prot · FV09135 · 1972-12-31 00:00:00 — Äktenskapet medför däendast vissa smärre verkningar på skattesidan. Förmånhgt är att de 8 protokoll 1972. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet som giftersig kan fä högre avdrag i vissa fall från inkomst av kapital och i fråga omförsäkringspremier. Vidare kan en gift person utnyttja makens outnyttjadeavdrag för underskott och förlust. Negativt är att makars eventuella arbetsfriainkomster (B-inkomster), om de överstiger avdragen från dessa inkomster, läggspå toppen av den högre arbetsinkomsten. Vidare sambeskattas de gifta i fråga omförmögenhet, vilket emellertid har betydelse bara om deras sammanlagdaförmögenhet är . Ett väsentligt skäl för dessa regler är attdet ur kontrollsynpunkt är svårt att ha en individuell beskattning avkapitaUnkomster och förmögenhet, alltså just för att undvika den"mygelekonomi" som anser att vi uppmuntrar. Mendessa skatteregler, där äktenskapet har betydelse, gäUer som synes detaljer ochde slår i båda riktningarna. Att de skulle ha någon betydelse för benägenhetenatt gifta sig är svårt att tro. I fråga om de sociala förmånerna är det i regelfördelaktigt för två samboende barnlösa löntagare att gifta sig. De får ettbättre riskskydd i vissa avseenden än om de levde tillsaramans utan vigsel.Hustrun börjar bygga upp en rätt till änkepension från folkpensioneringen ochfrån ATP. Dör hustrun vid ett olycksfall i arbetet kan mannen fåänklingslivränta. Om mannen gör värnpliktstjänstgöring har hustrun störremöjUgheter att få familjebidrag. Vad jag nu sagt gäller det vanligaste fallet, nämUgen attbåda makarna är löntagare. Om endast en av parterna har inkomster medför oftast ettäktenskap betydande fördelar jämfört med samboende utan äktenskap. Denförvärvsarbetande maken får nämhgen - som en direkt följd av vigseln ettavdrag på från inkomstskatten. Detta avdrag från den uträknadeskatten, som infördes vid avskaffandet av sambeskattningen , innebär enbetydande förmån för gifta, jämfört med ogifta som bor tillsammans. En annanförmån för gifta samboende med bara en förvärvsarbetande, en förmån som alltsåi detta fall beror av civilståndet, är hemmamakeförsäkringen inomsjukförsäkringen. Försäkringen ger make som saknar förvärvsinkomst engrundsjukpenning vid sjukdom på per dag utan att han eller hon behöverbetala någon avgift för detta. Hemmamake har också möjligUet att tecknafrivillig sjukpenningförsäkring. Om en av makarna studerar vid universitet, högskola ellerhknande, kan vigseln ha en negativ inverkan på ekonomin under förutsättning attden andre maken har inkomster. Den studerande makens rätt till studiemedelkoraraer nämUgen då att bU beroende av andra makens inkomst. Även när detgäller återbetalningsskyldighet för studiemedel har makens inkomst betydelse. Vidare kan vigsel medföra s, k. faktisk sambeskattning förjordbrukare och rörelseidkare, vilket under vissa förhållanden kan vara ennackdel med hänsyn till att lön tiU raedhjälpande make inte kan dras av vidbeskattningen. skatteutredning har i uppdrag att pröva frågan om någonform av individuell beskattning även i dessa fall. För ålders- eUer förtidspensionärer utan barn kan ettgiftermål medföra ekonomiska nackdelar. Folkpensionen är nämligen större för ensamståendepensionär än för vardera av två gifta samboende pensionärer. Gifta pensionärerkan också få en något högre skatt på ATP-pension och andra sidoinkomsterjämfört med två pensionärer som bor tiUsam-mans utan att vara gifta.Pensionssystemet i sin helhet kan dock med hänsyn till främst änkepensionernainte anses diskriminera äktenskapet. Det bör också redan här påpekas att ogiftasamboende pensionärer som har eller har haft barn tUlsammans eller tidigarevarit gifta med varandra jämställs med gifta i fråga om bl. a. folkpensionensstorlek. Sammanfattningsvis kan raan konstatera följandebeträffande äktenskapets inverkan på skatt och bidrag för två barnlösasammanboende. För två löntagare är återverkningarna på skattesidan