prot · FV0920 · 1972-12-31 00:00:00 — Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokollför intagna fråga, nr 45, och anförde: Fm har frågat mig om anledningen tiUatt allmänheten mte i förväg informerades om beslutad höjning av priset på SJ:smånadskort. Beslutet om höjning den 1 febmari1972 meddelades SJ;s distriktschefer genom skrivelse denlOjanuari 1972, Meddelande tUl bl, a, biljettexpeditioner och andraförsäljningsställen utsändes genom SJ;s cirkulär , Beslutethar alltså varit offentligt och torde ha varit känt av många resenärer. Däremothar inget särskUt pressmeddelande utsänts. Varken SJ eUer andratransportföretag bmkar sända ut sådana när det är fråga om mindreprisjusteringar inom en mera begränsad sektor. FmSUNDBERG (m): Jag skaU be att få tackakommunikationsministern för svaret. Men jag vUl tUlåta mig att påminna om att inte allaoffentliga handhngar kommer tiU allmänhetens kännedom. Den höjning som skeddeden beträffande månadskort och rabattkort var med all säkerhet kändav ett ytterst htet fåtal resenärer. Den drabbade i första hand studerande ochskolbarn, I mänga faU när bUjetten hade kostat överstegpriset , och barnen hade inte möjlighet att köpamånadskort. Detta att inte meddela tycker jag är ett tecken pånonchalans från SJ;s sida. Det sägs i svaret att varken SJ eller andratransportföretag bmkar sända ut pressmeddelande när det gäller mindreprisjusteringar. Man kan onekhgen stäUa sig frågan: Har aUmänheten mte rätt attäven i dessa fall bh upplyst? Det är nämligen inte så fä det gäUer, För 1970har jag fått uppgiften att det såldes 123 279 månadsbiljetter och dessutomnågra terminsbiljetter. Det bör ha varit ungefär 15 000 personer som drabbadesav en obehaglig överraskning den aktuella morgonen. Men jag vUl också påpeka att de anstäUda vid SJ:s olikaförsäljningsställen i många fall kom i en mycket pinsam situation, eftersom defick ta emotallmänhetens vrede över prishöjningen. Det tycker jag också vittnar om en bristpå omtanke om personalen, som givetvis inte själv kunde behöva ta ansvar föratt i förväg informera allmänheten om prishöjningen. Vidare vUl jag säga att det nu t, ex, aviseratsportohöjningar, och det har kommit tiU allmänhetens kännedom. Men det är alltsåtänkbart att en smärre prisjustering exempelvis inom , där enhöjning av samtalsavgifterna inte drabbar konsumenten förrän i efterhand, närräkningen kommer - kan ske utan att ett pressmeddelande utsänts. Jag tycker att allmänheten med all rätt kan kräva attsådan här information går ut i förväg. De som drabbas är, som jag sade, i mängafall barn och sädana för vUka även en prishöjning pä är kännbar ochkan innebära att man mäste vidta ekonomiska omdispositioner. Jag beklagar attstatsrådet inte angav något mera förklarande skäl, eftersom jag tyvärr tror attde skäl som anförts i svaret pä min fråga inte tiUfredsstäUer aUmänheten, Ang. informationen om höjning av priset på SJ:s månadskort Fm har ju av naturliga skäl intehaft anledning att gå in på detaljer eller ange något exempel som skulle kunnapåvisa att det vid någon speciell järnvägsanstalt eller busstation varitbristfällig information. Jag skaU heUer inte försöka bevisa motsatsen menkonstaterar bara att eftersom bUjettexpeditionerna, enhgt det svar jag harlämnat , fick besked om att denna höjning skulleföretas den 1 febmari och gav ut cirkulär tiU sina underlydandeförsäljningsställen , så värdet fortfarande ungefär tre veckorkvar till höjningsögonblicket. Kutym är då att man pä själva försäljningsställenaannonserar detta i anslutning tUl biljettlucka eller liknande. Då det här talasi första hand om månadsbUjetter är det väl inte alldeles ur vägen att tänkasig, att här hade de som reser i många fall möjligheter mellan den 13januari och att iaktta sädana annonseringar av den beslutadehöjningen. Jag tar inte detta som något bevismaterial i och för sig,därför att jag har inget exempel som jag kan anföra där. Jag redovisar det barasom en aUmän tanke när det gäller månadsbUjetter, att