prot · FV09138 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag vill återigen kompletteraexemplet med att säga att vi 1972 har en export till som komraeratt i stort sett vara hälften av vad vi köper därifrån. Detta beror på attSovjet har minskat sina köp i raycket kraftigt . Vihoppas att det är rillfälligt, eftersom vi naturligtvis önskar ha en handel medSovjet - liksom med övriga länder som är sä omfattande som möjUgt, men vi kani längden givetvis inte fortsätta att köpa dubbelt så mycket och sälja barahälften av det vi köper. Det är det som förklarar just den här situationen. Vi står inför slutfasen av ett mycketbetydelsefullt skede i svensk handelspolitik. Det avtal som regeringen slutitmed EEC och som i propositionen förelagts för godkännande innebäratt den fråga som stått i förgmnden på dethandelspolitiska området fått sin lösning. De nu avslutade integrationsförhandlingarna i Västeuropahar lett till att tre länder, , och , inträder som medlemmar i de europeiska gemenskaperna. Fem av deövriga EFTA-länderna har slutförhandlat och undertecknat frihandelsavtal meddenna utvidgade europeiska gemenskap. Vissa oklara element finns emellertid kvar i deneuropeiska marknads-bUden. har ännu inte undertecknat sittfrihandelsavtal, och måste inleda nya förhandUngar sedan folkomröstningenavvisat ett medlemskap. Det är vår starka förhoppning att båda dessa länderinom rimUg tid kommer att ha ett avtal med EEC. Engrundläggande målsättning för vårt lands handelspolitiska relatio- Nr 138 ner med har varit att bevara den frihandel som redan rp. uppnåttsinom EFTA och att vinna tillträde för svensk industrivamex- .2 december 1977 port till den tullfria västeuropeiska stormarknad som bildas genom gemen- Vi har vidare ansett det väsentligt att uppnå ett Avtal medtEL, samarbete som vilar på stabU och varaktig grund och som täcker även '-'' andra betydelsefuUa områden än tuUar och handelsregleringar, SlutUgen har vifunnit det angeläget att samarbetet blir utvecklingsbart så att det successivtkan vidgas och fördjupas. Resultatet av utvidgningsförhandlingarna innebär skapandetav ett enda tuUfritt handelsområde i , omfattande alla de nuvarandeEEC- och EFTA-länderna, Den nya Europamarknaden är en marknad med ca 300mUjoner människor, en marknad som omfattar en knapp tiondedel av världsbefolkningen,som svarar för av världshandeln och omkring en fjärdedel avvärldsproduktionen. Detta är i realiteten världens största frihandelsområde. ger svensk exportindustri störreutvecklingsmöjligheter än någon av våra tidigare handelspohtiska uppgörelser.Den svenska exporten tUl EEC kommer att slippa en tuUbelastning av 500miljoner kronor, och de varor vi importerar från EEC kommer att befrias från600 mUjoner i tull. Tullstrukturen i respektive det nuvarande EECgynnar också den svenska industrin, eftersom EEC:s tullar är högre än desvenska. Råvaror belastas med i genomsnitt I procents tull i EEC mot tullfriheti . För industriella färdigvaror uppskattas den svenska tuUnivån till 6å mot drygt 8 för EEC. Den nu föreliggande avtalet skapar förutsättningar för ettstabUt och varaktigt samarbete mellan parterna baserat på ömsesidigtförtroende. Avtalets bestämmelser om konkurrensregler, skyddsklausuler ochuppsägning svarar i aUt väsentligt mot svenska intressen och önskemål och ärnormala i den här typen av avtal. Genom bestämmelsen om utvecklingsbarhetöppnas möjlighet att vidga och fördjupa samarbetet , underförutsättning att detta Ugger i båda parters intresse. Det betyder att decentrala svenska önskemålen om hur samarbetet med EEC bör vara utformat i detväsentliga har blivit tillgodosedda. Avtalet uppfyller också de gmndläggandekrav som vi måste ställa på vårt ekonomiska samarbete raed andra länder. Detinnehåller inga bindningar som begränsar våra raöjUgheter att bedriva ensjälvständig utrikespolitik och att bevara vår neutrahtet. Regeringens linje i EEC-frågan har varit dels att nå detför bästa möjliga avtal som var förenligt raed den alliansfriautrikespolitiken, dels