ställer vioss tveksamma. Får jag först svara följande påinterpellantens fråga rörande den typografiska utformningen av provet.Naturligtvis är det viktigt - och på den punkten är vi självfallet helt överens- att stUstorleken skaU vara sådan att alla elever utan svårigheter skall kunnata del av provet. Där får det inte föreligga några oklarheter. Enligt vad jaginhämtat kan också skolorna för elever med olika grader av synnedsättningrekvirera förstorade upplagor av provet. Information om detta utsänds varje årvid läsårets början till samtliga skolledare. I de fall då prov som används harför liten stilstorlek finns det alltså möjligheter att komplettera med ettantal prov med större stU. Beträffande det konkreta prov som vi här diskuterarställde ett antal frågor tUl mig, som föranleder mig att svaraföljande. I mitt interpeUationssvar har jag lagt principiella synpunkter pådenna fråga, men konkretiserade vad jag sagt tUl att gälla svar påfrågor rörande detta enskilda prov. Då vill jag säga att vi har här i landetvalt att ha fristående ämbetsverk som fullföljer vissa givna uppgifter.Departementen har icke rätt att gå in i detta arbete med en förhands-ellerefterhandsgranskning. Vidare har vi i regeringsformen fastlagt i vilkenutsträcknmg vi här i kan debattera dessa frågor, och jag ser mig inteha några möjligheter att gå in på en debatt av det slag som härefterlyste. Det åligger i detta fall ämbetsverket att lösa uppgifterna. Pådepartementet finns icke expertis av det slaget att jag viU göra en bedömning,och i vUket fall som helst är jag förhindrad att göra det av de regler ochbestämmelser som själv dragit upp. Om vUl ha möjligheteratt föra den debatten, så måste vi alltså starta på den formella sidan ochförändra den ansvarsfördelning som finns mellan departementet och ämbetsverket. tog också upp en principiell fråga som jaggärna vill säga något om, nämUgen lärarnas respektive verkets inflytande ochi sista hand naturligtvis också parlamentarikernas inflytande. Beträffande densenare delen har jag redan svarat att vi som politiskt ansvariga inte har någotmöjlighet, att påverka utformnmgen av ett sådant här prov. Den saken har viöverlämnat tUl experterna. Och vad jag vet är det i detta specieUa fall eri grupp lärare, alla aktiva i gymnasieskolan, som har Det är också det vanliga att man från verkets sida försöker engageralärarna i utformningen av proven. Det förhåller sig inte bara så att huvuddelenav dem som är anställda på är f. d. lärare, utan iverksamheter av detta slag engagerar man också lärare som aUtjämt är aktiva utei skolorna för att få ett så bra resultat som möjUgt. Det är fullt tänkbart trots detta misslyckats - när det rör sig om mänskUga insatser sker tyvärrså ibland men jag anser mig förhindrad att värdera detta prov vare sig inegativ eller positiv riktning. Jag kan bara konstatera att det är enarbetsuppgift som vi har överlåtit åt det berörda ämbetsverket. 1 hopp om att man iskolöverstyrelsen har så mycket intresse för reaktionen på SÖ;s verksamhet åtminstone tar del av protokollen från vUl jag tUlfoga den heltobjektiva anvisning som finns i läroplanen för gymnasieskolan: "Ett oumbärligt stöd vid undervisningen i skriftligframställning är ett intensivt studium av mönstergUl sakprosa, t. ex.förebUdliga tidningsartiklar. I anslutning tUl detta studium behandlas sådanafrågor som plan och komposition, titelanalys, sättet att börja och sluta enframställning samt medel att göra den konkret. Stor uppmärksamhet bör ägnas ordoch uttryck som tjänstgör som brofäste i en logisk tankeföljd." Jag kan inte annat än konstatera att i varje fallhuvudparten av svensklärarna ute i landet har reagerat inför årets prov därföratt det icke har uppfyllt dessa elementära fordringar. Vad beträffar knytandet av lärare tUl skolöverstyrelsenkan man ju konstatera att det ingalunda är fråga om enbart lärare som fungerarpå mera framskjutna platser och att de som varit lärare måhända saknaren del kontakter med den verkliga undervisningssituationen ute i landet.Dessutom kan man ju ställa sig frågan beträffande som vi välkommer att diskutera vid morgondagens plenum hur rekryteringen dit sker. Ärdet ett ensidigt urval