normaltobetydliga, medan på den sociala sidan riskskyddet förbättras i vissaavseenden. Om en av makarna saknar inkomst medför äktenskapet i regel betydandefördelar, främst en skatteUndring på och rätt tillgrundsjukpenning vid sjukdora. Rätten till änkepension har också störstbetydelse för denna farailjetyp. För pensionärer, jordbrukare och andra egnaföretagare samt dem som uppbär eller har uppburit studiemedel kan giftermålet betydaminskade förmåner eller ökade skyldigheter. Äktenskapet kan således ha såväl positiva som negativaverkningar i fråga om skatter och förmåner. Man kan få en uppfattning om vartyngdpunkten hgger genom följande kostnadsberäkningar. Att jämställa gifta ochogifta pensionärer beträffande pensionens storlek, rätt till kommunalabostadstillägg, barntUlägg m. m. skulle kosta . Ättslopa prövningen av rätt till studiemedel mot makes inkomst skulle medföraökade statsutgifter med , varav dock huvuddelen skuUeåterbetalas . Merskatten på grund av regeln om sammanläggning avmakars arbetsfria inkomster kan uppskattas till i runt tal 50 miljoner kronor.Mot dessa står värdet av 1 800-kronorsavdraget på skatten,vilket beräknats till ca , grundsjukpenningen tillhemmamake värd ca , och änkepensionerna frånfolkpensioneringen och ATP, tillsammans värda , dvs.totalt ca i värde för de förmåner som äktenskapet kanmedföra. Det är alltså ingen tvekan om att äktenskapets förmånliga verkningar ifråga om skatt och sociala förmåner allmänt sett väger betydligt tyngre än dessnegativa verkningar. Det bör påpekas att de summor jag här angett för värdet avolika förmåner avser förmånernas värde för såväl barnfamiljer som barnlösa. Detär eraellertid i flertalet fall endast för barnlösa sammanboende somcivilståndet har betydelse i fråga om dessa förmåner. Låt mig nu gå över till att besvara frågan om vilkenbetydelse civilståndet har för två människor som sammanbor och har barntillsammans. Svaret är att civUståndet har ännu mindre betydelse fördem än för de barnlösa. Huvudregeln i såväl skatte- som sociallagstiftningen ärnämligen den att med gifta jämställs de som har varit gifta eller som har ellerhar haft barn tillsammans. När kontrahenterna har barn tillsammans bortfaller,därför flertalet av de skillnader som beror på civUstånd och som förekommer församboende utan barn, I 800-kronorsavdraget på skatten Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet tUlkoraraersåledes alla barnfamiljer där en av makarna saknar inkorast, oberoende avcivilstånd. Grundsjukpenningen till hemmamake och änkepension frånfolkpensioneringen Ukaså. Folkpensionsbeloppet för gifta pensionärer tillämpasockså för samboende ogifta pensionärer som har eller har haft barn tillsammans.Och denna Ukabehandling gäUer också för de nya förmåner som kan tUlkomma tillföljd av barnen förvärvsavdrag, bostadstillägg tiU barnfamiljer, studiehjälpm. Vidare gäller i alla dessa sammanhang att gifta som lever åtskildaräknas som ensamstående. Såväl skattereglerna som flertalet regler om socialaförmåner har alltså den innebörden att ogifta samboende med gemensamma barnjämställs med gifta samboende och att gifta som inte sammanbor räknas somensamstående. Det är med andra ord inte civilstånd utan samboende och förekomstav barn sora är avgörande. Det finns bara två undantag av större praktiskbetydelse från denna huvudregel. Det ena undantaget är att rätt tUl änkepensionfrån ATP kan grundas endast genom äktenskap. Det andra undantaget ärstudiemedelssystemet, där vigsel kan ha betydelse för rätt till studiemedel,rätt till barnrillägg och återbetalningsskyldighet för studiemedel och där detinte finns någon regel att med gifta jämställs ogifta samboende med gemensamtbarn. I det avseendet kan det alltså vara en nackdel att gifta sig. Här finnsemellertid ett förslag från studieraedelsutredningen att en sådan regel skallinföras. Inte heller denna genomgång tycks ge någon grund förpåståendet att äktenskapet diskrimineras. Bortsett från de undantag jag nämnthar det ingen nämnvärd