att nå största möjliga samling kring SverigesEEC-politik. Hur vi lyckats med föresats nummer ett har jag försökt beskriva idet föregående och i den proposUion som har lämnats till rUcsdagen. Såvitt nukan bedömas har vi lyckats också med föresats nummer två i den meningen, attdet föreliggande förslaget till avtal kommer att antas med en överväldigandemajoritet av . Men, fru talman, bakom den enighet som råder omSveriges handelsavtal döljer sig en ganska hopplös splittring bland oppositions partierna i deras inställning och värdering av politiska förhållan- 37 Avtal med EEC, m. m. de tUlEEC, och det är en spUttring som gradvis utvecklats under förhandlingarnasgång. När regeringen på grundval av utvecklingeninom EEC deklarerade, att medlemskap inte var en praktisk möjlighet förSveriges del, godtogs detta ställningstagande av och . Menmoderata samlingspartiet slog in på sin egen väg. Som enda parti har manalltsedan dess hävdat att ett partiellt medlemskap - medlemskap medneutralitetsförbehåll, som termen lyder var en möjlig lösning. Det gör manfortfarande enligt den reservation representanterna för moderatasamlingspartiet gjort tiU utrikesutskottets betänkande. Jag viU återkommasenare till den frågan. När EEC var färdigt med sitt stäUningstagande beträffandeform och innehåU i de avtal man avsåg att sluta med de neutrala länderna iVästeuropa, stod det klart att man siktade till ett avtal om frihandel förindustrivaror. Den , som ansåg det materiella innehållet isamarbetet vara det väsentliga, hade hållit formen för samarbetetöppen. Under EEC:s arbete med den närmare utformningen av sitt förhandUngsbudframförde regeringen hos EEC-ländernas regeringar sina synpunkter påinnehållet i det framtida samarbetet meUan och EEC. företogsockså sonderingar beträffande vad som kunde uppnås genom en ansökan omassociering och vilka konsekvenser denna anslutningsform skulle kunna få. Något entydigt svar på de frågorna kunde vi inte erhålla.Det stod emellertid klart att ett aktualiserande av formfrågan kunde leda tillutdragna principdiskussioner i EEC ora raöjligheten att ingå associationsavtalraed ett högt industrialiserat land som . Det stod också klartatt inte kunde acceptera associering som anslutningsform om denutgjorde ett steg på väg mot fullt medlemskap. En intern principdebatt i EEC i formfrägan kunde dessutomha lett till att målsättningen från svensk sida ett avtal som träder i kraftsamtidigt med de medlemskapssökande ländernas inträde i EEC inte hadeuppnåtts. Till detta kom att ett associationsavtal knappast skulle ha kunnat fåett annat materiellt innehåU än det avtal som föreligger. När dessa förhållanden framstod såsom klara, beslötregeringen att acceptera förhandlingsbudet om ett frihandelsavtal och att sökapå den grandvalen uppnå bästa möjliga villkor. Avhopp nummer två från den gemensamma linjen hade då redaninträffat. Eftersom det var som steg av vagnen, gjordes det isedvanlig folkpartistil. Man höU ett ben kvar i det läge där socialdemokratinoch centem befann sig saratidigt som man talade ganska högUutt om attassociering ändå vore en bättre form för förhållande till EEC. Var egentligen står undrar jag om manens vet själv. Den association som var en så attraktiv lösningvågar man nu inte ens nämna vid namn. har man lyckats formulera sittreservationsyrkande så, att alla anslutningsformer på nytt står öppna förfoUcpartiet. Man begär nämligen att förberedelsearbete skall påbörjas för att"vid lämpligt tillfälle skaU kunna begära nya förhandlingar medEEC beträffande anslutningsform respektive sådan utveckling av saraarbetet som skuUe säkerställa en avtalsreglerad harmonisering av konkurrensvUlkoroch konkurrensfömtsättningar". Det enda man lyckats uppnå med denna orooch detta vacklande är att befästa bUden av det kluvna partiet. , slutligen, har under hela stöttregeringens politUc och aldrig svävat på målet beträffande omöjligheten attförena neutraliteten med medlemskap eller andra former av poUtiskt samarbetemed EEC. Det som borde stämma