prot · FV0947 · 1972-12-31 00:00:00 — Allu är överens om betydelsen uv dennukonferens för kumpen mot miHöförstöring och förgiftning - en kump som måstevuru internutionell. Den svensku nationalkommittén, som har somsin ordförande, har uttalat som sin mening att konferensen bör vara universell.Nu finns det tyvärr stater som motsätter sig att aUa andra stater skall fådelta i denna konferens. Vid behandlingen av resolutionen rörandemiHökonferensen under höstens generalförsamling i FN lade ner sin röstvid samtliga säromröstningar som reglerade inbjudningarna tUl konferensen.Detta anser vi vara felaktigt handlat. borde i stället ha stöttförslaget att aUa intresserade stater skuUe inbjudas att deltaga i konferensen.Vi hoppas att miHövårdskonferensen ändå kan få den universella karaktär som ärnödvändig för dess framgång, men för att detta skaU uppnås måste man taställning och man måste klart gä emot krafter som vUl förhindra en sådanutgång. Det handlar här om tre stater, förutom Tyska demokratiska republikenockså Demokratiska folkrepu bhken Koreu och Demokrutisku repubUken . Enmöjlighet för att som fullvärdig medlem deltu i miHövårdskonferensen är attdenna stat vid möte inväHes i Världshälsoorganisutionen. hartyvärr redan sagt här i riksdugen utt när det gäller medlemskup i FN.sfackorgan endast röstur för stuter som man redan erkänt. Och innan en statkommit med i FN kan man inte erkänna den. Jag vädjur tiU regeringen utt omprövusin ståndpunkt och brytu detta groteska cirkelresonemang, som verkligen inteskänker den heder. När det gäller en annan av de nämnda staterna.Demokratiska republiken , finns det ulldeles speciellu skäl för dessnärvuro på mUjövårdskonferensen. Ingen internutionell miHövårdsfrågu ärullvuriigure och mer akut än systematiska förstörelse av midön iIndokina. Med oliku medel söker mun förstöru det dugligu livet ochlivsbetingelsernu över huvud tuget i de drubbade länderna - , ,. Den nyu termen ekocid, dvs. miljömord, unvänds mer och mer för uttbetecknu dennu förbrytelse mot ett folk, ju mot helu mänskligheten. Kumpen förutt sättu stopp för dettu miljömord måste spelu en viktig roll påFN-konferensen. krig i Indokinu förs nu efter en förändrudmUitärpolitisk strutegi. President kun dra hem trupper, men målsättningenär att förlängu kriget, buru med andra medel. Den s. k. vietnamiseringen är ledi en amerikansk strategi för att kontroUera och exploatera andru länder ochfolk. Mun hur från amerikunsk sida faktiskt lyckats få den propagandistiskaeffekten att massmediu i ett land som möjligen är det likudunt iandru länder - nu mindre behandlar kriget mot folk än tidigure. Munhur lyckuts inbillu en del människor utt presidentNixon håller på utt nedtruppu och avsluta kriget, medan krigföringen mot folkeni Indokmu i stället hur intensifieruts. Den totula mängden bomber som uv Förentu stuternu fäUtsöver Indokinu kun beräknus uppgå tUl över 6 vid slutet uv 1971. Detär en siffru som det är svårt utt omedelburt futtu helu innebörden i.Jämförelsesiffror säger något: Under helu det undru världskriget fällde Förentustuterna summunlugt på uUu krigsskådeplutser cu 2 midoner ton bomber, dvs.mindre än en tredjedel uv vad som redun fällts över Indokinu. Sedun blevpresident hur en större mängd bomber fäUts över Indokinu än underJohnsonregeringens tre sistu år. Bombmung-den under Nixons hittUlsvurunde treår som president är också större än den summunlugdu mängd bomber som fäUdes uvUSA under det undra världskriget och tiUsammantagna. Det mänskligalidandet under ett krig kan inte mätus i siffror. Gemensumt för de vupen ochmetoder som USA-regimen utnyttjur mot folken i Indokinu är utt de är specielltriktude mot civUa och att en avgörande beståndsdel är terror. Vad Förentastaterna prövar i är framtidens vapen mot alla folk och grupper somvUl kämpa sig tUl frihet. Folkens kamp i och USÄ:s strävan att med milUäraoch teknologiska medel söka undertrycka dennu kump för frihet ochsjälvständighet kun inte ses isolerat som en kamp i . Vår