prot · FV0971 · 1972-12-31 00:00:00 — Naturligtvis kan man inle begära att staten skall betaladriften år , men man skulle i varje fall kunna tänka sig att staten medsina medel hjälpte organisationerna som de har förbundit sig attsvara för dessa projekt. Som regel överlämnar man ju skolor och sjukhus ochliknande projekt till mottagarlandets egna myndigheter. Jag villän en gång slå fast att driften vid dessa institutioner är den reellautvecklingshjälpen. I detta sammanhang vill jag ta upp den speciella fond averfarenhet som missionen representerar. hargjort en pionjärinsats när det gäller att samla materialfrån sina arbetsfält, inle minst fotografier. fick stiftelsentillstånd av alt införa "fotografisk apparatur". Sedan harman undan för undan samlat ett väldigt material som man gärna ställer lillförfogande åt forskare, journalister och författare, ett material som skulle kunnafå den största betydelse för informationsverksamheten i landet och som börkunna intressera människor för u-landshjälp. Man möter ofta den inställningen alt folk om u-hjälpensäger att den ändå inte gör någon nytta och atl del inte blir bättre osv.Studerar man dettamaterial och fram lUl får man se en expansiv utveckling ochvad detta arbete verkligen betytt. Det är nu vår förhoppning alt SIDA skall få möjlighet altstödja delta arbete så att man får detta omfattande bUdmaterial katalogiseratoch organiserat så att delta akiv kan bli mera brukbart i informationsarbetet. Ytterligare några ord, fru lalman, om informationsfrågornasom ju blivit allt väsentligare om vi skall kunna åta oss det stora stöd som vihar utfäst oss till 1974/75. Inom parentes vill jag säga att jag kommer altstödja reservationen I, ty jag tycker att lagt kort ligger. Vi skall inle svikavåra utfästelser. Jag anser all allt tal om enprocentsmålel är meningslöst, omman inte fixerar det i liden. Del är ingen konst att lova I procent avbruttonationalprodukten om man har en generation på sig. Skall vi kunna åta oss denna stora utgiftspost vill detverkligen till atl vi ökar intresset och engagemanget hos folkel i gemen.Regeringen är medveten om detta, och man vill nu engagera folkrörelserna,närmasl studieförbunden och löntagarorganisationerna. Detta är gott och väl.Här gäller det i så fall att bygga upp en verksamhet som kommit barasporadiskt tUl uttryck. Men i sammanhanget får man verkligen inte glömma bortatl kyrkorna och de humanitära hjälporganisationerna har eninformationsapparal, som inle bara vänder sig tUl de egna grupperna utan ocksånår ut till hela folket, såsom sagts. Jag kan inte förstå att man inteän mera satsar på dessa organisationer, som har egen erfarenhet inte bara avu-landsarbele utan också av informationsarbete på hemmaplan. Jag skulle viljapåstå atl intresset för u-hjälp i detta land skulle varit avsevärt blygsammareän nu om inle dessa organisationer på många vägar sökt sig in i de svenskahemmen genom tidningar och tidskrifter, genom möten, föredrag, studiecirklar,kampanjer och mycket annat. När nu det uppräknade informationsanslagel skalldelas på olika organisationer hoppas jag verkligen att man har detta i minnetoch alt fördelningen inte sker efter någon enkel percapitaprincip utan efterden effekt som vederbörande organisation kan förväntas utveckla. Sä ytterligare några ord angående det svar pä min frågasom jag har fått av utrikesministern. Bakgrunden till min fråga är de ohyggligheter som just nusker i det arma . Om kriget löser några problem skapar del destofler, och i synnerhet gäller det inbördeskrig. Med den s. k. freden kommer utrensningsaktionermol tidigare motslåndsgrupper. Förhållandena har som sagt blivit helt kusliga iBangladesh för folkgruppen biharerna, som invandrade lill Öslpakistan i sambandmed delning 1947. Del var ingen populär folkgrupp, och när inbördeskrigetkom satsade biharerna på Västpakislan i hopp om alt bli accepterade.Självfallet har många biharer gjorl sig skyldiga till grymheter under kriget,det skall inte förnekas. Men vidtas repressalieåtgärder