prot · FV0956 · 1972-12-31 00:00:00 — Ett enigt utskott uttalar att hinder inte skall resas fördet fall samerna önskar ett skiljemansförfarande för att lösa uppkomnaersättningsfrågor. (vpk); Herr talman!,Jag skall inte polemisera mot ;i stort sett har han gett en intressant och bra skUdring av förhistorien. Men jag skulle något vilja ifrågasätta vad han sade omsamernas inställning till denna konvention. Vissa byar drabbas, andra drabbasinte alls eller mycket obetydligt. De byar som drabbas kan självfallet intevara nöjda med att konventionen kommer till stånd. Därför är det inte alldelesriktigt att hävda att samema sagt att de behöver konventionen och att de villha den. Det förra ledet i satsen är riktigt, det senare är däremot interiktigt; det finns som jag sade tidigare ett motstånd mot att vissa områden förlång tid, kanske , blir bundna och undantagna från svenskrenskötsel. Det här ärendet är verkligen inte lätt för den som inte ärjurist, och jag tror att också jurister i allmänhet känner sig förbryllade. Mankommer nämligen här in på sådana frågor som privaträtt, sedvanerätt etc. Ipropositionen 1886:2 sade dåvarande föredragande statsrådet justitieministernvon Steyern i polemik mot etnocentriska uttalanden av justitierådetOlivecrona att samernas sedvanerätt är "en verklig rätt". processar nu om dessa förhållanden, och därför harjordbruksutskottet varken eller tagit upp dessa frågor. Ettenhälligt utskott har funnit det angeläget att inte på något sätt föregripa denrättegäng som pågår och att inte under några omständigheter försvåra samernasställning där. Jag tror att detta måste inkasseras som något mycket positivtför samernas del. Samerna är den ena av våra två nationella minoriteter, omvi räknar den finskspråkiga befolkningen i norr som den andra minoriteten. Det finns länder som har många nationella minoriteter och kan slå vakt om dem under ytteriigt svåra förhållanden, som t. ex. Demokratiska re publiken som jag känner till genom två resor där. Det finns där inte mindre än 25 stora och små nationella minoriteter och dessutom ytterligare ett dussintal minoritetsgrupper med egna språk. Man har sökt 94 ge alla, även dem som tidigarelevat under mycket primitiva förhållanden. egnaskriftspråk och hjälpa dem på allt sätt. Det förutsätter inte säUan attminoriteterna får förmåner framför den övriga befolkningen. I det här fallethar nog inte samerna haft några speciella förmåner. De har tvärtom haft ettmycket svårt liv, om man ser dem som grupp. Vad som är mycket viktigt är att vi, som jag berörde imitt första inlägg, måste som sameombudsman skrev i en artikel iDagens Nyheter få en näringspolitik för arbetare, fiskare,bönder och renskötande samer, en näringspolitik som inte består av"amsmosor", som i det långa loppet gör landet däroppe folktomt ellerutan fast befolkning. Vi har förut talat om det personliga ansvaret för samebynsskulder. Det är en fråga som har vållat oro bland samerna, och jag tror att denmåste lösas snabbt. Samerna har där fått en undantagsställning. Det har förtsen sorts infödingsresonemang om dem som om andra ekonomiska lagar skulle gällaför dem än för vanliga medborgare som bildar ekonomiska föreningar. I debattenförra året påpekades att samerna har alla möjligheter att både ha en sameby,denna speciella ekonomiska förening, och att bUda bolag och andra ekonomiskaföreningar och på så sätt få ett kombinationsnäringsfång för samebyn. Men blandsamerna finns det en kritisk inställning till detta. Det har traditionelltfunnits ett jämlikhetskrav hos samerna. Om man skulle bilda ett särskilt bolaginnebär det att det blir de relativt rUca i byn - det finns inga verkligastorfinansmän bland samerna som kan satsa och tjäna pengar. Det är ingenlösning, och det strider mot den gamla samiska rätten. När det gäller frågan om en utveckling av det norrländskainlandet måste arbetare, fiskare, bönder och samer hålla ihop kring gemensammaintressen och utveckla , , och övrigainlandstätorter där