prot · FV0963 · 1972-12-31 00:00:00 — Vad som behövs och vad vi hoppas få avvara utredningar äralltså ett grundligt genomlänkande från botten av vårt lagkomplex på dettaområde, så att inte medborgarnas berättigade krav på att få veta hurmyndigheterna ryktar sitt värv och förvaltar sitt ansvar i stället blir engenväg, som ingen förutsåg , för den ena medborgargruppen att plågaden andra eller för staten att använda sin makt utan tillräcklig kontroll. Jag skulle vilja konkretisera debatten med etl endaexempel på hur offentlighetsprincipen i olyckliga fall kan verka, detta för altvisa att det sannerligen inte går alt överföra vårt nuvarande system obesetttill ADB-teknik utan att tänka igenom konsekvenserna. Detta exempel gäller intealls CPR, del gäller , där alla sjukförsäkrade personersom bekant bl. a. lämnar in sina aktuella adresser, så att de skall kunna fåbetalt när de blir sjuka. Dessa adresser är där offentlig handling. Det kandiskuteras om de bör vara det, men enligt dagens rättspraxis är del i alla fallså. Dessa adresser är i vissa fall mer aktuella än de som man kan hitta påannat håll. hände det sig att en ung frånskild kvinna hotades avsin f, d, man, verkligen hotades allvariigt. Hon begav sig i väg till en annanort för att komma ifrån honom. Hon meddelade sin nya adress tillriksförsäkringsverket, men bad att de inte skulle lämna ut den lillhennes f, d, man. Han krävde emellertid att få ut den, och verket hade då ingenlaglig Inrättande av ett centralt personregister, m. m. 4 protokoll 1972. Inrättande av ett centralt personregister, m. m. möjlighetatt vägra honom den. Det enda som tjänstemannen i fråga kunde göra var attringa upp hustrun och varna henne att mannen var henne på spåren. Denna situation som alltså inte beror på att någonbyråkrat överskred sina befogenheter utan på strikt laglydnad har som synesinget med datateknik att göra. Jag har tagit fram den för attillustrera hur offentlighetsprincipen i vissa fall kan slå och för att visa attnär sådana lagar och sådan lagtolkning skall införlivas i datorprogram, där dekan missbrukas i tusenfaldig skala om någon kommer på den idén, då gäller detatt man tänker sig för - dvs. att man låter de utredningar, som har fått iuppdrag att bearbeta existerande lagar, arbeta färdigt innan man programmerarnågra databanker. Det finns många exempel på hur litet"datamässiga" våra lagar är och hur mycket arbete som alltså återstårinnan de är färdiga att sättas in i program. är det ju så attmyndigheterna efter förstånd och rutin fått avgöra många sekretessfrågor frånfall till fall, med hänsyn tagen till de många omständigheter som kan förekomma.I ökande grad måste nu sådana frågor kunna lösas av datorer, när de olikaregistren automatiskt sammankopplas med varandra. Då måste datorerna få besked.De beskeden kan endast lagstiftaren ge och de är faktiskt icke givna, ivarje fall inte tillräckligt entydigt. Det brukar sägas, och det har sagts här också, attdet absolut inte är någon fara med att man kopplar in CPR i andra dataregister,ty uppgifter som finns i CPR är ju offentliga och kan alltså enligtdefinitionen icke missbrukas. Detta resonemang kan inte godtagas, i varje fallinte innan regeringsrätten haft tillfälle att yttra sig över en fråga som hartagils upp och bedömts av JO men som ännu inte blivit prövad i högre instans. I årets ämbetsberätlelse från JO skildras ett beslut frånden , där en person begärt att få ut en rad personavier på enpastorsexpedition och blivit vägrad detta. JO skriver här och jagåterger det på hans egen korrekta kanslisvenska - att myndigheten i varjesärskilt fall har alt pröva om den enskildes personliga förhållanden är påsådant sätt berörda att anteckningens utlämnande bör vägras. Man måste därvid,skriver han, beakta den kumulativa effekten av att personavin innehåller såmånga olika uppgifter om den enskildes person. Detta är en effekt somlagstiftaren inte kunnat förutse, men det kan inte uteslutas att i vissa falljust sammanställningen av