prot · FV0958 · 1972-12-31 00:00:00 — Innan man går vidare bör nu pågående och beslutadeförsöksverksamhet utvärderas, och detta gör att försiktighet är tillrådlig mednya utvidgningar. Det är kanske inte heller ur vägen att de som talar varmtför ökad frihet för läroanstalterna beträffande medelsdispositionen frågar sigom läroanstalterna i alla avseenden önskar detta. Det är nämligen inte barafråga om frihet för läroanstalterna utan också om ansvar för avvägningar inomde ramar som högre myndigheter sätter, och detta ansvar kanske läroanstalternaibland inte uppfattar som så lustbetonat. Vissa erfarenheter från utskottetsarbete med statsverkspropositionen detta år kan ge anledning till funderingari en sådan här riktning. Under punkten 3 finns sedan ytteriigare två reservationer,båda av i och med anknytning till motionen 501. Han har tidigare talat för dessa reservationer Den ena rör, som har framgått av anförande, den sociala rekryteringen tUl högre utbild- 19 Nr 58 ning, och den andra behandlarläromedelsmarknaden. Fredaeenden frestande att ta upp dessa båda,som jag anser, viktiga områden till en 14 april1972 grundlig behandling. Tiden medgerdock inte detta den här gången, och ------------------ jaghopppas att det finns möjhghet att återkomma. sociala rekryteringenär utskottet överens med Sor motionärerna om för det första attsocialgrupp 3 är klart underrepresen- terad viduniversitet och högskolor och för det andra att det är önskvärt att bryta dennaunderrepresentation. Utskottet är däremot inte överens med motionärerna när detgäller medlen att nå detta mål. Motionärerna och reservanten menar nämligen attdet krävs lagstiftning, som tillförsäkrar alla rätt till utbUdning. Sä stårdet i handlingarna, men i talarstolen uttryckte detta litetannorlunda. Han talade nämligen om att det gäller att ge arbetarklassen reellamöjligheter. Det är någonting annat. Om anser det, kanske vi kankomma närmare varandra. Utskottet har ju att ta ställning till det skrivna förslaget.Jag skall inte gå in på formuleringarna i motionen. antyddesjälv att de inte var så välfunna. Utskottet menar att deklarationen om rätt till utbildninginte löser de svåra uppgifter ett samhälle står inför som arbetar på att göraden rätten reeU. Det behövs i stället mera handfasta bestämmelser än aUmännadeklarationer, bestämmelser med högst påtagliga ekonomiska konsekvenser. Detinnebär ett mödosamt och resurskrävande arbete att förverkliga målsättningen omen jämnare geografisk och socialekonomisk sammansättning av de studerande viduniversitet och högskolor. Det problemet löser man inte med deklarationer iallmänna ordalag. I vad gäller läromedelsmarknaden vill jag till slut heltkort erinra om läromedelsutredningens förslag, som håller på attremissbehandlas. Utredningen har tagit upp dels prisfrågor ochobjektivitetsproblem, dels frågan om inflytande i detta sammanhang för dem somarbetar i skolan genom förslagen om hur den kommunala läromedelshanteringenskulle ske. De aspekterna, som motionärerna också har tagit upp i sin motion,tycker jag borde vara väl tillgodosedda genom den avslutade utredningen,och det finns därför enligt värt sätt att se inte något skäl att nu omedelbartstarta en ny utredning. Med dessa korta kommentarer tillreservationerna och det särskUda yttrandet ber jag att få yrka bifall tillutbildningsutskottets hemställan i punkten 3. () kort genmäle: Vad beträffar diskussionen om tilldelademedel vill jag säga tUl i , som återgav motiveringenför utskottets ställningstagande, att det gäller två olika saker här: dels attläroanstalterna skall behöva gä till Kungl. Maj:t i det enskilda fallet om devill göra ett utbyte, dels att läroanstalternas valmöjligheter beträffandeteknisk läromedelsmateriel skall vara begränsade till att ta sådant somTRU-kommittén framställt. säger att de enskilda läroanstalterna inte är särskUtpigga på att ta ansvaret att själva få välja, och därför måste Kungl. 