av dem som har samma åsikter? Det är sådant man ute ilandet kan fråga sig när man finner att ett prov som detta utan opposition harsett dagen. Jag accepterar givetvis vadutbUdningsministern sade om att vi här inte kan starta en detaljerad debatt omprovets utformning. Men jag hade hoppats att statsrådet i sin kommentar i någonmån skulle lägga fram sina egna synpunkter på värdet av en god behandling avvärt svenska språk. En av de frågor jag ställde var principiell så tUl vida attjag hänvisade tUl en artikel i , Min fråga löd; att användandet av sådana ord och böjningsformer som var refereradei tidningen är riktigt på något ställe? Jag upplever att jag såsomriksdagsledamot har rätt att fråga efter statsrådets personliga instäUning tUlanvändande av sådana ord. Ang. de centrala proven i svenska Jag höU ett anförande, där jagmycket starkt betonade värdet av språket som kommunikationsmedel i det moderna Ang. avtalet mellan staten och samhället.Jag har självfallet uppfattningen att en god språkbehandling, dvs. möjligheteratt uttrycka sig i tal och skrift på ett klart, tydligt och formellttUlfredsstäUande sätt, är en av de allra viktigaste uppgifterna för skolan attlära ut. Det är viktigt för att man skall kunna fungera ute på arbetsplatsen,för att man skaU kunna ta uppdrag i de fackliga organisationerna, för att manskall kunna fylla en plats i ideellt föreningsliv och för att man skall kunnata del av olika former av kulturyttringar. På den punkten finns det aUtså inte den minsta tvekan imin inställning och därmed inte heller i fråga om de krav vi ställer på skolan.Man må beklaga det eller inte, men när det kommer till ett enskilt fall, anserjag däremot att jag av principiella skäl inte bör Uigripa. Om jag skulle fällaett omdöme, stäUde jag nog krav på att den expertis som finns iskolöverstyrelsen också skuUe finnas i departementet. har vi personal förvårt arbete i kontakten med men inte för de löpande arbetsuppgifter,som åvUar . Därför är jag av både principiella och praktiskaskäl förhindrad att göra den formen av värderingar. Överläggningen var härmed slutad. § 4 Ang. avtalet mellan staten och Herr utbildningsministern ordet för att besvara () framstäUdainterpellation, nr 176, och anförde: har frågat mig om det enligt minmening finns skäl att aktualisera en tillämpning av 19 § i avtalet mellanstaten och . Enhgt nämnda paragraf äger Kungl. Maj:t påkalla utredningom det finns skäl anta att brutit mot avtalet. Maj:t ägervidare säga upp avtalet, om utredningen ger anledning därtill. Det ankommer på radionämnden att övervaka att SverigesRadio utövar ensamrätten till rundradiosändningar opartiskt och sakligt samt iövrigt efter de riktlinjer för företagets programverksamhet som fastställtsgenom avtalet med staten. skall enligt sin instruktion hos Kungl.Maj:t föreslå de åtgärder som föranleds av dess verksamhet. har antalet anmälningar till nämndenvisserligen ökat kraftigt. Det är emellertid endast en mycket liten del av deanmälda programmen som föranlett kritik eUer fällande utslag från nämnden.Nämnden har inte aktualiserat frågan om en tillämpning av 19 § i avtalet mellanstaten och . Inte heller för egen del har jag funnit skäl att påkallatillämpning av nämnda paragraf. Detta innebär dock inte att jag underskattarbetydelsen av den kritik som radionämnden anfört mot enskilda program. Jagfinner det nämligen ytterst väsentligt att noga iakttager sinaförphktelser enligt radiolagen och avtalet med staten. Jag räknar därvidsjälvfallet med att noga rättar sig efter vad radionämndenanför. HerrTURESSON (m): Tack för svaret, herr utbildningsminister.Tack också för att vi den här gången slapp höra vad vi inom oppositionen brukarkalla stencilsvaret, dvs. den där formeln som är avsedd att frita vederbörandestatsråd från allt ansvar för framfart. Utbildningsministern säger i dagens svar att han mteunderskattar betydelsen av den kritik som radionämnden framfört mot enskildaprogram. Men hur uttrycker då radionämnden denna kritik? Låt migta några exempel. De kan mångfaldigas. Men jag skall åtminstone i förstaomgången vara återhållsam för att spara tid. sändes i TV en pjäs som hette "NUsJohan ". Den uppgavs skUdra vissa