det kan ha förelegatsådana här möjligheter, Fra (): Jag vUl bara säga tUl kommunikationsministernatt en stor del av dem som köper månadsbUjetter utgörs ju av studerande. Debörjade sin termin och köpte sitt månadskort för januari. Jagtror jag vägar påstå att ytterst få av dessa skolbarn har, innan de stigit påtåget eUer bussen pä morgonen, gått in i en väntsal och läst eventueUa plakat.Dessutom utnyttjas en stor del av månadskorten på , och det vorekanske orimligt att begära att det på varenda busstation utefter våra vägar pålandsbygden skulle finnas en anteckning om att priset kommer att höjas från den1 febmari, - Jag viU verkligen frita de resande, därför att de kommer dhekt tUlsitt fortskaffningsmedel och de har inte anledning att gå in påförsäljningsstäUet förrän det är tid att köpa nytt mänadskort. Ang. lokaltrafiken på järnvägssträckan Herr statsrådet påpekade att jag inte gav några konkretaexempel. Låt mig då tUlägga att i det faU när priset översteg gälldedet mina två egna barn. Överläggningen var härmed slutad. §10 Ang. lokaltrafiken på järnvägssträckanNyköpingSödertälje Herr kommunikationsministernNORLING erhöll ordet för att besvara () i kammarens protokoll förden intagna fråga, nr 51, och anförde: har frågat mig om mitt uttalandeden om att regeringen kommer att iaktta viss återhåUsamhet ifråga om beslut rörande nedläggning av ytterligare järnvägslinjer innebär attlokaltrafiken på sträckan kommer att upprätthållas tUlsden regionala trafikplaneringen har genomförts, 1 anslutning tiU mitt uttalande omviss återhåUsamhet i fråga om beslut rörande nedläggning av ytterligarejärnvägslinjer framhöll jag bl, a, att redan fattade beslut inte berörs. Beträffande lokaltrafiken på bansträckanNyköpingSödertälje meddelade Kungl, Maj;t beslut den 23 juh 1971, I beslutetanges att Kungl, Maj;t inte har något att erinra mot att den lokalapersontågstrafiken flyttas över tiU landsväg. Trafikomläggningen får dock skeförst sedan en detaljerad plan för ersättningstrafiken uppgjorts, varvidbehovet av samordning av trafikanordnmgarna meUan de skUda företag, som avsessvara för ersättningstrafiken, särskilt skaU beaktas, SJ och de ifrägakommandetrafikföretagen har härefter överlagt omutformningen av ersättningstrafiken. Detta arbete har enligt uppgift nuresulterat i att man avser att denna eUer förelägga kommunernaförslag tUl lösningar av trafiken. Jag ber att få tacka kommunikationsministemför svaret pä min fråga. Anledningen tUl att jag framställde frågan är att det utei den berörda bygden har rått stor oklarhet om vad som skulle komma att gäUaefter tidtabeUsskiftet . Det har faktiskt sagts mig att man t. o. m. påSJ-kontoret i , som närmast har hand om denna handel, har varit avden uppfattningen att man med hänsyn till uttalandet som jag åberopatinte skuUe dra in här ifrågavarande tågtrafik. Det är uppenbarligen en felaktiguppfattning. Ärendet har tydligen avancerat ganska långt. Sakligt sett tycker jag att man nu utöver alla de skälsom tidigare åberopats av kommunerna själva och av mig i eninterpellationsdebatt med kommunikationsministern här i för htet överett år sedan - har fått ytterligare ett tungt vägande skäl, nämligen denregionala trafikplanering som skaU ske i länet. Mot bakgrund av det beslut som fattadesdärom tycker jag att det hade förelegat skäl för att uppskjuta dessaåtgärder, även om jag är medveten om att man rent formeUt kan falla tUlbaka påatt det då sades att inga fattade beslut skulle omprövas. Jag viU nu fråga om det verkligen är så låst att intekommunerna, om de inte kan acceptera de förslag som uppenbarligen kommer attläggas fram i denna eller , kan få hela frågan omprövad mot bakgrundav den stora regionala planering som skall göras. Jag tycker som sagt att detär ytterligare ett starkt skäl utöver trafiksäkerhetsfrågan och andra skäl somtidigare anförts. Eftersom nu återkommer tUl fråganvUl jag lämna en del ytterligare uppgifter om behandhngenav detta specifika ärende. Det började , alltså