prot · FV0957 · 1972-12-31 00:00:00 — 1970 när det gäUer passagerarbefordran vid SJ:sspårbundna trafik. Tiden medger inte att jag redogör för år,men jämförelsesiffrorna för åren 1960 och 970 kan vara av visst intresse. År1960 var personkilometerantalet för andra klass 4 305 miljoner och för 1970endast 3 360 miljoner. Det är en minskning med eUer en 22-procentig nedgång. Över en femtedel av svenskafolket har alltså slutat åka med SJ:s andra klass. De har i stort sett tvingatsöver till bussarna och landsvägstrafiken. Bilden som jag visar på TV-skärmen åskådUggör utveckligenav SJ;s personbefordran. Den översta Unjen visar utveckUngen i klass 1, Unjendärunder visar den totala personbefordran och den nedersta linjen visar detär väl ändå ingen överdrift att säga en katastrofal utveckling när det gällerpersonbefordran på SJ i klass 2. Men kommunikationsministern tröstar sig medatt det är en uppgång i antalet resor i första klass. Intressant i sammanhanget är att denna minskning har givitsig kraftigt tUl känna efter trafikbeslutet . Men hur skulle det vara omman i stället för att höja bUjettpriserna vid SJ sänkte dem radikalt? Det är klart att man, som görhär, kan ta fram siffror för antalet persontågskUometer för det ena året efterdet andra. Man kan dra ifrån siffror för och få fram vUkaresultat man vUl. Jag skaU inte tvista med om statistiken; hurden ser ut torde vi, om vi ger oss tid, kunna komma överens om. är det emellertid mte den som det är värt attdiskutera, utan vi skall diskutera den utveckUng som har skett pådet svenska transportområdet och i det svenska samhället när det gällermänniskornas resvanor och möjligheter att resa med koUektiva transportmedeleUer med privata transportmedel. kanske sparade tiU mig att sägavad han inte själv sade, nämligen att harpersonbilsinnehavet i landet ökat från 250 1950 tUl 2,5 mUjoner år 1970.Det skuUe vara märkUgt jag sade det , också ikammaren om man efter en sådan utveckling inte skuUe ha någon skUlnad iantalet människor som åker tåg. Det skulle ju vara både tekniskt, praktiskt ochutifrån alla andra synpunkter helt omöjligt den 13 aprU 1972 Ang. minskningen av SJ.s spårbundna trafik den 13 aprU 1972 Ang. minskningen av SJ.s spårbundna trafik att manskuUe kunna bibehålla ett omfattande resande när invånarantalet i landet intehar ökat . Det är alltså möjligt att med de siffror som herrLorentzon nämnde försöka göra veterligt att det bara skuUe bero på SJ attutvecklingen fått den inriktning den har fått. Men självfallet ärtillbakagången i resandefrekvensen vid SJ inte helt tiUfredsstäUande. Det skaUjag gärna ge rätt L Jag har i oUka sammanhang framhållit värdetav en konkurrenskraftig koUektivtrafik främst från mUjö- och trafiksäkerhetssynpunkt.Man måste dock komma ihåg, att både bussarna och flyget härvidlag uträttar ettstort transportarbete. För att emeUertid SJ i fortsättningen skaU kunna hävda sigdels gentemot privatbUismen och dels gentemot andra koUektiva transportmedelmåste man, som jag nämnde i mitt tidigare svar, satsa på att förbättraresetjänstens kvaUtet. De internationeUa erfarenheterna talar för att modernasnabbtåg med hög komfort med framgång kan konkurrera med bU och buss, ja, ävenmed flyget. Exempel på sådant finns i olUca länder. Enligt vad jag inhämtatavser SJ att före detta års slut redovisa resultaten av utvecklingsarbetetrörande ett svenskt snabbtåg och de ekonomiska förutsättnmgarna för en sådantrafUc. Till slut, herr talman! nämnde, att vi inteskulle ha varit där vi nu är, om vi inte hade tagit beslutet omSJ-trafiken. Jag tror att man skaU akta sig för att göra en sådan direkt sammankopplingutan att klara ut vad man menar med den. HerrLORENTZON (vpk): Jag är litet mera tUlfredsställd med det svarsom kommunikationsministern nu lämnade, eftersom han säger att inte heller hanär tUlfredsstäUd med den utveckUng resandefrekvensen vid SJ fått. Det framgickinte av det första svaret. Statsrådet antyder att vi skaU söka förbättra kvalitetenvid SJ för att