betydelse för reglerna om skatt och sociala förmåner omföräldrar som sammanbor gifter sig eller inte. På motsvarande sätt har detingen stor betydelse från dessa reglers synpunkt om de sora gift sig formeUtupplöser sitt äktenskap. Det avgörande är om de flyttar ifrån varandra. Dåbehandlas de som ensamstående oavsett formellt civilstånd. Jag saknar iinterpellationen denna skiljelinje. En stor del av de exempel som nämns påförsämringar vid giftermål lägre bostadstillägg, högre daghemsavgift osv. -är följder av föräldrarnas samboende, inte av deras civilstånd. Vad som i interpellationen framställs som nackdelar raedett giftermål är i själva verket följden av det särskilda stöd som samhälletger de ensamstående föräldrarna. De ensamstående föräldrarnas situation belysesingående i familjepolitiska kommitténs slutbetänkande. Materialet visar klartatt enförälderfamiljerna genomsnittligt har mycket låga inkomster och att deofta har en mycket pressad ekonomisk situation. Enförälderfamiljerna får i relativt stor omfattning del avinkomstprö-vade förmåner som bostadstillägg men det beror inte på attäktenskapet diskrimineras utan på att dessa familjer har låga inkomster. Detstöd de får är motiverat dels av att de i regel har en besvärlig ekonomisksituation, dels i fråga om bidragsförskott och barnpension - av att detbehövs en ersättning när den andra förälderns försörjningsinsats för barnetbortfaUer. Vi vet av familjepohtiska kommitténs undersökningar attmånga ensamstående föräldrar i verkligheten sammanbor med någon underäktenskapsliknande former. Kommittén fann ca 144 000 ensamstående Siffran sjönk till ca 90 000 om man räknade bort dem somenligt egna uppgifter sammanlevde med någon under äktenskapsliknande former. Avde drygt 50 000 sammanboende var det stora flertalet sådana ogifta mödrar somlevde samman med barnets fader. Och dessa familjer behandlas som nämnts somgifta enligt såväl skatteregler som flertalet bidragsregler. Det finns emellertid också en grupp samboende som inte ärgifta, som inte har geraensarama barn och där den ene - eller båda - har vårdnadenom barn som inte är parets gemensamma barn. Sådana personer får i regel enförsämring om de gifter sig eller utan att gifta sig får barn tillsammans. Mendet rör sig möjligen om I procent av alla barnfamiljer. Och svårigheten med attgå efter annat än civilstånd i dessa fall är uppenbar. Man kan ju inte utgåfrån att alla som bor i samma bostad skall betraktas som gifta. Att avgöra om"samlevnad under äktenskapsliknande former" föreligger när parternainte har gemensamma barn är svårt och skulle medföra ett omfattande intrång iden personliga integriteten. Denna svårighet att kontrollera om personer lever underformer som innebär att de borde UkstäUas med gifta uppmärksammas också iinterpellationen. Det förefaller som om interpeUanten tror att lagstiftningenger valfrihet för ett par sammanboende att ange om de vill behandlas som giftaeller ej. Så är inte fallet. Jag vill påpeka att det inte är "mygel",som sägs i interpeUationen, utan skattebedrägeri att i deklarationen lämnafelaktig uppgift om exempelvis samboende för att få Undrigare skatt. Det ärinte heller "mygel" utan brottsligt förfarande att lämna felaktiguppgift för att exempelvis få högre bostadstillägg. Jag vill avsluta denna genomgång med följande summering.Samhället bör så långt möjligt vara neutralt i förhållande tUl oUkasamlevnadsformer. Det är därför i princip önskvärt att skatte- ochsociallagstiftningen utformas så att den varken gynnar eller missgynnaräktenskapet i förhållande till andra former för samlevnad. Stödet till barnfamiljernabör knytas till barnen och inte till civilståndet. I huvudsak uppfyllergällande regler detta krav. Övergången till en i princip individueU beskattninginnebär ett väsentligt steg i denna riktning. I de fall då civilståndetfortfarande har betydelse hgger tyngdpunkten på regler som gynnar äktenskapet. Det finns grupper av ensamstående vårdnadshavare vilkasförmåner ibland kan