prot · FV09107 · 1972-12-31 00:00:00 — Ätt vi har fått en lugnare debattatmosfär måste leda tiU attvi nu diskuterar på vilket sätt vi skall försöka att undvika s. k.samhällsfarliga konflikter, där statsmakterna ändå , vid en viss gräns det vet vi av erfarenheterna måste ingripa till skydd för allmänheten. Detansvaret kommer vi inte ifrån. Statsministern uttryckte sig i eninterpeUationsdebatt som vi hade ungefär så: Att i en sädansituation från statsmakternas sida avstå frän att ta ställning vore detsammasom att uppge att över huvud taget regera. och min motion skall ses mot den här bakgrunden,och den syftar således till att förebygga ett upprepande av förra åretsingrepp. Jag skall fatta mig ganska kort, men jag vill ändåkommentera något av vad som sagts här i debatten. Vi har alltså en pågåendehuvudavtalsförhandling, och det är att beklaga att den förhandlingen inte harblivit färdig och att man nu står under en viss press, precis som antytt, i och med att förlängningen av avtalet gäller fram t. o. m. densista december i är. Vi har alltså frän motionärernas sida föreslagit att manparallellt med den här förhandlingen skall tillsätta en parlamentariskutredning för prövning av dessa frågor, för att de lösningar som man kommerfram till skall bli parlamentriskt förankrade. Avsikten är att maninte efter en förhandling, där det naturligtvis finns spänningar mellan deolika parterna, skall fä någon kalldusch. Det är klart att vi mäste ha enmening om ett huvudavtal här i . Avgörandet som gäller gränserna förvad som är samhällsfarligt och när ett statligt ingripande krävs till skydd förallmänheten vid en konflikt - det avgörandet mäste tas här. Utskottet är enigt om att avstyrka motionen, sade herrLorentzon, och det anslöt sig även till. Som motionär tar jagfaktiskt inte detta sä hårt, eftersom dröjsmålet med behandlingen av motionenstarkt har minskat möjligheterna till förhandling och parlamentarisk utredningparallellt. Det hade inte varit logiskt att utse en parlamentariskutredning och försöka fä den att fungera parallellt med förhandlingarna, somrimligen bör avslutas ganska snabbt. På det sättet har alltså utvecklingen och tiden gått förbimotionsyrkandet, och därför tycker jag att det är desto mer väsentligt vad somstår i inrikesutskottets motivering. Utskottet anser i frågan om parlamentariskutredning, ganska mjukt formulerat, att det "i nuvarande läge" är"mindre lämpligt" att utse en sådan parlamentarisk utredning. Man böri stället enligt utskottet avvakta resultatet av förhandlingarna. Jag uppfattardet så att utskottet förbehåller sig handlingsfrihet för statsmakternasräkning. Jag har emellertid förstått utskottet också sä att manbefinner sig väl i hnje med vad vi motionärer har sagt i en annan principfråga,nämligen: "Enligt vår uppfattning är det en klar fördel om en förändringav gällande regler kan förankras hos båda parterna pä arbetsmarknaden och hosstatsmakterna. Därmed minskas riskerna för oenighet om gällande reglersinnebörd i en konfliktsituation." 1 utskottsbetänkandet heter det:"Utskottet kan i allt väsentligt instämma i det bakomliggande resonemangeti motionen." Det tycker jag är en tillfredsställande formulering. Det ärbra att enigheten i utskottet mot den här bakgrunden dessutom är Därför har jag inget eget yrkande utan kommer att rösta medutskottsmajoriteten. var inne på att utskottet hade gjorthandpåläggning och gett välsignelse åt motionen. Det tycker jag är litetdrastiskt uttryckt, men må så vara, om denna välsignelse gäller just detta attförebygga återkommande konflikter genom ett så bra regelsystem som möjligt. Päden punkten tycker jag att vi borde kunna bli överens. Jag skall inte i övrigtta upp en stor debatt om hela den här problematiken. Allra sist vill jag understryka, i anslutning till vadherr sade, att samhället aldrig kan vara neutralt inför en konflikt sombedöms som samhällsfarlig. Därför tycker jag att vi skall kunna föra en öppendebatt - och godta motioner som inte är neutrala - också i den här frågan, förvi kommer ändå aldrig ifrån att ta ställning. Det är bäst att diskutera sådanahär saker i dagens relativt avspända läge. Jag yrkar bifall till inrikesutskottetsskrivning