prot · FV0936 · 1972-12-31 00:00:00 — Sedan viU jag bara understryka, , att jag imitt svar så långt som möjligt försökt att vara konkret och peka på de åtgärdersom nu är under förberedande. har, med undru ord, väckt en fråga ien angelägen sak och jag har tycker jag kunnat svara konkret så långtsom möjligt: här är man i full gång med att förbereda åtgärder. Jag viU inte på något sätt säga att skallvara nöjd med svaret, men jag har i vaije fall velat peka på att vi härförbereder insatser av sådan omfattning att jag är övertygad om att vi iframtiden kommer att kunna möta de ökade kraven på ett bättre sätt. Överläggningen var härmed slutad. §17 Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissen till fysisk riksplan Herr civUministern erhöll ordet för att besvaraherr () framställda interpellation, nr 42, ochanförde: har frågat mig vilka åtgärder jagämnar vidta för att förhindra exploatering av områden, vilka i skissen tillfysisk riksplan avsetts för andra ändamål, innan lagstiftning pä området trätti kraft. Jag delar interpellantens uppfattning om att en omfattandelagstiftning måste komma till stånd för utt nå en önskvärd styrning av olikaaktiviteter i enlighet med riksplanens intentioner. En etapp i arbetet på attutveckla en fortlöpande fysisk riksplanering har avslutats medpresentationen av promemoria (SOU 1971:75) Hushållning medmark och vatten. I promemorian redovisas tillgångar och anspråk på sädana mark-och vattenresurser som det frän skilda intressekategoriers sida råder starktkonkurrerande efterfrågan pä. Mot bakgrund av inventeringarna lämnas förslagtill riktlinjer för hushållningen i stort med i första hand lundetskustområden. Depurtementsprome-moriun behundlas i en omfattanderemiss. Avsikten är att anmäla frägan om huvudlinjerna i en fysiskriksplanering och dess fortsatta organisation för årets riksdag vid desshöstsession. Självfallet behövs det ocksä vissa medel i lagstiftningenför att säkerställa att i den fysiska riksplaneringen fastlagda riktlinjer föHsvid markanvändningen. Sädana medel saknas inte men de behöverförbättras och förstärkas. pågår en översyn av den lagstiftningsom har betydelse i detta sammanhang. Också lagstiftningsarbetet mästebedrivas i etapper. i direkt anslutning till attdepartementspromemorian om hushållning med mark och vatten pubUcerades, träddevissa ändringar i byggnads-, naturvårds-och expropriationslagarna i kraft.Dessa ändringar syftade bl. a. till att motverka vissa typer av spekulativamarkdispositioner som kunde föranledas av publicerandet av promemorian. Ocksåen ändring i vattenlagen, som jag strax skaU beröra ytterligare, trädde i kruftvid nämnda tidpunkt. Dettu kun betraktus som den förstu etappen i arbetet på enanpassning av lagstiftningen till den fysiska riksplaneringens behov. En andraetapp i lagstiftningsarbetet pågår för närvarunde. Redan i promemorian omhushållning med mark och vatten skisserades förslag tUl vissa lagändringar. departementspromemoria som sänds ut för remissbehandling gemensamtmed den förstnämnda promemoriun presenterus i detuH utformude förslug. Arbetetär inriktat på att , efter remissbehandlingen av promemoriorna, tillhösten skuU kunna föreläggas förslag till lagstiftning om generalplanering idelvis nya former och om lokaliseringsprövning av viss industri samt förslagtUl ändring i den markpolitiska lagstiftningen i fräga om ersättning tillmarkägare och inlösen av mark. Jag vill med hänsyn till vad har anfört i sininterpellation med några ord närmare beröra frägan om lokaliseringsprövningenav industriell eller liknande verksamhet som är av intresse för den fysiskariksplaneringen. När det gäller sådan verksamhet kommer, efter beslutadlagändring, praktiskt taget alltid till stånd en prövning i regeringen uvfrägan om lämplig lokalisering för verksamheten. Vid regeringens prövning görsen sammanvägning av alla de synpunkter som samhället bör beakta, t. ex.miHömässiga, regionalpolitiska och allmänt planpolitiska synpunkter. Denfysiska