prot · FV09118 · 1972-12-31 00:00:00 — Folkhögskolorna har juverkligen visat att de inom ramen för den nya stadgan kunnatförnya sig. Det är inte särskUt stor likhet mellan dagens dynamiskafolkhögskoleväsende och det vi hade , som varkännetecknat av pessimism och bristande framtidstro. Därutöver vill jag säga att det självfallet i dettaförslag finns en del detaljer som har sådan karaktär att de på sedvanhgt sättbehandlats vid de översyner som ständigt sker av stadgor och bestämmelserutfärdade av Kungl. Men de grundläggande frågorna - och det är dem somjag viUe peka på har den karaktären att de såvitt jag begriper under aUaomständigheter måste underställas för prövning och avgörande, och dåkrävs det mer än en enkel ämbetsskrivelse i botten. Överiäggningen var härmed slutad. Om proposition angående veterinärdistriktsindelningen m.m. § 11 Om proposition angående veterinärdistriktsindelningen m. m. Herr jordbruksministern ordet för att besvara i () i kammarens protokoUför intagna fråga, nr 308, och anförde: i har frågat omveterinärväsende-utredningens betänkande Veterinärdistriktsindelningen, m. m.kommer att läggas tiU grund för proposition i ärendet, och när propositionen iså fall förväntas. Utredningens förslag bereds ijordbmksdepartementet och en proposition i ämnet kan väntas tidigast till våren1973. HerrANDERSSON i (): Jag ber att få tacka jordbruksministern försvaret på min enkla fråga. Det kan möjligen ge anledning tUl den förmodan att-eftersom utredningen arbetade och jordbrtiksdepartementet enligtsvaret behöver i varje fall för att bereda frågan därefter - det kommeratt bli en i förhållande till utredningens förslag ganska annorlunda produktsom slutligen kommer fram. Jag tror att det ur djurägarnas synpunkt vorelyckligt om så blev fallet. Det betänkande som veterinärväsendeutredningen ladefram har nämligen givit anledning till oro. Exempelvis har den minskning av antaletdistriktsveterinärer som föreslås givit anledning till oro. Bönderna vet ju averfarenhet att Veterinärerna har lång arbetstid. Den förutsatta minskningen avdjurstammen kan synas ge anledning tUl en minskning av antalet veterinärer,men utredningen konstaterar också att den redan inträffade minskningen avmjölkkostammen och den minskning som kan förväntas förlöper parallellt med ettständigt ökat krav på produktion hos djuren. Det ger anledning tro att det påett mindre koantal finns ett större behov av veterinärinsatser. Det kan medandra ord för ett mindre antal djur behövas lika mycketveterinärtjänster som . I det jämförelsematerial som lagts till gmnd förberäkningarna saknas dessutom den speciahserade köttdjursproduktionen. Inteheller den speciaUserade smågrisproduktionen har påverkat jämförelsetalet. Dessutomkan sägas att slaktsvinsproduktionen, som har koncentrerats till låt vara aUtfärre men väsentligen allt större besättningar, förorsakat helt nya problem. Dåhar vi ändå inte tagit hänsyn tiU veterinärernas arbetsförhållanden rentaUmänt, bl. a. de långa restiderna. Man föreställer sig att av veterinärernasarbetstid ungefär en tredjedel utgör restid och att veckoarbetstiderna i mångafall kan vara men också betydhgt mer. Detta ger anledning tUl oro, och därför är jag tacksam föratt den relativt långa överarbetningen av betänkandet kan ge förhoppning om enny och bättre produkt. Den väntade propositionen tillkommer juprecis som alla andra propositioner. Det avges ett utredningsbetänkande, som sedan remissbehandlas,och de tankar som i förde fram återfinns på olika håU bådei betänkandet och i remissvaren. Vidare har en hel del koUeger här uppvaktatmig om veterinärdistrikten och veterinärfrågan över huvud taget. Man måste emellertid i rimhghetens namn anpassa enorganisation efter behovet. Det får vara avgörande, och kan man då finna attbesparingar kan göras har väl ingen i det här huset någonting emot att debesparingarna också görs. Det svåra är emellertid att de kolleger i det härhuset som aUtid talar om besparingar aldrig vill att dessa