prot · FV09113 · 1972-12-31 00:00:00 — Det svar jag fått säger ingenting; det innehåller bara enhänvisning till en sittande utredning för teknisk översyn av mervärdeskatten.Den utredningen har inte fått några direktiv, den saknar parlamentariskt inslagoch den kommer att slutföras . Den principiella frågestäUningen är om man skall arbetamed generella eller selektiva åtgärder i det här sammanhanget. Personligen känner jag starka sympatier för generellaåtgärder, alltså så enkla och få undantag som möjligt frånmervärdeskatteplUcten samt stöd i annan form till tidskrifter av det slag vihär diskuterar. Det vore intressant att höra om finansministern pä den punktenär beredd att för dagen göra något uttalande - om vi skall satsa pä generelltstöd eller om vi skall fortsätta med skattekineseriet för den här typen avverksamhet. I de här frågorna tror jag nog att kammarensledamöter väl känner min uppfattning. Jag vill ha sä litet undantag som möjligtfrån mervärdeskatten, eftersom varje undantag är en signal till nya undantag.Det är den enkla och principiella uppfattningen. Här har man gjort undantag för de politiska tidskrifterna;de är konkret avgränsade från annan verksamhet. Likadant har man gjort när detgäller försvars- och idrottsändamål. Det är svårare, föreställer jag mig utanatt närmare ha sett på problemet, att göra den avgränsningen om det är fråga omen organisation som är intresserad av miljövård. Den kan vara intresserad avannat också. Man bör nog se på publikationerna - om de är ensartade sommiljövårdspublikationer eller om det finns andra intressen inmängda. Det är judetta som utredningen, tillsammans med andra liknande frågor, har att se på. Denna utrednings resultat, som rimligtvis bör komma om ettpar månader, skall ju remissas i vanlig ordning, offentliggöras och sedan bliföremål för den politiska behandling som frågeställaren efterlyser. HertNORRBY i Äkersberga (fp); Den principiella uppfattning somfinansministern anför kan jag alltså dela att man i första hand bör satsa pågenereUa åtgärder och avstå från undantag. Men när finansministern säger att de undantag som finns är konkret avgränsade och underförstått - administrativt lätta atthantera, då kan jag inte hålla med längre. Så fungerar det inte i praktiken.Man behöver ju bara på nytt läsa det jag citerade ur mervärdeskatteförordningenom periodisk publikation som "väsentligen framstår som organ för sammanslutning med huvudsakligt syfte" osv. Det är alltså två kautschukord,"väsentligen" och "huvudsakligt" som är inlagda här. De somsysslar med detta rent praktiskt i skatteadministrationen säger definitivt inteatt vi här har att göra med konkreta och lätt tydbara avgränsningar. Om man sedan ser på de anslutande författningsavsnitt somberör periodiska publikationer, allmän nyhetstidning, personaltidning osv., såvisar det sig att man hamnar i ett veritabelt kineseri, somskatteadmi-nistratörerna gärna vill bh av med. Det är naturligtvis inte derasuppgift att bedriva kulturpolitik - den skall bedrivas i andra former. Just denhär diskriminatoriska effekten, som åstadkommes genom att vissa publikationerfår mervärdeskattebefrielse och andra inte, är ju ett negativt inslag i denförda kulturpohtiken. Jag ser med stor förväntning fram emot det aviseradebetänkandet och den proposition som jag hoppas sedan kommer frånfinansministern om enklare, klarare och icke diskriminatoriska regler i det härhänseendet. Jag vet inte om jag skall ta frågeställarenssenaste inlägg såsom en uppmaning att slopa alla undantag. I så fall tror jagatt det blir rätt svårt att fä gehör för detta. Men visst vore det en radikaloch riktig linje. är ju livet sä att man får göra det bästa möjliga avsituationen. Det finns vissa inslag i den här periodiska pressen som man harvelat undanta från mervärdeskatten. Dä är man tvungen till kautschukliknandebestämmelser, säger frågeställaren i varje fall var väl det ungefär hansuppfattning. Jag vUl inte gå så längt. Om man talar om "väsentligen"och "huvudsakligt" sä är det inte några nya kriterier i den juridiskavokabulären. Man har regler som betyder en viss sak vid bedömningarna, ochsedan fär man söka sig fram med ledning därav. Men jag kan hålla med frågeställaren om att visst vore detradikalt enkelt och rationellt att säga nej till alla undantagsbestämmelser.Jag tror emellertid inte att det skulle få gehör i den här församlingen fördetta. Hert i Äkersberga (fp); Några så generella och totala regler trorinte jag heller pä. Men man kan uppnå betydligt bättre förhållanden än dem vihar . Det går att ta bort ganska mycket av inskränkningar och undantag,förenkla administrationen, lägga bedömningarna i sådana här frågor där de hörhemma, alltså inte i skatteadministrationen utan hos dem som har att bedömakulturpolitik eller har att bedöma vUka verksamheter som är angelägna isamhället. Jag tror att man således även skall haundantag från mervärdeskatt för tidskrifter, men det gäller att förenklasystemet, att plocka bort alla de effekter som upplevs som administrativtkrångel och som av drabbade organisationer, drabbade människor, upplevs somkineseri. Jag tror att vi får större respekt för skattelagstiftningen på detsättet och vi kan lättare styra skattelagstiftningen så att den blir detinstrument vi önskar i kulturpolitiken, i miljöpolitiken eller vad det nu ärfråga om. Om befrielse från mervärdeskatt för vissa periodiskapublikationer Om skärpt kontroU av läkemedel Det senaste inlägget gjorde mig faktiskt rättoroad, och där är jag tvingad till ett bemötande. Jag tycker att inlägget talade för att frågeställaren haren tämligen ljus uppfattning om hur intressena fungerar objektivt. De gör intedet intressena fungerar alltid subjektivt. Och är det sä att man överlämnaråt de olika intressena att avgöra huruvida deras publikationer skall varabefriade frän skatt eller inte - det må nu vara kulturintressen,miljöintressen, sportintressen eller andra intressen försäkrar jagfrågeställaren att vi heU enkelt får ett sådant rikhaltigt urval avskattebefriade publikationer att vi över huvud taget brutit upp möjlighetenatt ta ut skatten på objektet publUcationer. Man måste hålla bedömningen hos skattemyndigheterna, hosen ensartad myndighet, som inte är engagerad på vare sig det ena eller detandra eller det tredje hållet. Överlämnas bedömningen till intressena, dähamnar vi i rent uppenbara orimligheter. Hert i Äkersberga (fp): Lyckligtvis, kanske jag får säga,missuppfattade finansministern mig. Jag sade inte att man skulle lägga bedömningenhos intressenterna utan hos dem som har att besluta i kulturpolitiska frågor,göra värderingar när det gäller miljöpolitiska frågor osv., alltså hos andramyndigheter än skattemyndigheterna, för de är inte satta att göra dessaavvägningar. Man skaU alltså lägga uppgiften där den hör hemma. Överläggningen var härmed slutad. §7 Om skärpt kontroll av läkemedel Herr socialministern erhöll ordet för att besvaraherr i (c) i kammarens protokoll för den 2 novemberintagna fråga, nr 297, och anförde: i har frägat om jaguppmärksammat att det, trots de kontrollåtgärder som vidtagits,förekommer att patienter på grund av läkemedelsbrister drabbas av sjukdomaroch handikapp i form av t. ex. blindhet och dövhet för återstoden av sin levnadoch om jag har för avsikt att ytterligare skärpa kontrollåtgärderna. Användningen av läkemedel är kringgärdad av en radsäkerhetsbestämmelser. I läkemedelsförordningen föreskrivs bl. a. attläkemedel skall vara av fullgod beskaffenhet och att läkemedel vid normalanvändning inte får medföra skadeverkningar, som står i missförhållande tillden avsedda effekten. Farmaceutisk specialitet får inte säljas utan att varagodkänd och registrerad av . För att bli registrerad måstespecialiteten uppfylla läkemedelsförordningens krav pä ändamålsenlighet ochfullgod beskaffenhet. Vidare mäste den vara fullständigt deklarerad beträffandesammansättning och halt av ingående ämnen. Målsättningen är alltså att garantera konsumenten så braläkemedel