prot · FV09135 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag kan t. o. m. rekommendera enUten uppsats i frågan, om statsrådet själv skulle vara intresserad av att gåtillbaka i tiden. Anledningen till att jag ändå anser att det kan varaintressant att titta på just 1966 är att vi behöver en förklaring till varfördet har blivit en sådan orasvängning. Vad var det som hände i det svepet? Jo,man införde bostadstilläggen, som dramatiskt gjorde det mer lönande att kvarståsom ensamstående förälder i stället för att formellt ändra civilstånd. Underdessa år har också det inträffat att sambeskattningen har upphävts, vilketinneburit en del problem. Sedan frågar statsrådet med skälvande röst om jag villåterskapa stigmat för barn utom äktenskap. Nej, det vill jag inte göra. Men vadjag är intresserad av är att inga människor som av moraliska skäl helst skullevUja gifta sig det finns sådana människor - av ekonomiska skäl skaU känna sigtvingade att avstå därifrån. Sedan jag började skriva och tala om dessa frågorhar jag fått en del brev från människor som har bett mig att föra denna talanmed hög röst, därför att de själva har funnit att de har hamnat i just ettsådant moraliskt dilemraa - änkor t. ex., sora skulle vUja gifta om sig ochfinner att de inte kan göra det av ekonomiska skäl. Alla barn har precis lika stor rätt till uppfostran, detär riktigt, . Men fortfarande gäller att om föräldrarna skulle viljagifta sig, skall inte skatte- och sociallagarna vara utformade så, att det dåblir ekonomiskt betungande för dem att fortsätta att ge barnen den uppfostrande skulle vilja ge dem. Vad beträffar myten, herr talman, är det väl ett faktumatt statsrådet själv i interpellationssvaret erkände att det inte är entydigtbra att vara gift. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet 9 protokoll 1972. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet FruSUNDBERG (m): Jag har med stort intresse tagit del avstatsrådet svar på interpellation, och jag harbegärt ordet därför att jag gärna vill kommentera några uppgifter som ges idet. Jag vill börja med att säga att i inget fall harstatsrådet gjort ett felaktigt referat av hur sitautionen är, men deslutsatser som jag har dragit är diametralt motsatta statsrådets. Av statsrådetOdhnoffs svar kommer jag fram till att äktenskapet i hög grad diskrimineras,och jag skall liksom statsrådet börja med att behandla de ekonomiskafaktorerna. Statsrådet säger att om "endast en avparterna har inkomster medför oftast ett äktenskap betydande fördelar".Låt mig då fråga: I vUka familjer finner vi i dagens moderna två parterdär bara den ena är förvärvsarbetande, dvs. Det är först ochfrämst barnfamiljerna. Vården av egna barn hindrar den ena parten att gå ut iförvärvsarbete. Om kvinnan går ut i förvärvsarbete får maken inte de I 800kronorna i skatteavdrag, men i stället har familjen då för vården av barn enskattesubvention genom barndaghemmen som raan definitivt inte kan bortse från. Men låt oss behandla de andra fallen! Om kvinnan har barnmed annan än den hon sammanbor eller är gift med, blir situationen genastannorlunda. Här blir det dUekt fördelaktigt för henne att icke gifta sig medden hon sammanlever med, även om han ifall hon gjorde det skulle få tUlgång tiU1 800-kronorsavdraget. De studerande är också en mycket stor grupp där bara denena har inkorast. För de studerande är det förmånligare att icke vara gift.Eftersom jag sitter i studiemedelsutredningen känner jag väl tUl, att viföreslagit en likabehandling i den här frågan av de samraanboende med barn, menkvar står likväl att om man inte har gemensamma barn är det merafördelaktigt att icke gifta sig. Den fjärde mycket vanliga gruppen där det bara finns enkonstaterad inkomsttagare är de faktiskt sarabeskattade. Statsrådet här för hur denna beskattning fungerar, och det känner vi alla vältUl. Att den som grund har en diskriminering av äktenskapet torde inte ensstatsrådet kunna bortse från. Men det intressanta koraraer när statsrådet genoraen