i betänkandet nr 18. Stärkt skydd mot samhällsfarliga arbetskonflikter inom denoffentliga sektorn HertLIDGARD (m) kort genmäle: Likheten mellan iStockholm och mig är att vi båda velat att det avspända läget skall utnyttjastill en framgångsrik förhandling om huvudavtalet. Skillnaden mellan oss är den,att jag är övertygad om att man skapar motsättningar, om man hoppar in fränsidan och ger anvisningar och uttrycker önskemål under förhandlingarna. Jagtror att metoden att avhälla sig från sådant - och det är detta jag har talatför - garanterar att förhandlingsatmosfären behäller det lugn som vi önskar. Det kan väl hända, , att jag uttryckte miglitet drastiskt om handpåläggningen. Det är ju litet oklart skrivet iutskottsbetänkandet man skriver att i allt väsentligt stöder man de grundersom åberopats. Den som läser motionen finner att där finns mänga synpunkter sädana som man kan instämma i och sädana som man inte kan instämma i. HerrJohansson gjorde sin tolkning. Jag kan göra en annan tolkning av vad maninstämmer i, och dä får jag det kanske att framstå litet klarare varför jag intetycker om detta. Jag syftar pä att ni i motionen bankruttförklarar det systemsom vi hitintills har haft. Jag är inte så övertygad om att detta inte harfungerat pä ett gott sätt pä de punkter där man har använt sig av det. Att mansedan inte har använt systemet pä någon enstaka punkt, det är inte systemetsfel. säger att man inte kan stä neutral inför enarbetskonflikt som hotar vitala intressen. Nej, det häller jag med om, herrJohansson, men i systemet ingår ju att redan pä ett tidigt stadium klargöra förparterna att den och den konflikten är inte acceptabel, inte tilläten. Begagnarsig sedan den berörda parten ändå av de varslade konfliktmetoderna, då har jaginte heller någonting till övers för den som bryter mot spelets regler. i (c) kort genmäle: Herrtalman! Jag hade i och för sig inte haft någonting emot att den här motionenbehandlats före , så att den inte hade kommit Stärkt skydd mot samhäUsfarliga arbetskonflikter inom denoffentliga sektorn samtidigtsom förhandlingarna pågår. Men har vi inte den situationen, och jag tyckerdet är beklagligt att man inte har tvingat sig fram till en snabbare tågordningnär det gäUer att få till stånd ett nytt huvudavtal, för risken finnsnaturligtvis att det måste till nägon sorts press för att man skall nå enöverenskommelse till slut. Ett huvudavtal mäste helt enkelt skapas igen. Sedan vill jag beträffande fredspliktslagen som sädanpåstå, att det är ett erkännande av att de regler som vi har inte varit helttillfredsställande, när man hamnar i den situationen att man måste tillgripa såpass drastiska metoder. tar till rätt hårda ord igen, när han talarom att vi skulle ha utfärdat en bankruttförklaring i motionen. Det är liktydigtmed en bankruttförklaring av det gällande regelsystemet, om man måste tillgripafredspliktslagstiftning återkommande, och det är alltså detta som motionensyftar till att söka förhindra. Vi mäste se sanningen sädan den är, nämligenatt detta kan bli nödvändigt igen, om vi har oklara och otillfredsställanderegler, och händelseförloppet 1971 talar för att vi har det. HerrFAGERLUND (s): Lät mig först konstatera att det inte finnsnågot annat yrkande än om avslag på motionen i den här frågan. Därvidlag är vitydligen alla ense i diskussionen. Men sedan har det gjorts olika uttolkningarav utskottets betänkande, och jag måste därför kommentera det hela litet. Jag tycker vi skall komma ihåg vad vi diskuterade den 11mars 1971, nämligen lagen om förnyad giltighet för vissa kollektivavtal. Det ärväl det som är bakgrunden till den motion det här gäller och den debatt vi föri dag. Men den frågan skall vi inte ta upp pä nytt. Lät mig bara säga en sak.När vi antog lagen om förhandlingsrätt för stats-och kommunalanställda -vilken jag själv anser har kommit för att stanna var det, om jag intemissminner mig, en enhällig riksdag som antog följande uttalande: "Statens och kommunernas verksamhet kan uppenbarligenej tillåtas bli försatt ur spel. Samhället måste äga medel att värja sig motkonflikter, som skulle kunna äventyra rikets särkerhet eller medborgarnastrygghet till Uv