förhåUanden vid , och det är väl onödigt att redogöra för pjäsens innehåll. Det räckerväl med att jag påminner om att den innehöU öppna anklagelser mot namngivnapersoner som närmast vore att betraktas som brottsliga. Om denna pjäs uttaladeradionämnden bl. a.; "Enligt radiolagen skall den SR tUlkommandeensamrätten att avgöra vUka radioprogram som skall förekomma i rundradionutövas opartiskt och sakligt." Vidare heter det: "Det kan inte görasgällande att pjäsen är opartisk och den är otvivelaktigt inte heller avsedd attvara det. I en rad betydelsefulla frågeställningar som pjäsen tar upp lämnarden en klart ensidig framstäUning och i den mån motsvarande åsikter kommer tUltals sker det i förlöjligande form. Enligt radionämndens uppfattningar pjäsenockså osaklig på viktiga punkter." erinrar om att bristande opartiskhet i ettprogram enligt radiolagen och avtalet meUan staten och bör kunnabalanseras genom lämpUg utformning av andra delar av programverksamheten samtatt det åligger att före sändning av program kontrollerasakuppgifter i programmet. Om man vet att ett program i väsentliga avseendeninnehåller felaktiga sakuppgifter får det inte sändas. För att balansera partiskheten och klarläggaverklighetsunderlaget för den pjäs det nu gäller sände sammakväll ett följdprogram, "Direkt- mitt ". Om detta program konstaterar radionämnden att det sändespä sämre lyssnartid, att det var hårt styrt, att alla kontroversiella frågorinte blev fullständigt behandlade och att tittarna lätt kunde få det intrycketatt programledarna var partiska. Nämnden sammanfattar sitt omdöme om följdprogrammet:"finner alltså att klara brister förelåg beträffande detefterföljande programmet när det gällde att balansera partiskheten ochtillrättalägga sakfelen i pjäsen." slutar sitt yttrande medföljande ord: "Nämnden finner därför att de båda programmen tUlsammantagnastrider mot radiolagens och avtalets krav på opartiskhet och saklighet." Efter en sådan salva tycker man att skuUevara något försiktig då det gäUer att släppa fram den ensemble som uppfördepjäsen. Men var det dags igen. Fria Proteatern fickdå i framföra den s. k. pjäsen "Har Du hört vad som hänt? Även i detta faU fann radionämnden vid sin ingåendegranskning av pjäsen och den efterföljande debatten i "KväUsöppet"att allvarUga brister i fråga om opartiskhet och saklighet förekommit, attprogrammet Ang. avtalet mellan staten och Ang. avtalet mellan staten och stred motradiolagen och avtalet och att programmet därför inte borde ha sänts. Inte heller har radionämndens uttalande letttill någon större försiktighet från sida. sändes enny s. k. pjäs, "Strejk i skogen", författad av en ökändvulgärdemagog. Trots att radionämnden denna gäng fann att "pjäsendomineras av ensidig och negativ inställning" och således inte varopartisk samt att "det förekommer en del rena sakfel i pjäsen" ansågradionämnden inte att programmet stred mot radiolagen och avtalet. Detta är ettbevis på radionämndens utomordentliga tolerans. Det är mot bakgrund av dennatolerans som man har att bedöma den låga frekvensen av fällande utslag iradionämnden, som utbildningsministern åberopar i dagens svar. Även i nyhetsprogrammen får man så gott som dagligenexempel på hur medarbetarna låter sin egen personliga uppfattning färga av sigpå behandlingen av nyhetsmaterialet. Lyssnarna och tittarna får därigenom enensidig uppfattning om händelseförlopp och orsakssammanhang. Detta finns klartdokumenterat i radionämndens protokoll, men det får passera. I stora serier med upp tUl tio program ges personer medextrema åsikter tUlfälle att ostört utveckla dessa i en pretentiös form ochunder föregivande av saklighet, ja, ibland rent av vetenskaplighet. Jag kan somexempel ta den beryktade serien . Liksom i det nyssnämnda fallet, där en avliden företrädareför arbetarrörelsen på grovt sätt kränktes, var det här den s. k. rörelsen somdrabbades av övertrampet i . framträdde vUket inte så oftaskett tidigare - ledande socialdemokrater och framförde häftig kritik motSveriges Radio. talade om "skumma element som driverklappjakt på samhällets förtroendemän". Partisekreterare att "TV-ledningen tycks helt ha tappat greppet omprogramutgivningen", angrep