samerna är bosatta tillsammans med övrig befolkning, så attlevnads- och sysselsättningsförhållandena för befolkningen i dessa samhällenblir i stort sett likvärdiga med de förhållanden som gäller för befoUcriingen ide större tätorterna. Jag måste säga att har fattat felbeträffande samemas inställning till den konvention som vi har diskuterat. Detär klart belagt att samerna tycker att konventionen är nödvändig och bra ochatt de vill ha den. Om man ser till det hela har de inte förlorat någontinggenom tillkomsten av denna konvention. De har tidigare haft rätt till renbete ivissa områden i , som jag nämnde i mitt tidigare anförande. Det hargällt gamla betesområden inom Troms fylke, framför allt Tromsdalen, Rendalen,Lyngsdalen, Laxelvdalen, Andersdalen och Stormheimen. Flera av dessa områden ärbelägna på halvöar, och dit har de svenska samerna i många fall fått forslasina renar simmande. Det har alltså varit förenat med mycket stora svårigheteratt föra över renarna dit, och de svenska samerna har mer och mer avstått frånatt hävda sin rätt att använda dessa områden. På denna grund har de mer ellermindre frånträtt rätten att utnyttja den. Jag villdärför kort och gott ytterligare understryka, att rUcsdagen med den 12 aprU 1972 Konvention mellan och om renbetning m. m. Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder gottsamvete kan bifalla propositionen om renbeteskonventionen. Den är obestridligentill fördel för de svenska samerna, och dessa har klart uttalat att de vill haden antagen. (vpk): Jag håller med orn att alla samer bedömerkonventionen som nödvändig, men att den skulle vara bra ifrågasätts av en delsamer. Jag vet att har en positiv inställning, och jagifrågasätter inte den. Men invånarna i , som drabbas kanske värst avkonventionen och mister av vinterbeteslandet, är inte nöjda medkonventionen. Den är som sagt nödvändig, och därför måste vi godkänna den, ommed gott eller dåligt samvete blir väl vars och ens ensak. Vad vi däremot måste försöka hjälpas åt med för samernasskull är att minska de nackdelar som konventionen medför för vissa samebyar.Dessutom måste vi försöka åstadkomma den framför allt ekonomiska utveckling fördet norrländska inlandet som jag talade om och som blir av betydelse inte baraför samerna utan också för den övriga befolkningen. Överläggningen var härmed slutad. § 8 Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnaderför arbetskläder Föredrogs skatteutskottetsbetänkande nr 13 i anledning av motioner om rätt tUl avdrag vidinkomsttaxeringen för kostnader för arbetskläder. I detta betänkande behandlades motionen 1972:637 av m. fl. (fp, c, m) varihemställts att hos Kungl. Maj:t begärde sådan ändring ibeskattningsreglerna att rätt till avdrag för merkostnad för särskildaarbetskläder medgavs, motionen 1972:838 av herrGustafsson i m.fl. (c) vari hemstäUts att beslutade, att ettextra avdrag med medgavs vid taxeringen för personer som. i sittarbete måste använda skyddskläder och själva fick bekosta dessa. Utskottet hemställde att skulle avslå 1. motionen1972:637, 2. motionen 1972:838. Reservation hade avgivits av herrar i (fp),NUsson i Trobro (m). () och (), vilka ansett attutskottet bort hemställa. A. med anledning av motionerna 1972:637 och 1972:838 iskrivelse tiU Kungl. Maj:t begärde att fick i uppdrag att överväga nya anvisningar för kostnader för arbetskläder, 1. motionen1972:637, 2. motionen1972:838, i den mån de inte kunde anses besvarade genom vad reservanterna tidigare anförtoch hemställt. Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder Till betänkandet hade fogats ettsärskilt yttrande av herrar i Bäckmora, Josefson i Arrie och OlofJohansson i (samtliga c). 