eljest på skilda håll tillgängliga upplysningar blirav den art, att den kommer att innehålla sådan upplysning om enskildspersonliga förhållanden, som åtnjuter sekretesskydd enligt 13 § sekretesslagen. Av detta JO:s uttalande framgår otvetydigt att det pårättstillämpningens nuvarande skede i inte alltid är givet att allauppgifter som finns i CPR skall vara totalt offentliga för alla människor. Itveksamma fall bör man inte handla, och det är exakt vad reservanternatillstyrker - dvs. tills vi har fått mera stringenta lagar. Slutligen, herr talman, är del uppenbart att allting idenna världen inte går att sätta på binära tal och att även i det mestgenomdatoriserade samhälle många bedömningar måste göras av människor. folkpartiethar av den anledningen talat för en dataombudsman, som skulle ha uppdragatt kontrollera att datorerna och deras informationsmassor används enligtlagens anda och bevaka de enskildas intressen därvidlag. har isitt betänkande förordat att ett något motsvarande uppdrag skulle överlåtasålen rådgivande pariamentarisk nämnd med alla partier representerade, somskall höras innan medgivande ges att ansluta andra databanker eller terminalertill CPR. Detta är en urvattnad version av vårt krav på dataombudsman. skulle inte ha någon rätt att lägga in veto, den skulletill att börja med inte ha mycket till lagar att följa och den skulle enligtutskottets egen skrivning egentligen mest fungera som en form avvuxenutbildning för riksdagsmännen i datafrågor. Utskottsmajoritetens förslag kan alltså anses som ett stegi rätt riktning, men ingalunda som elt tillräckligt långt steg, mot dettillstånd då medborgarna här i landet har full och tillräcklig garanti för attdatorernas makt inte missbrukas och inte släpps lös okontrollerad. Som jag sade, herr talman: Det steg som reservationen vidskatteutskottets betänkande nr 17 gäller är ett litet steg mot en av lagenicke tillräckligt kontrollerad informationskoppling. Men någonstans måste mansäga stopp. Vi säger det här. Inrättande av ett centralt personregister, m. m. i (c): folkräkning var naturligtvis enväckarklocka för datadebatten i vårt land. Egentligen är det ganskabesynnerligt atl den väckarklockan ringde så sent - datautvecklingen har jupågått . Jag lycker del är rikligt atl i det här falletsäga atl statsmakterna mänga gånger om har låtit sig akterseglas av dentekniska utvecklingen. De myckel nödvändiga utredningar med parlamentarisktinslag som pågår borde egentligen ha startats . Vid folkräkning krävde allmänheten merinformation om användningsområdena för begärda uppgifter och skyddet för denpersonliga integriteten innan man var beredd atl stå till tjänst med deutförliga upplysningar av personlig karaktär som folkräkningsformulären krävde.Ett antal klagomål gick till justitieombudsmannen som bl. a. sammanfattadestämningarna kring integritetsdiskussionen på följande sätt: "En anledning till oron är otvivelaktigt att söka ien växande osäkerhet och misstro inom stora befolkningslager inför de faror förprivatlivets helgd, som den snabba utvecklingen av datatekniken innebär. Vidarekan det slås fast att i då omvärlden allt mer tränger sig på denenskilde individen, denne känner etl ökande behov av att ha en för den egnapersonen reserverad sfär, där han eller hon normalt sett icke skall behövainträng av utomstående vare sig från enskilda eller från det allmänna." Jag tycker att det uttalandet ganska väl fångar enbetydande del av diskussionen kring den personliga integriteten. Givetvis harsamhället för sin planering ett direkt behov av att inhämta en mängdinformationer, men det är lika självklart att när det bhr fråga om närapersonliga uppgifter finns det givna gränser för informationssamlandet. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. kommer såvUket mönster man väljer för hur informationssystemen skall byggas upp, och detär förståeligt att människor i allmänhet inte upplever några garantier förpersonUg integritet när oUka, stötande former av missbruk förekommer missbmksom direkt berör dem själva. Jag skall bara nämna några exempel: försäljning avkreditupplysningsföretag tUl utländska intressen, försäljning avkreditupplysningar på exekutiv auktion, varvid bara en tillfäUighet förhindraratt de kommer tiU en oavsedd och olycklig användning, reklamförsändelser avmycket närgånget slag, som även kan få starkt tragiska följder. När t, ex, enfamUj får barn kommer det en massa reklamförsändelser. Men det ärinte aUtid som barnafödandet går lyckUgt och det har inträffat tragedier i dethär sammanhanget. Datatekniken fungerar aUtså oerhört anonymt och tar intehänsyn till personliga händelser och förhåUanden, Det är naturligtvis därförsona vi som politiker för aUmänhetens räkning måste bevaka att det finns enregelapparat som gör att vi kan länka in datateknUcens användning på positivavägar. Datoremas användning som instrument för kontroU överindivider är naturligtvis en oerhört viktig sak. Användandet av datateknik och det har varit uppe tidigare här i debatten vid tjänstetiUsättningar ocharbetsmarknadsåtgärder innebär egentligen en väldigt Ulavarslandeav-humanisering av hela samhäUsapparaten, Och det här utslaget aveffektivitetstänkande kan ge upphov tUl personUga tragedier, eftersomutnyttjandet av datalagrad information i det här avseendet inle utgör någongaranti för att de rätta besluten fattas. Personkontakten och individensmöjligheter att påverka sin arbets- och Uvssituation får inte åsidosättas.Datorerna bör hellre vara ett instrument för den enskUdes kontroll av samhälleoch organisationer än tvärtom. Låt mig säga några ord om den förändrade situation som vihar fått när det gäller offentlighetsprincipen. Denna tUlkom ju för att geallmänheten fuU insyn i och därmed konlroU över myndigheternas förehavanden,och den är således en gmndsten i vårt demokratiska system. Men införandet avADB har på ett radUcalt sätt förändrat situationen för informationsflödet isamhäUet, OffentUghetsprincipen fungerar nu inte bara som en garanti föraUmänhetens insyn i förvaltningen, den ger också företag, organisationer ochmyndigheter fuU insyn i de uppgifter som insamlats om enskUda personer. Ochdessa uppgifter kan användas för påtryckning på eller kontroU av enskUdaindivider. Datateknikens införande har aUtså resulterat i att offentlighetsprincipenhar fått en ny och från den ursprungliga funktionen skild effekt. Offentlighetsprincipen är en omistlig tUlgång i vårtpolitiska syslem så som den ursprungligen var avsedd att fungera. Det är därförav central betydelse att den återges sitt ursprungUga syfte, så att ingen medoffentlighetsprincipen som argument kan tUltvinga sig kontroUen över enskildamänniskors göranden och låtanden. Därmed kommer jag något in på maktproblematiken, som jagtycker är central i detta sammanhang. Det aUra första man måste konstatera äratt datateknikens utveckUng måste stå under demokratisk kontroll. är destoviktigare som samhället blir alltmer svåröverskådligt och komplicerat ochinformationsflödet ständigt ökar liksom de tekniska möjligheterna att snabbthantera, kombinera och utnyttja tillgänglig information. Det är främst deindivider vilka är placerade i informationscentra eller i dessas närhet som kannyttiggöra den flödande informationen för egen eller andras räkning.Beslutsfattare av olika slag är särskilt beroende av informationen, och det äralltså fråga om ett legitimt behov inom vissa gränser. Därför koncentrerar manockså till vissa infomiations-centra och försöker till dem knyta viktigainformationskanaler. Information betyder makt i åtskilliga sammanhang.Centraliserad information innebär stora möjligheter och risker för ettcentraliserat beslutsfattande. Enligt vår uppfattning måste datasystemenorganiseras så att den enorma faktakapacitet som finns i dem blir ett medel ochett stöd i arbetet att skapa ett så demokratiskt samhälle som möjligt i ställetför att förbehålla vissa människor och beslutsfattare en mängd information.Kort uttryckt kan man säga, att vi vill