prot · FV09147 · 1972-12-31 00:00:00 — I den utvecklingenär jag också övertygad om att vårt motionerande om uppklassning tUlregionalt centmm, sora i utskottet vunnit en dryg halv seger, kommer att ledatUl ett förverkligande. Det kan inte vara försvarbart att ett oraråde inoraVästerbottens inland, stort sora Malraöhus och tUlsararaans,skall sakna en centralort av den klass sora regionala centra avser att vara,särskilt sora åtminstone som jag ser det - är väl motiverad för ensnar uppklassning. Vi återkommer på den punkten! För dagen nöjer jag mig medatt yrka bifall tUl utskottets ställningstagande på den här punkten. I motsats tUl en del andra talare skall jagunderskrida den tid som har anmälts. Jag skall bara säga några få ord om norra . Enligt propositionen strävar man efter att från Brofjordenupp tUl norska gränsen förbjuda varje form av industri, sora kan tänkas blimiljöförstörande. skaU raer eller raindre reserveras för fritidsändamål.VisserUgen säges att detta inte innebär att näringslivets utvecklingskall hindras. En vag antydan om större möjligheter tiU regionalpolitiskt stödför annan industri skymtar i propositionen. Det är ganska naturligt att befolkningen i norra ,sora har fått brottas raed aUa de problem som en ökadutflyttning innebär, känner sig oroade för framtiden. Visst uppskattar man attde bygder där man fötts och tUlbringat sitt liv verkar inbjudande också påfrämUngar. Men över allting annat står det skriande behovet av sysselsättning,arbete. Det är ju detta och ingenting annat som kan få befolkningen att stannakvar. I detta sammanhang vUl jag peka på att jag för någraveckor sedan interpellerade inrUcesministern om möjligheten att ekonomisktstödja personer som varit industriarbetare men riskerade attfriställas, om dessa önskade återgå tUl fisket, vUket i många fall varit derasursprungliga yrke, detta för att göra det möjligt för dem att kunna stanna kvari exempelvis Strörastad eller annan nordbohuslänsk ort. Tyvärr missförstod manraina intentioner. Eftersom jag ju ofta sysslar med fiskets problem tolkadesmin interpellation som en trevare att skaffa bättre lånemöjligheter tUlyrkesfiskarna. Den här gången var det nu inte det jag var ute efter utan eftermöjlighet för ortsbefolkningen att leva vidare där den helst vUl vara bosatt.Jag fick för all del ett som vanUgt trevligt tankeutbyte medjordbruksrainistern. Men det blir kanske tUlfälle för mig att längre framåterkomma tUl de intentioner jag hade i interpellationen. För dagen vUl jagansluta mig tUl de talare sora varnat för ett alltför ensidigt utnyttjande avnorra sora enbart rekreationsområde. Närheten tUI och dessexpanderande industriområden ställer särskUda fordringar på oss. Det ärriktigt att man från Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten svensksida inte låser sig fast i en planering som skrämraer industrier över gränsen. I detta sammanhang vUl jag gärna säga att jag sympatiserarraed motionen 1824 och med reservationen 12, som närmast bygger på nämndamotion. Därför vUl jag nu nämna, att jag vid omröstningen kommer att rösta påreservationen 12 i civUutskottets betänkande nr 35. I detta anförande instämde i (fp). HerrWESTBERG i (s): Det skulle finnas anledning att säga raångapositiva saker om den proposition vi nu behandlar, men med hänsyn till dettidsläge som vi ligger i skall jag inte ingå på dessa saker. I motionen 1801 har jag hemstäUt ora att måttehänföras tUl regionala centra i planen för utveckling av den regionalastrukturen. Utskottet har ej kunnat bifalla motionsyrkandet, och jag har vissförståelse för dess avslag av detta. VUl man följa propositionens mönster iutvärderandet av orter i klassificeringen, så passar tyvärr ej in idetta mönster. Jag är dock litet fundersam över utskottets motivering föravslagsyrkandet. Utskottet skriver att kan betecknas som en bruksort,och utskottet betonar sedan vikten av att företag och samhälle på sådanaplatser verkar för en breddning av arbetsmarknaden. Menar utskottet attproblemen