mot helafolkgruppen; en och en halv miljon människor inklusive kvinnor och barn utsättsför svår diskriminering och hård vedergällning. Den danske journalisten och författaren harbesökt ett av de lägren, Mohammedpurlägrel, där 15 000 biharer hålls instängda.De är helt hänvisade till hjälporganisationernas bistånd. Han skriver så här:4* protokoll 1972. Ang. behandlingen av vissa folkgrupper i mottagarländerför svenskt utvecklingsbistånd Ang. behandlingen av vissa folkgrupper i mottagarländerför svenskt utvecklingsbistånd "Om helvetet finns någonstans på jordens skorvigayla, är del här. Vi var inle bland människor. Vi var i dem. Det var 15 000 iMohammedpurlägrel, som är en liten skolbyggnad på ett område jag skulleuppskatta till två tunnland. Men taket är platt, så de kan bo där också och harslagit upp tält vid tält av trasor och säckväv. Vi gick bland ynkUga stackare,barn, uthungrade, klev över apatiska människor, och milt mod svek mig, dåhan" - lägerchefen - "ville ha mig med in in den sura stanken i denfönsterlösa byggnaden, där de som hade koppor låg. Vi klev över bruna och gulaspår efter tyfus, och när man ser efter hur man går möter man barnensögon." Från flera håll rapporteras massakrer på biharer, ochuppenbarligen ser myndigheterna genom fingrarna med dessa övergrepp. Ettliknande läger i i norr överfölls, I 000 personer dödades och 250 ladesin på sjukhus, berättar den danske läkaren där, . Tyvärr är sådana här företeelser inte unUta vi har möttdem i , , Erilrea och Sydsudan. Vi vet också att del är ganskaresultatlöst att vädja lUl vår delegation i atl den skall tainitiativ tUl resolution mot diskriminering av sådana här minoriteter. Delvanliga svaret är att vi är en liten nation, och så länge de stora nationernainte är intresserade kan det inte bU något resultat. Därför menade jag all somstor bidragsgivande nation borde vi åtminstone kunna framföra bestämda önskemålom att mottagarlandets regering visar humanitet. En humanitär insats, som eltutveckUngsbistånd alltid utgör, måste också kunna förmedla något av humanitärmänniskosyn. Det har sagts alt "all utvecklingshjälpinnebär påverkan", och det är säkert riktigt. Ett så storl bistånd som nuavses, ytterligare 160 miljoner, till måste också kunna användas somnågon form av påtryckningsmedel. Jag tycker inte man skall fästa sig så mycketvid ordvalet här: var och en inklusive utrikesministern måste förstå vad jag ärute efter. Pä något sätt måste man få folk att förstå atlframtiden inle kan byggas på öga för öga, land för tand, våldtäkt för våldtäkt.Jag tror också all en kontakt med statschefen skulle löna sig.Han skulle säkert tacksamt anamma en invit på det här området. Vi vel ju althan är mycket angelägen om atl pacificera lägel men har mol sig grupper avextrema aktivister. Han skulle få en god anledning atl mera bestämt ta itu medde här övergreppen mot biharerna. Utrikesministern menar atl delta vore att blanda sig i enstats inre angelägenheter att göra sådana här framställningar av humanitärtslag. Men i så fall är det också inblandning i en stats inre angelägenheter attge ett ålemppbyggnadsbistånd på 160 miljoner, eftersom det alllid får effekterav påverkan. Vi hörde det beträffande , som inte vill vara med omfamiljeplanering men där vi ändå bedriver sådan. Jag undrar om inte herrWickman liksom sin företrädare skulle kunna ta initiativ för atl i någon månhäva denna tragik. Jag yrkar bifall till reservationerna 1-4, 6-9 och 11-14. i var inle nöjd med millsvar. Vi skall komma ihåg vilken fråga del var som ställde tillmig. frågadenämligen om jag ansåg att svenska ulvecklingskrediter och biståndsinsatser tillett annal land skulle förbindas med villkor om detta lands politik i dettafaU landets politik mot minoritetsgrupper. Det var på den principiella frågansom jag gav ett klart och entydigt principiellt svar, och det svaret var nej.Jag ansåg inte att jag behövde motivera del mer än vad jag gjorde i svaret, bl.a. därför all jag hade tillfälle men jag vet inte om var