till eftertanke i den borgerligaoppositionens föga ärorika EEC-historia är följande: EEC-frågan och desslösning har med rätta betecknats som en av de viktigaste politiska ochekonomiska ställningstagandena i vårt land . I denna fråga har de tre partier, som i val efter valgjort anspråk på att vara ett regeringsalternativ, uppvisat en hopplössplittring och kraftlöshet i varje läge, då de avgörande besluten skullefattas. Rimligen finns bara en slutsats att dra; om vi haft en borgerligregering, hade vi inte haft något avtal alls med EEC. Och omvänt: för att viskulle få ett avtal och en realiserbar politik visavi , krävdes ensocialdemokratisk regering. Jag tror att det är en slutsats, vars gUtighetsträcker sig över ganska vida oraråden i svensk politik. Vid den omröstning som om skall företas kommer,såvitt jag förstår, samtliga borgerliga partier att rösta för ratificering avfrihandelsavtalet. ställningstagande är konsekvent och entydigt. Detlär inte vara möjligt att säga om foUcpartiet, men jag finner det knappastmeningsfuUt att försöka bringa någon reda i de grumligheter som folkpartietsreservanter åstadkommit beträffande framtida politik gentemot EEC. Däremot är det nödvändigt att fästa uppmärksamheten påmoderata samlingspartiets fortsatta agitation för svenskt raedlemskap i anser sig fortfarande kunna hävda att skall ansöka ommedlemskap med ett neutraUtetsförbehåU. Låt mig då försöka förklara för herrBohman och hans partikamrater vad raedlemskap i innebär och hur bådepoUtiskt och praktiskt omöjlig den lösning är som han och hans parti såsom deenda, inte bara i utan i hela , anser sig ha funnit. Ätt vara medlem i EEC är att till fuUo acceptera såväl deekonomiska som de politiska målsättningar som uppställts i . Deförhandlingar som de medlemskapssökande länderna förde med gemenskaperna gerklart besked på den punkten. Först sedan de här länderna utan reservationer pånågon punkt accepterat såväl sora alla beslut som medlemsstaternafattat gemenskaperna existerat, fick de börja resonera om de iallmänhet tre- till femåriga övergångsarrangemang som EEC på vissa begränsadeområden kunde godkänna, innan anpassningen var genomförd. EEC-länderna har upprepade gånger understrukit att endastett förbehållslöst accepterande av gemenskapens politiska raålsättningar är enförutsättning för raedlemskap. a. syftar man tiU en harmonisering avutrikespolitiken. Denna skall enligt överenskommelsen mellan EEC-ländernasregeringar främja, som det heter, "en avstämning av deras inställning i olika frågor" samt "gemensamma åtgärder, när detta Avtal med EEC, m. m. Nr 138 uppfattas som möjligt och önskvärt". Det politiska samarbetet skaU T"dap de inriktas så att "det ögonblickkommer närmare då skall kunna 12december 1972 *' ' " "' stämma". Och man syftar tUl "att i allas ögon -------------------- manifesteraatt har en politisk kallelse". Avtal medbtC, enbart som ett första steg mot ettän närmare samarbete . '" "' Davignonrapporten, som utgör underlaget förharmoniseringsarbetet, understryker"det samband som råder mellan att tillhöra de Europeiska Gemenskaperna ochatt delta i de föranstaltningar som bör leda till att framsteg förverkligas ifråga om det politiska enandet". Vidare fastslås att de länder som söker medlemskap skallansluta sig tUl Davignonrapporten, när de blivit medlemmar av geraenskapen. Vidde kontakter som den haft med EEC-regeringarna har fastheteni detta saraband klart bekräftats. Det är uppenbart att man betraktarDavignonsamarbetet som ett vUctigt led i förverkUgandet av Romfördragetspolitiska målsättningar, och accepten av dessa målsättningar har uppställtssom en förutsättning för medlemskap. Vid det möte mellan det utvidgade EEC:s stats- ochregeringschefer som ägde ram betonades också vikten avdet politiska samarbetet mellan medlemsstaterna på det utrikespolitiskaområdet. Man kom överens om att konsultationerna i dessafrågor skall intensifieras på aUa nivåer. Man bekräftade också attmålsättningen för samarbetet är att behandla aktuella frågor