tillägga också datateknikens fortsattautveckling en möjlighet alt spela en roll för skapandet av ett decentraliseratsamhälle. Ätskilliga praktiska svårigheter har varitförknippade med en fullständig information om den enskilda individen på grundav svåråtkomligheten hos olika register, inte minst därför atl de varit skildaifrån varandra. Regislerstrukturen har, om man så vill uttrycka det, varitdecentralkserad . Debatten härom har ju förts också här . Det är idetta avseende man får skillnaden i förhållande till nuläget när man väljer ettsystem av CPR:s karaktär. Datatekniken och de nästan obegränsade möjligheternaatt kombinera information ur olika register har snabbt skapat möjligheter fören starkt centraliserad informationsbehandling. Den enskilda människanspersonliga integritet har blivit avsevärt svårare atl skydda. Därför finns detsärskild anledning att knyta förhoppningar till vad exempelvis kommer attföreslå. Jag vill anknyta till ett uttalande som skatteutskottetgör i sitt betänkande nr 117 något före hemställan; "U/skottet finner at!CPR utgör en viktig länk i uppbyggandet av dessa datasystem och att det saknasskäl att senarelägga dess inrättande." Där har egentligen utskottsmajoritetenklart utsagt att CPR är en länk i ett större system, och därmed blir detnaturligtvis än viktigare. Vi vet att i den samordning av en mängd register sompågår i den offentliga sektorn är baspelarna, om man så får uttrycka det, CPR(centrala personregistret), CFD (centrala fastighetsdatabanken) och CFR(centrala företagsregistret). Dessa basregister täcker oerhört mycket av deninformation om enskilda människor som det över huvud taget kan vara ettsamhällsintresse att registrera. En viktig principfråga framöver, som jag menar att vi inteär mogna att ta ställning till, blir därför: Vilken typ av system skall vi tillsist välja? Hur skall det vara organiserat? Skall vi lägga upp det på enregional nivå eller skall vi fastna för den centrala regislerformen i samtligafall? Går det att göra några gränsdragningar som är av den restriktivakaraktären att vi kan ha ett centralt register? Så tycker jag attfrågeställningarna bör vara. Jag lutar åt att mycket, som vi är överens ombör in.samlas och registreras ur samhällsplaneringssynpunkt, skulle tjäna på enregional Inrättande av ett centralt personregister, m. m. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. kanaliseringoch en regional behandling. Man bör lägga in starka spärrar mellan dessa regionalaregister och till det knyta en demokratisk kontroll. Detta har centerpartietutvecklat i partimotioner inte minst . Jag går därför inte nu in påde sakerna, utan den debatten måste vi föra när utredningar finns på bordet ochdessa har remissbehandlats. Jag vill anlägga ytterligare några principiella synpunkterpå maktstrukturen i det här sammanhanget. Jag har så att säga antyttslutsatserna och de utvecklingstrender som finns. Som jag ser det kandemokratin omintetgöras, ifall man tillåter en ohämmad byråkratiserings- ochteknokratiseringsprocess i samhället, och del finns stora möjligheter försystemmän att styra datorutvecklingen i en sådan riktning att centraliseringenav beslutsfunktionerna påskyndas och byråkratins makt över samhäUsapparatenstärks. Där kommer min tidigare kritik av statsmakternas sätt att agera in. Jag tycker alltså att vi har varit alltför sent ute i delhär sammanhanget. Utvecklingen har gått väldigt långt, vilket ökar risken föratt själva systemuppbyggnaderna kommer att styra lagstiftningens principiellainriktning. Datorerna utgör nämligen ett utomordentligt bra verktyg för attstyra samhällsutvecklingen. De måste därför ställas under sträng demokratiskkontroll, och vi måste egentligen försöka göra dem till folkets instrument ochinte byråkraternas och teknokraternas. Först då när människor vet med sig attde har ett inflytande i samhället och över datorerna, kan de känna trygghet ochhysa förtroende för samhällets behov av att plocka in en massa information föratt kunna