1 har den orättvisan påtalats, attde som har extra kostnader för särskilda arbetskläder inte får göra avdraghärför i sin självdeklaration. Som framgår av reservationen tillskatteutskottets betänkande nr 13 delar reservanterna utskottsmajoritetensuppfattning att kostnaden för arbetskläder normalt skall anses utgöra del avden skattskyldiges levnadskostnader. Reservanterna delar också utskottsmajoritetensuppfattning att den bästa lösningen är att frågan avklaras av parterna påarbetsmarknaden genom avtal om fria arbetskläder eller kompensation förextrakostnader för särskilda sådana. Men även om man anser att nyssnämnda huvudlinje är denriktiga ur principiell synpunkt finns det dock alltid undantag. Tillvaron ärinte sådan att tänkta principer vid alla tillfällen kan följas. Det finns ochkommer alltid att finnas personer vilkas problem faller utanför ramen för deprincipiella linjerna: personer som har extrakostnader för särskildaarbetskläder och kan styrka dessa kostnader och som inte arbetar underkollektivavtal som ger dem kompensation för dessa extrakostnader. Vi reservanter vill att dä de speciella omständigheter somjag här skisserat föreligger skall taxeringsnämnd kunna medgiva avdrag ienlighet med generösa och preciserade anvisningar som vi hemställer att riksskatteverketskall få i uppdrag att utfärda. Det är förvånande att inte hela skatteutskottet ansett sigkunna skriva under ett yrkande som endast innebär att medanledning av motionerna får i uppdrag att överväga nya anvisningar förkostnader för arbetskläder. Nog är det väl angeläget att ur vårskattelagstiftning så långt möjligt få bort ett irritationsmoment för mångaskattebetalare. Det borde vara möjligt för majoriteten i denna kammare attstödja reservanternas strävan till en större generositet vid bedömningen avdenna taxeringsfråga. I förhoppning om stor anslutningtill reservationen ber jag, herr talman, att få yrka bifall till denna. HerrGUSTAFSSON i (c): Bakgrunden till min motion, nr 838, är den floraav olika sätt att tillhandahålla skyddskläder som förefinns samt orättvisorna idet nuvarande systemet. 4 protokoll 1972. Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder Jag tycker inte att utskottet hade behövt krypa bakom enutredning i sitt ställningstagande till förslaget att ge dem som har ettsmutsigt och slitsamt jobb ett handtag. Utskottet säger också i slutet av sittyttrande att enligt utrednmgsförslaget om förenklad löntagarbeskattning skallschablonavdrag för olika yrkeskategorier tillämpas i ökad utsträckning. Det äralltså möjligt att införa schablonavdrag för vissa yrkeskategorier. Skillnaderna mellan det särskilda yttrandet ochreservanternas skrivning tycker jag inte är större än att de som står för detsärskilda yttrandet borde ha kunnat ansluta sig till reservationen. Jag ber att få yrka bifall till reservationen. Ätt avdrag inte beviljas för arbetsklädermotiveras med svårigheterna att göra rättvisa gränsdragningar. Jag harförståelse för detta skäl. Men när man i så många andra fall löser liknandeproblem som anses svåra, exempelvis genom att införa schablonavdrag vidbeskattningen, tror jag att man skulle kunna lösa även denna fråga påmotsvarande sätt, om bara det finns en vilja att göra det. Så tycks i. n. intevara fallet. Utskottets majoritet har nöjt sig med en någorlunda välvillig skrivning. Jag kan medge att detta inte är någon stor fråga, menprincipiellt tycker jag att det är litet anmärkningsvärt att den som själv fårbetala sina arbetskläder kommer i ett sämre läge än den som får ersättning försina arbetskläder av arbetsgivaren. Den som får ersättning för arbetskläderbehöver ingalunda uppta denna som en förmån i sin självdeklaration. Därför harjag anslutit mig till reservationen, och jag ber att få yrka bifall till denna. HerrERIKSSON i Bäckmora (c): Centerledamöterna i skatteutskottet har idetta ärende fogat ett särskilt yttrande till utskottets betänkande, vari viger uttryck för vår syn på denna fråga. Jag vill först gärna understryka att det förslag som förtsfram i berörda motioner har stöd på många arbetsplatser i landet. Onekligenfinns det åtskilliga människor sysselsatta i yrken och arbetsuppgifter därskyddskläder är nödvändiga och medför en extra kostnad för vederbörande. Jagvill också gärna understryka det