20 Maj:t begränsa möjligheterna på två sätt. Jag tror det är en total missuppfattningi bedömningen av vad läroanstalterna vill göra. De är säkerligen beredda att tadet ansvaret utifrån de bedömingar som de själva kan göra av behovet av sådantutbyte; de kan bedöma bättre än vad Kungl. Maj:t kan göra. Jag vill också erinra om att universitetskanslersämbetet,som väl får anses vara sakkunnigt pä detta område, självt har föreslagit attutbytet skulle kunna ske på det fria sätt som reservationen går in för. () kort genmäle: Jag har i och för sig inte behov av någonlängre polemik mot i balanserade inlägg. Han var överensmed mig om att det är i högsta grad önskvärt med en bättre balans mellanutbUdningen inom naturvetenskaplig fakultet å den ena sidan och utbUdningeninom övriga filosofiska fakulteter ä den andra. Han anser emeUertid att man kanskjuta på problemet ytterligare framöver i avvaktan pä förslag från U68. Jag vill bara erinra om att det innebär att vi då under ytterligare ettantal år låter ytterligare ett antal studenter felutbilda sig - som jag ser det- aUdeles i onödan. Vad beträffar hänvisningen till U 68 kan man väl erinra omatt en av de fyra ledamöterna i U 68 är universitetskanslern som, inte bara ipetita utan även på annat sätt, starkt har understrakit kravet på en utbyggnadav naturvetenskaplig utbUdning vid universitetsfilialerna. Sedan nämnde i att det varitvissa svårigheter att fylla platserna. Detta gäller såvitt jag vet särskilt despärrade delama av naturvetenskaplig utbildning vid universiteten. Det ärriktigt; vi har haft en tendens åt det hållet, en tendens som jag tycker ärbeklaglig. Men desto angelägnare är det ju då att man etablerar dessa ämnen vidfilialerna och försöker fånga upp det intresse för naturvetenskapliga studiersom finns inom dessa fihalers upptagningsområden. i (vpk) kort genmäle: i säger attutskottet är överens med motionärerna, men hur skaU då den som läserutbildningsutskottets betänkande kunna komma tUl den slutsatsen? Utskottetsskrivning är det enda läsaren har att ta ställning till. Men jag noterar ändåmed tUlfredsställelse uttalande om att han är enig med mig ombehovet av en eller annan åtgärd. Vad sedan gäller motionen kan sägas att eventuellaformella brister lätt kan korrigeras vid nästa motionstillfälle, men det ärnaturligtvis svårare att korrigera ett ställningstagande, där utskottetfaktiskt påstår att utbildningspolitiken haft en utjämnande effekt på rekryteringentill den högre utbildningen. Men jag tror nog att man inte heller härvidlag kanundgå att ändra attityd. föreslår en rad åtgärder: ökadaktivitet hos och förbättrad samordning mellan de samhällsägdaläromedelsföretagen, ökat produktionsstöd inom vissa bristområden, åtgärder isyfte att sänka kostnaderna främst för tryckta läromedel, förbättradinformation om läromedel, förbättrad prisövervakning och en effektivareinköpsorganisation. Men man behöver inte vara särskilt kritisk för att frågasig om dessa åtgärderverkligen är tUlräckUga för att åstadkomma en avgörande förändring. Bryter mandärmed de monopolistiska tendenser som läromedelsutredningen själv har pekatpå? När det gäller objektiviteten kan starkt ifrågasättas omläromedelsutredningens förslag om inrättande av en läromedelsnämnd inom SÖ förprövning av läromedlens objektivitet innebär någon avgörande förändring jämförtmed nuvarande förhållanden. Givetvis skall läromedelsutredningens förslaggrundligt prövas och varje positiv tanke tillvaratas, men det får inte bli såatt alla förslag till betydelsefulla förändringar inom läromedelsområdetavvisas med hänvisning tUl det betänkande som har framlagts. i (s) kort genmäle: Jag uttryckte mig kanske inte riktigt så somherr Nordstrandh försökte referera mig. Jag sade inte att läroanstalterna inteskulle vara pigga på att fä större frihet och att de önskade att gå tUl Kungl.Maj:t i en rad detaljer. Jag sade bara att läroanstalterna på den här punktenibland kanske är litet kluvna. Det är bra att få resurser och att ha frihet attbruka dessa. Men ibland vill man ha bättre resurser och är inte alltid säredobogen att