på det sättet kunna få en större resandefrekvens vi skall t.o. m. kunna konkurrera med flyget. Ja, herr kommunikationsminister, vi kan konkurrera medsnart sagt vUket land i världen som helst med våra andraklassvagnar, som ärypperliga. Men det är inte detta det är fråga om, utan det är SJ:s bUjettprisersom tvingar den stora del av det svenska folket, som inte har råd att åka idessa fina vagnar, över tiU bussarna. Därigenom får man sämre resemöjligheter.Det är detta det är fråga om. Jag tror inte att jag är ensam om uppfattningen att SJborde försöka att radikalt sänka bUjettpriserna - framför allt när det gäUerandra klass - eftersom regeringen inte viU ta bort första klass så att vi fårbara en klass och därmed följer det beslut, som fattades vid detsocialdemokratiska partiets kongress 1968. Varför inte sänka biljettprisernamed ? Jag tror inte att jag är ensam om ett sådant önskemål och ensådan rekommendation i övrigt. Även personal inom SJ hyser en sådanuppfattning. Vi vet att foUc i de lägre inkomstklasserna också vUl resahyggligt. Vi har förträffliga möjligheter att kunna göra det. Men eftersom del av det svenska foUcet inte kan betala de höga priser som SJ numera betingarsig tvingas de resande över tUl busstrafiken med dess mycket lägrebiljettpriser. De personer som reser andra klass betalar sina biljettersjälva. De som åker första klass är däremot i aUmänhet foUc som sUpper betalasina bUjetter; det är i stor utsträckning anstäUda inom statliga och kommunalaförvaltningar - hit hör ju också riksdagsmännen - det är tjänstemän i detprivata näringslivet. Det är dessa resenärer som framför allt använder förstaklass. Men de som måste åka andra klass av ekonomiska skäl tvingar SJ i aUtstörre utsträckning över till att åka buss. Därmed minskaspersonkilometerantalet och inkomsterna för SJ, vilket får tUl följd ytterligarehöjda biljettpriser och fortsatt minskad resandefrekvens. Ang. minskningen av SJ.s spårbundna trafik Jag skall inte ta upp en ny diskususion medherr Lorentzon om första respektive andra klass; en sådan hade vi ju för baraen vecka sedan. Men det är ett par saker som jag inte kan underlåta attsäga innan vårt meningsbyte är slut. Jag är aUdeles övertygad om att herrLorentzon skuUe kunna få hur många människor som helst i detta land med på sintanke att SJ:s biljettpriser skall sänkas . Så när att han inte är ensam om det, instämmer jag helt och fullt med honom. är det dock så att även SJ har en ekonomi vi må tyckabra eUer Ula om det. Hur den ekonomin skall se ut har ledamöterna i dettariksdagshus ett kolossalt stort ansvar för. Det går därför inte, herrLorentzon, hur populär man än kan bU i en sådan här debatt, att leka medsiffror och ekonomiska termer och med resultat ifrån en viss verksamhet precishur som helst. Jag tror faktiskt att det inte ens går att lura någon av aUadessa som menar säkert skulle sätta värde på en möjlighet attresa biUigare. viU gärna kritisera bussarna. Jag tyckerinte vi skaU göra det. Bussen är ett utomordentligt bra koUektivttransportmedel som utför ett mycket gott transportarbete i stora delar avlandet. Det blir dessutom mer av den varan. Bussen är ett praktiskt kollektivtfärdmedel som kan ta sig fram i stora områden, t. ex. där vi varken tidigareeller senare haft järnväg. Därför skaU vi inte kritisera bussen för mycket. Men, , det finns ett utomordentligt sätt attkomma till rätta med problemet. Det är så enkelt så det skuUe nästan intebehöva sägas i denna kammare. Det är kort och gott att vi allihop åkte tåglitet mer i stället för att sitta i våra bUar. Om bara en liten procent av allasom nu åker bU sökte sig fram tUl järnvägsstationen och tog tåget, skuUe herrLorentzon och jag i fortsättningen kunna diskutera helt andra ting än SJ.sekonomi. Överläggningen var härmed slutad. Om åtgärder mot boxning inom skolväsendet § 22 Omåtgärder mot boxning inom skolväsendet Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoU för den 6april intagna fråga, nr 154, och anförde; har