prot · FV0989 · 1972-12-31 00:00:00 — Redan pä dessa grunder sade vi oss följande: om nu allahar den uppfattningen att vi befinner oss i ett ovisshetsläge, följer redandärav att vi måste välja det alternativ som för de minsta riskerna med sig.Vidare måste vi ge regeringen den tid som uppenbarligen har saknats för attförbättra informationen .så mycket som möjligt. Slutsatsen därav tycker jag är klar: vi måste bibehållaett system, som ger hyresgästen rätt att få hyran prövad före avtalet och somger honom ett fullgott besittningsskydd. Eftersom marknaden är splittrad,behöver vi inte ett bashyrcssystem, utan det räcker med ett system av den 6§-typ som hyresnämnderna är bekanta med. Det behövs vidare en erinran om att prövningen ihyresnämnden skall utgå också från den reglerade hyran. Det är i alla fall ettövergångssystem vi diskuterar. 1974 får vi ta upp frågan på nytt, och då bör viha fått ett bra material från hyresnämnderna. Framför allt: Har vi varit förpessimistiska, är ingen skada skedd. Har vi däremot varit för optimistiska, fårvi lida av det , och några får kanske hela sin existens raserad. Bara en kommentar till vad som sägs i propositionen omhyresgästorganisationernas inställning. Man kan därav få intrycket atthyresgäströrelsen inte hyser några farhågor för utvecklingen. Det framgår dockav referatet och det har ju bekräftats här av statsrådet - attriksförbundet inte har accepterat utvecklingen i storstäderna. I civilutskottethar vi vid direkta föredragningar fält belyst de stockholmskahyresgästföreningarnas mycket kritiska syn och erfarit alt de för sin del intekan godta ett upptrappningssystem av propositionens modell. För att undanröja alla missförstånd vill jag slutligenframhålla att utskottets ställningstagande inte innebär att vi vill ha kvar enhyresreglering för regleringens egen skull. Vi är helt eniga om att den hargivit vissa företag helt oberättigade konkurrensfördelar och en inte acceptabelgrå lokalmarknad. Vi är också eniga om att det - som det sägs i propositionen gäller att bemästra övergångsproblemen på ett socialt godtagbart sätt.Utskottels bedömning är att propositionen inte ger någon reell lösning och atten reglering enligt utskottels förslag är det alternativ som är socialtgodtagbart. Jag yrkar bifall till utskottets hemställan i alla delar. Jag kanske först bör påpeka att mittanförande berör lagutskottets betänkande nr 17, som ju skall debatterassamtidigt med civilutskoltets betänkande. Den reservation som är fogad till lagutskottets belänkandenr 17 gäller frågan om rätt till fullföljd mot fastighetsdomstols dom om fastställande av hyresvillkor, och den är föranledd av den motion i denna fråga som jag 1 1 1 Hyresreglering för lokaler, m. m. väckteunder den allmänna motionstiden. I den hyreslag som riksdag antog infördesbestämmelsen att talan inte fick föras mot underrätts dom i fråga omfastställelse av hyresvillkor, dvs. beslut angående förlängning av hyresavtaleller angående förstagångshyra i sådana mål som uppkommit genom avhyresnämnds beslut. Bakgrunden till det var, att del i hyrestvister skulle varaett i förhållande till andra civilrättsliga tvister snabbt och billigt förfarande,som skulle kunna koncentreras till två instanser, i första hand tillhyresnämnden och därefter - om part inte var nöjd med dess avgörande - tUl endomstolsprövning i allmän underrätt. När dessa regler överfördes till jordabalken från den 1januari 1972 skedde tydligen, i samband med en formell ändring av stadgandet,ett misstag i kanslihuset - kanske ett olycksfall i arbetet; något somnaturligtvis kan drabba envar - så att något formellt hinder inte längre komatt stadgas beträffande fullföljd av talan mot underrätts dom när det gälldeprövning av förstagångshyra. Detta vill den nu föreliggande propositionen rättatill, och jag nämner det för att markera att reservationen inte vänder sig