mer än ettär innan den regionala trafikplaneringen initierades. Den dagen aviserade i trafikområdet om att man avsäg att den23 flytta över lokaltägstrafiken tUl landsväg, ochdåvarande samt kommuner begärde hos Kungl, Maj:t omprövning avSJ:s beslut, och Kungl, Maj:ts stäUningstagande då, som var förknippat medvissa vUlkor, för vilka jag har redogjort, meddelades först den 23 juh1971, aUtså efter den tidpunkt dä SJ självt önskat haomläggningen genomförd. Främsta orsaken tUl den utdragna beredningstiden var attvi vUle avvakta resultatet av de omfattande överläggningar som fördes meUanberörda trafikföretag och kommunerna om formerna för ersättningstrafikensanordnande m. m. Kungl, Maj:ts beslut togs sålunda först sedan det blivitklarlagt att en i sammanhanget utarbetad principplan för ersättningstrafikenbedömts kunna ge en godtagbar bas för fortsatta överläggningar om detaljerna itrafikanordningama. Jag tycker detta visar att det här är fråga om ett ärendesom prövats mycket ingående och som dessutom, som jag sade i mitt svar,avgjorts före , Jag tror, , att det inte skullevara lyckUgt om vi i just detta ärende skulle göra ett avsteg från den principsom ändå lades fast i det meddelande som gavs ut av regeringen rörandeden regionala trafikplaneringen. Ett sådant ställningstagande som det hertHedin här åsyftar skulle bara leda tUl dels att planeringen i detta enskUda faUpå nytt skuUe rivas upp, med de konsekvenser det kunde föra med sig förbefolkningen och regionen, dels att vi naturligtvis inte skulle ha några normeratt handla efter i andra Uknande ärenden. den 10 febmari 1972 Ang. lokaltrafiken på järnvägssträckan HenHEDIN (m): Jag är medveten om att det formeUt sett kan varabekymmersamt att i ett så sent skede av behandlingen av ett ärende, som haravancerat på det sätt som beskrevs här, ändra om helt och hållet. Att jag ändåifrågasätter det beror på att det råder mycket stark oro i bygden för att t,ex, släppa ut skolbarnen, som åker tåg till , pä den mycket hårt trafikerade E 4, Det är ju framför allt mycket stark den 10 febmari 1972 Ang. vissa lagstadgandens innebörd jämfört med §32iSAF:sstadgar långtradartrafikdär under vissa tider av dygnet och inte minst , närskolbarnen skall åka hem. Det är verkligen stark oro i bygden, måste jagunderstryka, för att det här beslutet skaU träda i kraft och man hoppadesfaktiskt att det skuUe bh en omprövnmg. Man var inte medveten om att ärendetlöpte vidare, utan mänga har mot bakgrund av uttalandet trott att detändå skulle ske en ändring. Överläggningen var härmed slutad. § 11 Ang, vissa lagstadgandens innebörd jämfört med §32 iSAFs stadgar Herr statsrådet erhöllordet för att besvara ' (m) i kammarens protokoll för den 4februari intagna fråga, nr 52, tUl herr inrikesministern, och anförde: har frågat inrikesministernom han anser att exempelvis 3 § statstjänstemannalagen har en helt annaninnebörd och annat syfte än § 32 i stadgar. Frågan haröverlämnats tUl mig för besvarande. Enligt § 32 i SAF;s stadgar skaU i koUektivavtal tas in enbestämmelse att arbetsgivaren har rätt bl, ä. att fritt anta och avskedaarbetare och att leda och fördela arbetet. Härigenom styrs kollektivavtalensinnehåU, Enligt 3 § statstjänstemannalagen bestämsanställningsvUlkoren för de statliga tjänstemännen genom avtal. Avtal får inteträffas om en del frågor av huvudsakligen organisatorisk art, bl, a, myndighetsarbetsuppgifter, ledningen och fördelningen av arbetet inom myndigheten eUerantagande och avskedande av personal. Det är stora skiUnader mellan innebörden av dessa tvåparagrafer. Arbetsgivaren skaU enhgt § 32 på SAF;s område förbehåUas rätt attfritt anta personal. På den statliga sidan gäller gmndlagens bestämmelser omförtjänst och skickhghet som gmnd för aU tjänstetiUsättning. Rätten att frittavskeda personal har inte heUer någon motsvarighet pä den statliga sidan. HärgäUer tvärtom bestämda regler i statstjänstemannalagen om förutsättningarna förentledigande. När det gäUer ledningen ochfördelningen