prot · FV0931 · 1972-12-31 00:00:00 — Begriper man inte vad det är för utsäde man ger sitt eget landsnäringsliv? Man kan inte tro på sin egen propaganda, om man inte troratt denna skall ge ett resultat. Eller tror man inte på sina egna ord? Väntarman verkligen att landets företagare skaU förstå att detta som säges ivaltider fär uppfattas som den propaganda det är? De skall inte rätta sig efterden. De skall bara ha denna tro medan de röstar. Men det är väl inte enbartlöntagarna som blir lidande av den minskade sysselsättningen. Ävenföretagarvärlden blir i ett längre perspektiv försatt i ett starkt försämratkonkurrensläge mot vår omvärld, om investeringar, utökningar ochrationuliseringar upphör . Jag har tagit upp dessa problem i denekonomiska debatten därför att jag anser dem vara de allvarligaste vi har attlösa för att pä nytt få hjulen att snurra. För mig förefaller det som om maninom oppositionen inte ägnade en tanke åt dessa problem. Jag förväntar mignaturligtvis inte att någon företrädare för nägot oppositionsparti skallerkänna att det ligger något i vad som här sagts. Men det sagda kan kanskeväcka en liten tanke åt det hållet, även om den inte uttalas. Med en lämpligtravestering: Låt oss återgå till näringarna! Sluta med vargalåten! Varför fyUdes lagren i sådanomfattning? Jo, naturligtvis i rädsla för att det låg sanning i påståendet attvårt land stod inför en snar devalvering. Helt klart är varie företrädare förhandel eller industri angelägen om att importera sina varor medan kronan ännuhar sin fulla köpkraft. Företrädare för ohka näringar förklarade själva att manemotsåg betydande rävamprishöjningar på världsmarknaden. Den verkHga orsaken -rädsla för devalvering - ville man naturligtvis inte nämna. Det var klart samma orsak tiU den starka efterfrågan på Alla som ägde tillgängligt kapital försåg sig med varor som mankanske hade planerat att skaffa sig . En bidragande orsak var också denhöjda mervärdeskatten från . Att sedan köplusten inte mobiliserades med samma styrka ifortsättningen är fullt naturligt med tanke på vad som förekommit och vad somfortfarande förekommer, nämhgen en intensiv propaganda om näringslivetsomöjliga framtid såvida vi inte får fullt medlemskap i . I dessa avseendenmåste jag dela på oppositionspartierna. har med fullständig klarhet sagtatt man instämmer i regeringens uppfattning beträffande anslutningen tiU EEC.Folkpartiet har avgivit en deklaration med i huvudsak samma innehåll, medandäremot genom bestämt hävdar, att vi mäste ha fuHanslutning om det svenska näringslivet skaH kunna göra sig gällande påEuropamarknaden. Man har rätt förmoda att detta skuggspel har sin roll i den s.k. profileringen. Någon nytta kan det inte åstadkomma, men väl motsatsen. Oavsett propagandan föreligger verkliga svårigheter att upprätthälla full sysselsättning. Inget industriland, stort eller litet,kan undvika påverkan av de ständigt pågående stmkturförändringarna inomindustrin. Påtagligt gör sig dessa gällande inom den grafiska industrin.Varslet vid är en typisk produkt av dessa strävanden. Samma sakpåverkar även i beträffande räknemaskinerna. Där kom,förmodar jag, den utländska övergången tiU elektroniska maskiner som enöverraskning nära nog som man i nyinvesterat och utvidgatsin mekaniska produktion i betydande omfattning. Liknande förändringar har skett och sker inommånga grenar av vår produktion. Det finns absolut ingen anledning att beklagaatt så sker. Dessa förändringar utgör nämligen bakgmnden till den höjdabruttonationalprodukt som vi alla önskar och som i sin tur utgör underlaget föratt kunna höja vår levnadsstandard. Sådana förändringar får därför betraktassom normala i ett expanderande näringsliv. Men frågan återstår: Vad finns det för reell anledning attförsöka skylla dessa av stmkturförändringar föranledda personalinskränkningarpä regeringen i ett land där det enskUda näringslivet behärskar avlandets produktion? Eller menar man att det var regeringens skyldighet att talaom för den grafiska