soliduritet medfolken i Indokinu måste utgå från den grundläggunde insikten, utt enförutsättning för vår egen frihet och självständighet, för vår egen sociulufrigörelsekump är en fust soliduritet med folken i Indokinu, med ulluprogressivu krufter i , Afriku och Lutinumeriku. Protesternu mot anfallskrig och folkmordi måste ges förnyad styrka och komma tUl ständigt nyu uttryck.Soliduriteten med Indokinus folk måste uttryckus i hundling. Därför börregeringen uttrycku ett klurt fördömunde uv Förentu stuternus anfallskrig sumtbryta förbindelserna med Saigonjuntun och upprättu diplomutisku förbindelsermed RepubUken Sydvietnums provisoriska revolutionära regering. Den formulering uv målsättningen för Sverigesutrikespolitik som görs i inledningen till regeringsdeklurutionen unser vivara alltför begränsud. Mun måste sturkt betonu både den internutionellusoliduriteten med ullu dem som i oliku länder kämpur för nutionellt oberoende,för fred, demokruti och sociulism och värnet uv det svensku folkets nutionelluoberoende, uv vår rätt utt självu uvgöru egnu ungelägenheter. Melluninternutionulismen, det friu sumurbetet mellun folken, och värnet uv dennutionellu självständigheten, förutsättningen för dettu friu sumurbete, finnsingen motsättning. Tvärtom betingur de bådu strävundenu vurundru. Det finns emellertid typer uv sumverkun mellun ettbegränsut untul stuter eller mellun vissu internationella intressegrupper somstår i motsättning både tUl en verklig internutionulism och tUl folkenssjälvbestämmunderätt. Det gäUer t. ex. de internationellu trusterna ochkartellerna, som bUdats för att effektivisera och skärpa utplundringen avfolken. Liku litet som kupitulistisku monopol inom ett land kun uccepterus, liku litet kun de internutionella kupitulistisku monopolen Den form av samverkan de uttrycker står i strid med folkensintressen. EEC är därför inte en inkörsport tUl internutionelltsumurbete och urbetsfördelning. EEC är de västeuropeisku monopolens gemenskup.I deras intresse skall EEC-länderna utgöra en gemensam marknad med frirörlighet för vuror, kupitul och arbetskruft. folk hur inget intresseuv utt EEC och liknunde typer uv organisationer blir starkare. Dettu borde husugts ut i regeringsdeklarationen, om regeringen konsekvent vill fullföHumålsättningen utt utrikespoHtik skuU tjänu syftet utt tryggu värtnationella oberoende och våru möjligheter tUl fortsutt utveckling i frihet. Detär dessutom i hög grad motiverut uv den internutionellu soliduritetens kruv,eftersom ett stärkunde uv EEC försvårur en utveckling uv hundeln och denekonomisku tillväxten förde mindre utvecklude länderna. Om de kapituUstiskukrufter som dominerar EEC blir sturkure försvårus lösningen även uv deeuropeisku säkerhetsproblemen. Den fuckligu rörelsen binds genomstorföretugens ökude möjligheter utt manipulera med urbetskruft och kupitul ioliku länder. Demokrutin underminerus genom utt ytterligare delur uvbeslutsmukten avlägsnas från de folkvalda instanserna. I detta summunhung ter det sig ytterligt illuvurslunde uttgmndlug-beredningen i sitt framlugdu betänkunde inte buru föreslårutt den s. k. EEC-purugrufen om överlåtunde av och regeringensbeslutanderätt till en internationell organisation skall vuru kvur utan ävenger en meru vidsträckt tolkning av dennu parugruf än som tidigure hur skett. "Vud som uvses", skriver gmndlugberedningen, "är i förstu hundde befogenheter som försluget tillägger riksdugen och regeringen, förriksdugens vidkommunde sålundu främst lugstiftning, beskattning ochbudgetreglering och för regeringens vidkommunde sådana funktioner som ryms inombefogenheten att styra riket, exempelvis utt utfärda föreskrifter i dehänseenden som framgår uv försluget." Gmndlugberedningen fortsätter:"Tulmunnens befogenheter med uvseende på regeringens till-och uvsättundehör också principiellt sett hit, liksom stutsministerns befogenhet utt förordnaoch entlediga ministrur; här torde dock förbehållet om 'begränsud omfuttning'uteslutu överlåtelse uv befogenhet