motdenna redaktionella jämkning av bestämmelserna. Reservationen gäller i stället sakfrågan, om det kan vararimligt att talan inte skall få föras mot underrättens, dvs. numerafastighetsdomstolens, avgörande av hyresvUlkor i de fall jag har nämnt. Den hälft av utskottet, som är reservanter, hävdar, imotsats till den hälft, som har blivit majoritet, att övervägande skäl talarför att fullföljdsbegränsningen hävs, så alt talan i vart fall kan föras instans över fastighetsdomstolen. Skälen härtill är, herr talman, i korthetföljande; Genom attfastighetsdomstolarna nu är sista instans i de akluella målen finns det enuppenbar risk för att olika praxis utvecklar sig i olika delar av landet, ochdet finns enligt vad vi har kunnat erfara vid utskottels behandling avmotionen, i praktiken redan tendenser till det. Det är utomordentligtbetänkligt om principerna för fastställandet av hyrorna varierar mellan olikadomstolar i olika delar av landet. Det har enligtvad jag har erfarit framställts önskemål från båda de parter som figurerar ihyresmålen - fastighetsägarna och hyresgästerna om att talan motfastighetsdomstols dom borde få föras. Eftersom själva principen om möjlighetatt föra talan i högre instans mot avgöranden av underrätter är fast förankradi vårt rättssystem, borde det föreligga mycket starka skäl för att man i någraspeciella fall skall göra undantag från den principen. Några sådana skäl kaninte anses föreligga i detta fall. De hittillsavgjorda målen har enligt vad utskottet kunnat konstatera inte varit av denenkla beskaffenhet som enligt departementschefen var ett av skälen förfullföljdsbegränsningen. Både utskottsmajori-tet och reservanter är överens omall anse de mål utskottet har tagit del av som omfattande och komplicerade. Önskemålet omett snabbt och billigt förfarande kan tillgodoses även om målen får fullföljastill högre instans. Om målen skulle föras till hovrätt kan kravet på snabbhettillgodoses genom att niålen görs till förtursmål. Kostnadsaspekten är i och för sig väsentlig, men den får mindrebetydelse när den rättshjälpsreform har trätt i kraft om vilken kammarenfattade beslut . Enligt min mening talar entydiga skäl för att den nurådande fullföljdsbegränsningen hävs. Det bör då ankomma på Kungl. Maj;t attnärmare överväga till vilken instans fullföljden skall ske; om den skall sketill våra hovrätter eller om det skall skapas någon annan överinstans, t. ex.en faslighetsöverdomstol. Enligt min mening skulle nog det smidigaste och snabbastesättet näs, om talan fördes till hovrätt, men jag vill inte fördenskull direktunderkänna de skäl som kan anses tala för en annan lösning. Eftersom olikaalternativ här kan komma i fråga, anser reservanterna att det bör ankomma påKungl. Maj;t att låta närmare utreda denna fråga. Det väsentliga är emellertidatt inskränkningarna i rätten till själva fullföljden mot fastighetsdomstolsdom upphävs. Jag yrkar bifall till reseivationen. Hy resreglering för lokaler, m. m. HerrOLSSON i (c); I lagutskottets betänkande nr 17 behandlasdels propositionen 70 angående vissa ändringar i jordabalken, dels den underallmänna motionstiden väckta motionen 929 av , i vilken yrkas attriksdagen skall besluta ändra bestämmelserna i jordabalken så att talan fårföras mot fastighetsdomstols dom i fråga om fastställande av hyresvillkor. Om propositionen förelåg enighet i utskottet, medan detdäremot ej var möjligt att uppnå samma enighet när det gällde motionen, vilketledde till en reservation i utskottet, bakom vilken bl. a. de trecenterpartiledamöterna står. En fastighetsdomstol finns numera i varje län, och enligtgällande lag kan fastighetsdomstols utslag i mål angående hyresvillkor ejöverklagas till högre instans, medan däremot frågor om förlängning avhyresavtal kan fullföljas hos hovrätt. Enligt hyreslagsliftningssakkunnigas avlämnadeförslag borde från rättssäkerhetssynpunkt och av hänsyn till behovet avenhetlig rättstillämpning det vara angeläget att alla hyresniål kundefullföljas till hovrätt, men med hänsyn till angelägenheten av atthyressättningsmålen bringades till snabbt avgörande föreslog de sakkunniga enbegränsning av rätten att föra talan mot hovrättens avgörande i sådana mål.