ekonoraisk kalkyl försöker räkna ut vad samhället så att säga avstår frångenom att anslå denna summa pengar till dem som är gifta. Statsrådet koramer dåfram till , varav huvuddelen kommer från I800-kronorsavdraget. Här gör statsrådet det mycket riktiga påpekandet att dettagäller såväl barnfamiljer sora barnlösa. Låt oss också se vad sarahället vinner på att detta 1800-kronorsavdrag går till famUjer raed hemmamake, eftersora det övervägandeantalet fall gäUer famUjer där en av föräldrarna vanligtvis raodern - vårdarbarnen. Om alla dessa skulle gå i förvärvsarbete och familjen alltså gå miste omdessa , så skulle det innebära en alldeles kolossal ekonomiskbelastning på samhällsekonomin - en belastning som både statsrådet ochjag beklagar. Vi har näraligen inte pengar nog att bygga ut barntillsyneni den utsträckning som vore önskvärd - det tycker vi båda.Men statsrådet vUl ha det tiU att dessa föräldrar mottar en gåva avsamhället, I stället är det precis tvärtom. Att de själva tar på sig vården avsina barn medför en minskad belastning på samhällsekonomin. Slutsatsen av detstycket tycker jag alltså är helt felaktig. Dessutom är den diskriminerande motde kvinnor som är hemma och vårdar sina egna barn. År har vi hört attderas arbete nedvärderas, och jag tycker att statsrådet ekonomiskaberäkning just innebär en nedvärdering av de hemarbetande vårdande föräldrarna. Men den kanske huvudsakliga anledningen till att jagbegärde ordet var en notis i en svensk tidning. Jag är ledsen att jag inte kandatera den -om det var , året före eller efter. Det gälldestatsrådet vistelse i med ett sammanträde med Europasfamilje-rainistrar. Av den tidningsartikel jag såg framkom att man bl. a hadediskuterat den svenska stödverksaraheten för de ensamstående föräldrarna.Oberoende av om de kom från länder med socialdemokratisk regering eller ickesocialdemokratisk regering hade deltagarna enligt tidiningsartikeln - sorn jagicke har tUlstädes raen väl i mitt minne -ansett att man i har gått förlångt. Jag skall icke säga att raan i hargått för långt. Men jag vUl beröra den kommentar som statsrådet gör isitt svar, nämUgen att riktar ett angrepp raot samhälletsstöd till enförälderfamiljerna. Stödet tUl enförälderfamiljerna kan ses ur tvåsynpunkter. Det kan ses i betydelsen kvantitet - hur stort det är. Men vi måstei denna fråga som i aUa andra sådana här frågor undersöka hur stödet ärutformat. Som stödet till de ensamstående föräldrarna är urformat medfördet att de små i samhället, som statsrådet talade om, i stället bUrhemmafruarna som lever tillsammans med en man. Jag har tagit mig friheten att från riksdagensupplysningstjänst begära några uppgifter om hur det för tre oUka famUjetyperkommer att se ut i . Beräkningarna har utgått från ettgenomsnittligt basbelopp av . BUden visas nu på kamraarens internaTV-skärm, och jag ber att få förklara siffrorna. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Disponibel inkomst för vissa familjetyper A = Ensamstående med två barn B = FamiUmed en förvärvsarbetande och två barn C = Familjmed två förvärvsarbetande och två barn 25 645 21 599 25 000 19 000 20 500 14 500 Sedanhänsyn tagits till "hemmamakeavdrag" Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Det är tre familjetyper jag har velat behandla. I aUa trefallen har famUjerna två barn. Det första faUet gäUer en ensamstående förvärvsarbetande barnen är i daghemsåldern med en taxerad inkomst av Det är alltså en heltidsarbetande ensamstående förälder som icke tUlhör dessa verkhgt små i samhället de outbildade 17-åriga ensamstående föräldrarna - utan har en normal inkomst för ett heltidsarbete. Hennes hyra är beräknad till . Det andra fallet gäller en familj - de kan vara gtftaeller sammanboende. Vi skaU förutsätta att de i allt följer skattereglerna,och i det här fallet finns det en förvärvsarbetande som förutsätts ha taxeradinkomst av . I det tredje faUet är det två förvärvsarbetande föräldrar,där den taxerade inkomsten är för ena parten och för andra parten