serien för djup okunnighet ochtarvliga angrepp. utlåtande var välgörande klart:"Den kritik som radionämnden sålunda riktar mot programserien kan sammanfattaspå följande sätt. Till följd av producenternas strävan att skUdra ämnet förserien utifrån ett ensidigt betraktelsesätt brister serien i flera hänseendenmot radiolagens krav på opartiskhet. Bristerna består i ensidigt faktaurval,ensidigt värderande speakerkommentarer, missvisande Ulustrations- ochcitatteknik och - i någon mån - ensidigt urval av intervjupersoner. De mestpåtagliga bristerna av nu angivet slag förekommer i de avsnitt som skildrar1928 års arbetsmarknadslagar. , metallkonflikt ochfackföreningsrörelsens inställning till hälsorisker i arbetsmiljön. Enanmärkningsvärd brist i kravet på relevans utgör det faktum att serien inteinnehåller en ens ytlig skildring av olika kommunistiska grupper. De angivnabristerna kompenseras i någon mån av korrigeringar och kompletteringar underseriens gång och av debattprogrammet . Därutöver borde emeUertidenligt radionämndens mening serien ha innehåUit dels en tydligare redovisningav den infallsvinkel som skUdringen utgick ifrån och dels ytterligarekompletteringar av de avsnitt som nämnts. Med hänvisning till det anförda finner radionämnden attprogramserien inte uppfyUer radiolagenskrav på opartiskhet och saklighet." Mot ungdoms- och barnprogrammen har allmänheten gång pågång funnit anledning rikta mycket stark kritik. Det har förekommit att mansänt ungdomsprogram som varit rena propagandainlägg för exempelvis den s. k.Svarta panter-rörelsen i och avslutat programmet med attuppmana lyssnarna att sända in pengar till aktionsgruppen för angivande av postgironummer! I andra barn- och ungdomsprogram har bedrivits en ensidighat- och klasskampsskapande propaganda mot vissa grupper i det svenska samhället,t. ex. näringslivets företrädare. Och hur många barn- och ungdomsprogram har inte sänts, somgivit en ensidig bUd av kriget i ? I programmet har det vidare förekommitatt folk oemotsagda har fått framträda och inte bara propagera för pohtiskarörelser utan också för brottshga handlingar av typen äggkastning mot främmandeländers representanter i . Men det är inte bara i fråga om ensidighet, partiskhet ochbrist på saklighet som mycket av kritiken mot program bygger.De häftiga reaktionerna beror på att inslagen varit i störstaallmänhet stötande. Vid behandhngen av den sortens program skall jag helt avståfrån att beröra allt det som har att göra med en mer eUer mindre perverteraddragning tiU snusk. Låt mig i stäUet påminna om att under de senaste månadernadet i TV förekommit att man i mycket uppseendeväckande former låtitbrottslingar framträda. Alla vet naturligtvis vilka fall jag åsyftar. I två avdessa fall har det rört sig om brottslingar som är på rymmen från anstalter iSverige. I ett annat fall var det fråga om en person som för närvarandeundergår straff för ett av de grövsta brott som begåtts i underefterkrigstiden. För alla i vanlig mening hederliga människor i vårt landter sig sådana programinslag minst sagt stötande. I avtalet mellan staten och föreskrives attprogrammen skall "skänka god förströelse och underhållning med beaktandeav olika smakriktningar". Med denna föreskrift i tankarna har manverkligen anledning ställa frågan om uppfyller dessa krav. Jag skall här inte gå närmare in på exempelvis deerbarmliga s. k. underhållningsfilmer som brukar förekomma eller sådanaimporterade engelska serier där den enda komiska effekten förefaller bestå iatt de agerande talar cockney. Men låt mig påminna om ett veritabelt bottenrekord,programserien , som sändes . Utan att gå in påpinsamma enskildheter ber jag att få referera vad radionämnden har sagt omdenna serie. "Det är tveksamt huruvida 'BUl- och Bus' -serien kananses uppfylla de nu diskuterade kraven. En del av programmens förmentskämtsamma episoder, vitsar och ordlekar präglas av en torftighet som gränsartill utarmning. Andra inslag står dock på en högre nivå." Ändå friadesprogramserien i sin helhet av radionämnden. Man frågar sig: Är över huvud tagetkravet på god förströelse och underhållning en helt obsolet Ang. avtalet mellan staten och 2 