av arbetet ligger skillnaden främst däri, att den privataarbetsgivaren enligt § 32 är skyldig att uttryckligen förbehåUa sig rätten attleda och fördela arbetet, 3 § statstjänstemannalagen lägger däremot inte hinderi vägen för den offentliga arbetsgivaren att delegera arbetsledningen tUlarbetstagarna eller på andra sätt låta dem inverka på besluten. Det enda somsägs i 3 § i lagen är att man inte får träffa avtal i sådan fråga. HertWENNERFORS (m): Jag ber att få tacka statsrådet för det mycketintressanta svaret, som jag skall studera litet närmare när jag får meratid på mig, I svaretsäger statsrådet att det är stora skiUnader mellan innebördenav § 32 i och 3 § statstjänstemannalagen. Jag kan inte uppleva de stora skUlnaderna, Här hänvisarstatsrådet till rätten att fritt anta personal. På den statliga sidangäller grundlagens bestämmelser om förtjänst och skicklighet som grund för alltjänstetillsättning. Statsrådet kan naturligtvis från denna talarstol uttalaflera gånger att denna skUlnad är stor. Jag kan ändå inte uppleva den som stor. Den andra skUlnad som han hänvisar tiU gäller rätten attfritt avskeda personal, som inte skulle ha någon motsvarighet på den statligasidan. Den har väl inte någon direkt motsvarighet, men innebörden är densamma,framför aUt efter det tillägg som införts i , Där kanjag inte heller uppleva att det skulle föreligga någon större skUlnad, Statsrådet talar sedan om att delegera, men denmöjligheten finns även i enlighet med § 32, även om det inte står särskUtuttryckt. Min uppfattning är att skUlnaderna inte är stora. Och jagvill då komma tUl frågan; Hur kan det komma sig att man i direktiven tUl dennyligen tiUsatta utredningen om arbetsfredslagstiftningen inte säger någontingom de motsvarande lagparagraferna på statstjänstemanna- ochkommunaltjänstemannasidan? Här talas pä fiera sidor i dessa direktiv om § 32,men man nämner inte ett ord om 3 § i statstjänstemannalagen och 2 § ikommunaltjänstemannalagen. Man säger på slutet i direktiven att utredningenskall syssla med frågor som gäller alla arbetsplatser. Det hänvisas tiU tväutredningar som redan arbetar. Det hör emeUertid tUl saken att det i direktiventUl dessa utredningar som nämnts och som arbetar heUer inte står någontingom 3 § statstjänstemannalagen och 2 § kommunaltjänstemannalagen. Jag tycker att detta är märkhgt. Man frågar sig om dettasyftar tUl att återigen sparka på arbetsgivarna i det enskUda näringslivet.Därför undrar jag om inte skulle kunna medverka tUl att direktiveni fortsättningen bhr mera aUsidiga, Ang. vissa lagstadgandens innebörd jämfört med §32iSAF:sstadgar säger att han skaU studerasvaret litet bättre när han får tid pä sig, och detta är ju bra. Men så långthar han i alla fall studerat att han redan nu kan säga att det inte föreliggerså stora skUlnader i varje faU säger han att det inte är någon större skUlnad,Han är tydligen beredd pä att gå med på att det förehgger skillnader, och detär aUtid ett framsteg. Jag tycker att skUlnaderna är stora. Detta att fritt antaoch avskeda är oerhört långtgående. Detta är reglerat bl, a, i lag påstatstjänstemannasidan. För övrigt finns regler som är strikta och fastlagdanär det gäller avskedande av personal. Att det på dessa områden, som jagframhåUit i mitt svar, föreligger skillnader tycker jag är alldeles ostridigt. Men sedan kommer fram till sitt egentligaärende, nämligen att direktiven för den tillsatta utredningen omarbetsfredslagstiftningen inte skuUe ha nämnt ett enda ord om 3 § och 2 §,Detta påstående har gått igen i många upplagor, och därför är jag tacksam föratt det kommit upp här i kammaren, så att jag får tUlfälle att bemöta det. Ang. vissa lagstadgandens innebörd jämfört med § 32iSAF:sstadgar Det är klart att om man för en rent semantisk debatt,vUket jag inte tror att vUl, och säger att 2 § och 3 § inte ärnämnda, är det väl riktigt, men innebörden i direktiven är ju mycket klar; manframhåller nämligen i direktiven att utredningen också skaU syssla med