Åtskilliga remissinstanser, bland dem hyresrådet, avstyrkte förslaget ombegränsning av fullföljdsrätten. Departementschefen föreslog dock begränsningav fullföljdsrätten, bl. a. pä grund av betydelsen av snabba avgöranden ihyrestvister och på grund av att målen ansågs enkla. Lagrådet avstyrkte den föreslagna fullföljdsbegränsningenoch angav bl. a. alt läget starkt talade för att möjlighet till fullföljd tillhovrätt borde finnas. Efter delade meningar i utskottet och i riksdagengenomfördes den nuvarande lagstiftningen, som innebär begränsningar ifullföljdsrätten. Med anledning av motion om införande av enfullföljdsrätt har i skrivelse till lagutskottettillstyrkt motionen, bl. a. mot bakgrund av atl förbundet funnit atl Hyresreglering för lokaler, m. m. principernaför att fastställa bruksvärdeshyrorna varierar högst väsentligt i olikaunderrätter. Förbundet exemplifierar med några rättsfall, vilka även granskatsav utskottets sekretariat. Utskoltsmajorilelen delar åsiktalt det skulle vara betänkligt, om principerna för fastställande avbruksvärdes-hyror skulle komma att högst väsentligt variera i olikafastighetsdomstolar. Utskottet säger, att det inte håller för osannolikt attutvecklingen kommer att leda till behov av en vidgadfullföljdsrätt, men majoriteten vill trots detta ändå avslå . Vi reservanter anser det väsentligt att det skapas garantier för enenhetlig rättstillämpning vid fastställande av hyresvillkor. Vi delar alltsålagrådets uppfattning , liksom de synpunkter som framförts både imotionen och i skrivelse. De skäl som departementschefen anförde förbegränsning av fullföljdsrätten anser vi nu inte tillräckligt tungt vägande,särskilt som, vilket även utskollsmajoriteten anför, niålen om fastställande avförsta-gångshyror inte varit av den enkla beskaffenhet som man då antog utantvärtom varit mycket omfattande och komplicerade. Det åren viktig del avrättstryggheten att veta att man kan fä en fråga prövad i högre instans. Vi tar ej ställning till frågan om hovrätterna skall varasista instans eller om en särskild faslighetsöverdomstol bör inrättas. tillkallades dels sakkunniga för utredning om hovrätternas organisation,dels en sakkunnig för utredning om överinstans till fastighetsdomstol. Vi anserdärför att det bör ankomma på Kungl. Maj:t att närmare pröva frågan hurfullföljd i dessa mål skall ske. Vi reservanter följer alltså inte heltmotionens yrkande men vi anser att redan nu tillräckliga erfarenheter harvunnits för alt skall ha anledning atl ge Kungl. Maj;t till känna vadvi reservanter anfört om just lämpligheten av rätt till fullföljd motfastighetsdomstols dom. Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill den vid lagutskottets belänkande nr 17 fogade reservationen av herrSvanström m. fl. HerrHAMMARBERG (s): Som de två föregående talarna påpekat har vii lagutskottet varit eniga när det gällt att ta ställning till propositionen70, däremot inte när det gällt motionen 929 av . Jag skall mednågra ord uppehålla mig vid den reservation som är föranledd av . När nu gällande bestämmelser på det här området antogs vardel i stort sett följande skäl som gjorde att man ville begränsafullföljdsrätten. För del första skulle man göra en lidsvinst. För del andravar det kostnaderna som också har påpekat och att ärendena varav enkel beskaffenhet. Genom att införa en enda rätt i varje län - del är numerafastighetsdomstolarna - ansågs det att man skulle fä en viss enhetlighet ipraxis. Om vi ser på del material som finns för alt bedöma utvecklingenunder den lid som dessa bestämmelser har