prot · FV09138 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag har för min del strukit under detta iriksdagsdebatterna. Jag upplever det så att den svenska neutralitetskursen ochden finska utrikespohtiska kursen har utgjort enstabUise-rande och avspännande faktor i vår del av världen. Alltså är vårneutralitetspolitik en del av det mönster som haretablerats både i och i . Detta mönster kan inte rubbas utan attdet får konsekvenser för helheten. Därmed viU jag inte säga att detta mönsterär idealiskt eller en gång för alla givet. Tvärtom är det självfallet vår förhoppning att denavspänning i , som den nu med framgång genomförda tyskanormaliserings-politUcen är ett exempel på, skaU ytterligare befästas bl. a.genom den europeiska säkerhetskonferensen i , och så småningombidraga tUl att göra det välkända europeiska säkerhetsmönstret mindrekontur-skarpt än det varit under gångna år. Även om vi alltid själva brukar hävda att vårneutralitetspolitik förstås och uppskattas i alla läger är det väl tyvärr såatt vi haft vissa svårigheter - och det visar väl EEC-förhandlingarna - attvinna fullt gehör för vår vilja att å ena sidan fuUfölja neutralitetspolitiken,å andra sidan inom ramen för de gränser denna uppställer på bredast möjliga basdelta i det europeiska integrationsverk, som vi är bundna tiU raed oupplösligaekonomiska band. Jag vill emellertid för min del hävda att denmarknadsanknytning nu erhållit - ett vittomfattande frihandelsavtalraed utvecklingsklausul utifrån de givna förutsättningarna utgör enacceptabel lösning. hävdar att ett svenskt deltagande iEEC-arbetet beträf- 44 fande utrikespolitiska frågor ochen stark bindning som gäller ekonomis- ka ochmonetära frågor kunnat äventyra möjligheterna att fortsättningsvis bedriva vårneutralitetspolitik. Jag vUl betona att riktigheten av denna bedömning välnärmast har bekräftats av resultaten av i . Detförvånar mig att det har så Utet debatterats i att EEC:s medlemsstaterunder Parismötet drog upp riktlinjerna för ett politiskt samarbete, som syftartill en europeisk union . Man kom vidare överens om att upprätta enekonomisk och monetär union, och slutligen enades man om en i viss utsträckninggemensam handelspolitik gentemot tredje länder. Inte minst skulle, som jag bedömer saken, ett deltagande iden ekonomiska och monetära unionen, även om man kunde bortse frånneutralitetspolitiken, medföra komplikationer för svensk del. I perspektivetsförlängning ligger ju här - förutom en gemensam valutapolitik -även krav på ensamordning av medierasländernas finanspolitik, med risk för att ett land medlägre produktivitetsutveckling eller snabbare prisstegring än de övriga skulletvingas att godta hög arbetslöshet och föra en deflationistisk politik. För ett land raed regionalpolitiska problem är riskernahärav uppenbara i form av industrins och arbetskraftens utflyttning. Jag viUdärför raed tillfredsställelse konstatera - liksom det har gjorts att vårt enligt utskottets uppfattning inte riskerar att pånågot sätt hämma våra möjligheter att föra en aktiv regional- ochlokaliseringspoli-tUc. Jag tar fasta på departementschefens konstaterande ipropositionen där det heter: "Den och kommerliksom hittUls att bestämma formerna för och innehållet i den svenska regionalpolitiken. "Vi får från svensk sida inte göra avkall på denna grundläggande värdering. Utskottet har också fått klarlagt att de svenskaförhandlarna tUlsammans med experter från EEC-sidan noga har granskat de medelsom ingår i den svenska regionalpolitiken och att någon erinran häremot inteframkommit från motsatta sidan. Det är tidigare poängterat här att frihandelsavtalet medEEC kommer att medföra att i princip erhåUer tullfritttiUträde för industriprodukter till en europeisk marknad om ca 300 miUonerraänniskor. Detta är det tunga faktum som vi har att ta hänsyn till när vigranskar avtalet och försöker värdera det. Man skall inte underskatta vad dennatullavveckling innebär. Världshandeln har värdemässigtuppvisat en