Hyran är också här . Låt oss se på kolumnen längs tiU höger som upptar dendisponibla inkomsten. Det visar sig då att den ensamstående föräldern med tvåbarn disponerar . Den farailj där den ena partens inkorast liggerca över den ensamståendes har en hemmavarande förälder ochlikaledes två barn. Det är alltså praktiskt tagetidentiskt samma summor - bortsett från att i det senare fallet är det två vuxnapersoner och två barn som skall leva på beloppet, medan det i det första falletär en vuxen och två barn. Den förälder som koraraer till är aUtså denheramavarande maraman detta är det ju oftast fråga om - som själv vårdar sinabarn. Hon är alltså icke värd ett enda öre ja, det kanske är någotöverdrivet, för vid en subtraktion kan man få det tUl att den famUjen har 425kronor mera. Men det märkvärdiga är kanske ändå det tredje fallet, därbåda föräldrarna är förvärvsarbetande på heltid. De individuella inkomsterna äri stort sett desamma som i det andra fallet - summan av den taxerade inkomstenär . Här kommer man fram till att om den ensamstående förälderngifter sig eller flyttar samman i verklig skatteteknisk betydelse med en mansom har en taxerad inkomst av , får famUjen nära meratt leva på. Vad händer om hon inte gifter sig med honom, om deverkligen så att säga bara träffas två , om de har var sinadress osv? Jo, då blir det en helt annan situation. Beräkningar visar attfamiljen genom detta förfarande gör en direkt konkret vinst på 8 000 kronornetto . Jag har i detta fall räknat med ett bidragsförskott på till den ensamstående modern. Givetvis skall i det här andra falletfadern svara för barnens underhåll. Han får möjlighet att dra av viss del avdetta i sin beskattning och komraer på det sättet ned till en lägre skatt.Modern får givetvis de som fadern är skyldig att utge iunderhåll. De pengarna finns alltså kvar inom "fämUjen" - jag viUgärna använda citationstecken, eftersom de formellt inte är sammanboende. Pådet sättet kommer de fram till en disponibel inkomst som ligger nära 40 000kronor. Den som noga går igenom det här kan naturligtvis säga atti detta fall är mannen tvungen att ha en annan bostad. Jag viU också göra den reservationenatt han kan åsamkas viss kostnad för hyrande av ett rum, som ju inte behövervara särskilt luxuöst, eftersom han väl bör ha sin huvudsakliga bostadtiUsammans med familjen i övrigt. Låt mig säga att vid beräkningen av de härsummorna har det antagits att avdrag gjorts i form av schablonavdrag förinkomst av tjänst, sjukförsäkringsavdrag enligt faststäUda regler osv. ochnaturligtvis även förvärvsavdrag där sådant kommit i fråga. Det intressanta medsiffrorna är att de visar - jag kan inte komma fram tUl annat - att det stöd vii dag ger den ensamstående föräldern har en utformning som klart diskriminerarden gifta hemmavarande och i många faU definitivt också, som jag ser det, dengifta förvärvsarbetande kvinnan. Men, herrtalman, lät mig göra ytterligare en kommentar. I sin replik tUl berördestatsrådet den ideologiska synen på äktenskapet. Jag sitter själv med iutredningen famUjelagsakkunniga, och jag vågar verkligen säga att jagtUlsararaans med mina kolleger i den utredningen har penetrerat dessa frågor.Jag skall inte här beröra neutralitetsfrågan; den kommer att tas upp av enannan ledamot av utredningen. Men jag påstår att det är utomordentligtväsentligt att hela svenska folket får klart för sig var landets familjeministerstår i sin syn på äktenskapet som institution. Och jag skaU beröra den fråganfrån en enda synpunkt, nämligen när det gäller stabUiteten i familjefunktionensom sådan. Statsrådet redogjorde här för ett yttrande som jagi egenskap av ledamot i famUjelagsakkunniga har mött , nämligen detatt "samlevnadsformen är en etisk fråga som bara berör parternasjälva". Först och främst är det säkert aUdeles rUctigt att den uppfattaspå det sättet av många. Men från samhäUets synpunkt är det onekligen avintresse att konstatera vad stabUiteten i famUjeförhållandena har förbetydelse. Till familjelagsakkunnigas