bedriva en vettig samhällsplanering. Datorerna kan både underlätta och hindrabeslutsdelegering, och det är viktigt vilket val vi träffar där. Vi måstealltså se tUl att göra begränsningar, så att inte endast de centralasamhällsfunktionerna fåren obegränsad roll i den här verksamheten. En selektivinformationsspridning måste t. ex. undvikas då den fungerar som ett medel attstyra individens ställningstaganden. De olika handlingsalternativen måste ståtill den enskildes förfogande för att ett ställningstagande skall kunna ske.Annars kan individen ganska lätt manipuleras, och demokratin kommer återigen ifara. Man har - sagt i debatten här : Innebär inte CPR ändåett framsteg ur integritetssynpunkt? Inga nya uppgifter kommer ju till och detblir bättre kontrollmöjligheter. Min avgörande invändning mot förslaget är densom jag har varit inne pä tidigare: Vi väljer med beslut om CPR den typ avdatasystem som vi vill acceptera, och detta utan att klargöra alla dekon.sekvenser som det kan få . Det är givet att har man dennacentrala funktion, via vilken det är lätt att söka olika uppgifter i olikariktningar, har man också en ständig press på sig att till detta centralapersonregister knyta andra register - inte bara de som nämns i den nu.aktuellasituationen, utan så kommer det att vara när man väl en gång harvalt detta system. Däri tycker jag ligger betydande risker. Sedan skallnaturligtvis principen också vara, som här redan sagts, att det först stiftaslag och att vi därefter väljer systemuppbyggnaden. sade tidigare att den parlamentariska nämndsom majoriteten i skatteutskottet har föreslagit var avsedd att försökaövertyga "de skräckslagna reservanterna". Jag tycker det var litetsynd att uttryckte sig på det sättet, eftersom jag faktiskt troddeatt det låg en djupare motivering bakom den parlamentariska nämnden, nämligeninsikten om att vi alldeles speciellt på dataområdet måste ha en ständigdemokratisk kontroll. Vidare är mycket av den kortsiktigare argumentationen förregister av denna karaktär knuten till alt systemet innebär rationaliseringar.Det har nästan blivit ett axiom alt så fort man inför datateknik på ett område,uppnår man rationaliseringar. Så borde det också rimligen vara. Men underligtnog kan vi konstalera alt det nästan aldrig förekommer att vi i efterhand fårnågon redovisning av på vilket sålt denna rationalisering har lyckats. Jag trordel är nödvändigt att börja kräva sådana redovisningar av statliga myndigheter.Givet är alt lockelsen alt plocka in nya uppgifter och att höja ambitionsnivåni stället för atl göra besparingar är utomordentligt stor i sådana härsammanhang, och det är väl den vägen man har vandrat. Genom attdatatekniken har så stora användningsmöjligheter vill man använda den lill såmycket som möjligt. Där utvidgar man alltså gränserna, när man får en chans attrationalisera. Jag anser att vi bör kräva av statskontoret och andra statligamyndigheter som använder dalateknik mer redovisning av på vUkel sätt manlyckats att rationalisera verksamheten vid införandet av dala. sade också att vi målar i svart. Ja, jagskulle vara glad om vi kunde se på dessa problem utan farhågor och man barahade en positiv sida hos dalatekniken. Att den har en sådan positiv sida kan vivara överens om. Men vi har alla en del fördomar att bära på, inte minstfördomar om andra människor, ! Och det är det som gör att vi har etlbehov av skydd för den personUga integriteten. Del är ju inte rimligt att enenskild individs "synder i det förgångna" skall följa och belastahonom i alla senare sammanhang. Men det finns sådana risker vid en registreringoch centralisering av informationen om individerna. Om vi inte hade behövt varasä rädda om den personliga integriteten alltså det som människorna självauppfattar som sin egen personliga sfär - kunde vi också vara mera öppna förförslaget. Vidare har vi det som jag redan har varit inne på,nämligen maktsträvandena i samhället. 