protokoll 1972. Ang. avtalet mellan staten och paragraf?Det kan påpekas att jag vid min genomgång av radionämndens protokoU från desenaste åren inte har funnits något exempel på att radionämnden fällt ettprogram som stridande mot denna paragraf. Hur kan detta stämma med denverklighet som allmänheten har inför ögonen ;TV? Det förekommer ofta att människor finner enskilda programsynnerligen ensidiga och partiska. Anmälningar mot sådana program brukar somregel av radionämnden besvaras med en standardformulering av ungefär följandeinnehåll. Man bestrider inte ensidigheten men hävdar, att ett enskUt programinte bör ses isolerat från den totala programverksamheten, som skall vara såutformad att balans uppstår. Men, herr utbUdningsminister, när och hur görs ensådan prövning om verkligen den totala programverksamheten beträffande en vissfråga ger den önskvärda balansen? Många människor reagerar mot etermedias sätt att värderanyheter. Kvasihändelser uppförstoras och görs till nyheter av högsta klassmedan viktiga händelser helt försummas. Vissa pohtiska rörelsers aktiviteteranses som viktiga nyheter, andra rörelsers och organisationers inte. anses viktigare att bevaka än . Motståndsrörelser i detena landet anses behöva uppmärksammas, motståndsrörelser i andra diktaturerinte. Svaret på kritik mot i dessa balansfrågor är ocksåstandardiserat av radionämnden: "Enligt avtalet mellan staten och omprogramverksamheten åligger det att i lämplig form upplysa omnuets händelser. Avtalet föreskriver vidare att ämnesval och framställningskall ta sikte på vad som är väsentligt. Vid tillämpning av dessa bestämmelsermåste ha stor frihet att bedöma ohka händelsers nyhetsvärde ochavgöra vilka nyheter, som skall meddelas i radio och TV." Man frågar sig: Skall man inte ha någon möjlighet attdiskutera hur denna frihet får användas? Kan detta exempelvis vara rimligt i frågaom bevakning av olika politiska partiers verksamhet? Det standardsvar jag härläste upp kan ju användas för att tillbakavisa vilken kritik som helst motvilken försummelse som helst i nyhetsbevakningen. Det är förbjudet med reklam i radio. Inte desto mindreförekommer reklam. Jag kan som exempel nämna den reklam som böcker avKumlarymmaren och samt tidningen i Bildkulturfront fått i . Även i sådana fall har klagomål behandlatsav radionämnden, som då brukar avge följande standardsvar: "Det i avtalet mellan staten och Radiointagna förbudet mot reklam gäller endast kommersiell reklam mot vederlag.Anledning saknas tUl antagande att vederlag förekommit i dettasammanhang." Reklam får alltså förekomma imonopolföretaget om det passar programmakaren, bara han intetar betalt för reklamen. Jag måste fråga om utbildningsministern kan anse dettavara en rimhg tolkning av avtalet mellan staten och . Detförefaller som om man på sina håll inom inte har tUlbörligrespekt för de lagar och föreskrifter som skaU reglera verksam- Detsägs t. ex. ha förekommit att personer som kritiserats för sina program avradionämnden uttalat att de inte bryr sig om vad radionämnden sagt. Men vi har ju en radiochef. Även om han inte liksom denansvarige utgivaren för en tidning är personligen ansvarig för det somproduceras, är det dock han som ytterst har ansvaret inför huvudmannen statenför hur monopolföretaget sköts. För radiochefen måste det därför vara av primärt intresseatt välja medarbetare som är samarbetsvilliga och som är lojala mot radiolagenoch mot avtalet meUan staten och . Detta måste självfallet gällabåde avdelningschefer och programproducenter. Det måste vidare åligga radiochefen att se till attföretagets personal lättHT sig efter bl. a. radionämndens beslut. Radiochefenmåste därför självfallet besitta såväl auktoritet och fasthet som förmåga attsamarbeta. De Sorglustiga inre stridigheter inom som aUmänhetendå och då får inblick i genom dags- och veckopressen, nu senast schismen mellanradiochefen och de s. k. kanalcheferna, tyder inte bara på en förödande bristpå vilja till samverkan. När enskilda riksdagsmän reagerat mot ohka program ochstäUt enkla frågor eller interpellationer, har dessa alltid avvisats medhänvisningar till att den ansvarige ministern inte har med saken att göra.