inom den ram man fått själv göra de ibland hårda avväganden sombehövs. Man har beklagat sig över att U 68 lägger en förlamandehand över allting - det var mänga i den inledande debatten som sade så men,, om utredningar tiUsätts, vilket man från borgerligt håll ofta ärpigg på att göra, är det väl rimligt att man väntar på utredningens resultat.Då skaU man inte framföra anklagelser och säga att systemet lägger enförlamande hand över allting. För i vill jag framhålla att jaginte sade att utskottet i allt var överens med motionärerna. Jag sade attutskottet kunde instämma med motionärerna i två avseenden, och dessa specificeradejag mycket noga. När det sedan gäller läromedelssidan vore det kanskeklokt, om man först tittade litet på läromedelsutredningens förslag. Om deåtgärder som denna föreslår är tillräckliga eller inte kan bara framtidenutvisa genom en praktisk prövning. Vad objektiviteten beträffar ger deförslag som framlagts bl. a. kommunerna större frihet när det gäller att inköpaläromedel. Genom förslagen har man också tillförsäkrat"skolarbetarna" som uttrycker sig ett betydandeinflytande på den kommunala hanteringen, varför jag tycker att i det avseendet har tillgodosetts. HerrFISKESJÖ (c) kort genmäle: Jag vill till i sägaatt det gärna blir så att regeringssidan hänvisar till sittande utredningar närdet passar, men när det inte passar har man ingenting emot att gä förbi dem.Det blir således tillfälligheterna som avgör i vad mån utredningen lägger enförlamande hand över reformverksamheten eller ej. Jag vill erinra om att även majoriteten i utskottet gårmed på en viss utbyggnad av utbildningen vid filialerna, nämligen med ämnetmatematisk statistik. Någon principfråga kan det följaktligen inte gälla här. HerrNORDSTRANDH (m) kort genmäle: Låt mig anta, i , attde enskilda läroanstalterna tycker det är så svårt att själv göra vissa val kanske skulle vilja väja för det. Jag tror inte de uppfattar det så, menlåt oss alltså anta det. Från detta är väl ändå steget mycket långt till attanstalterna säger: Låt oss gå till Kungl. Maj:t, låt oss få Kungl. Maj:t somförmyndare som får göra valen åt oss. Jag trordet är helt felaktigt att anse detta om enskilda läroanstalter. i (s) kort genmäle: Får jag, herr talman, tUl bara säga, att mannaturligtvis ibland kan gå förbi en sittande utredning, medan man ibland integör det. Det är självklart en bedömning från fall tUl faU. anses detlämpligt, efter överväganden för och emot, att man går förbi en utredning, menibland är detta inte lämpligt. Det finns alltså ingen s. k. idiotautomatik här.Varken jag eller någon annan från utskottsmajoritetens sida har hävdat att manaUtid handlöst skulle gä på uttalandet att det sitter en utredning, låt ossvänta. Så säger vi dock när det anses befogat. Jag anser det i detta faUbefogat att man väntar på U 68 när man skall ta de sista stegen och fylla desista ämnestomrummen, så att man inte lokaliserar eUer profilerar fel. säger att de enskilda läroanstalterna kantycka det är svårt att göra val, men de kommer i varje faU inte att vilja gätUl Kungl. Maj:t och begära råd. Jag har aldrig sagt något sådant. Jag har sagt att iblandkan det verka som om de enskilda läroanstalterna inte är så intresserade avansvaret för' avvägningen. Däremot är de väl intresserade för friheten att bruka medlen. HerrBERNDTSON i (vpk) kort genmäle: i tog tyvärrtillbaka litet av det positiva i sitt första anförande beträffande åtgärder föratt bryta den sociala snedrekryteringen. Låt mig erinra om att i propositionen84 angående gymnasieskolans kompetensvärde, som just lämnats tiUriksdagen, redovisas ytterligare material för denna debatt. Propositionenbygger på kompetensutredningens huvudbetänkande. Där diskuteras behovet av attkonstruera ett behörighetssystem som öppnar vägen till högre studier förstudielämpliga men formellt obehöriga personer. UtbUdningsutskottetsbetänkandet ryggar för att ta denna diskussion. Det är beklagligt, men det blirsäkert tillfälle att återkomma. I den aktueUa