på orter av denna typ bör kunna lösas på det lokala planet? Det ärmin förhoppning att man ej avser detta. Jag vUl tolka det som att det är samhälleti stort man avser. Enligt mm mening bör man i det fortsatta planeringsarbetetägna särskild uppmärksamhet åt orter med ett utpräglat ensidigt näringsliv. JagvUl framhålla att detta ej enbart gäller , eftersom jag vet att det finnsett flertal orter med ungefär samma struktur som , dvs. med enbart endominerande tung industri. Jag vUl också här tUlägga att de flesta industrier ide aUra flesta fall har stor betydelse för landets export. Utifrån dennasynpunkt finns också anledning att man ägnar nämnda orter fortsattuppmärksamhet i det kommande planeringsarbetet. RationaUseringen inom järnbruksindustrin har i storutsträckning medfört en kraftig personalminskning. Med några få ord vUl jagpeka på de problem som kan uppstå på sådana orter med ensidigt näringsliv ochtar då exempel från min egen hemkommun. har antalet förvärvsarbetande iHofors minskat med drygt 700 personer. Förmodligen ligger den siffran betydligthögre . Vi är framme vid 1972, och vi vet att det fortsätter att rainska, ochvi vet att antalet förvärvsarbetande fortsätter att minska. Någon förhoppningatt den.dominerande industrin SKF stål skall kunna vända den trenden finns ej.Skall trenden stoppas och helst vändas, är det enbart samhällets stödåtgärderman kan förlita sig tUl. Befolkningsminskningen har mellan åren 1966 och 1970uppgått tUl ca 1 300 personer i , vUket innebär i runt tal 8 procentsminskning för nämnda period. Inom kommunen finns det enligt en verkställdundersökning ca 500 kvmnor som önskar ett arbete ora tUlfälle skulle ges tUl detta.Det kan också nämnas att någon möjlighet tUl arbetskraftspendling ejföreUgger. Var och en raåste med hänsyn tUl det nämnda förstå att koraraunensinvånare med oro ser , om ej några speciella stödåtgärder kanväntas från statsmakternas sida. Jag vill tUl sist än en gång framhåUa att orter med denstmktur som jag här nämnt ägnas en speciell uppmärksamhet i det fortsattaplaneringsarbetet. Herrtalraan, jag har inget yrkande. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten FruNILSSON i (s): Den proposition som vi nu behandlar utgör isig själv något av en garanti för regional jämlikhet. Även om problemensjälvfallet inte är lösta för alla delar av landet i och med att vi antar dethär omfattande betänkandet, utgör det dock ett principprogram efter vilket mansedan har att handla - en utstakad väg som skall följas. Hinder kommerfortfarande att finnas utefter denna väg, men man har funnit instrumenten somskall hjälpa tUl att undanröja dessa hinder. För mig som representerar ett län som i sig rymmer såmycket av problem, med så stor del särpräglad glesbygd, med arbetslöshet ochavfolkningsproblera, och därmed sviktande serviceutbud, som ett allestädesnärvarande spöke, är det därför med den största tUlfredsställelse som jag hartagit del av alla de förslag till lösningar sora den här propositioneninnehåller. Förutsättningen för att raålen för den här propositionenskall uppnås är emellertid att den följs upp av konkreta åtgärder. En radutrednings-betänkanden som just nu remissbehandlas kommer också att lämnaunderlag just tUl detta. Jag tänker då i första hand på glesbygdsutredningenoch skatteutjämningsrevisionen, och jag skall med några ord beröra den . Skatteutjämningen har ju varit ett av de meraverkningsfulla instrumenten som inrättats för att söka skapa ekonomiskjämlikhet mellan olika delar av landet. Det har fungerat som vår tidsLasse-Maja som har tagit från de rUca och gett tUl de fattiga. Men för attdetta skall vara möjligt förutsätts de bättre ställda kommunernas solidaritet,ty det är ju ändå så att när beslut fattas i raåste vi lita tUllojaliteten från dera som här representerar kommuner raed bättreskatteunderlag. Det för avlämnade betänkandet omreformerad skatteutjämning har bland annat lagt frara förslag till nyaskattekraftsområden. Det är dock att beklaga att revisionen tydligen i alltförstor utsträckning varit bunden vid de tidigare skattekraftsområdena, och detförefaller som om det geografiska läget i hög grad fått avgöra tUldeladprocentsats, i stället för regionpoUtiska förutsättningar. tUlhör skogslänen och ingår tUl större deleni det allraänna stödorarådet. Detta antyder att länets situation när det gällerbefolknings- och näringslivsutveckling i mycket liknar Norrlandslänenssituation. Sålunda kan nämnas att befolkningsutvecklingen i länalltsedan 1960-talets början har varit negativ, och endast harhaft en mer påtagligt sämre utveckling. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten befolkningensnegativa ålderssammansättning liksom då det gäller totala antaletförvärvsarbetande. Detta faktum har inte återspeglats i skatterevisionensförslag tUl procentandel av medelskattekraften för . SkaUintentionerna i regionalpropositionen kunna förverkligas förutsattes en nog såkraftig uppräkning, fraraför allt då det gäller de korarauner i länet somtiUhör stödområdet. Den nordligaste delen av kommunblock,som fr. o. m. 1974 utgör en komraun - har en struktur sora gör den järaförbarmed många kommuner längre norrut och följaktligen också jämförbar ur skattekraftssynpunkt.Dessutom har kommuner som och mycket markanta glesbygdsproblem ochär i befolknings- och näringslivsutveckUng i många avseenden jämförbara medTorsbyblocket. har såväl landstingskommunen som primärkommimerna i länet iden här utredningen placerats i skatteklass-områden som endast obetydligtöverstiger de betydligt livskraftigare kommunerna i södra delarna av landet. Jag har, herr talman, redan nu velat påpeka dettaförhållande då jag anser att skattekraftsutjämningen så väsentligt hör sammanmed den regionala politiken och förutsätter att, då det tUI våren komraer ettregeringsförslag ora nya regler för skatteutjämningspolitiken, de härfraralagda förhållandena då kommer att beaktas. HerrSIGNELL (s): Det sägs i propositionen attregionalpoUtiken bör syfta till en geografisk spridning av tillgängligaresurser på regionerna. Målet är att människorna i de olika regionerna skallkunna erbjudas likvärdiga sysselsättningsmöjligheter och en likvärd railjö tillsocial, koraraersiell och kulturell service samt en god miljö. Vi socialderaokratiska riksdagsmän från länvill medverka till att denna målsättning även blir gällande i vårt län. Mot denbakgrunden ser vi det som en nödvändighet att även får bU ett s. k.regionalcentrura, eftersora vi annars koramer att få en obalans raellan länetsolika regioner. har en hög andel jordbrukssysselsatta och en negativbefolkningsutveckling sora enligt prognos i Länsprogram betyder en befolkningsminskningraed dryga . För att motverka denna negativa befolkningsutveckling iVararegionen är det nödvändigt att åtgärder vidtas omgående för attdifferentiera näringslivet och öka sysselsättningen inom den industriellasektorn. I vissa fall bör lokaUseringsstöd kunna utgå vid företagsetablering.Bl. a. äger goda förutsättningar att utvecklas sora centrura fördistributionsföretag inora genom sitt utmärkta geografiska läge. Med all respekt för den redan nu långt utdragna debattenskall jag inte ytterUgare utveckla tankegångarna om att göra till ettlivskraftigt regioncentrum, utan jag vUl hänvisa till tidigareinlägg ora vårt läns regionala utveckling. Från ser vi dock, sora sagt, allvarUgt påfrågan ora att skall få bU ett s.k. regionalcentrum, och detta framgår juäven av att våra länskolleger från både och harraotioner Även ora inte återfinns blandmotionärerna så tror jag dock att även detta parti vUl medverka till att skapaett regionalcentrura i jordbrukarbygden . Vi delar alltså inte utskottetsmening om att skaU bli ett s. k. regionalcentrum, utan vi anseratt tidpunkten redan nu är raogen härför. Med detta vill jag, herr talman, yrka bifall till motionen1779 och raotionen 1822 särat till motionen 1790 i nu förevarande del. (vpk): Regeringens och storfinansens regionalpolitikhärunder årens lopp utarmat . 