väsentligt minskas genom giftermål. Men det aren nödvändigföljd av att man ger ett särskUt stöd tUl enförälderfamiljerna. Det allvarligamed interpeUantens resonemang är just att han i realiteten kanske omedvetet riktar ett angrepp på samhällets stöd till enförälderfamiljerna. Vi vet attdet bland enförälderfamiljerna finns många som har en mycket pressad ekonomisksituation. Det gäller särskilt yngre ogifta mödrar samt hemskilda ochfrånskilda mödrar. Jag är inte beredd att pruta på kravet att ge ett särskUtstöd åt dessa grupper. frågar också om jag vill verka föratt enhetliga och klara bestämmelser utarbetas rörande gränsdragningen mellangifta och ogifta i dessa avseenden samt om jag vill medverka till att dessaproblem rörande äktenskapets rättsverkningar blir föremål för offentligutredning, exempelvis genom familjelagssakkunnigas försorg. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Av vad jag sagt framgår att jag inte delar interpellantensuppfattning att det förekommer en omfattande diskriminering av äktenskapet iskatte- och sociallagstiftningen. Flera av de regler där civilståndet harbetydelse är under prövning av utredningar eller i departementen med anledning avframlagda utredningsförslag, önskemålet att bestämmelserna är klara ochenhetliga bör i vanlig ordning beaktas i utredningsarbetet och tillämpningen. Familjelagssakkunniga koramer i sitt fortsattautredningsarbete att ta upp äktenskapets ekonomiska rättsverkningar iförhållandet mellan makarna. De sakkunniga gör en översyn av lagarna påfamiljerättens område, dvs. i första hand , ochärvdabalken. Familjelagssakkunniga har inte i uppdrag att komma med förslagtill materiella ändringar i skatte- och sociaUagstiftningen. Väsentligt är attdirektiven för familjelagssakkunniga, liksom de sakkunniga själva i sitt förstabetänkande, slår fast samma princip som jag här hävdat, nämligen attlagstiftningen så långt möjligt bör vara neutral i förhållande till olikasamlevnadsformer. HerrBURENSTAM (): Låt oss börja med några siffror utifrånverkUgheten. Antalet äktenskap som ingåtts under perioden januari-oktoberär ungefär 33 000. Motsvarande siffra var 34 250. Detta innebäralltså en kraftig nedgång. Minskningen utgör också en fortsättning på entendens, som gjort sig gällande . Det året ingicks 61000 äktenskap.Motsvarande siffra beräknas till 38 000. Detta innebären minskning med 23 000 äktenskap eller . Vad kan nu förklaringen vara rill detta? Ja, den har intemed själva befolkningsstrukturen att göra. Det finns inte färre medborgare igiftasvuxen ålder. Av statistiken framgår att motsatsen är förhållandet, så avden anledningen borde antalet äktenskap öka. Statsrådet har i sitt interpeUationssvar som jagber att få tacka så mycket för - inte någon som helst förklaring på fenomenet.Jag skulle därför vilja ställa en direkt fråga tiU henne, och det är vadanledningen till denna iögonfallande minskning kan vara. Det antyds här och där i debatten, herr talman, att detskulle vara någon ny moral, som har börjat göra sig gäUande, att folk harblivit så moraliska och anser att de inte kan hålla alla löften som äktenskapetinnebär att man avger, och därför vill man helt låta bh att avge dem. Detkanske finns en del människor som reagerat på det viset, men jag tror inte attdenna förklaring kan vara speciellt betydelsefuU. Det finns två synpunkter, som gör den förklaringen mindretrolig. Den ena är att, om man ser på de äktenskap där åtminstone en avparterna har varit gift, finner man en minskning i äktenskapsfrekvensenockså här. Jag tycker att det vore märkvärdigt, om den här speciella katagorinhade gripits av någon ny moralisk uppfattning i de här frågorna. En andra och mera betydelsefull anledning till att det ärosannolikt att det är någon ändring i grundläggande värderingar som förklarar denna dramatiskanedgång i antalet äktenskap är att i våra grannländer finns det inte alls någonmotsvarande tendens. I har det visserligen varit en viss nedgång iantalet äktenskap , , men