tUl mellunfolklig orgunisution. ""Principiellt sett" och "torde" - nägon säker spärr finnsulltsä inte ens när det gäUer överlåtunde av sådanu befogenheter. Och läs helatiden EEC när det står mellunfolklig orgunisution! Regeringen hur inte ändrut sin grundinställning till EEC,nämligen utt skull deltu i utvidgningen uv dennu orgunisution och görudetta på en rad viktiga områden. Regeringen arbetar fortfarunde för enlångtgående unslutning uv värt lund till EEC. Just nu tvingus den emellertidbegränsu sig till att arbeta för en förbättring av det förslag tillfrUiandelsavtul som EEC-myndigheternu frumlugt. I dennu uktuellu strävan erhåller den som bekant inte stödav viktiga delar uv den kupitulistisku företugsumheten och den svenskuborgerligheten. Mun vill där - och dettu hur frumgått också uv tul som hållitshär i dug icke uccepteru det fuktisku läge som innebär utt inte utunutt frångå neutrulitetspolitiken och gå in i vud som i verkligheten är en ekonomisk,politisk och militär ulliuns kun uppnå närmure unslutning till EEC. Denverksumhet som storföretag, företugssummunslutningur och vissu undru delur uvbourgeoisien just nu bedriver i EEC-frågun kun inte karakteriseras på annatsätt än som knivhugg i ryggen på regeringen och dess förhundlure i . Svensk utrikespolitik är icke endast vadriksdag och regering beslutar och gön Svensk utrikespoHtik är summan avSveriges relutioner med undru stuter och folk. Monopol, storfinuns och undrukupitalistisku företug verkar genom import och export av vuror sumt i ökadutsträckning genom import och export uv kapitul. Antulet företug, ägdu avsvenskt kapital, i andra länder ökar . På borgerligt håll kallasdetta företagsamhetens internationalisering. En riktigare term är imperiaUsm. För att öka sina profiter jagar de svenska storbolagenefter en större del av världsmarknaden. De exporterar kapital och flyttarfabriker och produktion tUl andra länden Svenskt kupitul summunflätus medkupital från undru imperiulistisku länder. Svensk och utländsk storfinuns gårsummun för utt gemensumt plundru folken i Västeuropu, , Afriku ochAmeriku. Den svensku stuten understödjer storfinunsens operutioneri utlundet med exportkrediter och investeringsguruntier. Den inbjuder utländsktkupital utt etubleru sig i . Den uppmuntrur och tur själv del isummunflätningen mellun svensk och utländsk storfinuns. Den stöttur dollurnsvucklunde positioner. Genom utt deltu i Världsbunken och liknundesummunslutningur bidrur den att stärka imperiulismen. Vilket är ansikte i världen? fu-adesårsdagen av som en dug ägnud kumpen mot upurtheid, motrusåtskillnud och rasförtryck. Men har en omfattande handel medSydufriku och svensku storföretug hur sinu dotterföretug i lundet. Dettu är ettstöd åt regimen i Sydufriku som bygger på rusförtryck. Den fuscistisku juntuns muktövertugunde och muktutövning iGreklund fördöms uv en enhetlig svensk opinion. Men de svenska företugensimport från har ökut sedun juntun kom tUl mukten. Sverigeger humunitärt stöd åt befrielserörelsernu i de portugisisku koloniernu. Menimporten från Portugul ökur sturkt, och ullt fler svensku företug uniäggerfubriker och vurv i lundet för utt utnytda den billiga arbetskraften. Arbetarepå det , som protesterar mot utsugningen, sänds tillfängelse och tortyr. VUket är ansikte inför folken i världen? Jug vUl tu upp en del uv de tunkegångur somkommit fram i partiledurnus inlägg. I och för sig kun mun inte sägu utt dennuutrikes- och hundelspoHtisku debutt liksom inte heller regeringsdeklurationenpräglas av nyheter och sensationer. Det är en fördel, därför att svenskutrikespolitik bör inte präglas av överraskningar och sensationer. I bedömningen av den internationellu utvecklingen tyckerjug mig kunnu finna utt vi står vurundru rätt näru i vissu full mycket näru.Jug vill dock göru den reservutionen utt jag i dettu unförunde inte kommer att ta uppflera uv de i och för sig viktigu frågor som berörde, bl. Anledningen därtUl är mycket enkel, den kommer uttbehundlus i sumbund