1 tur står nu och Dalarna.Situationen är ju synnerligen prekär för desa två län. 1 har ju sysselsättningen varit vikandeunder , och utvecklingen fortsätter i sararaa terapo förnärvarande. Den ytterst oroande situationen för länet belyses ju frärast av detstora antalet arbetslösa och undersysselsatta. Inte raindre än 7 500 personerär arbetslösa eller sysselsatta inora AMS eller raed beredskapsarbete.Detta plus den stora kvinnoarbetslösheten pekar på att avDalarnas arbetskraft på något sätt är undersysselsatt. Denna trend måsteoraedelbart brytas. ingen nettoutflyttning sker från länet frara till 1980,koramer befolkningen att öka med ca 3 000 personer. Och om vi till detta läggerde drygt 7 000 sora är undersysselsatta, ser vi att det måste till drygt 10 000nya arbetstillfällen i länet. Då är fortfarande inte de många kvinnorna medräknade- och de måste naturUgtvis också, på samma villkor sora männen, kunna göra siggällande på arbetsraarknaden. Dessa förhållanden finner vi i en rid när stålsektorn, somär den dominerande näringen i och övriga Bergslagen, går mot svåratider. Det gäller frärast de specialstålsenheter som finns i Bergslagen. Än värre ter sig utsikterna på när man tar delav civilministerns förslag till fysisk riksplan. Faran är att utvecklingeninora järn- och stålindustrin koraraer att äga rura på ,och det betyder ett dråpslag för Bergslagen. Många orter är ju redan hårtdrabbade, och fraratiden ter sig raycket raörk. Det är ett oeftergivligt kravatt både stål- och järnindustrin verkligen expanderar och utvecklas inomskogslänen, och i dessa inbegriper jag hela Bergslagen. Eftersom järn- ochstålindustrin är en ryggrad i Bergslagens näringsUv är det en fråga om attöverleva eller förintas. Det fraragår mycket klart av den fysiska riksplanen, attde tunga och hårt nedsmutsande industrigrenarna skall förläggas till kusterna.Vad sora kan rädda denna del av vårt land är att"utspädningsfilosoferna" får sparken från sina ledande positioner,där de kan styra industrins utveckling. När näringsgrenar sora järn- och stålindustri säratpetrokeraisk industri skall projekteras får ingen rubbning ske i det ekologiskasysteraet. Det är därför nödvändigt att railjökraven ställs så högt soramöjligt. En plan måste utarbetas för att förlägga de nu s. k. nedsmutsandeindustrierna till inlandet utan att railjöolägenheter uppstår. Diskussionen ora stödområdesgränserna för länär ingen huvudfråga. Befolkningen i södra, västra eller norra kan inteleva Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Det är innehållet i stödet som är det primära. Vad som behövs är en styrning av industrier till länet ochnaturUgtvis främst till de delar som varit raest utsatta för den fördaregionalpolitiken norra, södra och västra . En annan viktig fråga är hur det skall planeras inom ettlän. Den föreslagna ortsklassificeringen innebär för del att raanskall förhindra ett nytt Norrlandsproblera och att befolkningen därför skallklurapas ihop inom ett område i länet. Större delen av befolkningskall alltså enUgt regeringen tvingas bo på ett ställe bara därför attregeringen inte kan vända den koncentrationsprocess sora det kapitaUstiskasystemet driver fram. Detta visar regeringens totala uppgivenhet för kapitaletseffektivitetskrav på bekostnad av människornas levnadsförhållanden. Drastisktuttryckt ser raan fraraför sig bestående dels av ett betongghetto,benärant primärt centrum, dels av i övrigt, där andra kommuner och byarundan för undan förbuskas. Ortsklassificeringen måste alltså helt avvisas. Jag yrkar avslag på ortsklassificeringenunder inrikesutskottets betänkande nr 28 punkten 5 samt att istället för den del av inrikesutskottets betänkande som börjar på s. 35 medorden "i anslutning till raotionerna" och slutar på s. 36 med orden"återkomraer utskottet i det följande" antar en skrivning av följandelydelse: Den i propositionen 111 föreslagna typen avortsklassificering har som syfte och verkan att förstärka tendenserna tillkoncentration och