frågat mig, om jaguppmärksammat försöken från sida att fä in boxning iskolväsendet och vilka åtgärder jag ämnar vidtaga för att förhindra ett dyliktavsteg från det beslut fattade i samband med förbudet motprofessionell boxning. Enligt vad jag erfarit har det inte gjorts några försökfrån sida att få in boxning i skolväsendet. I den månenskilda boxningsklubbar söker värva medlemmar i skolorna har de att följasamma regler som gäUer för andra föreningar och organisationer. Jag tackar för svaret, som ju egentligen intevar något svar, eftersom statsrådet menar att frågan är fel ställd. har jag uppgiften om det här ifrån tidningen ,som mer eller mindre är ett regeringsorgan. Vi får väl tro vad som står där. "En av sportens trogna medarbetare, ,, skaU i , när skolidrottsförbundet kallat tiU konferens,propagera för boxning i skolorna. Sånt existerar redan på sina håll. ILinköping har man boxning i skolans "Fritt valt arbete". RolfJerrevång, som leder verksamheten säger: - Vi har 14 grabbar, som är med. De är mycket intresseradeoch ambitiösa och vi har mycket positiva erfarenheter hittUls av vår någotunika satsning på boxning via skolan." Så stårdet här, och det är därför jag frågat. är det så, som statsrådet vet, att samhällets attitydmot den misshandel som går under namnet boxning skärptes väsentligt genom 1969års beslut att förbjuda professioneU boxning. Den skulle ha skärpts ännu merenligt min mening. Det har ändå hjälpt, för det visar sig nu att ävenamatörboxningen håller på att självdö i det här landet, något som inte bordebeklagas av nägon. När svenska mästerskapen gick i sedanblev det fiasko både pubUkt och på annat sätt. Det är ju ganska betecknande ochmycket glädjande, som jag ser det, att tidningen såvitt jag veticke har skrivit en enda rad om svenska mästerskapet i boxning. Det är bra, förIdrottsbladet bör syssla med idrott och inte med boxning. Ungdomar har förstått vUken hantering detta är, ochdärför kan man inte rekrytera längre tUl boxningen. Då försöker boxningsledare,vUket jag tycker är cyniskt, att locka dessa småpojkar på 12 å att börjaboxas. Detta strider mot det riksdagsbeslut vi har fattat ochäven mot etiska och moraliska regler. Jag tycker det är skolans uppgift att förhindra detta.Skolan bör naturligtvis ta ett ansvar för elevernas fysiska och psykiska hälsa. Den här saken är ganska märkUg. Jag sammanträffade för treveckor sedan med ordförande, och han förklarade sig vara enabsolut motståndare mot s. k. knatteboxning - det går under den beteckningen.Men är alltså andra krafter inom i gång för att försöka fåin boxningen i skolorna. Jag utgår ifrån att den uppgiften är riktig och då viUjag fråga utbUdningsministern: Om nu detta är sant, vad ämnar då statsrådetCarlsson göra? Jag hoppas jag kan få svaret att han ämnar försöka förhindradet. Om åtgärder mot boxning inom skolväsendet Inte med ett ord nämnde påvilket sätt det som han beskrev skuUe strida mot det tidigare fattaderUcsdagsbeslutet. Enligt vad jag kan erinra mig innebar riksdagsbeslutet föll tillbaka på en rekommendation från , vilken i sin turgick ut på att man skuUe avråda från tävlingsboxning före uppnådda . I övrigt har jag svarat att när detgäller aUa organisationer så har vi den principen att de får informera om sinverksamhet, och skolan skall vara öppen för den. Vi har så vitt jag vet inte inågra riksdagsbeslut gjort undantag för någon viss idrottsgren eUer någon vissungdomsorganisation. ViU ha några förändringar tUl stånd får hanväl motionsvägen aktualisera den frågan i så faU. HerrSJÖHOLM (fp): Jag syftade just på regeln . Mendessa medicinska utredningar innehåUer inte bara den raden där man tar upp denregeln, utan där står också att träningen är Uka farlig. Det är en avanledningarna till att man förbjöd också träning när det gäller professionellboxning. En boxare kan bU straffad även för träning. Det är nämUgen, som denmedicinska sakkunskapen har fastslagit, inte säkert att ett enda knockoutslagär det farligaste, utan