industrin att förändringar var att vänta? Eller menar manatt regeringen skulle ha ingripit och förhindrat direktör i Facit ABatt nyinvestera med motiveringen att förändringar i denna industris produktionvar att vänta? Nej, naturligtvis inte. Man väntur inte sädana ingripanden. Manskulle inte heller frän näringslivets sida ha accepterat sädana ingripanden.Dessa två exempel kan mångfaldigas inom det starkt differentierade näringslivsom kännetecknar svensk industri. Men var sak har tvä sidor. Den propaganda som kommit tillanvändning har nått sitt syfte, ett syfte som var väntat. Men den har ocksåuppnätt ett annat syfte som inte var vare sig väntat eller önskat avoppositionen. Om näringslivets utveckling fortsätter att stagnera så att fullsysselsättnuig inte kan upprätthällas reses obönhörligt kraven att stateningriper för att skapa vidgad produktion. I en sådan situation må oppositionenvara medveten om att det inte längre går att skrämma med det s. k.socialiseringsspöket. Nej, den borgerliga propagandan om sysselsättningen harskapat ett mycket brett underlag bland väljarna för ett statligt ingripande, omdet behövs. eller senare måste sådan förståelse komma. Men inte tror jagatt det var borgerlighetens avsikt att påskynda den. Som jag sagt: Varsak har två sidor. Det har tydligen blivit populärt under senaretid att blanda in något lyriskt i riksdagsdebatterna. Förmodligen är det degamla grekerna eller, som de ocksä kallas, heUenerna som har varit inspirationskällan.Jag vill därför läsa upp en dikt, egentligen en säng, som har åtskilligt attsäga oss just . Titeln lyder "Till lags ät aUa kan ingen vara" ochdikten lyder i sin helhet som följer: Till lags åt alla kan ingen vara, om världen kring man änskulle fara. Och därför lugnt kan Du saken ta, vad tycke folk om Dig än må ha. Ty hur man och hur man bakar, finns alltid någonsom det ej smakar. Och finns blott en som ger tUl ett rop, strax gör detsammaden hela hop. Det finns så mången som blott vill klandra, och döma aUtoch blott le åt andra. Och brister finna de runt omkring, men göra själva plattingenting. Och bmtna kvistar det finns i skogen, och mull det hängeralltid vid plogen. Så bhr ock slutet på allt , att varje människa harskuld och brist. Såkunna trygga vår väg vi vandra, se på oss själva och ej pä andra. Men hjälpanästan det är dock bäst, och göra vad som oss höves mest. Sängen finns i tryck i en bok med titelnutgiven av folkskollärare . Boken är tryckt 1911. Jag har inte gjort om sången i någotavseende, inte stuvat om raderna eller på annat sätt förvanskat innehållet.Författaren är en dansk eller vid namn . Om det är en kvinna elleren man som döHer sig bakom namnet vet jag inte. Jag finner däremot att det varen klok person som väl kände människorna i sin omvärld. Jag har angivit ursprunget klart, så att något tvivelom författarskapet inte skall föreligga. Jag skuHe önska att oppositionen lärde sig den här sängen.Om vi fick en kvartett av partiledare att utföra den, är jag övertygad om attden mycket snart skulle hamna högst upp på tio-i-topp-listan. näringslivskulle ha nytta av om oppositionen rättade sig efter det innehållsom här har presenterats. () kort genmäle: Jag är förvånad över min bänkkamrat och hanssätt att framställa svensk företagsamhet. Hans anförande var av sådan art attdet egentligen knappast borde finnas anledning till ett bemötande. Det varganska lågt märke pä kvaHteten. Jag vill bara fråga : Tror herrHenningsson verkligen att svenska företagare driver en propaganda för attförstora svårigheterna? Vad har man för nytta av det? Vad sedan gäller de besvärligheter som uppstått på grundav lagerökningen är väl inte helt främmande för att det finnsen stor mängd företagare som haft mycket betydande ekonomisku bekymmer på grundav att deras lagerutveckling blivit sådan att deras ekonomiska grundval rubbatsmer eller mindre. Men vad beror det på? Ja, inte har det berott på att manskyndat sig att köpa utländska råvaror därför att man varit rädd för