skall drabba ettområde där de själva verkar eller den region där de bor. Det kommer som sagt en proposition. Vi får vänta till dessmed att diskutera innehållet i den. Ang. trafiksäkerhetskontrollen av utländska lastfordon Hert i (): Jag delar självfallet jordbruksministernsuppfattning att antalet veterinärer skall stå i förhållande tUl djumnderlaget.Veterinärvä-sendeutredningens betänkande pekar emellertid mot en väldigtolycklig utveckling, och vad bönderna i en del faU befarar är att dentilltänkta organisationen rent av skuUe bli styrande för utvecklingen. Jag troratt det finns anledning för att ta hänsyn tiU deomständigheterna. Materialet i prognoserna var inte av det slaget att det kantas till underlag för en ny veterinärdistriktsindelning. Överläggningen var härmed slutad. § 12 Ang. trafiksäkerhetskontrollen av utländska lastfordon Herr kommunikationsministern erhöll ordet för attbesvara () i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 310, och anförde: har frågat vilka åtgärder jagavser vidtaga för bättre säkerhetskontroll vid gränsstationerna av utländskalastfordon som skall trafikera svenska vägar. Användningen av fordon med utländsk hemort i trafik påsvenska vägar sker med tillämpning av internationella konventionrörande vägtrafik. Enligt konventionstexten skall motorfordon och släpfordonvara i trafikdugligt skick och i övrigt så beskaffade, att de inte medför faraför förare, passagerare eller andra vägtrafikanter eller för skada på allmäneller enskild egendom. De svenska föreskrifterna om löpande kontroll ägertiUämpning på dessa fordon. Kontroll av utländska fordon, främst genom flygandeinspektion, utförs fortlöpande såväl av polisen som av trafiksäkerhetsverketsbUinspektörer. och transportnämnden, som ärtillståndsmyndighet vad gäller bl. a. internationella lastbilstransporter iSverige, har ett samarbete som i ökad utsträckning leder till atttransportnämnden kan vidta åtgärder av skilda slag gentemot felande utländskatrafikutövare. Även mellan tullväsendet och förekommer ökatsamar- Ang. trafiksäkerhetskontrollen av utländska lastfordon bete ihithörande frågor. har sålunda meddelat föreskrifter sominnebär skyldighet för tullfiänsteman att anmäla till närmastepolismyndighet när det vid tullkontroll uppstår misstanke om att fordon ärlastat i strid mot gällande bestämmelser eller av annan anledning inte uppfyUertrafiksäkerhetens krav. Jag ber att fä tacka statsrådet för svaret påmin fråga. Det är synd att statsrådet egentligen inte svarade på frågan utanredogjorde för gällande bestämmelser. Dem känner jag också till, men jagfrågade vUka åtgärder statsrådet avser vidta. Det som angavs i svaret är icketiUfredsställande. Vi upplever nu förhåUandena på våra svenska vägar så atttrafiksäkerhetskraven är hårda, och det är utan tvivel den tunga trafiken somär föremål för den största uppmärksamheten. Det publiceras ständigt tidningsartiklar om tunga fordonsom varit inblandade i olyckor. Statistiken blir förstås olika beroende på vemsom pubhcerar den. Det är inte säkert att artiklarna är helt tillförlitliga.Klart är emeUertid att när ett tungt fordon har varit inblandat i en olycka, såtar det betydligt hårdare och får svårare konsekvenser, men detsägs aldrig någonting om på vilket sätt olyckan har skett. Det kan vara så attdet tunga fordonet helt enkelt blivit påkört av ett annat fordon, men olyckanfår svårare konsekvenser på grund av fordonets storlek. Vi har i mycket hårda trafiksäkerhetsbestämmelseroch de påbyggs ytterhgare med jämna mellanrum, inte minst genom beslut här ikammaren. Med uppföljning av arbetstidslagen kontrolleras att förarnasarbetstid inte är för lång. Det finns förarböcker och färdskrivare i bilarnaför den kontroUen. Vi får ständigt nya krav - lastkännande bromsventiler förraåret, sidomarkeringsljus etc. som skall främja trafiksäkerheten. Det är klart att de människor som idkar näringen i Sverigemåste ställa sig frågande när det inte ställs samma krav på utländska fordonsom