avfolkning i landet. Genom att flertalet priraära centrakommer att Ugga i blir följden också att merparten avsamhällsinvesteringarna alltjärat komraer att kanaliseras dit. Detta kan verkahindrande på strävan att styra en större proportion av de totala nationellaresurserna till skogslänen. Ortsklassificeringen komraer att innebära enstimulans att till större centra förlägga även investeringar som med fördelskulle kunnat lokaUseras till orter ute i länen. Den inrekoncentrationsprocessen i länen kommer att förstärkas, utan att fördenskulllänens totala underlag och styrka därmed ökar. Att inom länen påskynda enkoncentration som innebär snabbare avfolkning av länscentras yttre omland, kanpå sikt endast försvaga länet och dess centrura. Den hierarkiska uppbyggnadortsklassificeringen ger åt tätortssysteraet i dess helhet kan också hindrasådana framtida planlösningar, sora bryter raed traditionella tätortsstrukturer.Dit hör t. ex. uppbyggandet av bandstadsforraationer. Dit hör också sådana falldär större nyutbyggnader av raindre orter (och därmed en ändring av dessasställning i tätortshierarkin) representerar en långsiktigt bättre lösning än enutbyggnad i anslutning till det traditionella ortsmönstret. Ortsklassificeringav den i propositionen föreslagna typen har alltid en lokaUseringspolitiskt ochplanpoUtiskt konservativ verkan. HerrBRÄNNSTRÖM (s): Regional utveckling och hushållning med markoch vatten, raed andra ord proposition nr 111, är enligt min mening detviktigaste ärende sora höstriksdag haft att behandla. inte attgöra någon allraän bedömning av propositionens innehåll utan vill bara uttryckaden tillfredsställelse jag känner inför det förhållandet att riktUnjer nu drasupp för en långsiktig poUtik i avsikt att förbättra den regionala strukturen ilandet, kanske då främst i skogslänen. Människornas högsta önskan brukar vara att få arbete ochutkomst i den bygd där de är födda och vant sig att leva. Om det skall varamöjUgt fordras en samhällsstruktur inom rimligt avstånd som tillgodoser allakrav på en differentierad arbetsmarknad. Det är raot denna bakgrund som visocialdemokrater på Västerbottensbänken i raotionen 1784 föreslagit attSkellefteå skall klassas som primärt centrum. Ortens geografiska belägenhet iVästerbottens norra kustland raed 14 rail till i söder och samma avståndtill i norr understryker betydelsen av att här skapa ett starkt centrumför att garantera utveckling och bestånd av redan gjorda satsningar iindustriell uppbyggnad och koraraunal service. har vid sin behandling av raotionenfunnit att våra redovisade sakskäl är väl underbyggda och tillstyrker enhälligtmotionen. Jag vill uttrycka min uppskattning över att utskottet genom dettasitt ställningstagande visat välvilja och stor självständighet. Jag är ocksåövertygad om att beslutet på det lokala planet komraer att ge positiva effekterpå både näringslivet och den kommunala planeringen. TUlförsikt och optimisminför framtiden har redan uttalats av berörda parter, och detta är väl denbästa effekt man kan få av ett beslut i riksdag. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Under detta anförande övertog herr talraannen ledningen avkararaarens förhandlingar. FruLAAG(s): Det är naturhgt att jag i Ukhet raed många uttalar min tillfredsställelse över att vi nu har att behandla ettregionalpoUtiskt program och riktlinjer för fysisk riksplanering. harbristen på progam varit en nackdel. har personliga insatser ochkontakter fått ersätta brister i planeringen. En sådan dragkarapspolitik harinte förraått lösa probleraen. Den demokratiska socialismens kritik mot detkapitalistiska systemet har växlat beroende på förändradesamhäUsförhållan-den. Så lärde oss framför allt mycket. Kanske blevlärdomarna mest påtagliga för dera av oss som blev direkt berörda avförändringarna. Vi såg, och blev själva föremål för, de friaraarknadskrafternas följdverkningar, företagsnedläggningar näringsUvskoncentration, många bygders utglesning storstadskoncentration. Men