rikspluneringen syftur bl. a. till att skupa ett säkrure underlug fördettu slug uv bedömningar. Som exempel på vad jag nu har anfört kan jag nämna att, omen anläggning t. ex. en hamn för vilken krävs tillstånd enligt vattenlagen,är av betydande omfuttning eller ingripande beskuffenhet, regeringen kunföreskriva att tillståndsfrågan skall prövas av regeringen. Vid sin prövningskull regeringen göra en allsidig bedömning och beakta ullu de aspekter somtillmäts betydelse i pluneringssammanhang. är sedan bunden avregeringens beslut i lokaliseringsfrågan, när domstolen gör den ytterligareprövning som skaU ske enligt vattenlagen beträffande villkor o. d. Den nuangivna handläggningsordningen tillämpas, efter lagändring, fr. o. m. den 1januari 1972. En brist i nuvarande ordning för handläggningen av vissalokaHserings-frägor av betydelse för den fysiska riksplaneringen är att denallsidiga prövning som ankommer pä regeringen inte alltid kan ske på etttillräckligt tidigt stadium. Detta gäller framför allt lokuHseringsfrågor somskall prövus enligt både byggnudslagen och miljöskyddslagen. Ändringar ilagstiftningen, som skall möjliggöra att lokaliseringsfrägan prövas iregeringen på ett tidigare stadium, övervägs för närvurande inom ramen för detlagstiftningsarbete som jag har berört i det föregående. Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan naturligtatt denna lagstiftningsfråga behandlas i direkt unslutning till frågorna omriktlinjer och organisation för den fysiska riksplaneringen. När det gäller exploateringar för industriell ellerliknunde verksamhet av betydelse för den fysiska riksplaneringen vUl jagsammanfattningsvis anföra att regeringen, efter beslutad lagändring,kun hindru såduna exploateringar som skulle motverka en förnuftig hushållningmed landets tillgångar på mark och vatten och att förslag till mer ändamålsenligaformer för handläggningen i vissa fall av dessu frågor avses bli underställtriksdagen vid dess höstsession med förslag tUl riktlinjer för ensådan hushållning. Möjligheterna att styra bebyggelseutvecklingen för attbevara områden för naturvårdens och det rörhga friluftslivets intresse harväsentligt förbättrats genom ändringar i byggnads- ochnaturvårdslagstiftningen, som trädde i kraft . Samhälletsbefogenheter i detta avseende behöver emellertid förstärkas ytterligare. Ocksåförslag till lagstiftning i sådant syfte kommer att föreläggas ihöst. Jag tackar civilministern försvaret pä mininterpellation. Svaret är vänligt i tonen, och det stämmer väl med SvanteLundkvists sympatiska personliga framtoning. Det är också intressant ur sakligasynpunkter, ur olika aspekter, kanske inte minst genom hans avisering av endepartementspromemoria som skickats ut för remissbehandling. Eftersomdetta sker , finns det ingen möjlighet utt gå in på dennu promemoriassäkerligen ytterst intressanta innehåll, utan granskningen får anstå tUlsinnehållet blir känt och studerat av dem som har intresse för saken. Jag har frågat, fru talman, vilka åtgärder somcivilministern ämnade vidta för att förhindra exploatering av områden vilka iskissen till fysisk riksplan hade avsatts för andra ändamål innan lugstiftningpå området trätt i kraft. Bakgrunden tUl denna fråga var tidningsuppgifter avhelt alarmerande slag, vilka informerade invånare om attett av denna regions känsligaste naturskyddsområden, eller i vurie full känsligastefritidsområden, var utsatt för ett , föreföll det, och i varje faUmycket starkt hot om industriexploatering. I den skiss tUl riksplan som skickades ut och somnu enUgt vad civilministern påpekat är ute på remiss har man avsatt vissuområden som man anser vara väsentliga ur frUuftssynpunkt, med hänsyn tillmiljövårds-intresset i största allmänhet, ur naturvårdssynpunkt osv., somfredade från exploatering, från miHöförstörande industrier och liknande. Ett sådant område är det stora området mellan Nynäshamnoch utifrån Landsort och inemot , alltså den storainfartsleden till SödertäHe, det