och egendom, vården av sjuka, omhändertagna och andrabehövande eller medföra allvarliga rubbningar i samhällsekonomien ellerfolkförsörjningen." Det uttalandet visar ju att vi redan när vi antog denlagen var på det klara med att det kunde uppstå vissa situationer, och det vardärför vi beslöt som vi gjorde den 1 . När nu tog upp frågan om denna lag, som jagalltså anser har kommit för att stanna, så tolkade han också vissa avsnitt iutskottets betänkande. sade - och det förvånade mig litet atthan är nöjd med nuvarande förhällande. Det kan jag inte tänka mig att han är,ty det huvudavtal som han här talade om sades ju upp'av och förhandlingarom ett nytt avtal pågår . Utskottetvill inte göra något "elefantinhopp" i detta fall och har hellerinte gjort det. Vi skriver bara pä s. 10 i betänkandet: "Mot bakgrund avvad som passerat under de år konflikträtt funnits pä den offentligaarbetsmarknaden finns det anledning räkna med att parterna känner ett stortansvar för att ett för samhället acceptabelt resultat uppnås." Vi ärövertygade om att det är någonting som ocksä de anställda är överens om. Devill inte heller ha några sädana ingripanden som företogs 1971. Vi gör alltsåingenting för att styra förhandlingarna eller att föra utvecklingen tillbaka. skriver utskottet attexistensen av den och dess sätt att verka inte var en tillräcklig garanti motur samhällets synpunkt oacceptabla arbetskonflikter. Utskottet skriver:"Genomförandet av lagstiftning som temporärt förbjöd stridsätgärderbekräftar pä sitt sätt detta förhållande." Jag tyckerinte att man skall förbise den saken. Lät mig också säga att om någon gör gällande att vi tarställning för någondera sidan i de förhandlingar som pågår, så är det ettfelaktigt påstående. Utskottets majoritet anser att förhandlingarna skall förasi en atmosfär där man försöker komma fram till ett resultat som gör ettingripande från sida onödigt . När sedan tog upp frågan om nämndernasställningstagande sade han att det bara var en enda konflikt där nämndernainte hade nätt fram till ett positivt resultat. Men om vi dä ser på detsammanträde som gällde TCO-S :s varsel beträffande bl. a. postgiropersonalen,så förklarade sig nämnden den gången inte kunna avge något uttalande, eftersomnägon majoritet för en ståndpunkt i saken inte kunde uppnäs bland nämndensledamöter. Det visar ju att det förhällande som råder inte är sä lyckat. Som jag förut sade vill jag absolut inte och det villingen annan i utskottet heller - att vi här skall få en inblandning i förhandlingarna.Vi anser att de förhandlingar som pågår skall leda fram till ett resultatsom blir acceptabelt från samhällets synpunkt och löser de problem som gjordeatt vi fick göra ett ställningstagande 1971 med lagen om förlängning avkollektivavtal . Med det anförda yrkar jag bifall tillutskottets hemställan. Stärkt skydd mot samhällsfarliga arbetskonflikter inom denoffentliga sektorn () kort genmäle: Tack för detuttalandet, ! Det var ett utmärkt uttalande: Utskottet vUl integöra något inhopp i förhandlingarna, utskottet vill inte att man skall åberopavad som är sagt i utskottet. Jag tror att vi har nått fram till en riktigståndpunkt. Utskottet har inte varit fullt så listigt som jag har velat göradet. Jag anser mig nu kunna utgå ifrån att vi är överens om att vad utskottethar sagt icke lämpligen kan åberopas av någon part vid förhandlingarna. Dä ärallt gott och väl. HerrCARLSHAMRE (m); Jag tror det behöver sägas att det, tillskillnad från vad har uttalat, väl inte finns någon somanser att de nuvarande förhållandena och de nuvarande bestämmelserna på stats- Stärkt skydd mot samhällsfarliga arbetskonflikter inom denoffentliga sektorn tjänstemannaområdetär i alla avseenden bra som de är det anser inte heller , trorjag mig våga försäkra, och jag gör det inte heller. Fär jag lov att erinra om att , när riksdagenfattade beslut om de lagar det här gäller, väckte och jag enmotion där vi föreslog att det skulle utarbetas beredskapsregler för en sädansituation som sedan kom att inträffa 1971 - det var ganska lätt att redan 1965förutse att den kunde inträffa. Att vi ville ha beredskapsregler motiveradesbara av att det trots aUt är bättre att