tillfredsställelsen raed de uttalade raålen i dagenshandlingsprogram får inte utesluta påminnelser om att det koraraer enmorgondag. Då koramer den solidariska uppslutningen kring en statligtstyrd regionalpolitik, som inte underlättar nuvarande utveckUng utan bryter dens. k. spontana utvecklingen, att sättas på prov. Då komraer alla partiers idenna debatt uttalade vilja att ge samhället raöjligheter att driva en aktivsysselsättningsskapande näringspolitik att prövas. Då koramer vi att behöva ställa frågorna: Är detraeningsfullt att gå in i en typisk planering av olika områden, om vi inte vetatt vi kan få Regional utveckling och hushållning med mark och vatten människoroch sysselsättning till dessa oraråden? Måste vi inte tillskapa raedel för attstyra utvecklingen raot de uppställda målen? Det socialdemokratiska partietssvar på dessa frågor gavs under partikongressen i anslutning till debatten ochuppslutningen i vårt näringspolitiska program. Från socialderaokratiskt håll hävdar vi att avståndetmellan program och handling inte får bli för stort. I motionen 1792 har jagtillsaramans med några partivänner tagit upp en fråga, som enligt rain meningär ett sådant exempel. Motionen handlar ora den organisatoriska uppbyggnad soraär nödvändig för att få en förbindelselänk raellan regionpolitik ochrikspolitik. Det hade varit önskvärt om vi redan nu hade fått ta ställning slagkraftig regional organisation, där de statliga åtgärderna skall stämmasav mot de regionala. talas i propositionen allmänt om ett aviserat ökat stödtill företagarföreningarna. Jag är övertygad om att den förstärkningen välbehövs. Det aviserade stödet till föreningarna behöver inte tolkas som att justföretagarföreningarna i sin nuvarande form skulle vara den tänkta regionalabasorganisationen. Men varför har vi då velat aktualisera frågan redan nu? Jagvill i det sararaanhanget också peka på den raotion sora väckts av min partivänGrethe . Utifrån ohka utgångspunkter har vi tagit upp frågan. I grunden ligger en gemensara önskan dels att få endiskussion om vilken rejonal organisation vi skall ha, dels att denorganisationens samraansättning skall ha en stark samhällsförankring. Dennyligen gjorda omorganisationen av länsstyrelserna syftade just till en bättresamordning av de regionalpolitiska frågorna och samhällsplaneringsfrågor ochett ökat sarahällsinflytande genom en lekmannastyrelse. Mot den bakgrunden harjag ansett det naturligt att länsstyrelserna blir regionalt saraordningsorganpå länsplanet. , herr talraan; Det regionalpolitiskaprograraraet har angett riktUnjer och målsättning. De här dagarnas debatt harunderstrukit behovet. väntar vi i komraande propositioner på de nödvändigastyrmedlen, varav den regionala organisationen är ett. Idetta anförande instämde (). HerrANDERSSON i (s): Inför trycket av den samlade hemlängtan somalla tal i denna debatt Uar skapat skall jag fatta mig mycket kort. Det har sagts att de riktlinjer sora anges i planen förhushållning raed mark och vatten innebär det definitiva slutet på debatten oraVindelälven. Jag vill raed mitt inlägg betona att jag inte delar denuppfattningen. Dagens riktUnjer kan inte betraktas som eviga. Älvarnarepresenterar en stor naturtillgång. Enligt raitt förmenande har den utnyttjatsbäst i de fall där man byggt kraftverk. Jag har fortfarande den bestäradauppfattningen att en utbyggnad av bäst hade gagnat utvecklingen iden berörda bygden. Även om det inte är reaUstiskt att ställa upp vattenkraftsom alternativ till kärnkraft tycker jag det är rimUgt att se enfortsatt vattenkraftsutbyggnad som ett möjligt kompleraent till annanenergiutvinning. Jag är också angelägen ora att betona att anläggningar förturism och rekreation inte kan ses som en kompensation för utebhvenkraftverksutbyggnad. Erfarenheten har visat att utbyggda älvdalar är de mestutnyttjade orarådena för rekreationsUvet i . Får jag också framhålla att kommunerna i Vindelälvsdaleninte har råd att själva bygga och driva stora turistanläggningar.