propositionen anförs för övrigt att förmänga utbildningsvägar inom kompetensområde förekommer andravillkor: åldersbestämmelser, förpraktikkrav, krav på vissa anlag ochfärdigheter osv. Behörighetskungörelsen för en sådan finns väl ändå herrGustafsson - visar att det föreligger behov av att undanröja varje hinder somkan finnas för att aUa skall kunna få en utbildning som motsvarar derasförutsättningar. FruSUNDBERG (m): Man skulle kanske tycka att det inte finnsmycket att säga om universitetsfilialerna efter den diskussion som har varithär , men inte minst mot bakgrund av den skrivelse som har gått frånuniversitetskanslersämbetet tiU Kungl. Maj:t, där man begär utökadeutbildningsmöjligheter i och , vill jag gärna lägga fram några avvåra synpunkter på denna fråga. Man kan naturligtvis sätta hela systemet meddecentraliserad universitetsutbildning i fråga och det finns de som gör det.De stora fullständiga universiteten erbjuder ju helt andra möjligheter i vadgäller såväl utbud av olika utbildningslinjer som tillfälle till forskarutbildning.Ändå har uttalat sig positivt för en fortsatt utbyggnad avuniversitetsfUialerna, medveten om att dessa fyller vissa uppgifter somknappast kan tillgodoses på annat sätt. Jag syftar då på betydelsen ur regionalpolitisk synpunktav att attraktiva utbildningsmöjligheter står till buds. Det har nämligen endubbel effekt. Först och främst minskas tvånget för ungdomen att för UtbUdningflytta tUl annan ort. Men minst lika viktigt är att regionen får ett antalvälutbildade människor som stimulerar till att skapa möjligheter tUlnyetablering och nya arbetstillfäUen. Till de övriga skäl för dendecentraliserade universitetsutbUdningen som här har föredragits skulle jagvilja lägga ytterligare ett, och det gäller arbetsmiljön vid universitetsfUialerna. Vid har genomförts en undersökning omstudieresultaten för olika studiekurser efter inrättandet av PUKAS-systemet1969. Undersökningen omfattar läsåren 1969/70 och 1970/71 och avser i förstahand genomströmningen, dvs. hur många heltidsstuderande som efter en eller tvåterminers studier har klarat 20 eller 40 poäng. I de fall där motsvarandestudiekurser har getts i och visar fUialen en genomsnittligt bättregenomströmning pä . Jag finner detta vara ett anmärkningsvärt mycket bättreresultat, och undersökningen bekräftar nog i sin helhet att den mindre enhetenav olika orsaker ger en bättre studiemiljö. Tänkbara förklaringar kan vara attett mindre antal studerande per ämne ger bättre möjligheter till kontakt mellanlärare och elev och en mer individualiserad uppföljning av studieresultaten. Men om vi nu beslutat oss för en decentraliseraduniversitetsutbildning - och då också av regionpolitiska skäl - innebär det attvi inte kan bortse från de krav som de studerande har rätt att ställa.Utbildningen måste utformas så att de studerande inte upplever sig som bönder iett lokaliseringspolitiskt schackspel, begränsat flyttbara men lätta att offra. Vad ställer då de studerande för krav? Precis samma kravsom alla andra, nämligen att kunna få ett jobb när studierna är avklarade. Det är möjligt att statsrådet är så uppfylld avproblematiken kring PUKAS-systemet - utskottsbehandlingen är ju ännu intepåbörjad, och vi kommer att diskutera det här senare i är - sä att det storaproblemet med akademikernas arbetslöshet har trängts undan. Jag fick emellertidhäromdagen se ett 40-tal ansökningar till en ledigförklarad plats utan störrekvalifikationskrav, och jag vågar påstå att det var för mig Här var det inte bara meriter som talade - dem Nr 58 var det iallmänhet inget större fel pä utan det var personliga böner, jag den skullevilja säga sysselsättningsnöd,som präglade många brev och som gav 4 p[\ 1972 mig en allvarlig tankeställare över akademikernas situation i dagens--------- --- Det är mot den bakgmnden vi måsteplanera vår utbildningspolitik. Jragor Det är mot den bakgrunden jag anser attherr i yttrande om profUering är utan täckning i detaktuella behovet . Det är nämligen så att om