ikammaren dä att rätt utförligt ange gmnden för den svenska inställning somdel här svaret är baserat på. Vi lar principen om icke-inblandning i andra länders inreangelägenheter på allvar. Jag tycker att i också borde göradet, och jag tror faktiskt all han, om han tänker igenom problemet litetnärmare, också kommer atl göra del. säger att min föregångare var en mycket bättreperson än jag. Det skall jag i och för sig inte aUs bestrida, men jag tror altbeviset för det får finna någon annanstans än i det åberopadeexemplet med . Min företrädare sade inte till sudaneserna att den svenskakredit som då var aktuell skulle inställas, ifaU de icke upphörde med kriget.Del skulle ha varit en analogi lill den fråga som ställde lillrnig. Däremot såg man tiU vid beviljandet av krediten alt denanvändes regionalt på etl sätt som icke innebar en diskriminering. Men det äralltså icke ett politiskt villkor som är analogi med det som härvill att jag skulle uttala mig om. Detta om principfrågan. Vi har haft tillfäUe att diskuteramöjligheterna för utomstående länder att påverka minoriteters ställning i andraländer. Min företrädare hade tillfälle att diskutera detta, och jag har ocksåhaft det. Just nu gäller det biharerna i . har idiskussionen talats om de asiatiska minoriteterna i östra . För något årsedan diskuterade vi rätt ingående indianerna i . Vi har diskuteratde judiska minoriteterna och får väl också anledning atl återkomma lill dendiskussionen. Det är verkligen inte uttryck för en svensk likgiltighetför minoriteternas läge när vi avvisar den typ av åtgärder som härär ute efter utan det är, som jag nämnde, ett konsekvent uttryck för en principsom vi anser vara den enda möjliga principen i umgänget mellan nationerna. Delbetyder att de medel som kan stå oss till buds för att uppnå resultat får visöka i . har flera konventioner till skyddbl. a. för minoritetsgrupperna som elt led i del allmänna skyddet förmedborgerliga och mänskUga rättigheter. vet vi alla i denna kammaremycket väl att skulle konventions-texterna bestämma verkUgheten, så kunde vi semed stor optimism och tUlförsikt på mänskUghetens läge. Vi vet också att i FN gäller, trots alt man har dessakonventioner och deklarationer, mycket starka begränsningar av organisationensmöjligheter att ingripa. Vi har från vår sida inte bara anslutit oss till ochratificerat konventionerna. Vi har också - .vilket är den väsentligaförutsättningen för att dessa konventioner skall bli effektiva operativainstrument accepterat enskUd klagorätt när kränkning av konventionernaföreligger. Men den klagorätten är ju inte mycket att åberopa från svensk synpunkt Ang. behandlingen av vissa folkgrupper i mottagarländerför svenskt utvecklingsbistånd Ang. behandlingen av vissa folkgrupper i mottagarländerför svenskt utvecklingsbistånd därför attvi har erkänt klagorätt gentemot oss. Det viktiga är naturligtvis att den partsom kränker en konvention har godtagit denna enskilda klagorätt, och det är sombekant i flertalet faU inte förhållandel. Vi har drivit dessa frågor i FN tidigare, och vi kommeratt fortsätta atl göra det. Vi har också ett annat medel alt använda, och omdet är det som kommer fram till så tror jag inte altdet behöver vara så stor skillnad mellan och mig i dellasammanhang. Del gäller kontakter direkt med de berörda regeringarna, där viuttrycker den synpunkter på dessa frågor och i sådanafall vel vi atl vi talar också för den svenska . Vi understryker dåden vikt vi lägger vid att frågorna får en humanitär lösning. Jag hadetillfälle all bl. a. i utrikesdeklarationen komma in på detta, och jag sade attsådana föreställningar föredrar vi, med tanke på de förtryckta minoriteternasintressen, att göra utan offentlighet och dramatiska åthävor, helt enkeltdärför att man i annat faU riskerar atl effekten av framställningen uteblir. Vi kan också - och det har vi gjort i del här fallet -förklara oss beredda att i förening med Internationella röda korset och även iandra former ställa humanitära resurser till