som möjligt med utgångspunkt i vad som kan anses stä iöverensstämmel- se medvetenskap och beprövad erfarenhet . Det bör framhållas attden svenska läkemedelskontrollen internationeUt sett anses ställa stora krav påläkemedlen för att de skall få bli registrerade. Ett uttryck härför är attantalet registrerade farmaceutiska specialiteter är förhållandevis litet i vårtland. När det gäller sädana frågor om biverkningar av läkemedel,som har berört, vill jag hänvisa till att sedanår 1965 har en särskild biverkningskommitté med uppgift att registrera uppkommandeläkemedelsbiverkningar och att informera läkarna därom. Biverkningskommitténhar i åtskilliga fall utfärdat anvisningar med föreskrifter om användningen avsådana läkemedel som kan medföra biverkningar, t. ex. i form av syn- ellerhörselskador. Genom biverkningskommittén följer fortlöpandedessa frågor med stor uppmärksamhet och har ocksä möjlighet att ingripa medåterkallande av ett läkemedels registrering. i (c): Jag ber att få tacka för svaret på min enklafråga. Det var ju ganska uttömmande. Anledningen till frågan är att det för någon vecka sedanförekom en uppgift i pressen om att 2 1 personer enligt socialstyrelsensbiverkningskommitté hade drabbats av svåra synfel efter behandling med ettläkemedel som ordinerats mot ledbesvär. Två till bruk av den medicinenkan leda till nära nog fullständig blindhet. Dessutom har patienternas hörsel ivissa fall blivit nedsatt. De 21 personerna hör till de rapporterade fallen,men antalet kan vara större eftersom patienterna inte själva har reda pä att desvåra skadorna orsakats av den medicin de använder mot ledgångssjukdomar. De fruktansvärda följdverkningarna av neurosedynet och denmammutprocess som förts kring skadeståndsfrägan i det sammanhanget borde hagivit alla ansvariga läkare, , läkemedelsföretagen etc. en såallvarlig tankeställare att mycket rigorösa kontroUåtgärder borde ha vidtagitsinom hela medicinområdet. Sä har tydligen inte skett. Inte heller har dennödvändiga informationen till allmänheten bedrivits så att patienternauppmärksammats på problemen. slog visserligen larm, men denläses inte av den stora allmänheten. Och allmänheten har rätt att kräva att ettkonstaterande av biverkningar vid medicinbruk följs av noggranna undersökningaroch framför allt av omedelbara informationer från läkarna till berördapatienter. De nämnda fallen visar att de vidtagna kontrollåtgärdernainte är tillräckliga, trots att det ställs ganska stora krav på ett läkemedelinnan det får säljas, och man har därför anledning förvänta tn skärpning. Avfrågesvaret att döma har socialministern för dagen inte någon avsikt att vidtaskärpningar av kontrollen, men om erfarenheterna visar att detta är nödvändigt,så förväntar jag att socialministern kommer att skärpa bestämmelserna på dettaområde. Om skärpt kontroU av läkemedel Omskärpt kontroll av läkemedel Beträffande det specieUa läkemedel som herrBörjesson i väl närmast har i tankarna vill jag nämna att läkarna tregånger har blivit informerade av biverkningskommittén om läkemedlets beskaffenhetoch biverkningar m. m. När det gäller dessa frågor har vi alltid att göra med enavvägning mellan ä ena sidan patienternas behov av effektiva läkemedel, som kanavhjälpa svåra sjukdomar, och å andra sidan riskerna för vissa biverkningar avläkemedlet. Som jag framhållit i svaret följer dessa frågor med mycket stor uppmärksamhet och har båderättighet och, jag vUl understryka det, skyldighet att utfärda föreskrifterrörande användningen av sädana läkemedel som kan medföra biverkningar. Det ärgivetvis mycket vUctigt att de föreskrifterna följs. Ett aktuellt fall, där enpatient fått synskada genom biverkningar efter behandling med ett läkemedel förreumatisk sjukdom, har förts upp i medicinalväsendets ansvarsnämnd och letttill att ifrågavarande läkare tilldelats en varning för att han inte följtgällande föreskrifter beträffande behandling med detta läkemedel. i (c): Lät mig få tacka socialministern för detkompletterande