man skaU sättasysselsättningen i centrum och kunna ge en utbildning som efterfrågas så måstedet finnas en viss flexibilitet. Och det är ju flexibiliteten som i första handhar saknats i den decentraliserade universitetsutbildningen. Jag skaU inte härta upp ämnesfördelningen i och . Vi har hört om den övervägandebetoning som finns på undervisning i humanistiska och samhällsvetenskapligaämnen. För dem som önskar en fullständig naturvetenskaplig utbildning finnsingen annan möjlighet än att flytta till annan ort. Detta är huvudbakgrunden tiU att och jagreserverat oss till förmån för att 40-poängskurser i fysik och kemi skall fåpåbörjas i . Man kan då ställa frågan: Varför har vi inte yrkat detsammanär det gäller utbildningen i ? Vi är fuUt medvetna om angelägenhetenav att universitetsfUialerna får ett så fullständigt utbUdningsutbud sommöjligt. Men här i har situationen varit särskUt prekär, eftersom det iVäxjö icke har funnits någon möjlighet att självständigt anordna sådan utbildning.Under ett föregående läsår upplevde man dock nödvändigheten så intensivt i samarbete med modemniversitetet i ordnade en utbildning i . Mendetta måste ske på det sättet att apparatur och erforderlig materiel - och detär inga bUliga saker det rör sig om tiU stor del fick fraktas i personbUarfrån moderuniversitetet. Detta krävde så mycken möda och innebar så stor riskför apparaturen att man inte anser sig kunna fortsätta på det sättet, trots attlärarhögskolan i har dimensionerat sina lokaler för fysikundervisningför att kunna ta emot studerande också vid universitetsfilialen. Dessutom har kommunen ställt medel tUl förfogande för attmed mycket kort varsel kunna bygga upp en redan färdigplanerad institution förkemiundervisning. Om utvidgningen inte kommer till stånd, kommer lärarhögskolanatt till viss del att vara outnyttjad och kemilokalerna blir tills vidareouppförda. Men det intressanta i denna debatt, nämligen hur denskrivelse som har avgått från universitetskanslersämbetet efter det att statsverkspro positionen framlagts kommer att behandlas, har inte diskuterats här. Låt mig uttrycka farhågan att ett bifall i till majoritetens förslag att decentraliserad universitetsutbildning icke skulle få anordnas vid univer siteten i och skulle kunna innebära en låsning av departementet, som kunde medföra att de förhandlingar som pågår och som har upptagits efter det att statsverkspropositionen framlagts, resulterar i för universitetsfilialerna utomordentligt negativa beslut. Jag vill uttrycka den förhoppningen att de förhandlingarna skall kunna lösa problemet för det kommande utbildningsåret, oberoende av beslut här . Nr 58 Mot den bakgrunden, herr talman,skuUe det kanske vara onödigt att Fredaeen den J' huvud taget yrkade bifaU vare sig tUl utskottsmajoritetens eller 14 aoril1972 '''' reservanternas förslag. Men eftersom reservationen A 1 vid punkten3 --------------------- i alla händelser ligger i Hnje med den framstäUningsom universitets- Vissagemensamma kanslersämbetet gjort skall jag, herr talman, be att få yrka bifall till f'"SOr densamma. HerrNlSSER(m): I och med tillkomsten av universitetsfilialeri , , och samt dessutom s. k. systematiseraddecentraliserad universitetsutbildning i en del ämnen i , ochÖstersund togs ett stort steg framåt i arbetet att vidga möjligheterna förframför aUt landets ungdom att ernå högre utbildning. Det har slagit väl ut,erfarenheterna är goda, studenttillströmningen har varit tillfredsställandeoch utbildningsresultaten vid fUialema har varit fullt godtagbara - i varjefall mätt med dagens mått. Allt andas, relativt sett, frid och fröjd, och välär väl det. Men utvecklingen måste gå vidare. I vad gäller universitetsfilialen i har man därlänge önskat få till stånd en fast fysik, kemi ochbiologi. För detta finnes underlag när det gäller sökande, till stor delberoende på att sammansättningen inom upptagningsområdet rentnäringsgeografiskt sett, med bl. a. trä och malm som "tungaunderlagsfaktorer", just appellerar tUl nämnda