prot · FV0931 · 1972-12-31 00:00:00 — Det är skillnuden mellan teorierna som man framför i talarstolen ochvulbroschyremu och den härdu och praktiska verklighet som varie regeringkonfronterus med. När jug nu varnar frän att fortsätta med dettatal sä är det inte precis därför att jug tror utt hun hur sä stora möjligheteratt konfronteras med de praktiska problemen. Men just detta engelska exempelger rätt mycket som bör tänka på i fortsättningen. Ja, herr talman, litet mer än den timme som var migtillåten har jag tagit i anspråk. Kammuren har varit vänlig tidigare och tolereratdetta, och kammaren har varit vänlig också och tolererat det utan nägraostentutivu demonstrutioner. Jug är emellertid färdig med vud jag skulle hasagt i denna första omgång. Jag har velat korrigera en del avovederhäftigheterna. Jag har förut velat se de viktiga politiska problem somdebatterus frän den rätta utkikspunkten och ge problemen den bedömning de börha, nämligen att uUt inte är ensidigt. Mun bör se ett problem i hela dess viddoch dra slutsatserna därefter. Herr tredje vice talmannen tillkännagav att anslag utfärdats om sammanträdets fortsättande . HerrFÄLLDIN (c) kort genmäle: Det är mänga saker i finansministerns anförandesom jag gärna skulle vilja kommentera, men tidsreglerna gör att jag färbegränsu mig. Fär jug böria med utt sägu utt finunsministern säkeriigenär rätt ensam om utt ha märkt en omsvängning i sysselsättningsläget . Ätt det vurit ett ökat utbud är i långastycken ett resultat av formliga kampanjer som arbetsmurknudsstyrelsen vidtogför att få ut kvinnorna pä urbetsmurknuden. Dennu strävun underströks ju genomden skuttereform som genomfördes. Människorna svarar pä dessu politiska beslutoch börjar frågu efter arbete. Att sedan ta detta som intäkt för växandearbetslöshetstal det tycker jug inte är riktigt korrekt.Finansministerns tal om en högre ambitionsnivå kommer i varje fall inte tilluttryck när han granskar just arbetslöshetssiffrorna. Beträffande talet om den regionala balansen hänvisarfinansministern till vud som sägs i betänkandet. Det är verkligen ingetklurhetens uktstycke i den frågan. Här talar mun om utt uteslutandet avregional balans i årets finansplan "torde knappast ha till syfteatt förändra innebördeni----- " osv. Om mun nu vur sä övertygud om regeringens ochfinunsministerns uvsikt och med tanke pä de kontakter som finns med kanslihusetoch kontukternu inom partiet borde man haft en möjlighet att åtminstone skrivarakt på sak att "det har inte till syfte". Men det vågade inte densocialdemokratiska majoriteten göra, utan man skriverförhoppningsvis att det "torde knappast ha till syfte ". om det nuär sä att detta fortfarande gäller, vad är det som hindrar att man låter dettakomma tiU formligt uttryck genom att ha med det i uppräkningen imålformuleringen? Ändra saker som mun har bestämt sig för återkommer ju årefter är. Varför skull mun mönstra ut just denna del? I diskussionen om livsmedelspriserna har jag sugt förutoch jug upprepur det än en gång att jag uldrig har beskyllt regeringen förnågon tvekan inför att stå fast vid ingånget avtal med jordbmket. Vi har ifrånvår sida aldrig satt i fräga utt man skulle ändra på detta avtal. Jag gav ocksåi mitt förra anförande klart uttryck åt att det inte är något ingrepp ijordbruksavtalet, om man nu skulle vidta en sådan åtgärd som vi här talar om,vare sig detta sker direkt genom att man inriktar sig på mervärdeskatten ellerman gär den andra vägen. Det är denna inställning som ligger bakom attjordbrukets organisationer inte agerar i denna fräga. Det angår dem helt enkeltinte hur saken löses. Vilken väg man här än väljer, så innebär det inte ettenda öre mer till jordbrukarna. Vilken metod man än använder här, så är detuteslutande en fråga om att sänka priset för konsumenterna, att kompensera demför mervärdeskatten. Det här är ingen diskussion som vi har tagit upp denna vecka.Jag sude i mitt huvudunförande att de här tankegångurnu redovisudes i enpurtimotion frän vårt