i och hardet varit ökningar! Visserligen är vi ju, som vet, här iSverige framstående och märkvärdiga, men sä annorlunda är vi väl inte, attgrundläggande värderingar så avsevärt skulle skilja sig mellan våra ochgrannländernas, att de skulle kunna förklara dessa kraftiga oUkheter i antaletingångna äktenskap. Det kan också vara intressant att se hur antalet giftermålper I 000 invånare i de nordiska länderna har utvecklats under sammatidsperiod. I har vi en minskning från 1966 tiU 4,9 . INorge var det en ökning från 7,4 rill 7,6 i var det en minskning från8,6 tiU 7,4; det bör observeras att 7,4 är ungefär den siffra hade1966, innan den dramatiska nedgången hade satt in. I är siffrorna 8,3både och . Det är uppseendeväckande skillnader. I min interpellation fastslog jag att det finns en mycketnära till hands Uggande förklaring, nämligen att äktenskapet utsätts för enomfattande ekonomisk diskriminering. försöker förkasta dennauppfattning. Låt oss emellertid vid en granskning av hennes tankegångar förstslå fast att hon i alla fall inte väljer den positionen att äktenskapet på någotsätt skulle vara en favoriserad inrättning, dvs. hon tar kraftigt avstånd frånden myt som odlas på socialdemokratiskt håll. Det är alltid något, och kanskekan det påverka t. ex. det socialdemokratiska kvinnoförbundets skrifter. Men hur är det då med frågan i vad mån äktenskapetfaktiskt skulle vara ekonomiskt diskriminerat? förnekar att detfinns något sådant missgynnande. Det är min uppfattning att hon är fögaframgångsrik i sina resonemang. Statsrådet diskuterar först hur skatte- och sociallagarpåverkar ekonomin, när man är gift men inte har barn. Det intryck som svarethär förmedlar är att barnlösa i själva verket vinner på att gifta sig.Visserligen påpekas att man i en del fall kan förlora på saken, menförhållandet bagatelliseras. Dock erkänner statsrådet att "förpensionärer, jordbrukare och andra egna företagare samt dem som uppbär ellerhar uppburit studiemedel kan giftermålet betyda minskade förraåner eller ökadeskyldigheter". Men, , det är ju mycket omfattande grupper somdär anges. Hur rimmar det med uttalandet i interpeUationssvaret att samhälletskall vara neutralt till samlevnadsform? Efter att ha gjort det medgivande jag citerade,skyndade sig statsrådet att göra en hten sifferkalkyl, som är avsedd att visa hurenormt mycket man i genomsnitt tjänar på att gifta sig. Det är, sägerstatsrådet, "ingen tvekan om att äktenskapets förmånliga verkningar ifråga om skatt och sociala förmåner allmänt sett väger betydligt tyngre än dessnegativa verkningar". Eftersom siffemppstäUningar ibland får den oinvigde atttro att saken är avgjord, ber jag att få säga, herr talman, att jag betraktardenna beräkning som alldeles galen. Den helt avgörande svagheten är attkalkylen inte visar något av vad den påstås visa, nämUgen hur barnlösaäktenskap behandlas i skatte- och sociaUagarna. Beloppen för t. ex. Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet Om åtgärder mot diskriminering av äktenskapet änkepensionerom gäller ingalunda bara barnlösa änkor. Beloppet för 1800-kronorsavdraget går alls inte bara till barnlösa gifta. En del gårfaktiskt, , till ensamstående föräldrar. Och var i dennasifferkalkyl finns den för gifta dyra, faktiska sambeskattningen avjordbrukare och egenföretagare? Samraanfattningsvis gäller att beräkning intevisar hur det ekonomiska läget för barnlösa gifta påverkas av skatte- ochsociallagarna. På ett avväpnande sätt erkänner själv detta menanvänder ändå av obegriplig anledning denna kalkyl. Och sora en uppställning avhur den ekonomiska belägenheten för aUa kategorier gifta påverkas av skatte-och sociaUagarna är den i sin ofullständighet totalt värdelös. Det kommer attframgå, när vi nu går över till att diskutera den mera omfattande frågan om hurgifta barnfamiljers ekonomiska läge egentligen är. påstår attcivilståndet i detta fall har ännu mindre betydelse. Här gäller nämligen detförhållandet, säger statsrådet, att gifta och