femdubbling. Expanderande utlandsförsäljningar har tjänat sora enbetydelsefull tillväxtfaktor i de enskilda ländernas ekonomier, och en skärptinternationell konkurrens har åstadkommU en mera rationell arbetsfördelningsamt bidragit tiU att höja produktivitet och per capUa-inkomst. är naturligtvis som ett litet men högtindustrialiserat land i högre grad än många andra länder beroende av enexpanderande utrUceshandel, som ju om jag minns rätt nu svarar för omkringen femtedel av vår bruttonationalprodukt. Närraare hälften av vår industriproduktion går på export,och mer än en halv miljon löntagare är sysselsatta i exportproduktion. Avtal med EEC, m. m. Avtal med EEC, m. m. därförvara ett livsintresse för att tiUförsäkra sig större marknader än detegna landet kan ge. Det är därför som jag gärna understryker dentillfredsställelse som man här har uttalat med att inom en femårsperiodkommer att åtnjuta tullfrihet för exporten tUl den utvidgade gemenskapen,vilken tUlsammans med rest-EFTA-länderna står som mottagare av 73-74procent av vår export. Handelsministern gjorde ett konstaterande, som jag gärnaviU understryka, nämligen att det europeiska frihandelsorarådet kommer upp av den samlade världshandeln. Det är alltså ett mycket tungthandelsblock som här har skapats. Svensk export kommer att befrias från tullarom ca , sade handelsministern. Den siffran är helt säkertriktig. Om man därtill lägger att vår import i sarama mån kommer att befriasfrån tullar, kan man således konstatera att det inte bara är den svenskaindustrin sora har fördelar att hämta i vårt EEC-arrangemang utan även vivanliga svenska konsumenter. Man har vid undersökningar inom EFTA - jag är intesäker på hur hållbara dessa är räknat fram att ungefär två tredjedelar avtuUsänkningarna inom EFTA kom konsumenterna direkt till godo i förraav antingen sänkta priser eller uteblivna prishöjningar. Sänkta priser kan viväl inte räkna raed eftersora vi har haft en ganska aUmän inflation, men väluteblivna prishöjningar. Jag är Uksom de tidigare deltagarna i debattenpå det klara med att vi inte har fått alla våra önskemål tUlgodosedda, och detär naturligtvis ganska enkelt att förklara. i harberört det. Förklaringen är helt naturligt den att EEC med sin tungaländerkrets har förhandlat som ett block med vart och ett av deanknytningssökande länderna och därigenom kunnat uppnå en särskilt fördelaktigförhandlingsposition. Problemen för svensk industri och för svensk del överhuvud taget utgörs ju i synnerhet av de förlängda övergångstiderna för stål-och papperssektorerna, det s. k. plafondsystemet, samt ursprungsreglernasutformning. Som bekant gäller för specialstål, kullager och rostfriarör m.m. en övergångstid . Motsvarande period för papper, papp ochpappersprodukter uppgår till . Man måste givetvis beklaga att Sverigeensidigt nödgats påtaga sig bördan av fördröjd tullaweekling i EEC. Men jagtror att regeringen inte saknar fog för sitt påstående att även dessa branscherfår förbättrade avsättningsmöjligheter. För pappersindustrin, som har den längsta övergångstiden,är det visserligen möjligt att utvecklingen på kort sikt koramer att hämraasnågot, raedan de kontinentala och brittiska pappersbruken, vilkasraodernisering ofta eftersatts, får tillfäUe tUl rationaliseringar. Det äralltså för att skydda sina egna industrier som raan har velat få dessa längreövergångstider för import från . Men efter övergångstiden får vi alltsåtullfritt tillträde till den expansiva västeuropeiska pappersmarknaden. EnligtFAO-prognoserna skulle behovet av papper liksom av övriga skogsprodukter öka såsnabbt att detta inte kan tillgodoses inom EEC, och då Ugger det nära tillhands att tro att avsättningsmöjligheterna för kommer att öka trotstullarna. TUl detta koraraer så att massan liksom tidningspapperet är tuUfri iEEC. Ett ovisshetsmoment som skapar svårigheter för berördaindustribranschers långsiktiga planering är den skärpta unportövervakningeneller det s. k. plafondsystemet, som