trafikerar svenska vägar. Uppenbarligen är det inte på det sättet. Jag har här en statistik över trafikolyckor där utländskafordon varit inblandade. Det är grava saker som har hänt. Det är släp somtappats på gmnd av hemgjorda dragstänger, som inte skuUe släppas igenom vidnågon kontroll i , det är dikeskömingar när föraren har somnat på grundav för lång arbetstid, det är påkörning av personbil i korsning med dödligutgång för personbUspassagerarna på grund av dåliga bromsar på lastfordonet,det är tappade hjul o. d. För inte länge sedan tappade en långtradare medutländsk registrering en släpvagn som gick in i ett personfordon. Kollisionenfick en dödlig utgång. Det är sådana saker som irriterar de svenskanäringsidkarna. Det är här inte bara fråga om åkarna utan det är lika mycketfråga om chaufförerna. Man skaU inte bara gynna den utländska näringen utanockså slå vakt om den svenska. och jag är helt överens om ensak: ingenting är här så bra att det inte kan bli bättre. Därför har ocksåfrågan om kontroUen av utländska lastfordon i gränsorterna varit föremål förmotioner i 1972 kan man hittamotioner . I dessa har främst tagits upp fordonens last - för storlast, för högt axeltryck och boggitryck, olämpligt lastsätt osv. Mycket annathar också diskuterats: ökad trafiksäkerhet genom att man kom åt trötthetssymtomenhos förarna osv. I flera motioner har föreslagits atttullverkets personal skaU bemyndigas utföra sådan här kontroU. I vederbörandeutskotts betänkande har man konstaterat att kontroUen av de från utlandetinpasserande fordonen i dessa avseenden skall ankomma på polisen. Man haremeUertid förutsätt att ett samarbete mellan tullverk och polis skall ske bl.a. genom att personal delger polisen sina iakttagelser i aUa dessaavseenden. I betänkandet nr 1971 säger trafikutskottet i dettasammanhang att såväl generaltullstyrelsen som utfärdatanvisningar om ett sådant samarbete, och de motioner som väckts i dessa frågorhar i samtliga fall avstyrkts. I sitt betänkande nr 1972 sägertrafikutskottet att man förutsätter att kontrollen "intensifieras i denmån förhållandena så påkallar och tillgängliga personalresurser detmedger". Jag vill erinra om att de brister det är fråga om hosfordonen i många fall är av den arten att de bara kan upptäckas avspecialutbUdat folk, och därför blir kontrollen en uppgift för polisens ochtrafiksäkerhetsverkets inspektionspersonal. I de fall där tuUpersonalen intekan upptäcka bristerna får man naturligtvis räkna med att dessa i något annatsammanhang kan anmälas. , som får sådana här uppgifter omdåliga utländska fordon, är skyldig att direkt meddela det land varifrånlastbilen kommer. Ang. trafiksäkerhetskontrollen av utländska lastfordon HertKOMSTEDT (m): Helt naturligt är statsrådet och jag överensom att de trafiksäkerhetsfrämjande åtgärderna skall utbyggas ytterligare. Dettahar också accepterats av den svenska trafiknäringen. Men vad som gör att manbhr bekymrad är det som statsrådet i sitt svar säger om att tulltjänstemanomedelbart skall anmäla till polisen när misstanke uppstår om att ett fordoninte uppfyUer trafiksäkerhetskraven. Det är kanske svårt att åläggatulltjänstemannen att bedöma detta; han har ju egentligen en annan uppgift somkontrollant än att bedöma trafiksäkerheten. Jag redogjorde i mitt förra anförande för den senasteolyckan som har inträffat med ett utländskt fordon. När en släpvagn kan släppafrån dragfordonet på grund av bristfällig kopplingsanordning har de svenskalastfordonen en katastrofbroms som verkar. Om den i detta fall varit urfunktion har utredningen ännu inte kunnat klarlägga. Enligt uppgift är detemellertid klart att det var fråga om en överlast på . Sådana förhållandenskulle möjligen kunna upptäckas redan av tulltjänstemannen. Men det är kanskeockså på det sättet att polisens resurser inte är tillräckliga för att kommatill rätta med dessa problem. Ang. användningen av missvisande läromedel Som jag sade i mitt tidigare inlägg är dessa förhållandenbesvärande för den