som kallas Himmerfjärden och fortsätter medHallsfjärden. Det området är, skulle jug viHa påstå, ett av vårt lundsullru känsliguste naturområden, ett av de områden som är aUra ömtåligast förstörande ingrepp från industrier. Där finns landets störstabefolkningskoncentration. miHonbefolkning, som pågrund av gångna tiders alltför hejdlösa exploatering av naturen numera har mycket begränsademöjligheter till ett verkligt meningsfyllt friluftsliv, därför att de områdensom finns kvar är så små. Därför är dettu ett uv de ullru dyrbaraste områdena,som vi måste slå vakt om. Det är därför inte att undra på att det blev ett rentchockerande besked som presenterades, utt värmekruftverken iStorstockholmsregionen, el- och värmeverken i med el-och värmeverk i spetsen tänkte läggu ett oHekruftverk vid Fitunu ett styckeinnanför Landsort ett oHekruftverk som med största sannolikhet skulleresultera i en mycket härd industriell exploatering av området och eventuelltföHas av ett kärnkraftverk, ett värmekraftverk. Ändå hade det iregionplaneskissen fastställts att detta skulle vara ett fredat område. Det var, fru talman, bakgrunden till utt jug ställde denhär frågun. Den vur sä mycket mer motiverad som regionplaneskissens intentionermäste stått fullt klara även för dem som plunerut denna exploatering. Det fannsulltså anledning att fråga om civilministern hade möjlighet att stoppa sädanaexplouteringsförsök, som kunske i febril takt skulle sättas igång innan lämpliglagstiftning hunnit fastställas av . Enligt det svur som civUministern hur lämnut unser sigregeringen med nuvurunde lagstiftning ha möjligheter att i fräga omindustrianläggningar och liknande hindra "sådana exploateringar som skullemotverka en förnuftig hushållning med landets tillgångar på mark ochvatten", som det så vackert sägs i interpellationssvaret. Det är dä attmärka att handlingsmöjligheterna inskränkts just till industrianläggningar. Närdet gäller bebyggelseutvecklingen i stort - det är också ett sätt uttexplouteru såduna här områden finns uppenbarligen enligt svuret inte summastarka skydd som i fråga om industrianläggningur, men civilministernförutsätter utt dessu svugheter i möjligheten utt ingripa skall kunna bliavlägsnade . Detta låter mycket bra, och man får hoppas att det ärbetryggande. Man blir emellertid orolig när man konstuterur utt trotscivilministerns försäkringur, trots den lagstiftning som vi alla vet finns ochsom har beslutats görs ändå sädana här försök. Jag vill därför frägacivilministern: den försäkrun som civilministern givit i svaret omtillgäng till nödvändig lugstiftning också utt regeringen hur möjlighet uttstoppu försök till exploutering? Det är en frågu som berör inte bura psykologioch förhandlingstaktik utan också kalla realiteter. Det kan nämligen tänkas attså cyniska exploatörer som t. ex. de styrande inom el- och värmekraftverken iStorstockholm och med hänsyn till sitt agerunde förefuller vuru kunresoneru så här; "Vi böriar planera så nätt för en tänkt exploatering avett känsligt naturområde, som förefaller att ligga bru till för våru intressen.Vi fortsätter med litet försöks- och provinvesteringar av olika slag. Vi hållerför ullun del suken hemlig för dem som den gäller, dvs. de människor som hurintresse av att få rekreeru sig i en sädun här region." Så fortsätter munefter den här modellen och hoppas kanske att sä småningom kan berördamyndigheter vuru ställdu inför ett fait accompli först på en lägre nivå menkanhändu också till slut regeringen, trots de försäkringar som civilministernhur givit om möjligheten utt ingripu. Den möjligheten innebär ju inte utt mun ivarie läge också ingriper. Om man ställs inför ett fuit uccompli kanske man Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan Det här är en mycket intressant frågestäUning, och jag vill becivilministern att komplettera sitt svur med utt tulu om, vilka möjligheter hanhar att ingripa just mot sädana försök. Det förefaller som om de omnämnda el- och