endevalvering av kronan. Nej, företagarna har snarare varit så omtänksamma omsina anställda att de fortsatt att producera varor mycket längre än vad deegentligan skulle ha gjort med hänsyn till möjligheterna att försälja dessa. Pådet sättet har det uppstått en lagerökning, sanneriigen inte bara i form avråvaror utan ocksä i form av färdigprodukter, som det harvarit svårt att sälja. Jag är ledsen om jag behöver betitla herrHenningssons anförande som ett typiskt exempel på den ovilja och denoförståelse som från visst håll - inte minst från socialdemokrater visas motvårt lands företagare för att skapa en misstämning och en bristande tro påframtiden. Bakgrunden härtill är att vårt lands socialdemokrater ofta inte harförståelse för de verkliga förhållundena. HerrHENNINGSSON (s) kort genmäle; Jag kan förstå att blirindignerad, men det blir jag också när jag tar del av de aktstycken av t. ex.professor som utgivits. Det kan väl inte förnekas, , atthans uttalande gjordes om i oerhört stor omfattning. Varför gjorde man det? Detvar inte företagarna utan det var de politiska partierna som gjorde det. Ätt dettu i sin tur fär inverkan på företagsamhetens lustatt nyinvestera kan inte heller förneka. Det hela fungerar så.Människornas sätt att reagera styres i mänga situationer i mycket störreutsträckning av psykologiska faktorer än av ekonomiska. kan inteheller förneka att det uppstod en mycket stark lagerökning inom hela detsvenska näringslivet liksom att det framfördes många historier omdet svenska näringslivet, som verkade skrämmande för företagsamheten. Låt oss bara se på vad som yttrades av t. ex. professorDahmén i dennes anförande och hur detta sedan återgavs. Då fattar kanske herrLöfgren vad jag menar med mitt uttalande att man får vara försiktig med denpropaganda man utsår. Den propaganda man sprider ger nämligen resultat, och dåskall man också vara beredd att ta ansvaret för den. 5* protokoll 1972. Nr 31 Det stär i professor bl. u. följande: "Redan den Onsdaeenden omständigheten att en hel delmänniskor, bl. a. inom småföretagarkret- 1 mars1972 "' känner sinaverksamhetsmöjligheter hotade räcker naturligtvis för att framkallasådana psykologiska reaktioner och dessa reaktioner är utan tvivel starka ." Professor är inne pä summa tema. Det unförspå s. 15 av summu referut som det där professor anförande är återgivetföljande; "Forceringen som sädan väcker oro och Fan målas på väggen redaninför i realiteten ganska oförargliga, ju, kanske rent av bra reformförslag,bl. a. just därför att de serveras på galet sätt - i den mån det inte bara ären doft som man låter strömma ut genom springorna i den stängda köksdörr, bakomvilken de nya anrättningarna lagas. Undra på att detta utnyttjas avmeningsmotståndare till att skärra upp en Det finns mycket mer som jag skulle kunna anföra som bevisför den propaganda som föres, , men tiden tillåter inte att jag gördet. () kort genmäle; Om verkligen hade kontakt medvårt lands företagare, skulle han fä klara belägg för att det som han nuberättut är sagor mot bukgrunden uv de bekymmer de har och den omsorg som deverkligen har velat visa. Om det uppstår en lagerökning på grund UV en mycketförsvagad efterfrågan, kan inte genom att läsa upp någrureferut av anförunden ledu i bevis att detta skulle vara följden av ensnedvriden propaganda. Ätt som göra jämförelser med vudpropaganda kun åstudkommu i en diktuturstat som är helt tokigt.Vi lever dock i ett samhälle med en fri press och med fri propaganda. Jag vill enträget vädja till ; Försök attvisu förståelse för vårt lunds företugure! Dä tror jug utt det kan bli ett annutresultat. Men skall vi fortsätta på den inslagna vägen, är det stor risk förutt de människor tröttnur som skull skapa framgången i värt land, de somverkligen skall se till att nya idéer kommer till användning. Dä kunske vi fårtu itu med sakernu efter helt andra linjer. () kort genmäle; kan väl ändå inte förneka att mannu pumpat ut uppfuttningen att vårt lands näringsliv ärlamslaget, om vi inte fär en fullständig anslutning till EEC. Jag vill intesäga att det är företagarna som sädana som i högre grad driver dennuuppfattning, men nog är medveten om att den har drivits.Uppfattningen som lanserades om att vi stod inför devalvering kan väl herrLöfgren heller inte förneka. Och det gär inte att förneka utt de människor somnäs av sädan propaganda påverkas av den sä att den styrderas handlande. Jag har inte talat om någon likhet mellan och det svensku sumhällsskicket, men jug hur sagt att det bevisades under Hitlerregimenatt mun kan nå mycket längt med propaganda. 