svenska trafiknäringen. Och här handlar det inte bara omenskilda åkeriägare om statsrådet nu inte har någon större förståelse för dem utan reaktionen kommer i lika hög grad från chaufförerna. Vi har 140 000tunga fordon i landet. Det övervägande antalet av dem har anställda chaufförersom förare. Dessa chaufförer har inget ägarintresse, men de är väldigtirriterade över den ständiga publicitet som ges kring de olyckor där tungafordon är inblandade. Och det är helt naturligt att de blir irriterade, njr deser att utländska fordon med bristfälliga anordningar kan trafikera vägarna.Publiciteten kring olyckorna skapar intrycket att det är hela denna näring somär boven. På det här området är del mycket svårt attutlova en total bevakning. Det finns vissa områden där vi alltid får räkna medatt en del syndare tar sig igenom nätet utan att bli upptäckta. Vad sakengäUer, , är väl att vi skall vara överens om att där det överhuvud taget finns den minsta möjlighet att komma åt sådana här fordon skaU vinaturligtvis se till att det sker. Jag sade i mitt förra anförande att vid behandlingen avmotioner, där man har föreslagit att personal skall bemyndigasutföra sådan här fordonskontroll, har sagt nej och menat attkontrollen skall åvila polisen. Jag är alldeles säker på att tullverketspersonal trots det i all möjlig utsträckning inom ramen för sina resurser görvad som kan fordras av den lika väl som polisen gör det. Jag vill ändå en gång till trycka på vad jag sade sist imitt förra inlägg, nämligen att transportnämnden är skyldig att vid varjetillfälle, när man kommer på brister hos en utländsk bil i vårt land, meddeladet till vederbörande land. Jag tycker att det ligger en viss säkerhet även idet. Låt mig , eftersom statsrådet nutalar om tullens verksamhet, konstatera att man kanske kunde få en bättreintegration av tullens och polisens verksamhet. De resurser som står tillsamhällets förfogande bör rimligtvis i första hand utnyttjas. Eftersom statsrådet och jag är ense om att de här sakernaär av största betydelse för trafiksäkerheten, kanske statsrådet ifortsättningen kommer med någonting som innebär ett mera positivt svar på minfråga om vilka åtgärder han ämnar vidta. Det har inte framgått att någraytterligare åtgärder skall komma men jag hoppas att de gör det inom en snarframtid. Överläggningen var härmed slutad. § 13 Ang. användningen av missvisande läromedel Herr utbUdningsministern erhöU ordet för attbesvara i (vpk) i kammarens protokoll för den 9november intagna fråga, nr 307, och anförde: i har frågat mig, omjag är beredd medverka till att uppenbart missvisande läromedel inte kommertill användning i undervisningen. Enligt gällande bestämmelser granskar läroboksnämndenvissa läromedel som används i skolan. har i sitt sistabetänkande bl. a. föreslagit att nuvarande former av central granskning slopasoch ersätts av en s. k. objektivitetsgranskning. Utredningens förslag beredsför närvarande i . Beslut om vilka läromedel som skall användas i skolansundervisning fattas av de lokala skolmyndigheterna. Enligt minmening bör denna princip aUtjämt gäUa. Ang. användningen av missvisande läromedel i (vpk): Jag tackar utbildningsministern för svaret påmin enkla fråga. Vi har tidigare från vpk funnit anledning att ta upp problemetmed borgerliga värderingar i läromedlen. Bakgrunden till min fråga är attuppenbart missvisande läromedel kommer till användning. Jag hade för avsikt att på bildskärmen visa en detaljbUdav en karta som utformats utifrån minst sagt tvivelaktiga poUtiskaståndpunkter, men bildapparaten är tyvärr ur funktion. I den tyskspråkigakarttexten betecknas som Sovjetzonen och områdenaöster om som för tillfället under polsk förvaltning. Kartan ärutgiven av ett västtyskt förlag och levereras tiU svenska skolor ännu efter det slut. I stället för att återge den faktiska situationen i Europaredovisar kartan västtyska revanschistiska kretsars ståndpunkter. Det arenpolitisk skandal att man på detta sätt fortsätter att ge svenska