förfogande för att hjälpa minoriteterna.Det vore, tycker jag, att dra ner debatten atl försöka gradera del engagemang somvi känner i de här frågorna. Det är inte den typen av diskussion vi bör ha. Däremot kan det hända atl och jag inle står sålångt från varandra som del verkade när jag fick fråga. Men föralt del inte skall råda någon oklarhet vill jag upprepa alt den princip somligger bakom mitt myckel bestämda nej på fråga, det är en principsom både min föregångare och jag själv följt och som jag verkligen hoppas attmina efterträdare kommer alt beslutsamt och konsekvent hålla fast vid. Fru andre vice talmannentillkännagav atl anslag utfärdats om sammanträdels fortsättande . i (m) kort genmäle: Jag ber att få tacka utrikesministern för dethär anförandet, som förvisso gav mycket mer än det korta svaret. Och hade herrutrikesministern lagt fram några av de här tankarna i svaret, så hade det juinte blivit sä kärvt och bäddat så för missförstånd. Del är precis vad jag är ute efter,all i del utvecklingssamarbete som skall ske i måste del ocksåkunna ges möjligheter atl åtgärda diskrimineringen av minoriteterna. Jagförstår att utrikesministern också anser all det kan ske. Jag ber att få tackaför detta och ansluter mig till enigheten på denna punkl. HerrGÖRANSSON (s): Jag skall med några ord beröra punkterna 14och 18 i utrikesutskottets belänkande nr 6, alltså frågorna om bidrag lUIenskilda organisationers hjälpverksamhet och en eventuell fredskårsenhet inomSIDA:s ram. Låt mig först få säga att värdet av de enskildaorganisationernas insatser och verksamhet i liksom derasinformationsverksamhet i står utom aUl tvivel. Vi betraktar från olikahåll denna verksamhet som betydelsefull för u-landsbiståndet, och den utgördessutom ett värdefullt komplement till det offentliga bistånd som utgår via deinternationella organen och det svenska organet SIDA. När diskuterade denna del avu-hjälpen förelåg tre motioner från de borgerliga. Del var ,och som i princip var överens i de här frågorna. Dekunde inte ansluta sig lill regeringens och SIDA:s ställningslagande när delgällde hur fördelningen av medlen skulle gå lill, ej heller när det gällde huroch i vilken utsträckning anslag skuUe utgå, ulan de borgerliga partierna enadesig om en gemensam reservation, har vi fått tillbaka motionerna frånsamtliga borgerliga partier, men del är endast som har reserveratsig. Jag vet inle om man kan fatta detta så del vore i och för sig glädjande- att och fr, o, m, nu i stort accepterar deriktlinjer som ligger till grund för bedömningen av anslagen till de enskildaorganisationerna. Enligt årets statsverksproposition beräknas del ju bli ettökat utrymme för bidrag tUl de enskilda organisationerna - under entvåårsperiod rör det sig om mer än en fördubbling. Del är kanske detta somgjort alt mittenpartierna nu accepterar den anslagshöjning som har skett upplill 12 miljoner, I parlimotionerna från mittenpartierna och moderatasamlingspartiet förordar man som sagt ett ökal stöd till de enskildaorganisationerna. Förslagen i motionerna ligger i stort sett i Unje med regeringensallmänna ståndpunkt i dessa frågor, och man kan göra det konstaterandet atlorganisationernas verksamhet utgör etl värdefullt komplement lUl det allmännautvecklingssamarbetet. Man skall inte heller glömma att utöver de nämnda 12miljonerna finns det också möjligheter lill anslag som kan utgå ikalastrofsammanhang. Bara insatserna till har där uppgått till 12miljoner kronor. Stödet till de enskilda organisationerna kan alltså öka, ommöjligheter finns att få ut hjälpen till de människor som drabbats. Medelsberäkningen för organisationernas insatser baserasnaturligtvis på en bedömning av deras planer och, kanske framför allt, påkvaliteten i deras projekt. Mycket viktig är också mottagarländernas inställningtill den verksamhet som vederbörande organisation bedriver samt omfattningenav organisationens eget tillskott till ett projekt. Det är med andra ord intevi själva som väljer ut vilka projekt vi skall satsa