138 inte utt förneku, , attmycket av det svenska näringslivet styrs avden propaganda som påbörjades i vårt politiska liv års valrörelse.Därför finns det ingen anledning att sätta upp ett sä förvånat ansikte närpropagandan ger resultat. Fru andre vice talmannen anmäldeutt anhållit att till protokollet fä untecknat att han inte ägde rätttill ytterligare replik. i (vpk); Lika väl som det fanns anledningatt karakterisera finansplan som ett första steg enligt den s. k.långtidsutredningens slutsatser om den framtida ekonomiska utvecklingen, kanårets finansplan karakteriseras som ett andra steg i denna utveckling. I tidskriften ansågs attlångtidsutredningen "baseras pä en förlegad borgerligt influerad syn på samhällsekonomins funktionssätt". Och tidningen fortsatte sin karakteristik: "Omlångtids utredningens betraktelsesätt blev vägledande för den ekonomiska poli tiken ------ skulle vi i fortsättningen fä en utveckling, där materiell välfärd,uttryckt i 'prylar', prioriteras, som människor alltmer skoningslöststöts ut från arbetslivet och avfolkningsbygderna fär allt svårare attöverleva." Tidningen hävdade vidare att en anledning tUl den"skevhet och ofullständighet" som präglade långtidsutredningennaturiigtvis var att "utredurnu haft till uppdrag att göru en 'opolitisk'expertutredning av frågor som aldrig kan bli annat än klart politiska. En annanär ", sade tidningen, "att långtidsutredningen egentligen inte är enlångtidsutredning utan ett antal pä varandra staplade nationalbudgeter." Här staplar nu finansministern sin andra nationalbudgetinom långtidsutredningens ram i stället för att söka inleda en politik somutarbetas utifrån klara välfärds- och fördelningspoHtiska utgångspunkter - enekonomisk politik som måste underordnas långsiktigu politisku mål, en politiksom förutsätter kamp mot profit- och spekulationsintressenu. I tvä storu utredningar hur det svenska klassamhälletspolarisering avslöjuts. Bäde låginkomstutredningen ochkoncentrationsutredningen har bekräftat denna. Men under högkonjunkturen förden s. k. Saltsjö-badsandan, framför allt , var det istort sett bara kommunisterna som tulade om klasskamp, klassamhälle ochstorfinans. står dessa begrepp i centrum för den aUmänna debatten därföratt klasskampen har förts upp till ytan. Klassamhället har avslöjats som orsaktill ökade inkomst- och förmögenhetsklyftor, alltmer omänskligaarbetsförhållunden, spridningen uv kommersialiseringen och profitjaktens gift,den allmänna miljöförstöringen. Därför är det angeläget att ta initiutiv föratt bryta denna utveckling och inleda en politik utifrån de utgångspunkter jagnyss nämnde. Men en budget som årets innebär pruktiskt taget reformstopp. Av enbudget satsar man endast 400 miljoner till nyaåtaganden; det motsvarar inte av den totala budgeten. Det ärinte några särskilt "nya djärvu mål" man presenterar. Regeringenmotiverur dettu reformstopp med utt man räknar med att denekonomiska utvecklingen i skall bliuppåtriktad till följd bl. a. av den förda ekonomiska politiken. Man säger:"Efter hand förutses expansionen byggas pä den förväntade internationellakonjunkturuppgången, vUken kan beräknas få en mera markerad effekt under förstadelen av 1973." Mot denna bakgrund anser regeringen att finanspolitikenmåste stramas ät i förhällande till innevarande budgetår. Därför iakttas enbetydande återhållsamhet på utgiftssidan i statsbudgeten. Upplåningsbehovetbegränsas