angelägna i att skattemyndigheterna vid sinprövning visar litet större generositet. Men tyvärr är lagbestämmelserna pådetta område väl restriktiva. En orsak härtill kan vara det förhållandet, attnär man ger sig i kast med att definiera vad som är normala och icke normalakostnader för arbets- och skyddskläder så är man inne på ganska svåragränsdragningsproblem. Vad jag reagerar mot när det gäller skattemyndigheternasprövning av avdrag är, att väl betalda skådespelare och liknande har fåttavdrag för lyxutmstning, medan arbetaren på verkstadsgolvet och andra vägrassådant avdrag. Emellertid håller det väl på att utbildas en praxis påarbetsmarknaden enligt vilken arbetsgivaren tillhandahåller skyddskläder närarbetet är av sådan art att särskild utrustning är nödvändig. Jag tror attdetta problem, så som det nu sker i många andra fall, får lösas genom uppgörelsermellan parterna på arbetsmarknaden, eftersom man vid en lagstiftning omskatteavdrag onekligen stöter på svåra gränsdragningsproblem när det gälleratt bedöma vad som är normala och icke normala kostnader för arbetskläder. Detär den uppfattningen vi velat ge uttryck för i vårt särskilda yttrande. Med dessa ord och med den motivering somdärutöver finns i skatteutskottets betänkande ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan. talare har anfört att det här inteär någon stor fråga. Jag vill inte riktigt hålla med om det; det är en frågasom berör oss aUa, för samtliga människor nyttjar arbetskläder. Jag vill erinralitet grand om de författningar som ligger till gmnd för utskottsmajoritetensställningstagande och de förhållanden som råder . Enligt nuvarande bestämmelser i 20 § kommunalskattelagenhar man möjlighet att från bruttointäkten avräkna alla kostnader förintäkternas förvärvande om det gäller inkomst av särskild förvärvskälla. Denskattskyldige får dock inte med åberopande av nämnda paragraf göra avdrag försina levnadsomkostnader och hithörande utgifter. uttaladeriksskattenämnden i meddelande nr 2 "att avdrag för kostnader förarbetskläder icke bör medgivas. Skulle arbetsgivare med hänsyn till visst arbetesspeciella natur tillhandahålla anstäUda särskUda för sådant arbetes utförandeavsedda persedlar, vilka kunna anses jämställda med arbetsredskap, exempelvissärskilda arbetshandskar, bör den anställde dock ej därigenom anses åtnjutaskattepliktig intäkt." har ett allt större sortiment persedlartillkommit som inräknas i denna grupp och det är aUt fler grupper arbetstagaresom genom överenskommelser med sina arbetsgivare tillhandahålls sådana kläder. Enligt 32 § 3 mom. sista stycket kommunalskattelagen skallförmån av mindre värde, som utgått i annat än pengar, inte upptas som intäkt,om förmånen inte kan antas vara avsedd att utgöra direkt vederlag för utförtarbete. förklarade med anledning av denna bestämmelsei meddelande nr 7 p. 4 att fria överdragskläder samt fri tvätt därav inte skallanses utgöra skattepliktig intäkt. Om arbetsgivaren tillhandahåller annanbeklädnad i och för tjänsten till nedsatt pris, är även denna förmån skattefri,om värdet därav tUlsammans med annan liknande förmån inte överstiger 400kronor. När utskottet hade att behandla motionerna 637 och 838hade man att hänvisa till den allmänna princip som gäller vidinkomstbeskattning, nämligen att avdrag inte medges för den skattskyldigeslevnadskostnader och därtill hänföriiga utgifter. Därför har i allmänhet intemedgivits avdrag för arbetskläder, skyddskläder o. d. eller för tvätt avkläder. Det ingår i allt större utsträckning i arbetstagarnas avtal att de avarbetsgivaren får fria arbetskläder eUer kostnadsersättning för underhåll ochtvätt av arbetskläder. Det är en riktig utveckling att arbetsgivarna får svaraför sådana kostnader och det bör bidra till att åstadkomma bättreförhållanden på arbetsplatser med nedsmutsande arbete och stort Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder Det är inte tillfredsställande att inte alla arbetstagareåtnjuter samma förmåner