skolelever enfalsk undervisning. Är det med Sovjetzonen den västtyska förbundsregeringennyss träffat avtal om normaliserade förbindelser? Är det med Sovjetzonen ellermed en tysk stat som en allt starkare opinion i vårt land kräver att densvenska regeringen skall uppta diplomatiska förbindelser? Det är frågor someleverna har rätt att ställa när de studerar en sådan karta. Att det fortfarande finns kretsar i som villförändra gränserna i är tydligt, men undervisningen i svenska skolor börinte utgå från deras synsätt. Det är otillräckligt att åberopa gällandebestämmelser och lokala beslut - det visar det här konkreta exemplet. Egentligen är inte det som anförtsav utbildningsministern svar på frågan, och jag vill därför på nytt fråga; Ärutbildningsministern beredd att medverka tUl att läromedel av detta slag ifortsättningen inte kommer till användning? Jag måste självfallet följa gällandebestämmelser. Bestämmelserna innebär att vissa läromedel granskas centralt avläroboksnämnden, dock inte kartor, som i i det härfallet har tagit upp. Givetvis bör läromedel som innehåller viktiga sakligafelaktigheter inte användas. Men regeringen har icke möjlighet att ingripa iett sådant fall, Ang. de grekiska skolorna i utan detär den aktuella kommunen och dess skolstyrelse och skolledning som har attutöva den kontrollen och vidta eventuella åtgärder. i (vpk): Om nu det organ som har att granskaläromedlen inte funnit anledning att säga något om den här kartan, då menar jagnog att utbildningsministern bör klart deklarera sin mening för att undanröjamisstanken att denna form av reaktionär indoktrinering bagatelliseras. I direktiven för läromedelsutredningen anförde dåvarandestatsrådet bl. "att det förutom en renodlad granskning kanföreligga behov av en mer på rådgivning inriktad verksamhet, bl. a. till hjälpför kommunernas inköp av hjälpmedel". Jag anser det orimligt att begära att en lokalskolstyrelse skall veta att en karta bygger på revanschistiska önskningar omhur skall se ut. Här behövs "på rådgivning inriktadverksamhet" från centrala skolmyndigheten. Det räcker heller inte med atthänvisa till att inte alla läromedel kan granskas. Så uppenbart felaktigaläromedel som denna karta borde ju bort från väggarna i svenska skolsalar.Kan man inte åstadkomma detta, då är inte läromedelsgranskningen mycket värd. Överläggningen var härmed slutad. § 14 Ang. de grekiska skolorna i Herr utbUdningsministern ordet för att besvara (vpk) i kammarens protokoU för den10 november intagna fråga, nr 3 11, och anförde: har frågat mig hur jag bedömerde skolor som den grekiska juntan upprätthåller i vårt land. Den verksamhet som åsyftar är inte på någotsätt en del av det allmänna skolväsendet. Vad eleverna gör på sin fritid är ensak som de själva och deras föräldrar har att bestämma över. Enligt vad jaginhämtat följer dock skoldirektionen i kontinuerligt utvecklingeninom den berörda verksamheten. (vpk): Jag tackarutbildningsministern för svaret. och övriga juntamän i den grekiska regeringenär fascister och bedriver systematisk förföljelse och omänsklig tortyr motohktänkande. Den undervisning juntan bedriver i ligger naturligtvishelt i linje med dessa fascisters uppfattning om demokrati, moral, kultur osv. Tusentals grekiska medborgare har flytt från detomänskliga systemet i , och många av dem befinner sig i . Men deundgår därför inte juntans förföljelser och trakasserier. Sedan den svenskaregeringen normaliserat förbindelserna med juntan har aktiviteten från dennaökat i vårt land. Såledesbedriver juntan skolundervisning vid sidan om den svenska. Detta gårtill så att efter det att de grekiska invandrarbarnen slutatundervisningen i den svenska , undervisas de i juntaskolorna somfinns på ett flertal platser i . Det gäller barn från sju är och uppåt.Alltså får sju- och åttaåringar en skoldag som omfattar . Hurstämmer det med svenska bestämmelser? De grekiska föräldrarna är inte direkt tvungna att skickabarnen till juntans skolor - detta är naturligtvis