bl. a. avser pappersexporten. Underförutsättning av någorlunda goda konjunkturer bör inte svårigheterna varaoöverkomliga. Erfarenheterna av tuUavvecklingen i både EFTA och EEC tydernämligen på att en normal strukturomställning kan ske utan sådana svårigheter,som i värt faU skulle motivera tillämpningen av importtak. försökte som bekant i förhandlingarnasinledningsskede få dessa att avse upprättandet av en tullunion. Om planernahärpå kunnat realiseras hade självfallet några ursprungsregler ej erfordrats.Sedan tankarna på en tuUunion fallit på ett tidigt stadium har beklagUgtvisursprangsreglerna, till stor del genom EEC;s tillskyndan, komrait att få enraycket byråkratisk utforraning. Jag tror t. o. m. att det inte är någon överdrift om jagsäger, att ursprungsreglerna i många faU kan få karaktären av ett icketariffärt handelshinder. Enligt huvudregeln gäller, att från tredje land importeradvara får kvalificera för tullfrihet ora den bearbetas så mycket att den byternummer i tuUtaxan. Från denna huvudregel finns en lång rad komplicerandeundantag, såsom att värdet av en importerad komponent, som ingår i exempelvisen maskin, ej får överstiga av den färdiga varans värde och att detsamlade värdet av importerade komponenter i den färdiga maskinen ej fåröverstiga av dennas värde. Jag har tUlåtit mig att på denna punkt gånågot in i detaljer för att ge en uppfattning om de besvärliga följderna av demycket långtgående krav i fråga om tullklassificermg och värdering av halvfabrikatsamt bevisföring i fråga om dessas ursprung som våra exportföretag dagligdagskomraer att ställas inför. Då de nya ursprangsreglerna vidare på ett avgörande sättskiljer sig från de lätthanterliga EFTÄ-bestäraraelserna, vilka nu ändras iöverensstämmelse med EEC-reglerna, är det betydelsefullt att försöka koramatill rätta med dessa förhållanden. Reglerna innebär vidare att köp av en varafrån ett icke-medlemsland medför betydande svårigheter. Mot bakgrund av risken för en alltför starkbyråkratisering av handelstransaktionerna bör det vara angeläget för regeringenatt med EEC raöjligt ta upp såväl konkreta exerapel på orimligakonsekvenser av ursprungsreglernas nuvarande utformning sora frågan om enrevidering av systemet i dess helhet. Det är kanske inte uteslutet att man även från EEC-håll -vi har sett vissa tendenser till det kan komma att hysa större förståelse förde svenska synpunkterna sedan systemet väl fått fungera någon tid. Till de problematiska områdena får raan även räknajordbruksvarornas behandUng i avtalet. Det är uppenbart, att svensk export avbl. a. bacon, smör och vete tUl i synnerhet koramer attförsvåras. Enligt min personliga bedömning har EEC, om dess nuvarandejordbrukspolitik vinner framgång, alla föratsättningar att bli ettöverskottsomräde, bl. a. genom att det brittiska jordbruket nu koramer att ökasin produktion med stöd av EEC;s gränsskydd. Urutskottsbetänkandet vill jag notera följande beträffande jordbruks- Avtal med EEC, m. m. Avtal med EEC, m. m. poUtiken;"har förklarat sin avsikt att med hänvisning tiU bestämmelserna iart. 15 i avtalet mellan och EEC ta upp förekoraraande problem i syfteatt finna lämpliga lösningar på dem. Gemenskaperna har noterat det svenskauttalandet och konstaterat att problem som uppstår kan tas upp i det gemensammaförvaltningsorganet. har också kontakter inletts mellan vissa avde kvarvarande EFTA-länderna i syfte att nå överenskommelse om ömsesidigalättnader i exporten av jordbruksprodukter." I och med det faktum somdetta uttalande klargör skiljer det i realiteten ingenting mellan reservanternaoch utskottsmajoriteten på det här avsnittet. Den s. k. utvecklingsklausulen har diskuterats ganskaivrigt. Jag tror att den ger oss de formella möjligheterna att uppnå enharmonisk UtveckUng av våra framtida behov av saraarbete raed EEC på skildatekniska områden. Departementschefen nämner som möjliga samarbetsområdentekniska eller icke-tariffära handelshinder samt den offentliga upphandlingensom ju blir