häll till årets riksdag. Jag sade ocksä att vi har intebundit oss i frägun. Sedun uppträder nu finansministern här och vänder sig motmig med indignation, när jag stillsamt anvisar här, liksom jug gjort tidigare,att om man väljer den här metoden som vi kallar lågprislinjen, kun mun vidtaåtgärderna pö om pö. Man kan då i olika omgångar ta så mycket som man orkarmed, man kan inrikta sig pä något eller några livsmedel som hur stor betydelsei husmunskosten. Även när jag talar om möjligheten att utnyttja tillväxtenav våra resurser möter jag samma irritation frän finansministerns ochregeringens sida. Ni vill tydligen ha monopol pä att själva avgöra hur de ökaderesurser som skapus genom tillväxten i vår ekonomi skull användas. Vurje gångdet kommer ett förslug ifrån oppositionens sida om en åtgärd som skulle kunnuvidtas, säger man från regeringens sida stopp, därför utt tillväxten redan ärintecknad. Utvecklingen själv brukur ju korrigeru det där. Finunsministern guv mig rådet att tänka mig för innun jugtalar. Själv tycker jag att jag talur stillsumt. Är det erfarenheterna fränutformningen av Kramforsmanifestet som ger finansministern anledning att ge mig denrekommendationen? Under detta anförande övertog fruandre vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. () kort genmäle: Finansministern startade med att säga att hanskulle ställa kyrkan mitt i byn och korrigera en rad ovederhäftigheter. Jagtycker då att det var ganska märkligt att sedan kunde påstå attvarje krona av momsen går tillbaka till medborgarna. Statens hantering skullealltså inte kosta ett enda öre. Det är ett exempel bland flera. Ett annat exempel är ju uttalande attoppositionens förslag inte skulle ha gett ett enda dagsverke mer. Detär klart att man kan diskutera ' detaljerna i den beräkning som har gjorts aven dugande nationalekonom, verksam inom . Det var allsingen löst utkastad siffra jag nämnde. Den byggde på en ingående undersökning.Man kan självklart inte med säkerhet säga att det just skulle ha blivit 23 000nya arbetstUlfällen - det kanske skulle ha blivit 22 000 eller 24 000. Menfinansministern kan inte begära att han skall bli trodd, när han säger, attoppositionens förslag inte skulle ha gett en enda arbetare ett enda dagsverkemera. Vad kommer med i sin beskrivning av arbetslöshetssituationenär en skönmålning av verkligheten som inte stämmer. Det är bortförklaringar i såstor utsträckning att nästan lät som en svensk olympialedare somkommit hem från . Jag trodde att finansministerns Japanresa skulle halärt honom någonting annat. Var och en som lyssnade tUl finansministerns skildring avett folk som tydligen skuUe ha fickorna fuUa med pengar och msar och köperbilar och TV-apparater måste ju fråga sig: VUket land talar han egentligen om?Hur är det beställt med en finansminister som jämför siffrorna i januari 1972just med siffrorna , den månad då det var en klar avmattningefter den köprush inför momshöjningen som föranleddes av att såmånga förlade sina köp före det ? Det är ingen tvekan om att herrSträngs försök att bortförklara de faktiska verkningarna av arbetslöshetensurrar falskt i öronen på dem som inte har fått ett jobb eller är rädda för attförlora det jobb de har. Sedan vUl jag beröra det stora avsnitt i finansministernsanförande, där han gjorde gällande att jag inte på något sätt skulle hållasocialdemokratin räkning för de förbättringar i det svenska samhället som harskett . Men det var ju just det jag försökte säga. Jagförklarade att här har inte minst socialdemokratin gjort mycket för attsamhället skulle bli mänskligare. Jag sade att vi alla som har varit med ocharbetat på detta har rätt att vara stolta över det. Men detta erkännande kan juinte troHa bort det faktum att finansministern här ger en beskrivning som visaratt han blundar för att så många människor ser att han misslyckats med sinekonomiska poHtik . Det finns alldeles för många vittnenpå det för att det skulle löna sig att försökaframställa verkligheten sådan. Det