värmekraftverksintressen-ternahar agerat efter den försöksmodell som jag här har skisserat. För de kan välinte vara så ovetande om den lagstiftning som gäller och som har varit såaktuell därför att den har antagits och diskuterats här i -att de på grund av rena okunnigheten har satt i gång de här projekten? Skullede vara helt och hållet okunniga om detta, så förefaller det som om deansvarigu vore helt inkompetentu och borde ersättus med undrabefattningshavare. Det skulle vara intressant att höra vad civilministernsäger även på den här punkten. Tror hun utt de som hur ugerut i det härsummunhunget har varit okunniga, eller - vilket kanske är det väsentliga harlagstiftningen, som delvis är av färskt datum, ännu inte trängt igenom pä allanivåer? Det är ocksä en tänkbar förklaring till det här agerandet. Så tillden konkreta bakgrunden, den planerade oHehamnen med åtföHandevärmekruftverk vid Himmerfjärden. Eftersom civilministern försäkrur och detär ulldeles uppenbart utt det måste förhålla sig på det sättet - att regeringennu har möjligheter att stoppu sådana här industriella exploateringar ocheftersom Himmerfjärdsunlägg-ningen vur den ytterstu anledningen till mininterpellation, skulle det vara intressant att få svar pä den andra frågan;Ämnar regeringen stoppa planerna pä en oHehamn vid Himmerfjärden, den s. k.Fitunahamnen, om UV nägon uniedning de som är unsvurigu beslutur att fullföHuplunernu? Efter de här mera konkreta och jordnära frågeställningarnaskall jag till slut tillåta mig att göra några reflexioner med anledning av ensådun här debutt. Det kun synus som om de problem som vi urbetar med idet här sammanhanget är lokult förunkrude i den lilla ankdamm som kankallas i det stora summunhunget, men i självu verket är de ju det ur vi ulluöverens om i högsta grud globulu. Jag hur ingen uniedning utt frammana ochjag har inte heller den naturen att jag vill göra det någon skräckvision avapokalypsens sju ryttare som börjar rida över jorden och sprida skräck ochförintelse i sina spår. Men perspektiven, sådunu som de nu frumtonur emot detslutunde 1900-tulets horisont, är fuktiskt sådunu utt de pä något sätt får enupokalyptisk accent. I vurje generation hur det funnits folk som från olikuutgångspunkter frän teologisku, från teknisku och frän ekonomisku synpunkter hur sugt, utt nu är jordens sistu timme kommen, nu får vi ullu förberedu osspå vär hädunfärd. Jug tänker inte sälla mig till sådana domedagsprofeter, menjag vill ändå säga utt vi fär väl vuru överens om utt läget är på något sätt igrunden förändrut; våru perspektiv är förändrude och våru värderingar håller påatt förändras. Vi har till slut kommit fram till att vi måste hushålla med våraresurser, i första hand våra mest vitala råvaror - våra metaller, vär oHa, ulltsom har med energiproduktion att göra. Vi mäste försöka få in det mänskligautnyttjandet av de ändliga råvaruresurserna i ett cykliskt förlopp, och vimåste slutligen böria sätta kvalitet framför kvantitet. Kvaliteten är nog såviktig och konimer att bli adelsmärket i vårt agerande framöver. Kvantiteten,vilken som bukgrund har enhämningslös stegringstukt uv människornus prestutioner, och som leder tillstress och allt vad som därav föHer måste vara en avslutad epok, och vi måstebörja sätta kvaliteten främst. Det finns många gamla ordspråk, och de är för det mestamycket träffande. Ett ordspråk säger att stillastående är detsamma som tillbakagående.Det är naturligtvis på det hela taget riktigt, men ändå inte hundraprocentigtriktigt. Liksom när det gäUer ullu generella påståenden måste det finnusunduntag. Ett balanserat tillstånd med naturens kretslopp iakttaget ochutnyttjat och med ansträngningarna inriktade på utt ständigt höju kvuliteten påalla yttringar av mänsklig verksamhet -det måste väl ändå inte vara detsammasom ett tillbakagående. Jag skuUe viHu suga att det i stället är ett dynamiskttillstånd. För den här storu målsättningen, som jag har försöktskissera och som jag tror att vi alla är överens om, kan ändå i vårt lillasammanhang en genomtänkt riksplan med en främjande lagstiftning, godkänd ochuppstöttud UV ulla intressegrupper i samhället, bli av största betydelse äveninternationellt. Jag ber utt en än gång få tucka civilministern försvaret. HerrTOBÉ(fp): Sedun civildepurtementets rupport omriksplanering kom hur jag sökt efter ett tillfälle att få diskutera denoffentligt med statsrådet - på annat sätt än vad vi gjort privat. Jagfunderade på om remissdebatten var en lämplig tidpunkt, men jag hade litetsvårt att ta upp saken då; den hade ju än så länge inte med att göra.