på. Som regel sker urvaletefter ansökan från mottagarlandet, och då är det naturligt att vår allmännabiståndsverksamhet och organisationernas bistånd via SIDA skall följa ungefärsamma handlingsmönster. Om så inte är fallet, får vi ju. inte den effekt somriksdagen har uttalat sig för, nämligen att resultatet av insatserna skaU varadel bästa möjliga, när vi sedan för allmänheten skall redovisa hur våra samladeresurser har använts för atl förbättra situation. i ifrågasatte en del av vad jag nu sagtoch framhöll bl, a, att man får bara pengar för att bygga; man får aldrig någramedel för att driva en verksamhet. menade tydligen atl del är driftensom ger effekt; det andra är oväsentligt. tror jag inte alt att byggandet är betydelselöst, ty driften av t, ex. en skola kan juknappast ge något resultat alls, om man inte har nägon skolbyggnad. Man kan juinle driva en utbUdning ulan alt ha en skola. Jag vet inle om i detsammanhanget var inne på samma linje som tidigare, alt när en enskildorganisation får ja lill ett nytt utvecklingsprojekt skall man också hadriftkostnaderna 100-procentigt läckta under de första fyra fem åren, därefterskall kostnadstäckningen minska. Det är svårt att hitta bidragsregler för enskildaorganisationers verksamhet, det må gälla ungdomsarbetet i kommunerna ellerannan verksamhet här i landet. Och det är alltid svårt att få in de religiösasamfunden i samma grupp som övriga föreningar, vilket beror på allde religiösa organisationerna har andra redovisningsprinciper än så att säga vanligafolkrörelser och intresseorganisationer. I vad jag nu sagt ligger inte någonnedvärdering av de religiösa organisationerna, men vi vet all det råder enskUlnad där. Och det är väl helt naturligt att myndigheterna i etl samhälle,som skaU bistå organisationerna och se tUl att de kan föra ut sin tro och sinidealitet tiU andra länder, också vill ha vissa kontroUmöjligheter för attnågorlunda kunna harmonisera arbetet med den allmänna bidragsverksamheten. Detkan väl ibland vara svårt, och det nödvändiggör att vissa organisationer kommerin med ytterligare uppgifter som underlag för ett slutgiltigt beslut inom SIDA.I stort sett tror jag emellertid man kan säga att de pengar som står tUldisposition för de olika enskilda organisationerna täcker behovet, och det ärmin övertygelse att den kraftiga höjning som har skett i stor utsträckning har bidragit tUl dessa allmänna möjligheter. Låt mig sedan säga några ord om det krav som bland andraherr MöUer i men även i har framfört och som ingår ipunkten 18, där de tre borgerliga partierna kräver en speciell fredskårsenhetinom SIDA. Låt oss då först konstatera att det numera inte finns några direktsvenska projekt i vårt utvecklingssamarbete. Vad vi gör är att lämna stöd tillmottagarlandets projekt genom att ställa personal och finansiella resurser tillförfogande. Förslaget innebär alt SIDA i sin planering skulle försökaidentifiera projekt för vilka det behövs uteslutande den typ av vanligen yngrepersonal på mellannivå som tillhör fredskåren. Det bUr aUtså då inte denspridning som är önskvärd för att kunna genomföra ett helt projekt. Det är alltid en fråga om organisationen skaU, som i dettafall de borgerliga begär, följa elt ideellt mönster, så att fredskårstanken ärdet samlande, eller om man skall välja andra kriterier, såsom länderinriktningeUer arten av program och därmed försöka skapa olika enheter inom SIDA. Jagtror det är synnerligen svårt att säga att det ena är svart och det andra vitt,alt det ena är absolut rätt och det andra absolut fel. Del gäller för SIDA pådetta område liksom på aUa andra områden att finna en samarbelsform somverkligen tillgodoser behoven och som dessutom följer det allmännautvecklingssamarbete som vi har beslutat oss för. Jag tror alltså därför inte att man, såsom motionärer ochreservanter begär, kan sätta upp en fredskårsorganisation som bygger på den samlandetanken, på den ideeUa glädjen eller på önskan att få arbeta i u-land, utanprogram- och ländervalsinriktningen