är alla de människor som måste vända påvarie slant och som lever i en känsla av otrygghet i sitt arbete eHer inte harnågot arbete alls. Jag tyckte emellertid att vi fick tvä besked avfinansministern, ett klart och ett som jag ännu så länge bedömer som oklart.Det klara beskedet gällde tyvärr marginaleffekterna. Om dem sägerfinansministern häpnadsväckande nog, att några nämnvärda förändringar påmarginaleffekterna inte skuUe vara möjliga. Menar verkligen , attvi skuUe slå oss tiH ro med den samlade effekten av skatter och bortfallnabidrag, som sätter burnfumUjerna i en så svår situation? Vad skulle vi då meden skatteutredning till, för finansministern tänker väl ändå tillsätta denskatteutredning som har beställt? Nej, är det verkligen sä Ula fär viförsöka klara oss utan . Det andra beskedet som jag ännu så länge bedömer som meraoklart gäller matpriserna. Det långa resonemanget på den punkten innebar juhuvudsakligen ett onyanserat skäll på . Men inte ett ord kostadefinansministern pä sig om det jag sade, nämligen att vi borde inom ramen förgällande avtal kunna resonera om vad vi kan göra för att dämpa ytterligareprisstegringar. Skall jag fatta det så att ni inte vill resonera? Skull jagfatta det så att ni tänker göra någonting själva? Eller skall jag fatta det såatt ni inte tänker göra någonting alls åt de ytterligare stigande matpriserna? Jag skall skänka av min repliktid åtfinansministern, så att han får tid utt svuru på frågan. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Kollegerna här i kammaren har säkert fäst att i snart sagt varie debatt som vi hur fört hur under de senuste åren hurantingen statsministern eller finansministern försökt köra mig i halsenjämförelser med utvecklingen i . Det är nägot slags hatkärlek till detengelska torypartiet och det engelska torypartiets förmenta misslyckanden somtydligen har fångat både stats- och finansministern. Men det finns, herrfinansminister, bmtna vallöften även här hemma. Jag kan nämna vallöftet frän1967 om den billigare smörgåsen och frän 1970 om att två tredjedelar av svenskafolket skulle få lägre skatt. De engelska exemplen ger mycket som bordetänka på, sade finansministern. Därför skall jag för en gångs skull accepterafinansministerns jämförelser och liksom han citera från . Citatet ger ennågot annan bild av det "svarta" parti som tories sägs utgöra. Det ärhämtat ur en artikel skriven av i , som verkligeninte kan betraktas som politisk part i målet. Han skrev för några veckor sedanföljande: ", när jag första gången sågunderhuset i arbete, var en ny labourregering under . Den förkroppsligade längtan i landet efter en förnyelse i landet, efterett slut på den långsamma, fadda tillbakagången, efter börian på ett frisktnationellt äventyr, en Elisabethiansk anda, anpussad efter en vetenskaplig tidsålder." Det varväl vackert? Men sedan fortsätter han: Nr 31 Hur cyniskt verkar det inte nu atterinra om dessa drömmar. Onsdagenden förvandlats tiU damm. Labourpartiethar inte längre några drömmar och 1 mars1972 ingen synlig politik i de storafrågor står inför. ------------------ djäryavisioner om framtiden har det nu en sur fixering vid det förgångna. tinansaeoat - tittade ner på labours förstabänk , så fanns de där,dessa sura män, männen som är rädda för förändringar. Det gär alltså att dra paraUeller på olika håll i denpolitiska världen, herr statsminister, förlåt mig, finansminister, menar jagnuturiigtvis -men jag har inget emot förändringen. Den bild - jag instämmer medherr som finansministern tecknade alldeles av människornassituation i var klart missvisande. Man fick en känsla av att här varbutikerna fyllda av köpstarka lyckliga människor, som egentligen bara hade ettproblem att lösa, nämligen; Hur skaU vi göra av med våra pengar på möbler ochbUar och lyxmat av ohka slag? Ja, det finns givetvis motsägelser i vårt land, självklartfinns det sådana här kontraster. Men till den svenska bilden hör framför alltde "nyfattiga" som jag har talat om, de som inte kan klaru sina hyrorutan bidrag, och de husmödrar som reagerar mot de stigande priserna. När vi harsiffror som visar att människor som ligger i inkomstläget och har barn inte kan höja sin levnadsstandard hur mycket deän jobbar, hur mycket de än sliter, sä borde väl detta säga oss mera änbilderna från de fyllda butikerna. 