med ett pur interpellutionssvar som jag har tillfälle attlämna . Flera har här sagt att den globala utvecklingen i sistahand på ett uvgörunde sätt bestäms av relationerna mellan de två supermakterna.Dettu sägs också i regeringsdeklurutionen. I dessu relutioner hur uppenburtoch bevisligen en mycket uvgörunde förändring inträtt. Den förändring som jugsyftur på är den utjämning uv den militäru potentiulen mellun supermukternu somhar ägt rum senare hälft. Vad den förändringen innebär uttrycks mycket klurt bådefrån umerikunsk och från sovjetisk sida. I Nixons utrikespolitiska budskup utryckte hun det så här: I en period av överväldigande amerikansköverlägsenhet kunde vi och våra allierade förlita oss på den massivavedergäUningens doktrin. I denna nya epok - som vi alltså nu är inne i harSovjets växande makt ändrat den mUitära ekvationen. Styrkan som tjänade fredenssak av relativ överlägsenhet kräver nu nya definitioner för attbevara freden i en period av relativ jämlikhet. har uttryckt precis samma sak i sina berömda tal,fast av naturliga skäl med något annat språkbruk. sade också i sitt första budskap 1969, att vad vistår inför är att avlösa en period av konfrontationer med en period av förhandlingar.Det är klart att bukom denna förhandhngsvUja och detta förhandlingsintresse hosbådu purter Ugger också den uppnåddu militäru bulansen dem emeUun. Vi är juockså i hög grud nu inne i en förhundlingurnus epok. Det är ännu för tidigt utt dru några bestämda slutsutseruv de oliku förhundlingarnas resultat. Men en påtaglig tendens i relationenmellan supermakterna är vUjan i vade fall i detta läge att bevara denuppnådda balansen och även ett genuint intresse att försöka sänka den nivå påvUken dennu buluns uppnås, det senure uv mycket lättbegripliga ekonomisku skäl.En unnun tendens, som också utgör ett led i stabUiseringen uv balansen, ärsträvan att isoleru konfliktämnen och finnu en teknik som möjliggör ett ökatförtroende mellun supermukternu. Det är nuturligtvis dennu utveckHng som ärbukgrunden tUl den uvspänningspolitik som pågår också i Europu. Jug tror det ur viktigt utt hu klart för sig vuduvspänning är, vud den syftur tUl, vud den kun vura och vad den definitivt inteär och inte bör utvecklus tUl. Bäde och har nog i stortsett samma syn som jug på dettu. Det bhr därför framför aUt som jugfår vändu mig tUl, därför utt det vur mycket i huns analys av den europeiskusituutionen som på mig gjorde ett obehugligt intryck uv återfuU i enkulla-kriget-retorik. Ingen uv de unsvuriga utrikesministrar jag möter ochalla är dess värre icke socialdemokrater - för på något sätt ett språk likartatdet för . Jag känner inte igen tongångurna från dagens . Avspänningen i , , är ju icke uttryck föratt de båda blocken i Europu håller på utt nurmu sig varandra i den meningenatt de håller på att i sin inre utveckling bli lika varandra och att vi håUerpå utt närmu oss något slugs gemensumt politiskt system i Europu. man trordet hur mun kommit uUdeles fel i sin unulys. En sådun udämning eller konvergensär icke uvspänningens förutsättning och bör icke heUer - det menar jag aUdelesbestämt - ställas upp som ett villkor om vi skall gör framsteg iavspänningspoUtiken. Det verkade på som om han menade attavspänning är bra bara under förutsättning att avspänningspolitiken blir ettinstrument att förändra den inre strukturen och de inre förhållandena iöststuternu. Lägger mun upp uvspänningspoHtiken på det sättet är det självklurtutt den är dömd utt misslyckus. Det är heUer ingen unsvurig poHtiker påvästmuktsidun som gör på det sättet. Avspänningen förutsätter ulltså icke någon konvergens,något summan-flytande av systemen. Den förutsätter icke heller någon upplösningav blocken eUer mUitäraUianserna i . Tvärtom är avspänningen resultatetav att balansen meUan de båda blocken har förstärkts och stabUiserats. Det ärmaktbalansens stabilitet som avspännmgspolitiken tjänar tiU att förstärka, intetill att udämna existerande skiHaktigheter i de båda blockens inre