svar som han har lämnat på min enkla fråga. Det fall jag åberopade i mittanförande var anledningen till att jag framställde min fråga det har väckt enoerhörd uppmärksamhet ute i landet, och det fanns därför anledning att ta uppett resonemang här i om detta. Jag är medveten om att vi inte skallföra debatten om just detta läkemedel det får närmast bli en domstolssak attavgöra skadeståndsfrågan etc. Men det aktuella faUet har ändå givit entankeställare. Det får inte vara sä att ett läkemedel mot en lindrig sjukdomkan ha följdverkningar som innebär större lidande än den ursprungligasjukdomen. Jag medger gärna, herr socialminister, att detta är ett mycket svårtområde för en lekman att diskutera. Det är givet att läkemedel harbiverkningar, men dessa biverkningar måste begränsas, sä att de inte ärallvarligare än den sjukdom vederbörande hder av. Jag förväntar, som jag sadetidigare, att socialministern med uppmärksamhet följer denna fråga och vidtarde åtgärder som erfordras. Jag vill understryka att läkemedelkontrolleni är utomordentligt sträng. Jag har i mitt svar pekat på att antaletregistrerade specialiteter är relativt lågt i vårt land, och jag skulle viljatillägga: lägre än i praktiskt taget alla andra länder. Det är närmast Sverigeoch som har ett mycket litet antal registrerade specialiteter. a. uttryck för den stränga kontroll det här är fråga om. Denna läkemedelskontrollhåller nu pä att byggas ut ytterligare. Vi har här i fattat beslut omdetta, och jag är förvissad om att de ansvariga följer dessa frågor medutomordentligt stor uppmärksamhet. Det är ingen tvekan om att det rent allmänt sett finns entendens i utvecklingen att läkemedlen blir starkare till sina verkningar, menmånga gångersjälvfallet också effektivare. Det medför krav pä en skärpning av kontrollen,och det är denna skärpning av kontroUen vi häller på och bygger ut. - Jag vUlha sagt detta med anledning av senaste inlägg. i (c): Även om kontrollen hos oss internationelltsett är mycket bra, är det ingenting som hindrar att det kan vara motiverat meden viss översyn, och jag är övertygad om att en sådan sker. Det är medtillfredsställelse jag konstaterar att vi har en nämnd som övervakar justläkemedlens biverkningar. Det ligger kanske utanför ämnet för den här debatten, mennog tycker man som lekman att det används aUtför mycket läkemedel i vårt land.Visserligen säger man att antalet läkemedel här är lågt i jämförelse med andraländer, men vi har i alla fall i runt tal 1 650 läkemedel, och konsumtionenligger på per är, om jag inte är fel underrättad;jag har hämtat dessa siffror ur en motion som vi behandlade i förnågon vecka sedan. Man kan ifrågasätta om allmänheten inte borde upplysas omatt man i mindre utsträckning borde använda läkemedel. Jag har en känsla av attförbrukningen här i landet är aUtför hög. Jag vUl fästa uppmärksamhetpå att det sker en fortlöpande information om de olika läkemedlens karaktär,verkningar etc. Även Apoteksbolaget har naturligtvis sin uppmärksamhet riktadpå detta. Men som jag sagt är detta också en avvägningsfråga då det gäller användningenav vissa läkemedel, en svår fråga. Huruvida vi i detta land konsumerar mer läkemedel än mangör i andra länder skall jag inte ta upp till någon diskussion. Jag har redansagt att det relativt begränsade antalet registrerade specialiteter talar sitttydliga språk. Nägon direkt ökning av läkemedelskonsumtionen är det i varjefall icke fråga om snarare tvärtom. Överläggningen var härmed slutad. Herr civilministern erhöU ordet för att i ettsammanhang besvara dels () i kammarens protokoU för den 24oktober intagna fråga, nr 266, dels () i kammarens protokoU förden intagna fråga, nr 272, och anförde: har frågat mig vilka åtgärderregeringen har vidtagit i anledning av beslut den 8 mars 1972angående inriktningen av länsberedningens arbete. Vidare har frågatmig när jag avser att ge länsberedningen sädana tilläggsdirektiv att utredningsarbetetfär den inriktning på vidgad länsdemokrati, varom hemställt. 