1 värsta fall får de människor jag tänker påen sämre standard, hur de än arbetar och sliter. Detta är bUden av hur en stordel av det arbetande svenska folket har det i sin vardag. När jag citerar gör jag det långt ifrån mednågon sympati. Men när för en enda gångs skull tecknar en något sänär riktig bild av den situation som människor upplever, då tycker jag att jaghar rätt att med visst välbehag återge även . Vi bmkar tala omsyndare som sig omvänder. Jag tror att det är favorituttryck. Intevet jag hur länge omvändelse varur. Kanske bara över . Detär möjligt att chefredaktören var bortrest och att det var en annan som skrevledaren, men det är ändå betydelsefullt att t. o. m. kan ge en bildav situationen sådan som den upplevs av majoriteten av löntagarna. Såkänner de det, så upplever de det! Då säger finunsministern att vi har det ändå så gottställt och att löntagarna i även efter skatt får mer över än i andraländer. Jag tror vi låg tvåa i den tabell som finunsministern hänvisade till.Om jag inte är fel underrättad statistik är verkligen farligt, det vet vibåda två - har inkomsttagarna i i skiktet mellan 25 000 och 50 000kronor de lägsta disponibla inkomsterna efter direkt skatt vid en jämförelsemed , , , och Förenta staternu. Jag hur då intetugit hänsyn till oliku sociala bidrag och inte heller tUl den indirektaskatten. Men efter direkt skatt befinner sig alltså de svenska inkomsttagarnai en sämre situation än flertalet andra. Det gläder mig att finansministern inte ifrågasatta siffrorna i min framtidskalkyl.Jag tycker att det är värdefullt. Det är ocksä värdefullt 122 att finansministern förklarade attvi nu befinner oss vid den "maximala ochoptimala" gränsen, eller vad det var finansministern sade. aUtså inte gå längre än vi hittiUs gjort i vår avvägning mellan vad Onsdagenden kollektivet fordrar och vad de enskilda vUl ha kvar. När de enskilda j jfj [972 bedömersin ekonomiska situation är jag övertygad om att de säger sig attutvecklingen måste bromsas. Därför kommer de kalkyler som jag redovisade- och som finansministern aHtså inte har ifrågasatt - inte att De enskilda löntagarna och väljarna kommer att se till att regeringen inte får möjlighet att förverkliga den framtidsprognos dagensutveckling pekar fram emot. (vpk) kort genmäle: Finansministern citerade långa stycken urVeckans Affärer om den ökade köplusten i affärerna. Jag tror att han ocksåskulle besöka en konsumaffär och höra vad husmödrarna säger om de höjdamatpriserna. Det är kanske ett viktigare vittnesbörd för ett socialdemokratisktparti. Vi tror att det är nödvändigt att statsmakterna verkligengör någonting för att förbättra läget för barnfamiljerna, förlåginkomsttagarna, för majoriteten av löntagarna som drubbus hårt av stigandepriser och hyror. Man måste göra något för att förbättru derus levnadsstundard det är vad det handlar om. Det har sagts att det bara kan ske genom en störretillväxt av produktionen. Men hur länge skall de som hårt drabbats avprisstegringarna vänta på den? Det har också sagts att en unnan möjlig metod ären allmän skärpning av skattetrycket. Men just höjningen av mervärdeskatten,som borgerliga och socialdemokrater var överens om att genomföra , är enav de viktigaste orsakerna bakom prisstegringen också när det gäller maten. Den höjda levnadsstandarden för de arbetande människomamäste åstadkommas genom en rättvisare fördelning av produktionsresultat ochtiUgångar i samhället. Det är också innebörden i våra förslag. Vänsterpartietkommunisterna kräver ett borttagande av momsen på livsmedel och vill täckaskattebortfallet genom höjda skatter på kapital, bolagsvinster m. m. samtgenom minskade militärutgifter. Fär