till ca att jämföra med de 4,3 miljarder kronorsom innevarande års saldo beräknas uppgå tUl. Huvudtanken i finansplanen är att stat och kommun skallbegränsa sina "anspråk" och inte lägga beslag på "enoproportionerlig del av tillgängligt sparande och tillgängligkapitalmarknad". Denna målsättning för budgeturbetet säger man utifrånregeringens utgångspunkter vara "logisk och befogad med hänsyn till attindustrins tUlgång till kapitalmarknaden i folkhushållets intresse måstebreddas". Dessa ord i finansplanen avslöjar egentligen hela dengrundläggande ideologi som är finansministerns och hela regeringens. Man intebara anpassar sin politik till det kapitalistiska näringslivets rörelser, utanman satsar på dess utveckling och därmed på de lagbundenheter som gäller förden kapitalistiska utvecklingen. I stället för långsiktig planering bedriverSverige också i fortsättningen kortsiktig konjunkturpolitik. Det är en politiksom kommer att stärka kapitalägarna och ytterligare öka storfinansens profiteroch maktställning. I finansplanen drar man inga lärdomar av den utvecklingsom lett fram till den ekonomiska krisen och den stora arbetslösheten, inteheller av den felaktiga politik sett även utifrån regeringens angivnamålsättningar som fördes under en stor del av 1971. Ingen diskussionförekommer om orsakerna till det egendomliga förhällandet att viktiga avsnittav den offentliga sektorn - särskUt de kommunala investeringarna och byggnadsinvesteringarna minskade sin verksamhet under den ekonomiska krisen, vilket ledde tUl attdenna försvårades. De kommunala investeringarna minskade ochäven den kommunala konsumtionen gick tillbaka. Pä bägge dessa områden har tUlbakagängen ett klart sambandmed stutens politik. I nationalbudgeten sägs om denna utveckling: "En följd härav har blivit att den offentligasektorns kalkylerade medverkan pä samhällsekonomin blivit klart negativ trotsde åtgärder som sedermera vidtagits från statens sida. I stället fören merabegränsad negativ effekt vid måttlig tillväxt av den totala produktionenframträder i själva verket en något starkare negativ effekt och detta vidstagnation för den totala produktionen." I klartext betyder detta att den offentliga sektornssamlade politik försvårade den ekonomiska krisen och ökadearbetslösheten. I stället för att planera den ekonomiska utvecklingensätter regeringen sin tilltro till en möjlig förbättring av den internationellakapitalistiska konjunkturen. 1 stället för att för en längsiktig planläggningutnyttja den uppgång som den väntar ur den ekonomiska krisen låter regeringendet privata näringslivet bestämma grundvalen för den fortsatta utvecklingen. De privataföretagen beviljas en rad olika subventioner, skattelättnader och rena gåvor,om de investerar och ökar sin produktion, oavsett om investeringen och denframställda produkten behövs eller inte. Det kvalitativa innehållet i denproduktion som uppmuntras tycks inte intressera regeringen, än mindre andravärden än en ökning av bruttonationalprodukten till varie pris. Följderna av denna poHtik blir utt avfolkningen avskogslänen kommer att fortsätta. Någon mobUisering kommer inte att ske av destora reserver av arbetskraft som kartlagts av låginkomstutredningen.Storstadsområdena kommer att växa med summa för befolkningen negativa resultatsom . Någon grundläggande förbättring sker inte av miljöpolitiken. Detblir ingen planmässig utbyggnad av det svenska näringslivet. Den nödvändigaförändringen av maktförhållandena inom företagen uteblir-i varje fall tillsvidare. Det reformstopp som årets finansplan utmynnar i kommer att fortsättaunder . Det behövs en ny politik som bryter denna utveckling.Vänsterpartiet kommunisterna har ett klart alternativ till den eftergifts- ochsamarbets-politik som kännetecknar regeringens linje när det gäller denekonomiska politiken. Både här i och i andra sammanhang har vi krävten närings- och lokaliseringspolitik som i en långsiktig plan och med statligstyrning i samarbete med kommunerna och