och, i möjligastemån, formulera gemensamma positioner på medellång och lång sUct. Det framhöllsockså att på de ämnesområden som berör gemenskapens aktiviteter skall en närakontakt upprätthållas med gemenskapens institutioner. Av de ståndpunkter som EEC-organen och medlemsländerna harredovisat framgår att ett medlemskap i med förbehåll för neutraliteten,dvs. något sora måste bli ett partieUt medlemskap, icke är möjligt. EEC är ensammanslutning av medlemmar med lika rättigheter och skyldigheter. En medlemmåste acceptera detta utan förbehåll. Varje förbehåU eller begränsning iskyldigheterna är diskvalificerande för medlemskap. Om endast förstrött följt demedlemskapssökande ländernas förhandlmgar, bör han ha kunnat notera, hur dessaländer även på för dem viktiga områden fick böja sig för den här principen föratt uppnå medlemskapet. Och ändå vidhåller han att ett medlemskap skaU kunnauppnås, som han säger sig sluta upp fullständigt kring SverigesneutralitetspolitUc. Han påstår att EEC:s medierasstater, efter att ha vägratatt acceptera de nya medlemmarnas krav på bestående undantag ellerspecialvillkor, skulle acceptera de ganska långtgående förbehåU både på detpolitiska, ekonomiska och handelspolitiska området, som som neutralt landmåste ställa. har deklarerat sin och moderatasamlings partiets fuUständiga uppslutning kring neutralitetspolitik. Varför då fortsätta att driva en linje, som bevisats vara omöjlig och som ingen annan tror på? Inser inte att det enda resultat ni uppnår är att skapa osäkerhet om enigheten kring säkerhetspolitik? Eller 40 åtminstone - något som intebekymrar mig men som borde bekymra herrBohman - osäkerhet om trovärdigheten i ett borgerligt regeringsalternativ somär söndrat i en av våra mest betydelsefulla politiska frågor? Det enda parti som deklarerat sin avsikt att, om ingentingannat hjälper, rösta nej tiU ratificeringen är kommunisterna.Partiets väg fram tUl detta märkliga ställningstagande har verkligen inte varitlätt att följa. hävdade att den enda möjligalösningen på förhåUande till EEC var ett handelsavtal och att dettaavtal borde gälla tullättnader och lindring av andra handelshinder. Sedan detblivit klart, att detta är just kärnan i det avtal vi nu slutit raed EEC, tarhan tydUgen tillbaka vad han har sagt och raotsätter sig även etthandelsavtal med EEC. och kommunisterna viU karakteriseraavtalet som ett "inlemmande" av i EEC. Denna term måstebetecknas som höjden av oklarhet i en debatt, som kanske mer än någon annandebatt på länge varit belastad med oklarheter och osaklighet. Om ben-Hermanssonmed detta menar någon form av medlemskap i , ställer jag mig frågande tillom han över huvud taget läst avtalet. Att det avtalet inte innebär medlemskapoch inte kan leda tUl medlemskap i , trodde jag var ställt utomallt tvivel. vänder sig mot avtalets utvecklingsbarhet.Det är svårt att förstå mot bakgrunden av att tidigare hävdatatt "sakens kärna är att inte till EEC får överlåta någon del avsin handlingsfrihet, sin suveränitet". I utvecklingsklausulen står det klart angivet som enförutsättning för utveckUngen av samarbetet "att de båda parternassjälvständiga beslutanderätt icke påverkas". UtvecklingsklausuleninnehåUer helt enkelt reglerna för den procedur, som skall användas vid våradiskussioner med EEC, om vi vill komplettera det nu avtalade samarbetet med ettsamarbete även på andra områden för att garantera att frihandeln kanupprätthållas på ett effektivt sätt, bl. a. för att undanröja andrahandelshinder än tullar, vilket ju också har förordat. Vidare vill jag betona att utvecklingsbarheten ger ossmöjlighet att utveckla samarbetet i den mån vi anser det önskvärt. Det finnsalltså ingen automatik inbyggd i avtalet. Vi bevarar friheten att, i de olikafrågor som kan bli aktuella för samarbete, ta ställning till om, hur långt ochi vUken form vi är beredda att saraarbeta. Det vore oklokt att avstå från demöjligheter och den handlingsfrihet sora avtalsbestämmelsen omutvecklingsbarhet innebär. Kommunisterna vänder sig