vi inte bort momsen på aU mat,skulle vi och familjerna här i landet med tillfredsställelse hälsa ett slopandeav momsen på viktiga basfödoämnen, ju fler dess bättre. Dettta är den bästa ochredigaste vägen att gä. Vi anser att man nu skall utreda en övergång tilllågprislinje för jordbruksprodukter, som vårt parti krävde 1967 och 1971. Menvi är inte anhängare av en övergång till lågprislinje som genomförs pä detsättet att majoriteten av famUjerna med höjda skatter fär betala lika mycketsom de får i sänkning av livsmedelspriserna, dvs. så att förändringen inte allsförbättrar deras levnadsstandard. Man kan ocksä tänka sig en kombination avnedsättning av momsen och lågprislinjen. Det avgörande blir då kombinationen. Dessutom bör barnfamiHernas ställning förbättras genom ettökat famihestöd. Men det fär inte ges som en kompensation för pris- och hyresstegringar; det skall innebära en verklig förbättring av bam- familjernas ställning och standard. Det var meningen när barnbidragen infördes och det måste vi hälla fast vid. Nr 31 Det viktiga är att det nu görsnågonting som förbättrar läget för Onsdaeenden barnfamiljerna, förlåginkomsttagarna, för majoriteten av löntagarna. 1 mars1972 anser att den metod som snabbastger resultat är att slopa moms på - maten, men vi är för vår delberedda att utan fördomar diskutera varie annat förslag som syftar tiU sammamål. Man måste emellertid ha klart för sig att det handlar om enfördelningsfråga och att i denna olika klassintressen står emot varandra. Vårtparti stöder varje åtgärd som leder till en förbättring av barnfamiljernas,pensionärernas och lönearbetarnas läge. tog upp den siffra för arbetslösheten som jaghade nämnt - jag sade att det finns en undersysselsättning på en halv miHon -och ville ifrågasätta riktigheten av de s. k. AK-undersökningarna. Hanhänvisade tiU brev som han hade erhålHt från gamla damer. Jag tror inte att ettpar brev från gamla damer är vad statistikerna kallar statistiskt relevantmaterial. Jag vill i stället citera ett uttalande av den kändearbetsmarknadsforskaren i Folket i Bild/Kulturfront, som ocksåär en pigg och bra tidning liksom , men den kanske har ett nägotannat innehåll. Han säger om de bägge undersökningsmetoder som finns:"Båda speglar väl konjunkturförändringarna. Men AK-undersökningurnussiffror över antalet arbetslösa (000) ger ett bättre mått pånivån, enligt min uppfattning. AK-under-sökningarnas totalsiffror ärtillförlitliga, och undersökningarna genomförs på ett betryggande vetenskupligtsätt," Det säger ulltså en uv värt lands främsta forskare på det härområdet. tog också upp de ökade subventioner tillredarna som regeringen vill ge och menade att de var nödvändiga för att säkrasysselsättningen. Ja, jag vet att detta är regeringens huvudlinje. Man skallhöja bolagens profiter och därigenom söka påskynda en högkonjunktur. Denteoretiska bakgrunden till denna linje har också gett i sittanförande. "Kapitalism" och "storfinans" är okvädinsordenligt hans omdöme och tydligen opassande att använda. "Ett annatsamhällssystem" är helt olämpligt. Hör det, ni socialdemokrater somfortfarande anser att ni är socialister! () kort genmäle; I mitt anförande gjorde jag gällande att underde har det relativt sett blivit en .sämre utveckling här iSverige än i jämförbara länder. Det gäller prisstegringstakten, det gällersysselsättningsläget och det gäller utvecklingstakten. Det är ett helt riktigtpåstående, herr finansminister, och det är ett påstående som alls icke bara jaghar gjort utan också många andra och som man med enkel statistik kun läsa sigtUl. Ändå stiger upp och förklarar myndigt att jag har farit medovederhäftigheter. Vad gjorde då? Jo, han läste upp hurprisutvecklingen har varit i jämfört med andra länder. Men jag har talat om hur det harvarit i genomsnitt . Läs på s. 28 i den preliminära nationalbudgeten där stär alla siffrorna - och konstatera att det inte är jag som far med ovederhäftigheter utan herr 1 24 Sträng som felanvänder