från arbetsgivarna och i det fallet är reservanternaeniga med utskottsmajoriteten. Vi är eniga om att det är en orättvisa; vi äroeniga om hur man skall gå till väga för att få bort orättvisan. För närvarandelöser man dessa problem bäst genom överenskommelser mellan arbetsmarknadensparter. Vare sig man skulle medge generella avdrag eller avdrag för styrktakostnader skulle det medföra att man på skattebetalarna övervältrade kostnadersom rätteligen bör vila på arbetsgivarna. Ett bifaU tiU reservationen skulle också medföra nyasvårigheter i gränsfallen och bara konservera de orättvisor som uppstår i detenskilda fallet. Vi får tUlfälle att återkomma till de spörsmålen då vi skallta ställning tUl frågan om definitiv källskatt. Jag ber därför, herr talman,att med det anförda få yrka bifall tUl utskottets hemställan. HerrHÖRBERG (fp): har läst upp ett par av depunkter i lagstiftningen som reglerar denna verksamhet och bl. a. framhållitatt fria arbetskläder inte är skattepliktig intäkt, och det är riktigt. Jagvill, liksom gjorde , säga att det just därför ter sigsärskilt orättvist att de som enligt sitt avtal icke har fria extraarbetskläder eller kostnadsersättning för sådana extra arbetskläder inte skallfå göra avdrag för extra klädkostnader. Med den nuvarande lagstiftningen blirorättvisan alltså förstorad, och det är vi också eniga om, som fm sade;vi är eniga om orättvisan, men vi är inte eniga om hur vi skall gå till vägaför att minska den. Jag är, liksom ett par av de tidigare talarna, välmedveten om svårigheterna att finna rättvisande gränsdragningar, men jag harkanske litet större förtroende än fm för tjänstemän,eftersom jag i reservationen skriver under på att jag tror att dessa harmöjlighet att finna sådana exempel m, m, att gränsdragningen skall kunna bUtydlig för taxeringsnämnd som blir berörd. Jag tycker därför att man bordepröva den väg som reservationen anvisar för större generositet, nämligen attbegära att ger exempel på fall där avdragsrätt bör kunnamedges. i (c); hänvisar till författningen somligger till grund för utskottets ställningstagande och till uttalanden frånriksskattenämnden och dess bestämmelser. Skulle arbeta på det sättetatt vi alltid skulle ta hänsyn till gällande bestämmelser skulle inte någon somhelst reformpolitik kunna föras. Jag är av den uppfattningen attriksskattenämndens bestämmelser och författningar i övrigt får rätta sig eftervad säger. Eftersom den sittande utredningen har anfört att detkommer att förekomma schablonavdrag för olika yrkeskategorier har utredningendärmed också sagt att det är möjligt att göra sådana här avdrag och det ärdet jag har framfört i min motion. HerrSÖDERSTRÖM (m); sade inledningsvis att hon intetyckte om att jag sagt att det här inte är någon stor fråga. Låt mig förklaranärmare varför jag inte anser att det är någon stor fråga, det beror på att detrör sig om ett belopp på . För dem det gäller är det självfaUet fråga. Jag tyckte emellertid att i någon mån vitsordade mittuttalande att det inte är någon stor fråga, eftersom hon sade att allt flerefter hand har fått arbetskläder av sina arbetsgivare; det innebär i så fallatt frågans totala betydelse minskar. Det var också en annan sak som förvånade mig något. FruNormark konstaterade att orättvisorna får bestå, men sade att skattebetalarnafår bära kostnader som lämpligen borde åvila arbetsgivarna; det är väl ingensjälvklarhet! Men om det vore en självklarhet är det ganska märkligt att vi påförsta sidan i vårt betänkande kan konstatera att enligt gällande bestämmelserexempelvis fyrbiträden, landsfiskaler, fjärdingsman, polismän, präster ochmilitärer - dvs. många grupper statliga tjänstemän - förvägras denna rättvisa.Det tyder inte på att staten är någon vidare mönsterarbetsgivare. Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder Om arbetstagare inte har kunnat fåkompensation för arbetskläder genom avtal mellan arbetsmarknadens parter ochman skulle försöka eliminera den orättvisan genom att införa en genereUavdragsrätt för arbetskläder skulle väl det medföra ett sämre förhandlingslägeför arbetstagare som vill förhandla sig till dessa förmåner. Jag kan inte finnaannat än att det gynnar arbetsgivarna som slipper undan att svara för den kompensationsom vi diskuterar. Arbetskläder för vilka man inte får göra avdrag är alltsåatt hänföra till personliga omkostnader. Jag kan förstå att har större förtroende förriksskatteverkets tjänstemän, som han säger, än han har för arbetsgivarna,fast det förvånar mig litet grand att det är som säger det. Detskulle väl gå bra från hans sida att utöva påverkan för att få bortorättvisoma. Om man nu inför det här avdraget enligt reservationen, kandet rent av innebära att de arbetsgivare som redan har ordnat för sinaanställda kanske vill dra sig undan det ansvaret. Det är riktigt att haratt stifta nya lagar, men i det här fallet bör snarare göra enlagstiftning som ålägger arbetsgivarna att bekosta de anställdas skyddskläder.Det är en riktigare lösning när förhandlingar inte lett till avsett resultat. HerrHÖRBERG (fp): Det var två saker som sade somjag måste invända emot, 1 reservationen står det, på s, 4 r, 3 från slutet, attavdrag bör------ "kunnamedges vid taxeringen då speciella omständigheter föreligger".Det är alltså inte fråga om införande av något generellt avdrag utanvederbörande taxeringsnämnd skall ha sådana anvisningar att den efter bedömningi det enskilda fallet kan medge avdrag. Sedan vet jag inte om jag hörde fel eller om mycket illa informerad men jag fick en känsla av att hon ansåg mig av någon Rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för kostnader förarbetskläder anledningstå på arbetsgivarsidan när det gäller förhandlingar. Jag kan bara tala om attjag själv är ledamot av det centrala förhandlingsutskottet i mitt TCO-förbundoch är alltså en arbetstagare som bmkar förhandla på arbetstagarnas sida. Trotsdetta tror jag inte att det härar fråga om någon motvilja från arbetsgivarnassida. Det är helt enkelt så att det finns individer som arbetar utanför destora avtalen där denna fråga ofta redan är löst. Det är just för dessaenskilda individers skull, vilka vi aldrig kan bortse från i samhället, som viyrkar på lite generösare regler som ger möjUghet att i det enskilda fallet göraundantag. FruNORMARK (s): Jag vill bara säga att när det gällergenerella avdrag så har vi ju möjlighet att pröva den frågan när vi skall taställning till definitiv källskatt. Att det åberopas vissa faU, som har väcktuppmärksamhet, där personer med höga inkomster har beviljats stora avdrag,talar väl snarare emot tanken att man med styrkta kostnader skall kunna begäraavdrag för arbetskläder. Det gynnar ju höga inkomsttagare som har storakostnader i detta avseende. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifaU tiUdels utskottets hemställan, dels reservationen av i m. fl.,och förklarades den förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedanherr i begärt votering upplästes och godkändes följandevoteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller skatteutskottets hemställan i betänkandetnr 13 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinner nejhar kammaren bifallit reservationen av i m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr i begärde rösträkning verkställdes votering medomröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: § 9 Föredrogs försvarsutskottets betänkande nr 10 medanledning av Kungl. Maj:ts proposition angående livränta till vissa personer. Utskottets hemställan bifölls. § 10Ekonomisk gottgörelse åt Föredrogs försvarsutskottetsbetänkandet nr 11 med anledning av motion om ekonomisk gottgörelse åt AlfOderstig. Det är alltid tragiskt dä en olycka inträffar,varvid en person drabbas av invaliditet för återstoden av sitt liv. Särskilttragiskt är det när det drabbar en ung människa. Ett sådant fall har tagits uppi den motion av i och mig själv som behandlas iförsvarsutskottets betänkande nr 11,