gällt sä finner vi. som redan harpåpekats här, att del här med enkelheten i förfarandet inte riktigtstämmer överens med verkligheten, i varje fall inte i de två mål utskottet haftmöjlighet att ta del av. Dessa har knappast varit av den karaktären att man kanbetrakta dem som enkla. Vi harockså spårat en viss tendens till att praxis inte blivit likartad. Det har gjort atl även utskotlsmajoriteten har sett ganskaallvarligt på det här och å ena sidan sagt sig alt något kanske bör göras. Menå andra sidan har vi också sagt oss att erfarenheterna är alltför ringa för attvi skulle ta en definitiv ställning till frågan. Vi vill avvakta och seden framtida utvecklingen. Reservanterna har fört fram tanken alt man skulle lösa fråganom enhetlig praxis genom fullföljdsrätt till hovrätterna. På den punkten ärutskottsmajoriteten tveksam, därför all del skulle fortfarande leda till att vifick sex olika överrätter som kunde utbilda var sin praxis. Man löser såledesinte problemet genom fullföljdsrätt till hovrätt. Vi har inom utskottet varit medvetna om att Kungl. Maj:thar tillsatt en utredningsman för att utreda frågan om en överinstans när detgäller hyresmålen. Avsikten är väl att han skall undersöka möjligheterna attkomma med förslag om eventuell fastighelsöverdomstol. Skulle utredningsarbetetleda fram till att man beslutar sig för att inrätta en faslighetsöverdomstolanser utskottsmajoriteten att betänkligheterna mot en utvidgning avfullföljdsrätten är mindre och att man då kanske bör pröva frågan. Det är motden bakgrunden som vi har avstyrkt motionen 929. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tilllagutskottets hemstäUan i dess betänkande nr 17. HerrWINBERG (m): Låt mig bara med anledning av herrHammarbergs anförande konstatera att det inte har rått några delade meningar iutskottet om de fyra punkter jag tog upp i mitt förra anförande. HerrHammarberg har instämt i eller i varie fall inte bestritt de argument jag nyssförde fram. Vi skiljer oss alltså bara i fråga om slutsatserna. När ansåg att det inte är någon garantiför enhetlig praxis även om hovrätterna blir slutinstans så vill jag säga attdet är en väsentlig skillnad om sex hovrätter har det slutliga avgörandet istället för ett 25-tal fastighetsdomstolar. Jag vill påpeka att hovrätternas urrättstillämpningssynpunkt mer intressanta avgöranden publiceras på ett heltannat sätt än underrätternas. Får jag slutligen bara säga all vad som för mig och jagtror även för reservanterna i övrigt är det väsentliga här är just att vi skallnä en enhetlig rättstillämpning. Ett av kriterierna på rättssäkerhet är ju attlika fall skall behandlas lika. Låt mig komplettera inlägg medatt säga atl vi har en enhetlig uppfattning även på en annan punkt, nämligenatl varken utskotlsmajoriteten eller reservanterna är för dagen beredda attgöra någon ändring. Därför tycker vi från ulskottsmajoriletens sida atl det ärförnuftigare att invänta del pågående utredningsarbetet. Överiäggningen var härmed slutad. Hy resreglering för lokaler, m. m. Hy resreglering för lokaler, m. m. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 1 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller civilutskottetshemställan i betänkandet nr 29 punkten 1 röstar ja, den det ej vill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen nr I av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: Kammaren biföll reservationen nr 2 a av m. fl. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen nr 3 av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller civilutskottetshemställan i betänkandet nr 29 punkten 3 röstar ja, den det ej vill röstarnej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen nr 3 av m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Grebäck begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av m. fl., och förklarades denförra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan begärtvotering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den somvill att kammaren bifaller lagutskottets hemställan i betänkandet nr 17 röstarja, den det ej vill röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit reservationenav m. fl. Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat; Statligt stöd för tidsbegränsad fortsatt drift vidnedläggn ingsh o tade företag § 7 Statligt stöd för tidsbegränsad fortsatt drift vidnedläggningshotade företag Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 12 i anledning av propositionen 1972:64 angående statligt stödför tidsbegränsad fortsatt drift vid nedläggningshotade företag jämte motioner. Maj;t hade i propositionen1972:64 () föreslagit att godkänna de ipropositionen angivna riktlinjerna för statligt stöd för tidsbegränsad fortsattdrift vid nedläggningshotade företag, att tillämpas fr. o. m. budgetåret1972/73. I detta sammanhang hade behandlats motionen 1972:1620 av m. fl. (vpk) variyrkats att hos regeringen skulle begära nya riktlinjer förbemästrande av de problem som föranlett proposition nr 64 samt att dessa nyariktlinjer utformades i överensstämmelse med de i motionen anförda synpunkterna, motionen1972:1621 av () samt motionen1972:1622 av herrar () och (). att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1620, att riksdagenmed avslag på motionen 1972:1622 skulle bifalla propositionen 1972:64, att riksdagenskulle avslå motionen 1972:1621. Reservation hade avgivits av (vpk), somansett att utskottet bort hemställa, attriksdagen med bifall till motionen 1972:1620 skulle dels avslå propositionen 1972:64 samt motionerna 1972:1621och 1972:1622, dels begära att Kungl. Maj;t i enlighet med vadreservanten anfört lade fram förslag till åtgärder för att skapa ökatrådrum vid företagsnedläggningar. Statligt stöd för tidsbegränsad fortsatt drift vidnedläggningshotade företag HerrLORENTZON (vpk): Under de år socialdemokraterna suttit iregeringsställning - och det är har rättesnöret förderas politik varit, enligt vad de själva deklarerat, den fullasysselsättningen. "Den fulla sysselsättningen ger vi inte avkall på",har man sagt. Viljan härvidlag tror jag inte att man skall ställa i Ivivelsmål.Men är politik inte endast att vilja, det är framför allt atl handla och atthandla rätt. Den ekonomiska högkonjunkturen, som var rådande undersnart sagt hela efterkrigstiden, gav givetvis stark näring åt teorierna om en istort sett krisfri och stabil kapitalism. Man måste då bortse från denomfattande dolda arbetslösheten och från att hela bygder lades öde genomfolkförflyttning till de platser där industrierna behövde arbetskraften.Kapitalismen kan dock aldrig göras krisfri eller stabil. Det samhälleliga stödet åt de privata företagen blev alltstörre och mer mångfasetterat allteftersom åren gick. Riksdagsbesluten i dennariktning blev allt fler och kom snabbare . Hur starkt detsamhälleliga ekonomiska stödet än blev till storkapitalet, blev ändåarbetslösheten ett faktum. Det var inte endast det gällde. Och såföddes det helt nya uttrycket "rådrum". Vi måste skapa"rådrum", sades det. 1 vissa fall "förlängt rådrum" ellerockså "ökat rådrum". senast gäller det regeringspropositionen nr 64 ochinrikesutskottets betänkande nr 12 i anledning av denna proposition. Även nugäller det att skapa "ökat rådrum". gäller det statligtekonomiskt stöd i form av bidrag till lönekostnaderna i företag, som gått i konkurseller tvingats träda i likvidation enligt aktiebolagslagen, för att temporärthålla driften i gång. Det sägs i propositionen att på detta sätt skall tidvinnas för att omplacera anställda, rekonstruera företaget eller försäljadetsamma. Del är bidraget skall utgå, iprincip . Medelsbehovel uppskattar departementschefen till 5miljoner kronor, och beloppet beräknas motsvara kostnaden för att sysselsätta 1000 personer . Det