2 protokoU 1972. Med anledning härav får jag meddela, att Kungl. Maj:t den5 beslutat överlämna ifrågavarande skrivelse tilllänsberedningen under erinran om att beredningen enligt sina direktiv har attpröva de principförslag som länsdemokratiutredningen lagt fram. Hert FISKESJÖ (c): Jag ber att fä tacka civUministern för svaretpä min enkla fråga, även om svaret inte var något att jubla över. Det innebärju endast att regeringen kvarstår på sin tidigare ståndpunkt i den fråga dethär gäller. Min fråga var självfallet föranledd av det faktum attriksdagen fattade ett enligt min mening mycket betydelsefullt beslut ivad gäller länsberedningens fortsatta arbete. Länsberedningen skulle, beslötriksdagen, inrikta sitt arbete på ett förverkligande av det länsdemokratiskaalternativet, dvs. på en utbyggnad av landstingen till regionala självstyrelseorganmed ansvar för bl. a. den regionala samhällsplaneringen. Därmed hade riksdagenäntligen gett sanktion åt en målsättning som vi inom lade fast redan ibörjan av . majoritet var nu ense med oss inom omatt huvudansvaret för planering och utveckling pä det regionala planet bordeläggas på ett i demokratisk ordning valt organ . Men socialdemokrater i regering och riksdag har alltidvarit motståndare till den decentralisering och demokratisering avbeslutsprocessen som ett realiserande av länsdemokratin skulle innebära. Ettförverkligande av länsdemokratin skulle öka inflytandet för länsbefolkningen,ge möjlighet till ett direkt ansvarsutkrävande och minska behovet avcentralstyrning. Det måste vara detta som socialdemokrater verksamma påriksplanet sett som ett hotande perspektiv. Om man emellertid går utanför denhär kretsen av, skall vi säga, centralbyråkratiska socialdemokrater till dentalrika grupp av socialdemokrater som är verksamma på t. ex. landstingsplanet,finner man att dessa socialdemokrater vanligen har en uppfattning som liggercenterns mycket nära. Det visar bl. a. inläggen vid . Jag hade därför ett slag väntat mig att regeringenskulle gripa den chans till en hedersam reträtt som riksdagsbeslutet den 8 marserbjöd. Men det har man inte gjort. Civilministerns tal inför Landstingsförbundetskongress och hans svar visar att regeringen framhärdar i sin tidigarenegativism. Det är uppenbart att så länge den nuvarande regeringensitter blir det ingen vidgad länsdemokrati. Det är nu helt klart attlänsdemokratifrågan blir en av de viktiga frågor som fär avgöras genom 1973 årsval. fattade alltså ett beslut med ettbestämt innehåll. Regeringen struntar i detta beslut. Det är ur principiellsynpunkt ganska häpnadsväckandee. Enligt min mening bör regeringen följa debeslut som fattar. Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen av kammarens förhandlingar. Hert (): Också jag tackar civilministern för svaret. Det kanske är en htet ovanlig form detta att man skickaren skrivelse tUl en utredning och erinrar om att utredningen skall följa sinadirektiv. Men den konstitutionella frågan är väl inte det vUctiga, utan detvUctiga är naturligtvis vad civilministern har avsett. För att vinna tid ochklarhet ber jag att få StäUa några korta frågor tUl civUministern. Är denna skrivelse till länsberedningen avsedd attersätta tilläggsdi rektiven, och kommer det alltså inga tilläggsdirektiv? HarcivUministern med denna skrivelse avsett att länsberedningens arbete skall fåden inriktning som begärt, och är aUtså avsikten med denna form avskrivelse att länsberedningen skall göra vad rUcsdagen önskade? OmcivUministern skulle svara nej pä bägge de första frågorna -vUket jag i och försig inte hoppas - är min tredje fråga: Finns det någon annan möjlighet att setill att önskemål blir förverkligat? Det är egentligen en rätt omöjlig uppgift attinom ramen klara ut alla de frågeställningar som jag skullebehöva beröra ut i detta sammanhang. Men låt mig få säga följande. Länsberedningens uppdrag är att pröva vilkenarbetsfördelning vi skall ha mellan stat och kommun för att få en lämpligorganisation