många lätta slag mot huvudet innebär risk förhjärnskador, även bestående sådana. Det finns fall där människor som boxats menaldrig någonsin blivit slagna knock-out ändå har blivit hjärnskadade för helaUvet. Att man skall få lov att börja med detta inom skolans ramtycker jag ändå är orimUgt. Det sägs att det i sker under fritt valtarbete. Menar verkligen utbildningsministern att han stäUer sig bakom någotsådant? Det är ganska betecknande att när kulturutskottet senastbehandlade anslaget tUl idrotten fanns det ett särskUt yttrande från bl. a. tresocialdemokrater som förmenade att man borde icke ge något anslag till dettaändamål. I poUtiska sammanhang finns det alltså - även inom socialdemokratiskapartiet en utbredd uppfattning att man måste försöka få slut på boxningen. DåskaU man inte sanktionera att den börjar vinna insteg i skolorna. Det förvånarmig verkligen om jag får tolka statsrådets senaste anförande så att han mereller mindre skulle ställa sig välvUlig tUl eUer åtminstone inte motvUlig tUlatt boxningen kommer in i den nya skolan. Det vore högst anmärkningsvärt, ochjag beklagar att skolbarn härigenom får kroniska hjärnskador - och de följdernahar vi ju att räkna med. 4* protokoll 1972. Jag måste utgå från - vilket också herrSjöholm borde göra vad riksdagsbeslutet faktiskt innebär. Det innebär påden punkten är vi tydligen överens nu en hänvisning tiU en rekommendation att icke tUlåta tävlingsboxning för ungdomar . Omherr vUl aktualisera den andra frågan i ett riksdagsbeslut, då sägerjag att det står fritt att göra det. Det finns inga sådana beslutfattade som jag kan falla tillbaka på när det gäller ettregeringsingripande av något slag. Beträffande det fritt valda arbetet vUl jag baraunderstryka att det är i och för sig riktigt att det är beslutat av riksdagenatt sådant skall ingå i läroplanen. Men den praktiska utformningen, innehåUetär det den lokala skolstyrelsen som avgör. Där har vi alltså med nuvarandebestämmelser ännu mindre någon möjlighet att ingripa. Överläggnmgen var härmed slutad. Herr jordbruksministern erhöll ordet för attbesvara () framställda interpeUation, nr 71,och anförde; har frågat om regeringenuppmärksammat att bolag och större markägare håller på att döda och förintaaUemansrät-ten och om regeringen kommer att ingripa för att beivra allarättskränkningar mot allemansrätten. Den svenska aUemansrätten, som är ganska unik i världen,är en tiUgång som vi måste skydda och bevara. Om detta är vi aUa ense. a.ger allemansrätten i princip var och en rätt att färdas till fots i naturenöver annans mark och att vistas där, oberoende av ägarenssamtycke. anför som exempel på kränkningar avallemansrätten att skogsvägar stängs av med järnbommar. Vad som hindrasdärigenom är uppenbarligen inte gångtrafik utan främst trafik med motorfordon.Allemansrätten innefattar inte rätt att färdas på annans mark med bU. I de fall då statsbidrag utgår till byggande och underhållav enskUd väg föreskrivs i regel som vUlkor för bidraget att vägen inte fårstängas av utan medgivande. Att statsmakterna inte ställer öppethållandesom generellt vUlkor för bidrag sammanhänger med att allmän trafik på enskildväg medför krav på högre standard på väg och ökat ansvar för väghållaren. Är1965 infördes regler om förhöjt statsbidrag till skogshuvudvägar av särskUdbetydelse för fritidsändamål. En sådan väg får aldrig stängas av utanlänsstyrelsens medgivande, om bidrag utgår tiU vägen. Förutsättningarna för attgenom statsbidrag och därmed förknippade viUkor tillgodose angelägnafritidsintressen har härigenom förbättrats avsevärt. I sammanhanget tar också upp kalhuggningenoch användningen av kemiska bekämpningsmedel i skogsbruket. har undersenare tid väckt debatt. Inom håller man på att ta framinformationsmaterial rörande skogsbruket och naturvården för att ge underlagför den pågående diskussionen. arbetar också en särskUdarbetsgrupp inom jordbmksdepartementet med att översiktUgt inventeraomfattningen och verkningarna av