bör i stort få bestämma hur organisationenskaU vara uppdelad. Låt mig bara nämna atl även om fredskårsenhelen harförsvunnit inom SIDA, innebär det inte att SIDA helt har lagt av dennaverksamhet. Inte mindre än 170 fredskårister får finansielltstöd för verksamhet i . Jag tror alltså inte atl fredskårsenhelerhablir vare sig sämre eller bättre om man samlar dem i en enhet, utan här gällerdel all hitta arbetsformer som är realistiska. ansåg att man inle lar tillräcklig hänsyn tillde religiösa organisationerna. Om man ser pä de bidrag som har utgått tillenskilda organisationer under föregående budgetår liksom under detta, kan maninte där finna atl de religiösa organisationerna är missgynnade i förhållandelUl andra organisationer, som också utför ett storartat arbete på detinternationeUa området. Jag skulle tvärtom vilja .säga alt här finns en klarbidragsövervikl för de religiösa församlingarnas arbete i . Med dessa ord, fru lalman, ber jag all få yrka bifaU tillutrikesutskottets hemstäUan i punkterna 14 och 18. HerrWERNER i (m) kort genmäle: Jag har ingen anledning all direkt angripaherr välvilliga anförande, men jag måste nog säga, all han var Utetdemagogisk när han talade om de stora bidragen tUl de enskildaorganisationerna. Han säger att dessa "fördubblats", vUket kan låtamycket. Men om vi fördubblar det antal ledamöter som sitter i kammaren, blirdet ändå inle så många. Anslaget har alltså växt liU . Man kan också uttrycka det så, , attanslaget till dessa organisationer kommer att bli av helautveckUngsanslaget. Att det anslag som går till missionen och de enskUdaorganisationerna, vUka gör en så väl omvittnad insats, uppgår liU en så blygsamdel av dessa 1 250 mUjoner kronor, tror jag nog kommer atl förvåna det svenskafolket. Jag är helt medveten om att det krävs vissa kriterier, all del skallvara kvalitet på projektet samt atl mottagarlandet skaU ge sitt godkännande.Men del är inle där problemet Ugger, utan frågan är i vad mån vi skall anse detlämpligt alt också ge driflbidrag. Jag vidhåUer den meningen att först när institutionernakommer i funktion kan någon utveckUng i ske. När ungdomarna får undervisning,uppstår en utvecklingseffekt osv. Det är klart alt skolbyggnaden behövs, menden behövs minsann inte i alla lägen. På många håll har jag sett undervisningunder bar himmel, men det är klart att institutionerna spelar sin roll. Driftenger dock den reella utvecklingseffekten. Jag lycker nog all parallellen med dereligiösa organisationerna här hemma, för vilka det kan vara svårt att finnabidragsformerna, inle är relevant. De projekt det här gäUer är exakt liknandedem SIDA själv genomför - det gäller skolor, sjukhus, alltså sådanainstitutioner som är religiöst sett helt neutrala. Jag villuttrycka den förhoppningen all vi när vi här får informations- anslagetuppräknat, inte bara tänker på de folkrörelser som nämndes utan även på attkyrkorna och de humanitära organisationerna skall få sin beskärda del av kakan. () kort genmäle: frågade varför mittenparliernareserverade sig , medan de inte vidhöU sin reservation i frågaom bidrag till enskilda organisationer. Anledningen är enkel: har våra synpunkter, som vi sersaken, blivit tillgodosedda i utskottets skrivning. Där sägs för det första attdet finns möjligheter att tillmötesgå organisationernas ansökningar. Detbetyder att inga ansökningar kommer att avstyrkas på grund av brist på medel. För det andra säger man, alt den förlängning avkontraktstiden för volontärer som vi begärt kan beviljas, och för del tredjetalar man om att driftbidrag också kan utgå. Detta hade vi begärt. Eftersommolionen inte är avstyrkt utan funnen besvard av utskottet, är vi nöjda meddetta. Låt mig beträffande fredskåren bara säga alt anledningentill vår reservation här är att vi finner den verksamheten betydelsefull närdet gäUer att kanaUsera ungdomens intresse i biståndsverksamheten. Vi tror attdet ulan atl bryta med andra principer är möjligt att finna projekt, där en övervägandedel fredskårister kan arbeta.