också mot avtaletskonkurrensregler. Men konkurrensreglerna är ju tiU för att motverka att deenskilda företagen genom egna överenskommelser omintetgör den frihandel somstaterna har enats om och på så vis delar upp marknaderna mellan sig ochskaffar sig monopolställning. Konkurrensreglerna är alltså ett nödvändigt komplementtUl frihandeln och ett skydd mot truster, i terminologi. Dettorde alldeles särskUt ligga i de små ländernas intresse att de reglerna finns. Dessutom anför man som skäl för att rösta nej att man intehar fått gehör för sin idé om att en folkomröstning borde anordnas om Avtal med EEC, m. m. Avtal med EEC, m. m. frihandelsavtalet.Med andra ord när riksdagsmajoriteten avvisar denna idé utgår kommunisternaifrån att folkomröstningens resultat skulle ha inneburit att skallavvisa det avtal vi nu uppnått. Man raåste fråga sig på vilka grunder koramunisterna stårnär de anser sig veta att svenska folket skuUe säga nej till att bevarafriUandeln i och till ökad frihandel i . Man måste också frågasig, lUcsom gjorde , om kommunisterna ochherr har gjort klart för sig konsekvenserna av den isoleringspolitiksom de agiterar för. Det skulle innebära inte bara att tullmurar på nytt restesi och raeUan och . Det skulle också innebära attmedan övriga EFTÄ-länder förbättrade sitt konkurrensläge på EEC-marknaden blevden svenska industrin kvar i det nuvarande läget som den påEFTA-marknaden fick ta en ökad och skärpt konkurrens från företagen iEEC-länderna. måste ha hamnat långtborta i den revolutionära teorins utmärker, ora han inte inser att ett nej tiUdetta avtal går rakt emot de svenska löntagarnas intresse av större utvecklingsmöjligheterför svensk industri och därmed bättre löner och större trygghet i de företagdär de arbetar. Trots de olika turer som några avoppositionspartierna företagit sig i denna fråga anser jag det vara riktigt attuttrycka min glädje över att förhållande till den nya västeuropeiskastormarknaden kunnat lösas utan en stor och uppslitande politisk strid i vårtland. Vår mest väsentliga och mest fruktbärande arbetsuppgiftunder är att ta till vara de fördelar ochutvecklingsmöjligheter för svensk industri som ger. Naturligtvisinnebär avtalet inte att alla våra ekonoraiska problem lika litet som alla vårahandelspolitiska problera har blivit lösta. Men det väsentliga är att vi, dvs.både staten, näringslivet och löntagarna, gmndar vårt handlande på det avtalsom faktiskt existerar, med dess förtjänster och med dess brister, och inte påmer eUer mindre luftiga förhoppningar om att skall få enhelt annan lösning på sitt politiska förhållande till EEC. tycker jag raig ha fått belägg föratt man inom industrin klart inser detta och vUl satsa på utvecklingen motfrihandel i . Det är min förhoppning att godkännande avavtalet med skall ske i den andan och ge uttryck för samma grundsyn påavtalets betydelse för vår ekonomiska framtid. HerrBOHMAN (ra) kort genmäle: AUa gamla jurister torde känna tiU att om manär osäker på om argumenteringen bär försöker man låta väldigt tvärsäker. Då tarman i, man konstaterar, man slår fast att precis så här förhåller det sig. Jag tycker inte att det är klokt av handelsminister stå här och påstå att det har bevisats vara omöjligt att skuUekunna förhandla sig fram till medlemskap med bibehållen neutralitetspolitik.Det återstår att se. Det vet vi ingenting om . Det är bara gissningar somherr bygger sin uppfattning på. Handelsministern påstår att vi moderater "slogin" på andra vägar. Men vem var det som slog in på en annan väg än denförhandlingsväg som regeringenfriskt trampade fram på ? Det var regeringen som Nr 138 hoppadener i diket och drog med sig den gången - om det deninte var så att knuffade ner regeringen. Därora vUl jag inte yttra mig.Regeringen hoppade i varje faU av medan vi stod kvar på vägen. bUr vibeskyllda för att ha slagU in på en annan väg. Gör en rUctig Avtal med EEC, historieskUdring och låt oss därefter diskutera. ' Ni har tecknat en "föga ärorik historia" inomoppositionen, sade