statistik! För att få det litet bättre för sig själv räknar herrSträng dessutom bort momsen från den svenska prisökningen . Man kanju diskutera om man skaU göra det. Men hur är det, har när detgäller prisökningen i andra länder, som Ni jämförde den svenska prisökningenmed, också räknat bort mervärdeskattehöjningar? Andra länder höjer ocksåindirekta skatter ibland, även om det kanske inte blir lika kraftigt som här ilandet. Hur gjorde sedan, då han påstod att jag formed ovederhäftigheter när det gäUde tUlväxttakten? Dä tog han inte 1971, fördet hade varit ett förskräckligt dåligt år att jämföra med, utan då tog hanhela i stället. Jag upprepar att jag talade om en utveckling som harförsämrats relativt sett , och även här är minobservation helt riktig. Det är konstigt att viU fä andra attframstå som ovederhäftiga genom att ena gången jämföra med bara ett visst åroch jämföra med ett helt decennium. Det är inte en riktig metod. Jag talade en del om det skatteraseri som råder här ilandet, ; jag vet inte om det var det som gjorde att tala om docerande docenter och om att vetenskapsmän höll på att degenererashär i kammaren osv. Mig stör det inte ett dugg att höra sådant från finansministern,men jag tror inte att det förbättrar politikers anseende när man slänger dentypen av kommentarer omkring sig. sade att det skulle kosta 3 miljarder att pånågot sätt sänka marginalskatterna. Jag menar, , att det kommer attkosta mycket mer än 3 miljarder att hålla pä med det skattesystem som vi förnärvarande har. Det kommer att visa sig betydligt dyrare därför att denekonomiska utvecklingen i landet inte kommer att tåla det, och det är mot denbakgmnden som jag vägar göra gällande att er politik i praktiken ärreformfientlig - inte era önskemål men er politik. Eftersom jag tog så god tid på mig för mittförsta inlägg skall jag klara av det här mycket kvickt. Jag uttryckte mig ofullständigt pä en punkt när jag sadeatt en justering av marginalskattesatserna i de här intressantainkomsdägena kostar 3 miljarder. Man kan inte göra en sädan sänkning utan attocksä ta med de lägre betalda än dessa som befinner sig i 30000-kronorsklassen. Därför låg bakom mitt inlägg att man självfallet skuUetillgodose dem på motsvarande sätt. Vidare kan man icke finansiera en sådan skattesänkning medmindre än att man får ta ut pengama på momsen, och då aktualiseras i vanligordning frågan om vissa sociala kompensationer. Men slutsatsen av det hela blir ändå, som jag sade i mittförsta inlägg, att vill man vinna den lilla förbättringen med tre enheter pämarginalskatten i de här intressanta inkomstlägena, dä är det någonting som idet skattepolitiska sammanhanget kostar sådana belopp som 3 miljarder. Det ären intressant redovisning, sedd från den synpunkten att många tror att mangenom att justera marginalskatterna skull kunna åstadkomma avgörandeförändringar i skattelindrande syfte. Tyvärr är inte läget så bra. Nr 31 gjorde i sitt andrainlägg en deklaration, och som en Onsdagenden hederlig kari skall han väl tas påorden. Han sade att han aldrig har 1 mars1972 ifrågasatt att ändra jordbmksavtalet. Då viU jag göra - uppmärksam på att jordbruksavtalet har sin speciella konstmktion. ärkonstmerat med en mittenprislinje, med en undre prisgräns och en övreprisgräns och med möjligheter till marknadsanpassningar av priserna marknadsanpassningarsom slår i jordbmkarledet mellan dessa båda prisgränser. Om man inbUlar sig att man skall kunna föra in en lågprislinje - elleren del av en lågprislinje - i jordbmksavtalet, så är det fysiskt omöjligt. Det är någonting som är så fjärran från hela avtalets konstruktion att man skulle få lov att riva upp avtalet och göra ett annat avtal. Om inte menar att man skall riva upp ettträffat avtal, då är aUtså diskussionen för tidigt väckt och dä är det andrabevekelse-gmnder bakom. Det var det jag vUle ha sagt. Vill man föra den här diskussionen,så kan man göra det när man är framme vid det nuvarande avtalets utlöpningstid,dvs. juli månad 1974.