betänkande finns fogade ett par bUagor,bl. a. en som har rubriken och sammanboende ogifta. Därfinns det några kortfattade slutsatser, som jag här gärna vUl läsa upp. Detavsnittet är skrivet av en kvinna som heter , verksam vidsociologiska instUutionen i . Hon skriver: "Undersökningarna pekaremellertid på 1. att av samtligafaktiska samlevnadsfall, dvs. såväl giftas som ogiftas samlevnad, är mellan-6,4och samraanboende ogifta 2. att hälften avdessa familjebUdningar är 3. att minst 10,av dessa upplösts genom särflyttning eller dödsfall inom ungefär ett årjämfört med av de giftas." Vi kommer alltså fram till - jag vUl säga det trots detstatistiskt svaga undersökningsmaterial vi har eftersom detta sammanboende ären så relativt ny företeelse - att stabUiteten är mer än tio gånger större ifamiljebildningar som är grundade på äktenskap. Jag nämner gärna ytterligare en slutsats för attkonstatera vad detta kan ha för betydelse när det gäller studiemedlen. I dennäst sista slutsatsen sägs det: "8. att pågående studier är vanligare blandsammanboende ogifta än bland sammanboende gifta" - aUtså av de undersöktakategorierna. Men låtmig återkomma till frågan ora stabUiteten. Här stiftar vi lagar Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet föräktenskapet, men vi har också en lagstiftning sora berör många fler områden ändem som statsrådet och har tagit upp. Jagskall här inte räkna upp alla de många områden, där civUståndet har mycket storbetydelse. Jag nämner bara några, nämligen förraynderskap, arv, skadestånd pågrund av brott, tillgrepp, förtal, skyddande av brottsling, återvinning ikonkurs, jäv, vittnesplikt och talerätt i rättegång. På s. 92 i betänkandetFamilj och äktenskap kan statsrådet själv läsa den fortsatta uppräkningen. Sedan vill jag instämma i vad härsade. Jag beklagar att vi från vårt parti inte var förutseende nog att gåigenom hela detta lagkomplex när sambeskattningen togs bort - det hade kanskeöverstigit vår förmåga - men i varje fall aktivt redan då ställa krav päöverensstämmelse något sä när mellan olUca samboendeformer. Jag vill gärnatillägga att äktenskapet visserligen fortfarande på de flesta av dessalagstiftningsområden är den mest gynnade samlevnadsformen men att det i frågaora åtskilliga av dera är ytterligt angeläget att bestäraraelserna blirberoende av faktiska samlevnadsförhållanden och inte av civUstånd. Inte minstgäller detta reglerna om jäv. Jag har en känsla av att åtskilliga som haryttrat sig i denna debatt har talat . Men detta är väsentliga frågor,frågor som för den vanliga, enskilda människan är betydelsefulla såvälideologiskt som ekonomiskt. Tyvärr måste de ekonomiska frågorna i sådana härfall tillmätas en betydande vikt och behandlas med noggrannhet, så att det integår ut felaktiga informationer. Under detta anförande övertog herr tredje vice talmannenledningen av kammarens förhandlingar. HerrROMANUS (fp): uträkningar var mycketintressanta. Det är utan tvivel värdefuUt att man gör sådana punktkontroUer avvilka effekter reformer med helt andra motiveringar kan få på detta område. Detfinns all anledning att ytterligare fördjupa sig i sådana jämförelser. Men jaghar ett behov av att på ett par punkter invända mot resonemang,innan jag går in på själva sakfrågan. sade att om aUa som är hemma och vårdarsina barn skulle gå ut på arbetsmarknaden, så skulle det betyda en enormsamhällsekonomisk påfrestning. Det är klart att man inte inom denkommunala barntillsynens ram kan ordna barntUlsyn för alla barn. Men dettaomdöme måste ändå nyanseras så, att ingen kvinna som är hemma och skötersina barn får uppfattningen, att det är en samhällsekonomisk belastning om honsöker sig ut på arbetsmarknaden. Om hon kan få ett arbete och en inkomst ochbetalar skatt, så är det klart att utbytet inte blir negativt för samhället, omhon inte har väldigt många barn som hon är hemma och sköter. I varje faU frånliberal synpunkt är det självklart att var och en oavsett om det gäller enman eller en kvinna -skall ha möjlighet