handelsministern. Vem har tecknat en föga ärorik historia ominte socialdemokraterna själva, som har hattat fram och tillbaka tiUden ? Det är regeringen som har hoppat fram och tUlbaka somvillrådiga möss. Vi vet, säger handelsministern, att inte är berettatt ge förbehåll för neutralitetspolitiken. Ute i tycker man -sade - att vi hävdar en besynnerlig uppfattning. Det är inte sant.Också jag har även om jag inte rör mig på den höga nivå som handelsministerngör när han är ute och reser intemationeUa kontakter och träffar en del av demänniskor som umgås med. Och jag påstår motsatsen. Bland dem somsatt med och skuUe besluta fanns det personer sora var beredda att verka föratt skuUe få erforderliga förbehåll. Om vi hade lyckats få dera vidförhandlingarna därom vet vi intet; däremot att det fanns en stark positivvilja från åtskUliga av dessa människor att ge oss en lösning som skulle kunnatUlfredsställa både och . Detta ora detta. Handelsministern är - som ofta fallet är med regeringensrepresentanter - oerhört bekymrad för hur vi skall kunna klara av etteventuellt regeringsahemativ på den borgerliga sidan. Jag tycker attsocialdemokraterna skaU lugna sig. Ni behöver inte just nu vara så oroliga. Viär inte där . Vi kanske kommer dit. Men det vet vi ingenting om . Närden dagen kommer skall nog den här frågan liksom andra frågor lösa sig. Jag vågar påstå om man nu skaU generalisera, men herrFeldt gjorde det själv så förnämligt - att om det finnssplittring mellan de borgerliga partierna, och det gör det i olika frågor, såär spUttringen minst lika stor inom det socialdemokratiska partiet i mångaväsentliga frågor. Ni har lyckats lappa ihop sprickorna, och vi skall nog kunnalappa ihop våra sprickor, om vi kommer i den situationen att vi skaU ta överregeringsansvaret. I och för sig är det i högsta grad behövligt att vi får göradet. Men vi skall inte spekulera för tidigt om den saken. HerrÄNTONSSON(c): Integrationssträvandena under efterkrigstidenpå den europeiska kontinenten har i skilda sammanhang blivit föremål för högstolika värderingar. Låt mig för min del få konstatera att det ur europeiskfredssynpunkt närmast måste betecknas som en historisk händelse, attkontinentens väststater ekonomiskt och politiskt nu kommit varandra så nära attrisken för krigiska konflikter, som två gånger under detta århundradeallvarligt hotat vår europeiska civilisation, synes undanröjda. Det tycker jagman har anledning slå fast, när vi ställs inför det avgörande som vi om ettantal timmar skaU ta. Låt raigvidare konstatera, fru talraan, att roll i Europasam- 43 Nr 138 arbetet ingalunda är ny. Denhandelspohtiska integrationen har enligt minvärdering pågått ända sedan industrialismens genombrott i vårt land. Ända sedan det skede dä vi började sälja våra skogsprodukter och vår malm till har vår ekonomi blivit alltmer intimt sammanbunden Avtal med EEC, rned de kontinentala staternas.Under de senaste årtiondena har denna W. m. UtveckUng skett i ett accelererattempo, som vi tidigare knappast ens Det leder mig fram tUl att det för vår del aldrig harkommit att bli fråga om ett ja eller nej till eUer EEC, DärtiU är vi förintimt sammanbundna med stater. Det är formen som man har någottvistat om. Jag menar att den målsättning vi har valt är riktig, nämUgen attsamtidigt beakta de krav som ställts såväl av neutralitetspolitiken som av denfaktiska ekonomiska integrationen i , Jag vUl påstå att vår välfärd och trygghet är likaberoende av båda dessa faktorer. Men att avvägningen meUan dem inte är enkeloch problemfri visar den marknadsdebatt vi haft även hos oss här i landet, ävenom den har varit nedtonad i förhållande till de kanske alltför hårda ochuppslitande meningsbrytningar som förekommit i exempelvis ett par av våragrannländer. Både vår neutralitetspoUtik och vår marknadspolitUcbestäms emellertid i största utsträckning av givna förutsättningar i Europasom vi som litet land inte kan ändra vare sig vi viU eUer inte. Vår neutralitetspolitik tjänar inte enbart ett nationelltsyfte.