förhållandenapä det statliga området. Där sägs exempelvis att uppdraget i princip bör avsealla arbetstagare, alltså även de offentligt anställda, I direktiven angesvidare att utredningen bör pröva om och i så fall i vilken utsträckning det medhänsyn till de politiska organens beslutsbefogenheter och därpå grundadmyndighetsutövning behövs särskilda inskränkningar i medinflytandet för dennakategori. De sakkunniga skall på den här punkten samråda med bl, a,förhandlingsutredningen, som har ett särskUt uppdrag att se över 3 § och 2 §, Jag hoppas, , att det efter detta ärfullständigt klarlagt att dessa frågor inte kommer att förbises i den nyautredningen. Hert WENNERFORS (m); Jag vidhåUer att jag tycker att skillnaderna inte ärsärskUt stora. Det var det ena jag vUle säga. Det andra är att i direktiven är § 32 mycket grundhgtberörd. Direktiven genomsyras enbart av vad § 32 innebär i aUa ohka avseenden.Av de tolv stencUerade sidorna ägnas på slutet ett litet, litet stycke åt dettasom statsrådet nämnde. Där står det att de sakkunnigas uppdrag / princip bör avseaUa arbetstagare. Varför i princip? Skriv rakt på sak vad ni verkhgen menar! Dessutom skall utredningen samråda med de andrautredningarna, står det i detta stycke. Men i dessa utredningars direktiv nämnsicke heller dessa paragrafer, som jag anser går lika långt som § 32, Jag upprepar: Dessa direktiv ärinte allsidigt utformade. Det är återigen ett försök att sparka påarbetsgivarna i det enskilda näringslivet, vUket är fullständigt onödigt. Detgörs möjligen i "buskarna" och från talarstolarna ute i landet, menbör mte ske i direktiv tUl statliga offentliga utredningar. Jag tycker det är en framgång att herrWennerfors nu fått erkänna att 3 §-problematiken finns med i direktiven. Ätthan upprepar sitt påstående att det inte är någon större skUlnad meUan § 32 och3 § är inget sakskäl. De skillnader jag framhöll i mitt svar finns där och äroomtvistliga. Sedan är det alldeles uppenbart att när man i direktivenägnar stor uppmärksamhet ät § 32, bottnar detta i att det främst är där sommissförhållandena finns och har funnits tUlbaka, Ätt man har tvingats tUl vissa begränsningar iförhandlingsrätten på det statliga och kommunala området sammanhänger med depolitiska organens beslutsfunktioner. Det är ju därför vi har 3 § och 2 §, Vikan ju inte träffa avtal om sådant som skall bestämma, herrWennerfors, skaU dock se om eventueUtytterligare saker kan föras över tUl det avtalsbara området, precis som vi hargjort när det Det är detta som finns klart angivet i direktiven. Efter det här torde det inte finnas något sakligt underlagför påståenden från och andra att vi har förbisett denna fråga.Den finns där, och det är nu inskrivet i kammarens protokoU, Överläggningen var härmed slutad. Ang. gyckel med religionen i vissa TV-program § 12 Ang. gyckel med religionen i vissa TV-program Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 11januari intagna fråga, nr 1, till statsrådet , och anförde: har frågat statsrådet omhon anser det lämpligt, med tanke på den kristna opinionen i vårt land, attgyckla med religionen såsom skett t. ex. i i TV, Fråganhar överlämnats tiU mig för besvarande. Enligt avtalet mellan staten och angåenderundradions programverksamhet skall programverksamheten i sin helhet präglas avskälig balans mellan olika åsikter och intressen. övervakar att SverigesRadio följer de riktlinjer för programverksamheten som fastställts genomavtalet. Jag är, vUket frågestäUaren torde känna tiU, förhindrad att uttala migom enskUda radio- och TV-program, HertKOMSTEDT (m): Jag ber att få tacka statsrådet försvaret pä min fråga. Jag hade väntat mig ett långt, uttömmande svar eftersomstatsrådet har tagit på sig, men det var sannerligen inte mycket somgavs i det svar jag fått. Jag StäUde frågan tUl statsrådet fm såsom ansvarigför de kyrkliga frågorna i vårt land för att vi här i kammaren skuUe få beskedom hennes syn på den i TV, som av mänga människoruppfattas som ett gyckel med