representanter för de anställda skapargarantier för arbete ät alla i varie län utan avflyttning. Man kan inteacceptera att hundratusentuls människor är arbetslösu, undersysselsatta ellerengagerade i en icke meningsfull verksamhet, som upplevs som kränkande. Konkret hur vi föreslagit utt de anställdas pengur iAP-fonderna användes till att skapa statliga basindustrier framför allt i deområden som präglas av avflyttning och arbetslöshet. Vi har föreslagit statligabasindustrier i Malmfälten - exempelvis förädlingsindustrier som bygger pålänets egen produktion av järn-och stålprodukter, men också maskin-ochverkstadsindustri av format. Vi har ställt krav om att man skall fullfölja ochvidareutveckla NJA:s utbyggnad. Uppräkningen kunde fortsätta. Kravet på en plunmässig expansion av den statligaföretagsamheten ingår som ett led i att främja de aktuellu behoven av arbeteoch utkomst i avfolkningslänen. Men vi döljer självfullet inte de långtgåendesyftena, som är att storfinansens ekonomiska maktställning mäste brytas ochsamhällets och löntagarnas öka i motsvarande grad. pressades den privata konsumtionen ned stora gmpper fick sänkt reallön och standardsänkning. Livsmedelspriserna stegmed , kläder och skor , hyrorna med över 5 procent.En väsentlig del av denna prisstegring berodde pä höjningen uv mervärdeskatten. Låt mig i sammanhanget stanna vidhyresutvecklingen och bostadspolitiken. Hyrorna hur under de senaste 15 årenstigit med inte . Det är betydligt mer än dengenomsnittliga prisnivån, vilket i och för sig har förutsatts från regeringenssida, bl. a. uttalat i samband med att man diskuterade deändrade villkoren för bostadsbyggandet. Det är en ringa tröst för dem som fär betulu dehögu hyrorna. Då utgick man ifrån att bostadskostnudernu skulle stiguförhällundevis mer än levnudskostnudernu i ullmänhet. Dennu hyres- ochbostudspolitik har skupat svåra sociala missförhållanden som snabbt mästeändras. Det är inte särskUt förvånande utt vi fär uppleva utt hyresgästernagär till kamp under nya former, exempelvis hyresstrejk, som protest mot deskyhöga hyrorna i nyproduktionen. Det bör å andra sidan i dug vuru uppenbartatt man i längden inte kan kluru problemen med de högu hyrorna i nyproduktionenmed socialpolitik, utun att mun i stället måste ungripa det nuvarandespekulutionsmuski-neriet och återgå tUl en socialt inriktud bostudspolitik, därmålsättningen måste vara att en rymlig hälsobostad till rimligt pris skall vuruen grundläggande rättighet för alla människor. Vi har från vårt håll krävt uttbostadsbyggandet totulfinunsieras genom en statlig bostadsbank, somtillhandahäller kapital till läg och fast ränta och pä så vis väsentligenbidrar tUl utt förbilliga bostadsbyggandet, vidare utt markspekulationenstoppas och utt den tunga byggnadsmaterialindustrin överföres i allmän ägo.Genom sädana åtgärder skulle fömtsättningar skapas för att få slut på detorimliga förhällandet att trots trångboddhet massor av lägenheter står tomma,framför allt i tätorterna. Det skulle också påverka byggnadsarbetarnassysselsättningssituation i gynnsam riktning. Byggarbetslösheten kan inte lösas med de trotsallt begränsade åtgärder som regeringen har tvingats vidta. Denarbetslöshet som byggnadsarbetarna tvingas ut i även den här vintern visar attde åtgärder som vidtagits för att skapa sysselsättning kommit för sent - dettafast regeringen genom uppvaktningar av olika slag på ett mycket tidigt stadiumuppmärksammades på de problem som man väntade skulle uppkomma och som ärverklighet för tusentals arbetslösa byggnadsarbetare. Prisstegringarna har drivit tillbukulevnudsstandarden för en stor del av svenska folket. Den utvecklingen kanförväntas fortsätta och tycks accelerera, även om en betydande del avprisstegringarna 1971 haft sin orsak i höjningen uv mervärdeskatten. Denpreliminära nationalbudgeten räknar med utt prisöknjngurnu i är skallbegränsas till . Denna siffra torde snarare vara en from önskan ellerkomma att utgöra resultatet av statistisk sköndrapering.