naturvetenskapligadescipliner. Om det funnes fasta kurser i dessa ämnen, skulle detta onekligeninnebära större trygghet dels för fUialen som sådan, dels för de sökande, somdå visste att tillgång till undervisning i nämnda ämnen vore säkrad inomupptagningsområdet. finns s. k. decentraliserade kurser i fysik och kemi,men dessa kurser anordnas endast i taget, vilket är tUl men för desökande, som då dels inte vet om det säkert blir någon kurs, dels inte vet omde i annat fall kan beredas plats vid något moderuniversitet. En del avkurserna är ävenledes s. k. 20-poängare, vilka bedrivs med kommunalt ekonomisktstöd. Allt detta sammanlagt är ej helt tillfredsställande. Visserligen sägerdepartementschefen att U 68, som kommer att behandla bl. a. dimensionering ochlokalisering av den högre utbildningen, redan nästa budgetår kommer att läggafram förslag härom. Men inte förrän inom den senare delen av kommeri ,så fall U 68 att vara helt realiserad, och under den tiden hinner mycketvatten rinna fram under broarna i . anslagsframställning /73, som redovisar utbyggnad av universitetsfilialerna i bl. a.Växjö och för att möjliggöra säkrare studiekurser i nämnda ämnen,torde sålunda få anses befogad. man kan få till stånd fasta40-poängskurser i nämnda tre naturvetenskapliga ämnen - fysik, kemi och biologi i och , desto bättre. Medanledning av det anförda ber jag sålunda, herr talman, att få yrka bifalldels till reservationen A 1 vid punkten 3 i betänkande, dels ock till reservationen A 2 vid samma punkt, väl 26 medveten om det stora behov avdessa kurser som även är till finnandes i Det har varit en lugn och fridfull debatt,och jag skaU den inte agera som braständare utan bara göra någrakorta kommentarer till 14 ji 1079 någraallmänna problem som berörts och svara på en konkret----------- fråga somställts tUl mig. ''J" gemensamma Låt mig då förts konstatera att vi aUa naturligtvis ärnågot osäkra inför Jragor det som just nu håller på att ske inomungdomsgenerationerna. Det är alldeles klart att det är på gång någonförändring i inställningen till utbUdning på olika nivåer och med olikainriktning. Det kan väl egentligen av oss aUa hälsas med tiUfredsställelse detsom nu synes ske, nämligen att ungdomen i ökad omfattning efter denobligatoriska skolans avslutande intresserar sig för yrkesutbUdningen redan igymnasieskolan. Jag vUl säga detta närmast med anledning av , som jag på den punkten inte riktigt förstod. Det har ju varit ett av våra stora problem inomutbUdningsplaneringen , i liksom på så mänga andra hälli världen, att vi märkt ett skall vi säga överintresse och en övertro pä denmer teoretiskt inriktade utbildningen efter den obligatoriska skolansavslutande. Och vi har som en följd av detta upplevt svårigheter påarbetsmarknaden. vänder uppenbarligen i viss mån pendeln och börjar svängaöver, och intresset för yrkesutbildning ökar. Det har vi väl jag vUl betonadet, aUmänt sett anledning att hälsa med tiUfredsställelse,eftersom vi tror att arbetsmarknaden och 1980-talets iökad omfattning behöver unga människor som i skolan redan skaffat sig gedignayrkeskunskaper på gymnasieskolenivå. Det betyder självfallet inte att vi därmedbryter staven över den teoretiska utbildningen på gymnasieskolenivå och denlängre teoretiska utbildningen vid universitet och högskolor, utan vi hoppasväl kunna nä en punkt som ligger någonstans meUan ytterligheterna. Problemetför oss alla i denna situation är det gamla problemet nämligen att ungdomensoch föräldrarnas attitydförändringar kommer sä snabbt och ofta ger så hårdautslag åt ena eller andra hållet. Därför är det angeläget för oss alla i allavåra egenskaper att nu i viss mån moderera det pessimistiska inslag som utantvekan finns här och var bland föräldrar och ungdom, så att det inte slår förlångt över åt andra hållet. Jag delar på den punkten till alla delar uppfattning att vi har anledning att upplysa ungdomenom att de som vill och kan välja en mera teoretisk utbildning fortfarande böraUvarligt överväga att göra det.