ett riktigt påpekande. Menjuntan har sina medarbetare placerade i . De har till uppgift attbearbeta de grekiska invandrarna och använder då olika påtryckningsmetoder. Desäger exempelvis: Ni måste se till att era barn deltager i den av grekiskastaten bedrivna undervisningen i . Endast betyg därifrån gäller iGrekland. De utnyttjar svagheten i den svenska när detgäller undervisning i invandrarnas modersmål. Grundskoleplanen ger, efter vadjag kan förstå, endast utrymme . De använder också hot om repressalier osv., och även degrekiska präster som verkar i bidrar till att tvinga barnen till de härskolorna. Men, herr talman, det allvarligaste är ju ändå att ettfascistiskt land tillåts bedriva skolundervisning i som innebär att enpolitisk våldsideologi propageras, vari ett allvarligt inslag är rasism. Detrör sig med andra ord om en undervisningsmetod som helt följer nazisternasunder . Jag vill sluta med att ställa en fråga tillutbildningsministern: detta att man predikar rasism, skulle inte det varatillräckligt för att ingripa och stoppa den här undervisningen som juntanbedriver i ? På den sista frågan vill jag bara svara, attherr Måbrink får väl lägga fram sitt underlag för den beskyllningen hosvederbörande myndigheter, så att frågan kan prövas. Den skall inte prövas avmig. Det som berör mig eftersom det inte gäller en del avskolan är skollokalernas upplåtande. Där har vi skrivit fast i skolstadganatt man skall inta en positiv inställning till de organisationer innanför ochutanför skolan som vill bedriva en fritidsverksamhet inom skolan. Vi harskrivit fast att hinder föreligger endast i den mån det är till klart men förden ordinarie verksamheten. När jag tagit del av den verksamhet som vi nudiskuterar jag har bara kunnat göra det mycket ytligt har jag blivitförvånad över den långa tid som barnen tillbringar i denna fritidsverksamhet,bedriven av den grekiska organisationen. Det måste bli en mycket lång arbetsdagför de här småbarnen, och det är naturligtvis en aspekt som också måste bedömasfrån skolans utgångspunkter om det menligt kan påverka undervisningen i skolan. Ang. de grekiska skolorna i HerrMÅBRINK (vpk); Det handlar inte bara om en fritidsverksamhet, utan faktumär ju att lärare skickas direkt från till för alt bedriva denhär skolundervisningen, som helt hgger i linje med den undervisning som manbedriver i de grekiska skolorna . Ang. de grekiska skolorna i tidigareatt man använder sig av rasism i undervisningen, och jag vill citera en bok sombegagnas vid undervisningen här i i dessa juntaskolor. Den heter"Medborgarnas uppfostran" och där stär: "Utan den grekiska rasenskulle dagens civilisation inte existera." Det är ju ett klart uttryck förrasism. Det finns också dokumenterat att grekiska föräldrar intevill ha sina barn i de här skolorna men tvingas att skicka barnen dit justgenom att juntans män i detta land utövar påtryckning på föräldrarna genom atthota med olika repressalier. Om det inte går att förbjuda den här verksamheten, så kanman åtminstone beröva vederbörande organisation möjligheten att få skollokalerupplåtna för den fascistiska undervisningen. Och vore det inte lämpligt att manockså försökte utöka antalet timmar i vår grundskola när det gäUeratt undervisa i det grekiska modersmålet och på så vis försöka elimineramöjligheterna för juntan att tvinga grekiska barn till sina skolor? Jag villveta vad utbildningsministern har för uppfattning om detta. Jag vill till för det förstasäga, så att det står alldeles klart, att den här verksamheten är icke en delav den svenska skolan. För det andra gäller det här en verksamhet som bedrivs iskollokaler på fritid, och där har vi högst avsiktligt skrivit fast mycketgenerösa bestämmelser om frihet för den organisation som vUl använda sig avlokalerna. Jag skall inte ställa några motfrågor till ,men det skulle annars ha legat nära till hands att fråga om ärberedd att skärpa bestämmelserna för politiska meningsriktningar när det gällerdenna uthyrningsverksamhet.