av samhällsförvaltningen frän synpunkten hur vi bäst skall främjaen utveckling som skapar så likvärdiga levnadsbetingelser som möjligt förmänniskorna i olika delar av vårt land. Hur skall vi exempelvis bäst föra enaktiv regionalpolitik? När denna arbetsfördelning klarlagts, skalllänsberedningen lägga fram ett förslag som ger oss en sådan organisation avsamhällsförvaltningen. uttalande innebär att länsberedningen skallgöra ett organisationsförslag uteslutande baserat på länsdemokratiutredningenstankegångar. Därmed skuUe beredningen alltså inte få möjlighet att diskuteravad som är huvuduppgiften för beredningen, nämligen vilken arbetsfördelning viförst och främst skall ha med hänsyn tagen till de synpunkter jag inledningsvisframförde. De direktiv som givits tillgodoserde önskemål som majoritet har att få länsdemokratiutredningenstankegångar förutsättningslöst prövade i beredningen. Min avsikt är att deskall prövas förutsättningslöst. Jag har inte räknat med attriksdagsmajoriteten haft den uppfattningen att uttalande skullemnebära, att man begränsar regeringens rätt att få pröva sådana synpunkter idetta sammanhang som regeringen finner vara nödvändiga att pröva med hänsyntagen till det propositionsarbete som regeringen ju skall förbereda och därberedningen är ett led i förberedelsearbetet. HertFISKESJÖ (c): Om jag har förstått civilministern rätt, menar han attriksdagsbeslutet redan är tillgodosett genom de direktiv som länsberedningenhar fått frän böfian. I ett anförande på extrakongress har han sagt, att om han skulle skriva direktiv tilllänsberedningen i enlighet med uttalande, skulle han ställaberedningen inför en hart när omöjlig uppgift. Det måste enligt logikens lagarinnebära att civUministern anser att han redan genom de ursprungliga direktivhan givit länsberedningen ställt denna inför en hart när omöjlig uppgift. Enligt min mening innebär dock riksdagsbeslutet någotannat än vad de ursprungliga direktiven tUl länsberedningen innebar. Genomriksdagsbeslutet preciserades önskemål om länsberedningens arbete ien alldeles bestämd riktning. Äv det senaste svaret från verkar det somom han är anhängare av Montesquieus maktdelningslära. Jag för min del äranhängare av parlamentarismen, och den innebär att regeringen skall följa debeslut som har fattat. Kan regeringen inte göra det för sitt samvetesskull bör den avgå. Hert (): Jag ställde tre frågor till civilministern. Civilministernsade att han hade ont om tid, och han svarade därför inte pä någon av de trefrågorna. Han påstod i stället att hade uttryckt önskemål om ettförutsättningslöst utredningsarbete inom länsberedningen. Nej, det kan inteherr mena. har uttalat ett önskemål om inriktningen avlänsberedningens arbete. RUcsdagen har sagt att detta utredningsarbete, sompågått i tio är, nu måste styras. Vi måste styra in det pä länsdemokratilinjen.Min och även fråga är; Skall enligt statsrådets uppfattninglänsberedningen följa önskemål om en sådan inriktning av arbetet - jaeller nej? Det är vår fråga till civilministern. Jag har fortfarande inte fått något riktigt svar, och jagbörjar tro att civilministerns svar är nej att man inte skall följariksdagsbeslutet i den meningen att man skall inrikta sig pä den länsdemokratiskalinjen. Dä kan man ju inte starta på nytt med ett förutsättningslöstutredningsarbete. Vi har ju ett parlamentarisktsystem, som innebär att representerar folket. Folkviljan kommer tilluttryck i riksdagsbesluten. I ett parlamentariskt system finns det såvitt jagförstår ingen möjlighet att gå vid sidan om folkviljan sådan den kommer tilluttryck i beslut. Det innebär, herr talman, ingalunda att vi harvelat styra den del av beredningsarbetet som innebär att propositionenutarbetas i kanslihuset. Det är en helt annan sak, som vi inte har velat läggaoss i. Debatten blir intressantare ju längre den fortskrider. Som jag sade är huvuduppgiften för länsberedningen att iförsta omgången klara ut vUken arbetsfördelning som skall gälla mellan stat ochkommun.