alltmer omfattande. Från svensk sida har också uttryckts intresseför samarbete beträffande energipolitik, energiförsörjning, transportpolitik,miljövård, forskning och tekniskt utveckhngsarbete. Jag tror att det är mycketvärdefullt, om man kan få till stånd ett långsiktigt samarbete på dessaområden. Det är av stor betydelse för vårt näringsliv, om detta inte på siktskall förlora sin ställning inom den gemensamma marknaden. Jag vill särskiltbetona vUcten av svenskt deltagande i EEC;s arbete på att avskaffa de medtullarnas avveckling alltmera kännbara s, k, icke-tariffära handelshindren samtutformningen av tekniska och industriella normer. Men på alla dessa områden,och de är de enda som är apostroferade i propositionen, måste vi stryka underför att inte några missförstånd skall uppstå om innebörden av utvecklingsklausulen,att utvidgningar av avtalet på dessa och andra punkter i den män de inte kanbeslutas av regeringen själv alltid skall underställas vår egen riksdag föravgörande. Vi har, såvitt jag förstår, inte avhänt oss någonting av vårnationella suveränitet tUl överstatliga organ genom det avtal som vi nu stårberedda att anta. Vad gäller samarbete på miljövårdsområdet vill jag barasäga att det ligger i sakens natur att ett sådant samarbete bör bedrivas påvidast möjliga internationella basis, såväl inom som utom , bl. a. genomFörenta nationerna. har vi klarhet, vilket vi inte haft vid tidigaredebatter, om hur den marknadspolitiska bilden i ser ut. inträdersom medlem i EEC medan samtliga övriga nordiska länder ingått eller sannoliktkoraraer att ingå frihandelsavtal raed i princip likartat innehåU. Som ett hinder för fortsatt nordiskt samarbete anförsibland att det s. k. suget från kommer att verka splittrande genom attdels skapa intressekonflikter, dels ställa stora krav på administrationensresurser till förfång för det nordiska arbetet. Naturligtvis kan dessa tendenser innebära både risker ochpåfrestningar i det nordiska samarbetet. Men jag vill poängtera, herr talman,att framtidsfrågan inte heller här gäller eller utan ett både-och. Det finnsknappast någon annan länderkrets i världen som har ett så utvecklatsamarbete som de nordiska staterna. Det komraer nu mer än någonsin att bliberoende av den poUtiska viljan från alla länder att driva samarbetetlängre. kommer vid sin session i att få ta ställning till ett handlingsprogram på så betydelsefullaområden som industri- och energipolitik, regionalpolitik och miljövård. Detta handlingsprogram är även om det kanske måstebetecknas som ett minimiprogram - en mycket värdefull och vUctig markering avdet nordiska samarbetets framtida betydelse, specieUt i den situation somNordens stater står inför visavi EEC. Man har frågat: Vad kommer att hända sedan dessa blockfått arbeta ? På den frågan vUl jag gärna svara att integrationen iEuropa ingalunda får vara något slutmål. Vi får inte låta våra strävanden efterhandelns frigörelse göra halt vid gränser. Vi har anledning att sevad som kan göras på det handelspolitiska planet i förhållande till storautomeuropeiska handelspartner, exempelvis , och . Jag tror attde svarar för av den export vi har åtagit oss. Men sedan tror jag, och det är minst lika viktigt, att vimåste få en helt annan öppning än vi har åt två håll. Den förstaöppningen måste bli mot tredje världen, den fattiga majoriteten av jordensbefolkning, som genom nedrivande av handelshinder av alla slag måste få enförbättrad ställning. Den andra öppningen måste ske österut, mot öststaterna.Jag vet vUka svårigheterna är, men jag vill gärna säga att min uppfattning äratt avspänning och ökat kommersiellt umgänge - och även annat samarbete betingar varandra ömsesidigt. Därför är det ur ren avspänningssynpunktangeläget att vi om möjligt kan utvidga vår handel åt öst. Det är för raiguppenbart att den nya stora förhandlingsrond i , som man nu beslutat ommellan vissa nyckelländer och som senast bekräftats vid ;s 28 :e session iGeneve, bör innebära vissa förhoppningar