1 den mån man centraliserarinfomiations-flödet ökar riskerna med ett oriktigt utnyttjande av informationen.Vi torde nämligen kunna vara överens om alt tillgång på information är en delav makten, och även del är en sak som jag anser bör få diktera våraställningstaganden. har för sin del i program fastslagit vissapunkter, som vi menar bör speciellt beaktas när det gäller datateknikensfortsatta utveckling. Användningen av den bör, som jag har nämnt,ställas under demokrytisk kontroll. Stor restriktivitet bör prägla insamlandetav persondata. Personanknytning bör vi bli mera restriktiva med, också iregistren. Det år inle sagt alt vi skall använda personnumret som nyckel i allatänkbara och otänkbara sammanhang. Integrering av olika register bör kraftigtbegränsas. .All försäljning av persondata bör förbjudas. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. den 21 aprU 1972 Inrättande av ett centralt personregister, m. m. data sominsamlas om enskild bör förstöras . Uttag av persondata ochändamålen för uttag skall regelbundet meddelas dem som berörs. Den enskildemåste ha rätt att få tillgång till alla uppgifter som kan tänkas påverka hanslivssituation på arbetsplatser, i bostadsområden, osv. Samhället bör hafullständig kontroll över de register som används, inte minst inom banker ochförsäkringsbolag. Detta är några punkter i program, som förraåret antogs av vår riksstämma och som är grundläggande för vårt sätt att i dagse på denna fråga. Jag ber med detta, herr talman, att få yrka bifall tillreservationen vid skatteutskottets betänkande nr 17. HerrBRANDT (s) kort genmäle: Det gick som jag befarade. Här har OlofJohansson i talat om myckel annat än vad frågan gäller, nämligen ettcentralt sökregister. uttalande på s. 5 i betänkandet hartidigare citerats: "Det föreligger ett uppenbart behov av en lagstiftningsom reglerar datateknikens användning" osv. Jag har undvikit att debatterahur vi skall ordna det när det gäller datatekniken . Jag har försöktförklara att registren redan finns och att man nu bara vill skapa ett centraltorgan. Varför har reservanterna inte motionerat om en skärpning av denlagstiftning som finns? De senaste talarnas resonemang går ju ut på att det årfel som det är . Man målar ut det faktum att uppgifter ur de regionalaregistren lämnas ut som om detta stred mot den enskilda människans integritet.Men det har inte fallit någon in att föreslå att vi skall ändra på det. föreslår att vi skall undersöka om maninte i stället skall ha regionala system. Men beslöt 1946 att härskulle införas ett centralt personligt sökregister. Man tog då inte ställningtill om det skulle vara ett dataregister, men man fattade beslut om ettcentralt register. Menar att vi nu skall upphäva detbeslutet? Om inte tycker att vi skall göra det, skall personalendå sitta och plita med kort och liknande i fortsättningen ocksä och inteanvända det rationella system på teknikens område som man nu har fått fram? Detär detta frågan gäller det är inte märkvärdigare. Man vUl bara överföra de register som redan finns och somär offentliga. Är det något fel på detta, så skall ni kritisera det och föreslåen ändring. Men det gör ni inte, utan ni bara utmålar vilka förfärligakonsekvenser det får om man överför uppgifterna till ett centralt register. Diskussionen om vilka konsekvenser datautvecklingen kommeratt få gäller inte den här frågan. Jag är också medveten om att vi behöver engrundläggande utredning inför framtidens datautveckling. i (c) kort genmäle: Herrtalman! Jag antar att och jag är överens om att verkligheten harförändrats en aning . Det är i varie fall min utgångspunkt i den härdebatten och verklighetens förändringar måste man ta hänsyn till, inte minstnär de berör så här känsliga områden. Jag sade tidigare att jag lutar åt att vi bordeöverväga ett regionalt syslem för dessa viktiga persondala och, om vi väljerett sådant system, bygga in skarpa gränser mellan de olika regionala registerna,inte definitivt utesluta en central behandling av vissa uppgifter men begränsadet till etl mycket snävt område.