struktur.Det betyder också att den säkerhetspolitiska situation, som är gmndvalen förvår neutralitet, kvarstår oförändrad. Man kan ha olika bedömningar om hur pass ombblig och hurpass säker denna trend mot en fortsatt avspänning i den mening som jug unvänderordet är i Europu. Det är självklurt att vi kan råka ut för bakslag, och vi kaninte basera vare sig vår utrikespolitik eUer försvarspolitik på att denna trendär en oundviklig naturkraft. Det är rätt lätt att peka på potentieUakonfliktunledningur, men det är också rUctigt utt påpeku den starkt ökadevUligheten och beredskapen utt isolera konfliktanledningarnu. I Europu gällerdet nuturligtvis frumför ullt de trugisku händelser i Tjeckoslovukien ochUngern som var inne på. De blev som bekunt snubbt isolerude. Urmaktbalansens synpunkt vur det ett uttryck för de bådu parternas respekt förvurundrus muktsfärer. Det kun låtu cyniskt men dennu uccepterude uppdelning imuktsfärer är i och för sig en stubUiserande faktor i utvecklingen i . Visäger både i dugens deklaration, i försvarsutredningen och i försvarspropositionenatt uvspänningsutvecklingen i Europu hur pågått under så puss utt munkun tulu om en trend. Det betyder som sugt inte ulls utt inte trenden kan kommuutt uvbrytus. pekade på att en riskfaktor, som naturligtvissärskUt uppmärksammus i dessu dugur, är hur rutifikutionsdiskussionen kommerutt sluta i den tyska förbundsdagen. Vi har ulla en gemensum bedömning UVvärdet uv utt de tysku Moskvu- och Wurszuwuuvtulen verkligen blir godkändu uvden tysku förbundsdugen. Det är, vill jag säga, återigen ett glädjunde teckenpå en gemensum syn på den internutionellu utvecklingen och även på vUkenutveckling som ligger i vårt eget lunds intresse som har demonstrerats på denpunkten. Det vore naturligtvis väldigt farligt, om vi skulle göra denfortsuttu uvspänningspolitiken helt beroende på utvecklingen uv omröstningen iförbundsdugen. Jug tror det är furligt att på det sättet överdramatiserautgången av den. Det är ett starkt europeiskt önskemål att regeringen mobUisera en mujoritet. motförmodun jag säger verkligen mot förmodan skulle misslyckus, behöver detinte betydu utt vi skulle humnu i en meru upokulyptisk situation i . DetskuUe innebära ett allvarligt bakslug och en fördröjning, och en fördröjningskulle nuturligtvis kunnu föra med sig vissu risker. Men vi skull komma ihågutt den tysku östpolitiken om än kunske i mindre effektivu och något mindrevUjebestämdu former än dock redun vur förberedd uv föregåenderegering. Det förefuller mig rutt otänkburt utt en unnun regering i Tysklund änWUly i detta läge skuUe föra en radikalt unnorlunda politik än vadWilly gör. Detta betyder självfallet ingalunda en underskattning avWilly Brundts, jug tror mun kun sägu historisku, insuts för utt lösa det tyskaproblemet i . Det är bara ett påpekande av att vi här befinner oss i enutveckling som har väldigt många intressenter i både på öst- och påvästsidun. Jug hur mycket svårt att tro att vi på grund av ett olyckligtresultat av omröstningen i förbundsdagen skulle behöva riskeru en rudikulomsvängning av den västtysku politiken. Avspänningen i Europu betingas ju av upprätthållandet avbalansen mellan de båda blocken. Mun kan också säga att tal både är enstark markering uv vUja tUl en fortsättning på den inslagnavägen och en markering av blockbUdningen i , en markering av både EEC:soch Comecons roller . Det är alltså icke någon motsägelse meUanunderstrykandet av att avspänningen är betingad av en inträffad maktbalans ochdet förhållandet att avspänningen uttrycker en önskan att bevara och stabUiserabulunsen mellan blocken. Det är det som är uvspänningspolitikens innebörd, ochden är ur vär synpunkt väsentlig nog. Vi kun, som jug tidigure sagt, räku ut för överruskningur.Det vore enfuldigt att inte planera för det, som det är ofrånkomligtatt vi i vår försvarspolitik och i utformningen av vårt försvar också tarhänsyn till den utrikespolitiska utveckling som har ägt rum i vår omvärld. Omvi skulle haft