Ärendet är på remiss och kommer inte till förrän frampå höstkanten.Men i samband med denna interpellution tycker jug utt jag kan få tillfälle attta upp några funderingar om den här lagstiftningen. Det som tände mig var vadsom står i svaret att i en depurtementspromemoria som i dug sänts ut förremissbehundling presenterus dessu frågor i detaH. Jag vill knyta någrareflexioner till detta. hade statsrådet och jag eninterpellationsdebatt om de här frågorna. Det var ett mycket längt och utförligtsvar, och vi fick reda på ganska mycket om vad som pågick i ,om det tekniska arbetet, om inventeringar, metodstudier osv. Men ganska litetsades om hur man tänkte sig att de lagregler som är nödvändiga för att göra enriksplanering bindande, skulle förankras i den demokratiska beslutsprocess somgäller för plunering på lokul och regionul nivå. Jug vUl minnas att jag i dendebatten sade att det var lika svårt, kanske svårare, att åstadkomma en sådanbindning på ett lämpligt sätt, som stämmer med vårt statsskick osv., än dentekniska lösningen, vilken diskuterades inom slutna dörrar. Jag reagerade litetmot att man på detta sätt arbetade i ett slutet rum, men låt vara, eftersom detvar en expertutredning. Man gjorde inga politisku värderingar men det ärklart att det finns sädanu värderingar , när man ser rapporten illustrerad. Denna andra fråga, hur man skall komma till tals med dekommunala och de regionala planorganen jag avser regionalpluner ochmotsvurunde och inte så mycket det som sker pä länsstyrelseplunet, även omlänsstyrelserna också har med detta att göra var emellertid så svår och Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan Ang. exploateringen av markområden i strid mot skissentill fysisk riksplan så full avpsykologi o. d. att den faktiskt fordrade en annan beredning än en sådan härexpertberedning. Jag rådde till att man skulle göra en parlamentariskutredning, som mun tulur om i sådana här sammanhang. Om inte unnut kun mun jupå så sätt ta gisslan frän andru purtier och kanske få tid att tänka sig in ifrågorna. har vi inte fått tillfälle att göra det. Och det som jag tycker är väldigt beklämmunde är utt närdet här tekniska arbetet är färdigt, sä är det inte klurt hur mun skallförankra detta i beslutsprocessen. Man hur tydligen böriat , ellerocksä har mun stött på svårigheter som hur varit så stora att man inte kunnatklara dem. Här kommer då en promemoria, och jag tycker faktiskt att manuttryckt sig slarvigt i slutet pä dennu om lagstiftningen. Jag har för restenuldrig sett en sä stor och fin promemoria. är väl genombruten när manutger en bok på 500 sidor och kullur det för en promemoria. Nä, jug tycker utt det var dåligt gjort utt där burupresenteru ett utkust till lugstiftning. Det visur utt mun hur vurit ute försent, mun har inte hunnit med arbetet och man hur inte förunkrat det i depolitiska purtiernu. Jug utgår frän utt man testat det på densocialdemokratiska partigruppen, men det tycker jag inte är tillräckligt. Den remisstid man ger kan verka gunsku lång den ärformellt ett hulvt är, men i verkligheten minskus den med en månad, eftersom"promemorian" inte var färdig utt skickas ut. Vidure har vi ju fåttdemokratiska länsstyrelser, vilket gör att tiden för behandlingen där blir enoch en halv månad eller tvä månader längre. Mun kun inte gå till länsstyrelseni juni utun mun måste ha ett sammanträde kanske , och det gör