sammanboende med barn behandlasUka med två undantag av större betydelse, nämligen änkepension från ATP somgynnar lagvigda och studiemedelssystemet som missgynnar dem. Men att resonera så är att ta väldigt lätt på saken. FruOdhnoff kan inte vara omedveten om att det är enkelt att utfärda en bestämmelsesom denna, att sammanboende med barn skall behandlas som gifta, men att det ärsvårt att tillämpa den. Statsrådet förklarar blankt att problemet inte existerar,därför att det är bedrägeri att inte finna sig i gällande bestämmelser. Dåundrar jag om statsrådet har betänkt följande möjligheter: En person kanske finner, när vederbörande sätter sig neroch räknar efter, att han eller hon förlorar så stora bidrag och får så storaextra skatter vid ett giftermål eUer ett sammanboende att han eller hon heltenkelt tvingas att avhålla sig från att över huvud taget hamna i denbelägenheten. Det är en möjlighet. En annan möjlighet är den, att vederbörande kanske intealls anser sig sammanbo och för övrigt kan ha mycket svårt att finna någraanvisningar som anger vad som egentligen menas med att sammanbo -och därförkanske inte känner sig specieUt träffad av lagrummens abstrakta bestämmelser. Det finns också en tredje möjlighet: vederbörande kanskehelt enkelt inte begriper de mycket krångliga blanketter som skall inges tillolika myndigheter, som handlägger ifrågavarande ekonomiska förmåner ochskyldigheter. Jag tror också att det finns ett fjärde fall, nämligen attvederbörande - kanske i de fall då det lönar sig - låter sig behandlas som intesammanboende, även om han eller hon är det, och gör så i medvetande om detsvåra eller omöjliga i att kontrollera det verkliga läget. Jag tror att förringar dessa problem.Definitionsfrågorna är synnerligen svåra, , och kontroUfrågorna ärännu svårare. kan t. ex. läsa den utredning, som kommit iår, om värnpliktsförmånerna (SOU 1972:68). Där ser man på s. 143-147 hurutredarna skruvar ordentligt på sig inför vad de kallar "fästmö-problemet". På s. 147 säger man sig ha funnit belägg för "de särskilda svårigheteroch problem, som är förknippade med ekonomiska förmåner till sammanboendeogifta personer". Den här utredningen inlämnade en promemoria rillfamiljepolitiska kommittén. I denna PM uttalar man sig på följande sätt - jagciterar; det är ett ganska långt citat; "Som det nu är lär det förekomma, att vederbörande iett visst sammanhang (exempelvis vid beviljandet av studiemedel eller kanskeomskolningsbidrag) har fördel av att betraktas såsom icke sammanboende, varförde då inför vederbörUg myndighet uppger att de är ensamstående. förvärnpliktstjänstgöringen är förhållandet ibland det omvända och då yrkar de påfamiljebidrag under åberopande av att de sammanbor. De vill med andra ord'plocka russinen ur kakan'. Andra former av oskick och i vissa fall rent missbrukkan exemplifieras med följande fall, som faktiskt förekommer: 1) Kvinna börjarsammanbo med en värnpUktig några månader före början av dennesmilitärtjänstgöring och erhåller under den ettåriga tjänstgöringstidenfamiljebidrag. eller rent av i samband med den värnpliktigesutryckning 'byter' hon till ny värnpliktig, som då påbörjat singrundutbildning. TiU stöd för sitt yrkande om 'fortsatt' familjebidrag anförhon, att hon numera är gravid i fjärde månaden och att den sistnämnde värnpliktigeär fader till det väntade barnet. 2) Vid närmareutredning visar det sig att en värnpliktig som sökt familjebidrag inte har enutan två (kanske flera) fästmör. Han sammanbor mer eller mindre med bägge, menärendet kompliceras kanske ytterligare genom att den av kvinnorna som han'minst' sammanbor med är gravid, vilket den andra icke är. I vissa sådana härfall är bägge kvinnorna gravida, men det underlättar ju knappast avgörandet avärendet. 3) En 35-årig kvinnahar 'tagit till sig' en 20-årig värnpliktig. Kvinnan har i realiteten försörjtden värnpliktige, men denna gör gällande, att det är tvärtom och yrkar därförpå familjebidrag , då kvinnan uppges inte ha någoninkomst."