vad gäller det fortsatta arbetet påhandelns globala frigörelse. Man får visserligen räkna med att en ny GATT-förhandlingkommer att ta i anspråk. Förutom tuUar och icke-tariffärahandelshinder kommer jordbruksområdet att ingå som en del i förhandUngarna.Vidare kan man knappast vänta att EEC, i synnerhet FrankrUce, ännu skall ansetiden raogen för radikala tullsänkningar i ett läge då man inom gemenskapernanärmast tydligen är instäUd på konsolidering efter den här utvidgningen med trenya medlemsstater och frihandelsavtal med, som vi hoppas, ytterligare femländer. Det är emellertid mycket tillfredsställande, herr talman,att fullföljer sina frihandelstraditioner och valt att plädera för enraycket långtgående förhandlingsmålsättning inom . Jag viU sluta med attuttala förhoppnmgen att dessa bemödanden om en fortsatt UberaUsering avvärldshandeln skaU bli fruktbärande inte minst med hänsyn tUl u-ländernasintressen. Ur detta vidare perspektiv kan uppdelningen av världen ide handelsblock sora nu existerar inte vara något slutmål. Jag ber att få yrka bifaU till utskottetshemställan vid samtUga punkter. 4 protokoll 1972. Avtal med EEC, m. m. Nr 138 Under detta anförande övertog herrtredje vice talmannen ledningen Tisdaeen den kammarens förhandlingar. -------------------- HerrGUSTAFSON i (fp): Avtal mecttbC, jgj.. taijyia! demonstrerar man på vissa håll mot EEC-avtaletoch viU att skall avslå förslaget. Det är inte särskilt många somgör det, och det är skilda kategorier människor som deltar i demonstrationerna.En del lär vara maoister, men att de demonstrerar måste välbero på att de inte har uppmärksammat det faktum som herr tidigare i dagens debatt, att just folkrepublUcen haruttryckt sin uppskattning av det förhållandet att ett starkare EEC nukommer till stånd. Andra däremot har inte gjort sig kända för att tUlhöra någonpolitisk ytterlighetsriktning, och då måste man fråga om deverkhgen har gjort klart för sig vUken ytterlighetsståndpunkt de intar och vUkarisker som deras krav skulle innebära för den sociala tryggheten och för sysselsättningen i vårt land. De känner sig stimulerade av Men då borde de kanske tänka på att den nyaregeringen i på grandval av just folkomröstningen nu hos EEC harbegärt ett frihandelsavtal av samma slag som det fått - och denhar sannerligen inte begärt mindre än vad har fått utan De rabiata EEC-motståndarna har i alltför storutsträckning fått agera utan att bli effektivt bemötta. Därför bör det slåsfast att samtliga fyra stora partier i är överens om att denekonomiska och tekniska isolering i sora skulle bli följden av ettnej till detta avtal måste försämra våra möjligheter att bedriva ensjälvständig politik och att den ekonomiska försvagning som skulle bU följdenav ett nej tUl avtalet skulle minska våra möjligheter att bedriva en aktivsocialpolitik och regionalpohtUc. påpekade för ett par årsedan att en formeU handlingsfrihet i ett sådant läge inte skulle motsvaras avnågon reeU frihet - vi skulle helt enkelt sakna ekonomiskt utrymme för atthandla. Därmed vUl jag lämna frågan om motståndet också mot detbegränsade samarbete raed EEC, som kommer tiU stånd om regeringsförslagetaccepteras, för att i stället ta upp frågan om vilken grad av samarbete soravårt land bör eftersträva i fraratiden. Genom att nu på regeringens förslag en utvecklingsklausulinförts i avtalet har man visat att man inte är nöjd raed ett begränsathandelsavtal. Man vUl gå längre. Jag förutsätter att regeringen är enig omdetta. Visserligen har i en bok påstått att åtskilliga iregeringen i själva verket har delat hans åsikt om att ett handelsavtal ärtillräckligt men att de föredragit att tiga. Visserligen har ordföranden i densocialdemokratiska aktionsgruppen raot EEC offentligt sagt att framståendepersoner inom partiet under förhandlingarna lugnat honom med att regeringen nogskulle se till att det inte blev något mer än ett handelsavtal. Men vi kan utgåfrån att dessa påståenden är helt felaktiga. Regeringen är