kalhyggena. Problemet har även diskuterats imUjövårdsberedningen. Frågan om skogens skötsel regleras i skogsvård slagen.Naturvårdslagen ger vissa möjUgheter att förbjuda eUer reglera kalhyggen. JagvUl erinra om att utredningar pågår som berör båda dessa lagar. I vad gäller användningen av olika kemiskabekämpningsmedel, bl. a. hormoslyr, vUl jag erinra om att regeringen i mars1972 lade fram en proposition tUl angående förbud mot spridning frånluften av bekämpningsmedel över skogsmark och annan mark som inte är åkermark.Samtidigt tillkallades sakkunniga för att utreda frågan om spridning av kemiskamedel. Angående den av påtalade nedsmutsningen avfiskevatten vill jag bara påminna om att kraven på reningsåtgärder beträffandeindustriellt avloppsvatten kraftigt skärptes genom miljöskyddslagstiftning.De positiva verkningarna härav börjar nu göra sig gällande. De betydande extrastatsbidragen till reningsåtgärder vid utsläpp från industrier och kommunerinnebär, att saneringsplanerna fuUföljs i snabbare takt än man tidigare räknatmed. talar om att "strandområden, och vattenmed och skär, lämpliga tiU fritidsområden, ockuperas nu av bolag, trotsatt äganderätten ligger hos kronan". Kännedomen om och redovisningen avkronans markinnehav i fråga om och skär omkring landets kuster är delvisbristfäUig. Utredning angående äganderätten pågår inomlantmäteristyrelsen. När denna utrednmg bUvit klar kan det finnas anledning attåterkomma tUl ämnet. torde vara väl medveten om att det pågår enständig översyn av lagstiftning och andra medel för att förbättra skyddet förvår natur och mUjö. är åtgärder på detta område ägnade attförbättra möjligheterna att utnyttjaaUemansrätten. HerrLUNDBERG (s): Jag ber att tUl jordbruksministern fåframföra ett tack för svaret på min interpellation. Jag beklagar bara att detär jordbruks-mmister som skaU behöva ge svaret, med tanke påsåväl hans förflutna som hans nuvarande intressen. Det är ju andra som hargenomfört sådana förändringar i rättsförhållandena som kränker svensk allmoge . Svaret är litet märkUgt. Jag har förut citerat ett brevfrån till påven om äganderätten till vissa naturvärden. Georgeerinrade om en dom som fälldes av högsta domstol i enbortrymd slavs sak kort före inbördeskrigets utbrott, om vilken det sagts attden "gav lag åt nordstaterna och negrerna åt ". Och hanfortsatte: "På samma sätt ger Ni i Eder mndskrivelse evangeliet åtarbetarna och jorden åt godsägarna. Kan man då förundra sig över att det givesmänniskor, som hånande säga: 'Prästerna äro viUiga nog att ge de fattigalUca andel i det osynUga, men de sörja troget för att de rika behålla aUt detsynliga för sig allena'." Jag har sysslat med dessa frågor,och jag trodde verkUgen att jag skulle få uppleva att vi inom den svenskariksdagen och i det svenska samhäUet och i rättsväsendet skulle få fram förståelseför att ägandet över huvud taget måste vara begränsat för att inte huvuddelenav svenska folket skall utestängas från ohka värden. I svaret, som jag förstår att ämbetsmän och andra personerhar varit med om att utarbeta, sägs det nu att i princip har var och en rättatt färdas tiU fots i naturen. Det är ett mycket märkligt uttalande. Jag harföljt allemansrätten , inte bara i rättsUtteraturen utan också irUcsdagens protokoU. Eftersom bondeståndet inte hade egen sekreterare, vet viinte vad som sagts där, men jag har följt adelns och ridderskapets protokoUsedan i varje faU 1611. Det är märkUgt att man numera talar om rätt att färdastUl fots. Varje gång man vidtar ändringar, inskränker man påallmänhetens rätt. Jag måste säga att motorismen har kommit . Får jag fråga jordbmksministern: tUlåter samhäUet att vii våra skogar har en motorisering som skövlar oerhört stora naturvärden,och varför kräver vi inte att exempelvis de stora bolagen skaU färdas på degamla skogsvägarna med kälke och häst och varför skall de inte transporterasina timmerflottar utmed flottlederna? Det är självklart att om man frånbolagens eller ägarens sida hävdar att