religionen. Den reaktionen har inte bara kommitfrån människor med mycket stark religiös anknytning utan även från personer medvanlig syn, vilket visar att ifrågavarande program är specielltkänsligt. Det riktar sig tUl de aUra minsta samhäUsmedborgarna, barnen, sominte kan bedöma programmen objektivt såsom vi äldre. Vi kan ju stänga av detsom vi inte vUl se. Man har naturligtvis reagerat därför att programmetutgjorde en blandning av porr och religionsgyckel, och sådant hör inte hemma iett barnprogram. Det ligger inte heller i linje med den grandläggande värderingsom värt samhäUe är byggt på. svarar statsrådet med den gamla vanligaklyschan att programverksamheten i sin helhet präglas av skäUg balans mellanåsikter och intressen. Dä frågar jag: Är ifrågavarande julkalender uttryck förskälig balans mellan olUca åsUcter och intressen? Statsrådetsäger att frågeställaren torde känna tUl vUket jag gör den 10 febmari 1972 Ang. gyckel med religionen i vissa TV-program mycket väl att det är radionämnden som skaU övervaka att faststäUda riktlinjer förprogramverksamheten följs. Därmed skulle statsrådet vara förhindrad att uttalasig om enskUda radio- och TV-program, Det är märkligt, ty när TV gjorde väldigaövertramp i fråga om historieskrivningen angående socialdemokratiska partietkände sig regeringens ledamöter verkligen inte förhindrade att uttala sig. Detskulle vara bra om vi även i denna fråga kunde få ett uttalande. Heltförhindrad att ha en mening är väl inte statsrådet. Det kanske hade gått något snabbare att fåsvar på frågan om tiU att börja med hade gjort klart för sig tUlvUket statsråd frågan skulle ställas. För det andra hade genom enlång rad tidigare exempel kunnat få klart för sig att det är omöjligt för migatt svara på frågor av detta slag. Jag har icke somUtbUdningsminister och därmed ansvarig för verksamhet gått inoch kommenterat något enskUt program. Vi har tagit ett beslut om att vi skaU haen radionämnd som skaU fungera för det ändamålet. Menar med sitt inlägg verkhgen att jag iSveriges riksdag skaU bryta mot denna princip? Vi har att svara exakt på detsätt som jag har svarat i detta faU, Ätt beskrivit detta som enklyscha finner jag, hert talman, utomordentligt anmärkningsvärt. Det besked som vi nu fått kan jag inte tolkapå annat sätt än att både statsrådet såsom ansvarig i denna fråga ochregeringen är ointresserade av att massmedia gör påhopp pä kultur och religionpå det sätt som skedde i julkalendern. Men för att återkomma till vad jag sadei mitt förta inlägg går det alltså att reagera som man t, ex, gjorde mot TV:sövertramp mot socialdemokratiska partiet. Det bör aUtså inte vara omöjligt förstatsrådet att ha en mening. Jag är väl medveten om att radionämnden är ettsjälvständigt organ, men riksdag och regering bör ändå kunna ha en åsikt. Omstora delar av svenska folket har den meningen att det görs program för deminsta i samhället, dvs, barnen, som inte är speciellt bra för dessa, bör manha en möjlighet att diskutera detta i kammaren. Statsrådet bör väl också kunnaerkänna att även regeringen har en möjlighet att påverka utveckhngen. Om hert Komstedt vUl ha den möjligheten iSveriges riksdag, får hert Komstedt vara snäU och motionera om att vi skall haandra regler för radio- och TV-verksamheten i vårt land. För detta krävs att visäger upp avtalet med , Men om jag skuUe göra uttalanden av detslag som kräver, skuUe detta strida mot avtalet, och jag är säkerpå att ledamöter av denna riksdag dä med fog skuUe rikta utomordentligtaUvariig kritik mot mitt sätt att fungera som UtbUdningsminister, Jag kan inteoch kommer inte att ingripa genom att kommentera enskUda program. Överläggningen var härmed slutad. § 13Ang, vidareutbildningen av sjuksköterskor Herr utbildningsministern ordet för att besvara () i kammarens protokoll för den 13januari intagna fråga, nr 15, och anförde: har frågat mig om jag är bereddatt medverka tUl en lösning av de akuta problem som uppkommit i samband medsjuksköterskomas vidareutbildning,