enig om att raanvill gå vidare i samarbetet. I motion har vi anvisat vägar för att medoförändrad 50 neutraUtetspoUtik utvidga ochutveckla samarbetet med EEC i syfte att uppnå detförhandlingsraål nära, orafattande och varaktiga förbindelser med EEC somde fyra stora partierna var överens om vid förhandlingarnas början. Våraförslag har inte fått majoritet i utskottet och har därför fått fogas somreservation till betänkandet. har utförligt behandlatreservationen, och jag skaU därför inte gå in på den . När vi gör upp bokslutet efter förhandUngarna måste vikonstatera, att vi inte fått den ekonomiska integration genom en associeringsom vi begärde . Vi har heller inte lyckats uppnå dentuUunion som var det mål vi kämpade för, sedan tanken på medlemskap uteslöts imars 1971. Vi har mte heller lyckats uppnå bättre viUkor än vad ochÖsterrike gjorde, trots att den klart sagt ifrån att vi eftersträvadedet. Därför är det inte något hållbart argument när man ibland säger att vi börvara nöjda ora och ÖsterrUce är det. Anledningen till att vi behöverett vidare samarbete än dessa två länder är att vi är mer beroende av ettutvidgat EEC för vår export än vad de är. Därför var det riktigt att regeringenbegärde att vi skuUe få mer än de fick, och då är det också beklagligt att viinte fick det. Jag tycker vi borde kunna vara överens om detta. Här harutrikesutskottets ordförande anmärkt på att hade pekat på vissaskönhetsfläckar i avtalet. Men det är väl nu stunden är inne att göra engranskrung av avtalet och se på vilka punkter vi är intresserade att söka kommalängre än i denna omgång. Inte förlorar regeringen någon prestige, om den klartsäger ifrån att den betraktar det här avtalet som en etapp på vägen för att nådet förhand Ungsmål som vi varit överens om, nämligen nära, omfattande ochvaraktiga förbindelser med oförändrad neutralitetspolitik. När jag nu understryker kravet på fortsattneutralitetspolitik är det inte på något sätt någon vanemässig reservation.Jag är nämUgen fast övertygad om att vår utrikespolitiska huvudlinje är tUlgagn inte bara för oss själva utan också för den politiska stabiliteten i vårdel av världen. Jag vill därför understryka vad de två folkpartiledaraöterna iutskottet säger pä s. 33 i betänkandet: "Enbart sådant samarbete kanförekomma sora är förenligt med de krav sora en oförändrad neutraUtetspoUtikställer." Det är ett klart besked. Neutralitetspolitiken är engrundläggande förutsättning för vårt handlande i EEC-frågan. Det är sannerligen inte första gången sora detta hävdasfrån vår sida. Det är sedan jag själv höU ett anförande införEuroparådet i , där jag sade att om EEC skulle tvinga oss att väljamellan neutralitet och raedlemskap och inte erbjuda några alternativa former,så skuUe vi ställa oss utanför EEC trots de stora ekonomiska nackdelar som detskulle medföra. Jag underströk då, och kan understryka , att vår neutralitetinte är tUl salu av det enkla skälet att den aldrig har tUlkorarait i syfteatt skaffa oss några ekonomiska fördelar. överlämnade dåvarande utrikesministernÖsten en ansökan om förhandlingar om associering enligt artikel 238 iRomfördraget med neutraUtetsförbehåU. Ett sådant avtal skulle ha givit oss enstörre fasthet än det handelsavtal, grundat på artikel 113, som vi nu får nöjaoss med. Det har ifrågasatts om ett sådant avtal, grundat på artikel238, skulle vara förenligt med vår neutralitetspolitik. Avtal med EEC, m. m. Avtal med EEC, m. m. Låt oss i aUa fall konstatera att den svenska neutralitetens främste uttolkare varövertygad om att det var förenligt. kan det ju sägas att förhållandena ändrats genomDavignonrapporten och annat, men jag viU pårainna om hur läget var i Europavid . Vi befann oss mitt i det . hade justrests, president sade att EEC talar med en röst, ochdåvarande statsministern hade hört säga att EEC intebara var en fråga om tullar, handel och ekonomi utan framför aUt omutrikespolitik och försvar. Ändå ansåg då utrikesministern att vi skullesöka associering.