anges vara ett försök som skall göras underdet kommande budgetåret. Åtgärderna skall alltså sättas in i dessa konkursdrabbadeföretag först sedan den ekonomiska situationen blivit ohållbar. Dylika åtgärderkan knappast öka de anställdas trygghet eller öka möjligheternaalt påverka deras situation. Riktlinjerna verkar minst sagt diskutabla. Att avkrävaföretaget information sä långt i förväg att det s. k. rådrummet vinnesdiskuteras inte. Ändå uppkommer en dylik situation för ett förelag som del härär fråga om inte som en blixt från klar himmel. Säkerligen har företagetsvårigheter rätt och kan räkna med den situation som del talas om ipropositionen. Att företag skulle ha någon skyldighet gentemot deanställda tycks inte vara någon rättsprincip som spelat in vid förslagelsutformning. Har ett företag hamnat i konkurs eller likvidationslillslånd, berordetta nästan aldrig på plötsligt inträffande faktorer. Situationen kansäkerligen förutses i förväg än som omfattas av nu gällandevarselregler. Vad som skulle behövas var ju skärpta varselregler och en utökadredovisningsskyldighet för företagen. Fördelen skulle då bli att det"rådrummet" inträder på ett tidigare stadium i företagets ogynnsammautveckling. Detta "rådrum" skall enligt propositionen inträda efteratt staten gått in med sitt ekonomiska understöd. Då är givetvis företagetssituation betydligt bekymmersammare . Men en förlängd varseltid bör givetvis kombineras medekonomiska skyldigheter från förelaget mol de anställda. Principen bör enligtvår mening vara att företaget skall bära de ekonomiska konsekvenserna, inte attdessa skall övervältras på de anställda eller skattebetalarna. En förlängdvarseltid skulle säkerligen kunna åstadkommas, om del gälldebetalningsskyldighet för företaget. Här gäller det ju förelagarnas ansvar ochskyldigheter mot de anställda. Efter vad jag här har anfört, herr talman, anser jag attdet föreligger fullgoda skäl för ett bifall till vår partimotion nr 1620, ochjag yrkar därför bifall till den reservation som jag fogat tillinrikesulskoltets betänkande. Statligt stöd för tidsbegränsad fortsatt drift vidnedläggningshotade företag , då vi här i kammarendiskuterade arbetsmarknadsanslag, anmälde jag i ett anförande min avsikt attvid ett senare tillfälle återkomma med några synpunkter på den konkurrensfilosofisom vägleder vissa storföretag. Jag framhöll att jag utifrån min liberalagrundsyn har svårt att förlika mig med storfinansbudel "död åtkonkurrenten", eftersom inte bara medtävlaren, dvs. den konkurrent somskall avlivas, ofta ljuter en kvalfull död utan också dennes personal i vissalägen kan komma atl skadas på ett otillböriigt sätt. Att vår näringsfrihetspolitikär en smula antikverad i vissa avseenden tillät jag mig också atl säga. Då nupropositionen 64 föreligger, anser jag, herr talman, att det lämpligatillfället har kommit. vill jag genast framhålla, att jag ingalunda ogillarkonkurrens. Jag anser att konkurrens är utomordentligt stimulerande,när den bedrivs på lika och rättvisa villkor, och jag vill gärna, särskiltsedan jag lyssnat till , tillägga atl det är konkurrensensförhandenvaro i de liberala länderna som gjort och gör levnadsförhållandena iväst så oändligt överiägsna dem som medborgarna i länder med renodlatsocialistiska regimer får hålla till godo med. Men då avser jag den konkurrenssom har ett konstruktivt syfte och alltså lar sikte på att skapaförutsättningar för ökad avkastning på salsal kapital och av gjordaarbetsinsatser genom ökad effektivitet eller genom erbjudande om bättre serviceoch undan för undan bättre och mer avancerade produkter. Emellertid kan maninte alllid använda beteckningen "konstruktiv" om den typ avkonkurrens som bedrives genom ett förvärv av marknadsandelar i kraft av enbartekonomisk överlägsenhet, och del omdömet gäller oavsett huruvida del är frågaom samhällsägda företag eller privata.