atttidsprogrammet för kommunerna - det är naturiigtvis väldigt viktigt utt desvurur blir väldigt pressat. Till detta kommer att kommunerna inte vet vad självastyrningsmedlen det är ju detta som är intressunt för kommunerna i gemen skall innehållu, i dug när den här promemorian kommer. Då hur jukommunernus förberedunde orgun i stort sett uturbetut sinu svar; de mäste varufärdigu nu i mars-april för att komma in till länsstyrelsernu. Man vet alltså ute i kommunerna inte vad som skall hända.Och skall man läsa in det här. Det tar och så kommer påsken och manfår svårigheter. Materialet blir alltså dåligt behandlat i remissyttrandenaocksä pä grund av att det är sent ute. Jag tycker inte att detta är riktigt. Vi har ju talats vid om det förut. Jag vill inte säga attjag gav nägot råd till statsrådet, men vi verkade ganska sams vid dettillfället om utt man skulle tu upp frågun grundligt och . Sedan sägs det här, som en introduktion till vud som kommuskull, att lokaliseringsprövningen enligt vattenlagen har ändrats, så att mannu kan gå till kungs beträffande hamnar o. d. Där skall det då göras enallsidig bedömning, innun ärendenu bedöms av vattendomstolarna. På samma sättgör mun nu beträffunde mUjöskyddslugens prövning. Denna miHöskydds-lug, som komtill under stor propugandu frän regeringens sida och jag tycker attregeringen i stort sett kan vura nöjd med utformningen tar mun nu gudden uv;åtminstone tur mun gadden uv koncessionsnämnden. Mun diskuterade om det skullevara en administrativ prövning eller en judiciellprövning - man stannade för en blandad prövning. innehållerju bäde jurister, tekniker och lekmän och kan väl i någon män jämföras medvuttendomstolarna. Den prövning som där skall ske tur mun nu bort i de härstoru ärendenu, och risken är att de stora förorenarna tappar respekten fördenna lag och framför allt för koncessionsnämnden. Vad skull uUmänheten sägu?Småsakerna skall naturvärdsverket ta hund om, de "storu småsukernu"skull koncessionsnämnden ägna sig åt, och de verkligt stora sakerna skallKungl. Maj:t skall inte bara pröva dem med hänsyn tillsysselsättningsläget, regionalpolitiken och annat som ligger på denbeslutsnivån utan ocksä göra miHöskyddsprövningen. Maj:t skall fordra inyttranden frän , hälsovårdsnämnden, länsstyrelserna och undruorgun. Mun kun ju dess värre inte frågu koncessionsnämnden hur den hur tänktatt döma. Det skuUe emellertid knappast förvåna mig om så vore, eftersom man juvill ha ett organ som kan en del och begriper dessa frågor, ochkoncessionsnämnden har ju vunnit en del erfarenheter och besitter ocksåkunskaper. Men den får inte vara med vid själva prövningen, dvs. just det somnämnden är tillsatt för, utun nämnden skall senure utarbeta vUlkor, efter detatt Kungl. Maj:t har sagt att sä och så skall det varu. Låt oss säga utt de uppställdu villkoren enligt sökandenhar blivit för härda. Då kan han klaga. Men vad skall regeringen säga då annatän ja? Man har ju sagt att det och det är bra, och man har grundatbedömningen på yttrande osv. I varje fall är det risk för attdet kommer att bh på det sättet - eller upplevas så uv dem som trott uttunordningen med miHöskyddslugen vur något som skulle utnyttjus på ett heltunnut sätt. En annan orimlig suk, som förutsågs redan närmiHöskyddslugen kom till, är utt hu det som , dvs. med en plunprövning somkun gä till Kungl. Muj:t, en koncessionsprövning som kan gå till Kungl. Maj;toch en vattenlagsprövning som kun gå till Kungl. Det måste naturiigtvisordnus pä något sätt, men detta är fel sätt, tror jug! Här måste en samordningtill. Det har sagts att om koncession är meddelad för industri, så är dekommunala myndigheterna och de prövande statliga myndigheternu inte skyldiguatt föHu den i ett plunärende. Den suken sades klart ifrån när miHöskyddslugenkom till. Däremot är koncessionsnämnden bunden av planen. Om det finns en plansom föreskriver att det pä ett område t. ex. skall finnas bostäder, sä fär maninte ge koncession för nägot annut.