att få ett förvärvsarbete och tillgångtill barntillsyn. Den andra synpunkten, rör uträkning när hontalade om den famUj, där den ena maken förvärvsarbetade och den andravar hemma.Såvitt jag kunde förstå räknade inte med att den hemmavarandemakens arbete representerade något ekonomiskt värde för famUjen. Det gör detsjälvfallet. De flesta hemmavarande makar utför ett arbete som är av ekonomisktvärde för familjen. Den som presenterar uträknmgar, som inte beaktar detta viden jämförelse av de olika famUjernas situation, den personen gör den verkliganedvärderingen av hemmafruarnas arbete. TiU nästa gång tycker jag att fruSundberg skall komplettera sin uppställning på den punkten. FaraUjerätten och det allmännas behandlingav gifta och ogifta över huvud taget är mycket dåligt ägnade för förenklingaroch slagordsmässiga uttalanden. Den reflexionen, som jag hade tecknat ned föreden här debatten, har blivit bestyrkt av vad som hittiUs har sagts. om att vi skall vara neutrala till samlevnadsformen, medan herrBurenstam anser att äktenskapet diskrimineras. Inget av dessa uttalandenär generellt riktigt. Om diskussionen skall bU intressant måste man klargöra ivUket avseende man talar ora neutralitet och diskriminering. Det är olika påolika områden, och det har givits många illustrationer tUl det under dendiskussion sora hittiUs har förts. Det bör också vara olika i vissa faU. Manraåste helt enkelt diskutera varje frågestäUnmg för sig. Låt mig här heltschematiskt ta upp det från fyra synpunkter. 1, Hur ställer siglagstiftningen tiU två sammanlevande vuxna, om de å ena sida är gifta, å andrasidan sammanlever utan äktenskap? 2, Vad haräktenskapet respektive fri samlevnad för betydelse för relationen mellanföräldrar och barn? Vad haräktenskapet respektive fri samlevnad för betydelse för statens och kommunernasbehandling när det gäUer skatter, socialstöd, service, tillgång till bostad,daghem osv. En mera allmänfrågeställning: är statens och koraraunernas attityd tUl äktenskapetrespektive fri samlevnad? Det talas ofta i allmänna termer om att vi skall slåvakt om familjen, slå vakt om äktenskapet osv. När det gäller den första frågeställningen hänvisar fruOdhnoff i sitt svar till famUjelagssakkunniga. Hon säger att utredningen slårfast samma princip som hon har hävdat, nämligen att lagstiftningen så långtmöjligt skall vara neutral i förhållande till olika samlevnadsformer. Det ärnog en aning förenklat. Ungefär liknande sägs i direktiven tUl utredningen, ochjag tror att det uttalandet tyvärr har bidragit till att förvirra diskussionenen hel del. Där säger departementschefen att en "ny lagstiftning börenligt rain mening så långt möjligt vara neutral i förhållande tiU olikasamlevnadsformer och olika moraluppfattningar". Sedan fortsätter han:"Äktenskapet har och bör ha en central plats inom familjerätten,raen raanbör försöka se till att den familjerättsliga lagstiftningen inte innehållernågra bestämmelser som skapar onödiga svårigheter eller olägenheter för dem somskaffar sig barn och bUdar familj utan att gifta sig." Det här är ett centralt avsnitt i dessa direktiv. TyvärrinnehåUer de två meningar, som i viss mån står i motsättning tUl varandra. Detpåpekar också utredningen i sitt betänkande. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Det finns två utgångspurUcter för talet om neutralitetfrån samhällets sida till valet av samlevnadsform. Den ena är att anspråk frånsamhällets sida på att vissa av samhället givna regler skaU gälla i allasamlevnadsfall kan uppfattas som ett intrång i de enskUdas personliga värld.Att man inte kan leva tiUsammans utan att vissa regler blir tillämpliga,uppfattas som ett tvång. Det andra intresset är att man skall behandla sammafaktiska sociala situation lika, oavsett den rättsliga formen. Man skall intege dem som valt en viss rättslig form några fördelar som andra inte får. Det ärde två önskemålen, och som utredningen påpekar går de inte alltid att förena. Om man vUl låta bli att blanda sig i parternas