den syn på avspänningens ofrånkomlighet och naturbundenhet somherr Bohmun untyder att vi har, skulle naturligtvis våra slutsatser förförsvursutgifternu hu blivit radikalt annorlunda än de vi hur drugit. Det äricke internutioneUt sett någon nedrustning som genomför. Försvuret ärfortfurunde och kommer utt vuru en nödvändig, uvgörundebeståndsdel i vår neutraUtetspolitUc och en förutsättning för desstrovärdighet. Jug sade att i den uUmänna bedömningen av den europeiskuutvecklingen står vi i stort sett, med unduntug för , rätt näravarandra. Detsamma gäller glädjunde nog numera också uppläggningen av vårpolitik gentemot EEC. Jag fäste mig särskUt vid vad sade: Vi närmaross förhandlingarna med EEC med neutraliteten icke som en belastning utan somen förutsättning. Dennu inställning från sidu registrerur vi medstor tUlfredsställelse. Det är egendomligt, eller det kunske inte äregendomligt - vUketderu det är kun dennu kummures politiskt sukkunniguledumöter själva bedömu utt dennu inställning från sidu haft såliten genomslugskruft i den ullmännu debutten, där ju EEC-politikensuppläggning frumstäUs som uteslutunde ett uttryck för regeringspartietsinställning. Bland de viktiga saker som händer i Europu på detutrikespolitiska planet är utveckling mot ett utrikespohtiskt samarbete mellanEEC-sta-terna. Det är ett nytt och viktigt element i den europeiska politiken.Sammankopplingen mellan det ekonomiska medlemskapet i EEC och detutrikespolitiska samarbetet är fast och ofrånkomlig. Man har sagt ibland i den svenska debatten: Varför kanicke en neutrul stut deltu i dettu utrikespolitisku sumarbete? Ett urgument,som kanske inte frumförts i debutten här annat än att det indirekt liggeri vud sude men som förekommit i den offentligu debutten, kun varavärt att ta upp. Man säger sålunda att EEC:s utrikespolitska sumurbete inte gårlängre än de konsultutioner som hur med sinu nordisku grunnländer.Utrikesministern fur ju, säger mun, tUl , och åtur sig där regelbundnautrikespolitiska konsultationer med . Varför är dåEEC-staternus - underförstått mycket oskyldigure -konsultationer något som ståri konflikt med svensk neutralitetspolitik? Jag vUl utnyttja detta tUlfälle utt kommenteraMoskvukommunikén. Poängen i det kommunikéavsnitt som har åberopats, är just attdet icke är fråga om ett åtagande om regelbundna konsultationer. , Danmarkoch har åtugit sig regelbundnu konsultationer visavi Sovjetregeringeni intemationeUa frågor. Som neutral stat har medvetet avböjt etterbjudande, som också vi fick, och vi avböjde just med en klartneutralitetspolitisk motivering som vi utvecklade för den sovjetiskeutrikesministern. Det som har framstäUts som ett åtagande om regelbundnakonsultationer är i verkligheten det rukt motsuttu. Jug hur funnit detungeläget utt i dug tillrättalägga dennu som jag förutsätter omedvetnufeltolkning. Men hur är det med konsultationerna med EEC-staterna? Detär inte konsultationer där man enbart utbyter synpunkter, utan konsultationernaingår som ett led i en programmatisk samverkun för vUken det målet hur ställtsupp utt mun skull kommu frum tUl gemensummu ståndpunkter. Det finns i och försig inte anledning för den att värdera utvecklingen i Europanegativt, men den svensku regeringen måste ofrånkomligen tu dennaprogrammatiskt uttryckta umbition på allvar. Vi kan inte sägu utt detuntugligen inte blir någonting UV dettu och att vi därför kun tu lätt på den.Vi tur EEC-stuternus pluner och progrum på ullvur. Det vore också orimligt omvi inte gjorde det. Det betyder inte ulls utt vi är övertygude om utt dennautveckling kommer att gå snabbt. Det kan mycket väl hända utt sumurbetet på detutrikespolitisku området liksom på undru områden kun möta svårigheter ochbukslug, men deklurutionerna är så klara, poHtiskt så starkt uppburna i ledandemedlemsländers regeringar att vi ur svensk synpunkt får betraktadem som ett poHtiskt faktum. hoppudes utt vi under en fortsatt uvspänningskulle kunnu omprövu våru relationer tUl den gemensummu murknuden.