man skall ha de gamla färdmedlen kvarnämUgen att gå och färdas fram med skogsfororna som man gjorde , säskaU det gälla även för dem själva. När man sätter upp järngrindar eUer stängeröver vägarna, så är det över vägar som våra förfäder brutit och uppehållit igenerationer. Res upp tUl och se hur man har förstört de gamlavägarna genom att köra sten på dem! Det finns ingen som säger någonting därföratt det är ett bolag. Man säger att man skall ha lag och rätt i detta samhälle. Den här skylten med ordet "Varning" och texten"Olovligt fiske tolereras ej och föranleder poUsanmälan" återfannsvid en sjö som förbjöd fyra små byar från att nyttja. De hadenyttjat den sedan urminnes tid, men eftersom vanliga människor är laglydigavill man gärna följa ett sådant här förbud och var de avstängdafrån sjön. När jag fick tUlfäUe att syssla med detta och komunderfund med att bolaget inte hade rätt att förbjuda fiske där frågade jagbolagets högsta juridiska ombud hur man kunde bära sig åt på detta vis. Hansvarade: Vi har anlitat en lantmätare och följde hans anvisningar. har vigått igenom handUngarna, och riksdagsmannen har rätt. Jag frågade; Vad skall nigöra nu? Då var den som jag talade med bara en tjänsteman. Sådana händelser harjag träffat på i nästan de flesta landskap i detta land. Och det kallas för etträttssamhälle! Och sedan detta med statsbidrag. Vi lever i ett samhälledär riksdag och regering efter vad jag kan förstå har mycket litet att sägatill om. Därför kan man få läsa att en jägmästare i län säger attskogsbUvägarna på många håU är avstängda med bom som hindrar fritidsåkarna frånatt köra in på dem, och han säger att markägarna är i sin fullarätt att stänga av vägen för motorfordon även om statsbidrag utgått tiUbyggandet av vägen. När utfärdades den bestämmelsen i aUemansrättens spår? Detär klart att det är mycket tacknämUgt om man själv får stifta lagar och följadem och om man vet att dessa lagar följs av allmogen på grund av respekt förlagen. Sedan talas det också om kalhuggning. Jag har tiUåtit migatt följa skogsavverkningar, och jag måste säga att efter vad jag kan förståhar den enskilde ägaren icke någon oinskränkt rätt tUl att förstöra det som förandra ändå skall vara kvar och bestå. Vi kan ju tycka att kaUiuggning ärväldigt rationell. Ja, visst är den rationell för bolagen. Men den har aldrigförutsetts, och över huvud taget borde bolagen icke ha rätt att avverka skog påmark som de inte äger. Hur kan vi tillåta bolagen att åberopa hävd de harinte någon möjlighet att tala om hävd - när vanliga människor stängs ute frånsina urgamla rättigheter? Vår förnämliga aUemansrätt uttunnas och försvinner,men den enskilda äganderätten starkes. Man blU givetvis Utet ledsen när man får ta del av hurlättvindigt markägandet i detta land förändrats. Jag har haft anledning attfölja tre större fall, ett i , ett i och ett i . Detmärkliga är att i aUa dessa faU talas det om kartor. Ett faU - som jag troddeatt regeringen nu skuUe ha avverkat, men den har väl inte haft tid har legatsedan 1969. Ingenting har blivit gjort. Genom lantmäteristyrelsen har jag fåttveta att en ingenjör håller på att systematiskt gå igenom översiktskartor bl.a. från . Vad är det för översiktskartor han går igenom? Jo, detär den ekonomiska kartan och sjökort. Vet inte myndigheterna att den ekonomiskakartan inte har någon som helst äganderättsmässig betydelse? Man har tydligenfotograferat landskapsbuden av och sedan har några ungdomar - och ingetont orn deras göranden - ritat in vägar och gränser som är direkt felaktiga.Den ingenjör som anUtats har håUit på med detta arbete . Det är givetatt man kan få fram precis vad som helst. Den enda äldre bild vi har frånUpplandskusten är den som man lät göra och somkopierades av hoUändaren de Witt. Den har man ingen tiUtro tUl. Däremot anserman den förfalskade bUd av som gjordes 1749 vara högsta rätt idetta sammanhang. En karta över ett isbelagt område vid , somritades på Lövsta slott 1749, har man tUItro till.