inbördesrelationer, kan man inte tvinga på dem ett system som behandlar allafaktiska situationer Uka, oavsett juridisk form. Utredningen konstaterar det ochsäger att en fuUständig neutralitet tiU samlevnadsformen alltså är omöjlig attgenomföra på detta område, om äktenskapet skall bibehållas som ettsärskilt rättsligt institut. Och enligt direktiven bör äktenskapet även iframtiden ha en central plats i familjerätten. Vad som menas med detta är helt enkelt, att de som väljeratt leva utan äktenskap får också finna sig i att de inte har det rättsligaskydd som äktenskapet innebär. Det är ingen särskUt konstig tanke, men man harändå lyckats förbigå den rätt mycket i den här diskussionen. Därför vUle jagdra fram den. Den andra frågestäUningen gäUer relationen mellanföräldrar och barn. Där är väl numera i stort sett accepterat i vårt samhälleatt barnen skall behandlas lika, oavsett om föräldrarna är gifta eUer inte. Ioch med beslutet om de utomäktenskapliga barnens arvsrätt är denprincipen i huvudsak genomförd, men inte helt. I familjelagssakkunnigasbetänkande föreslås ett par ytterligare ändringar när det gäller vårdnaden ombarn. Vi vill förstärka fädernas möjlighet att fä vårdnanden om barnen.Majoriteten i utredningen vUl också ge föräldrarna möjlighet att gemensamt havården om sina barn, även om de inte är gifta. Vi har också ett förslag som germöjlighet för den ena av föräldrarna att få överta bostaden vid ensärflyttning, även om föräldrarna inte är gifta. Motivet är naturligtvis ocksåhär strävan att barnen skaU få en bra bostad. Jag kan inte tänka mig att det är någon här som anser attbarnen skall diskrimineras beroende på om föräldrarna har gift sig eller inte.Barnen kan inte lastas för hur föräldrarna väljer i det avseendet. visserligen att skulle ha den uppfattningen,men det berodde nog på att hon befann sig i en trängd situation. För det tredje gäller det statens och kommunernasbehandling av famUjerna med avseende på skatte- och sociaUagstiftning m. m. Minutgångspunkt - liksom utredningens, även om den inte sysslar med denna fråga isärskUt stor utsträckning - är att den faktiska samlevnadssituationen skallvara avgörande och inte vilken juridisk form man har valt. Jag skulleföreställa mig att instämmer i den utgångspunkten. Jag undrar omherr gör det; han har hittiUs av tidsskäl undvUcit att ge sigin på ideologiska spörsmål, men eftersom detta är en central fråga kunde hankanske ha ägnat ett par ord åt den. Med den utgångspunkten finner man att vissa ändringarmåste göras i dagens lagstiftning. I vissa avseenden missgynnas äktenskapet, t.ex. på studiemedelsområdet, när det gäller omskolningsbidrag från AMS och närdet gäller faktisk sämbeskattning av rörelseidkare. I andra faU gynnas äktenskapet. Mest iögonenfallande är1800-kronorsavdraget och änkepensionen. I samtliga dessa fall ligger lösningenenligt min uppfattning i att man eftersträvar en individuell behandling. Degifta bör inte diskrimineras i studiemedelssystemet eUer när det gälleroraskolningsbidrag. En allmän egenpension bör byggas upp, kompletterad medbarnpension och eventuellt försörjarpension så att änkepensionen kanersättas av de formerna. Möjlighet till individuell beskattning bör införasäven för rörelseidkare. berörde den sista frågan något. Om jagfattade henne rätt menade hon att denna fråga inte är särskilt allvarlig,eftersom ena makens arbetsinsats kanske är ganska ringa och skattemässigt intehar så stor betydelse. Jag förmodar att hon medger, att om arbetsinsatsen ärstörre har frågan en större ekonomisk betydelse. Men det är förvånande att inte nämner att idet här fallet den ena makens vanligen kvinnans situation försämras i ettväsentligt avseende, nämligen att hon inte får någon rätt till ATP-pension försin arbetsinsats. Om man vill hävda kvinnans jämlikhet borde det varaväsentligt att ändra på detta. Man har iakttagit att bolagsbUdningen för sådanahär rörelser har ökat väsentligt . Det är sannolikt den faktiskasambeskattningen som ligger bakom denna ökning.