reglerna för ett spel är kända innanspelet börjar än att reglerna av den ena parten i spelet ändras under speletsgäng, vilket var vad som skedde . är det bara det, , att nu pågårspelet igen, låt vara i mycket mindre dramatiska former; just nu pågår alltså,med avbrott och besvärligheter, förhandlingar om ett nytt huvudavtal. Riksdagenoch dess inrikesutskott vill nu gä in och göra uttalanden som, om man läser vaddär står - innan man har hört tolkning av vad där står, vUketju går ut på att det som står där inte står - innebär ett ingripande i enförhandlingssituation. När motionären talade blev det mycketklarare jag hade annars inte tänkt begära ordet i den här debatten attavsikten är att det skall klargöras att de förhandlingar som förs måste ledafram till ett visst resultat, en viss sorts regler som ochhans medmotionärer kan acceptera, annars händer någonting. Det är just den sortens ingripande i pågåendeförhandhngar, detta sätt att försöka presumera regler för det spel som redan äri gång, som är så omöjligt att acceptera. Med den enkla motiveringen att utskottettrots allt kommer till det enda rimliga resultatet, nämligen att böravslå motionen, hade jag tänkt rösta med utskottsmajoriteten, och det skulle,om det bara vore detta, inte vara svårt, för motionen bör verkligen, mer än deflesta motioner, avslås - däri har utskottet rätt. Men med risk att förblandasmed och hans sätt att tolka vad ett .sådant beslut innebärvill jag avstå från att rösta för utskottets förslag. Då återstår egentligenbara alternativet att inte rösta alls, och det var det jag ville förklara. Jagkommer alltså att avstå vid en votering. Hert OLOFJOHANSSON i (c) kort genmäle: Jag är naturligtvis ledsen å för att han inte kan medverka i detta eftertryckliga avslående avmotionen. Det tycker jag mäste kännas obehagligt för honom efter allt detengagemang som han i alla fall är beredd att mobilisera för att fä just detresultatet. Jag brukar faktiskt tro på vad som står iutskottsbetänkanden - precis så som det står och att det är vad man menar. Dethar jag gjort i det här fallet också. Jag tycker att det är utomordentligtvärdefullt när man t. ex. direkt hänvisar till motionen i följande mening:"Såsom motionärerna anför torde det inte minst ligga ilöntagarorganisationernas intresse att få införd en ordning som förhindrar attsamhället återkommande tvingas tillgripa lagstiftning för att stoppastridsåtgärder." Det innebär rimligen att det ändå är uppfattningen hos statsmakternasom måste testas. Befinner sig inte arbetsmarknadsorganisationerna ochstatsmakterna pä samma hnje finns det i en framtida konfliktsituation risk föratt situationen upprepas. Den uppfattningen har jag, och den står jagför. Jag tycker att det är riktigt att se sanningen i vitögat och inte baragömma undan kärnfrågan i detta sammanhang. Då får vi nämhgen en situation somherr Carlshamre, och andra säger att de inte önskar. Men vi harskyldighet att skydda tredje man aUmänheten - och den skyldigheten mäste viuppfylla; annars sviker vi den uppgift vi är satta att sköta. Hert (): Jag kanske inte uttryckte mig tillräckligtklart i fråga om utskottets skrivsätt "i nuvarande läge""mindre'lämpligt", o. d. Det finns inget svårare än att spå omframtiden, och utskottet vill absolut inte binda sig, eftersom det kan uppkommanya situationer. Men vår förhoppning - och den förhoppningen är faktiskt enövertygelse - är att parterna skall komma fram till ett resultat som innebäratt vi får ett bra regelsystem som gör en lagstiftning på detta område onödig. Hert CARLSHAMRE (m): Det blir värre och värre. att utskottet uttalar sig inte om framtiden - det är sä svårt att spå omframtiden. Alltså uttalar sig utskottet om den aktuella situationen. Denaktuella situationen är en pågående förhandhng, och det är i den man gör ettinhopp. Dä blir det ännu omöjligare att stödja utskottet. Utskottet gör inget uttalande om de pågåendeförhand-Ungarna. Utskottet uttalar sig om en motion av herrar iStockholm och . Hert CARLSHAMRE (m): Utskottet uttalar sig inte om framtiden, ochutskottet uttalar sig inte om den aktuella situationen, I den män utskottetinte uttalar sig om forntiden är alltså dess betänkande en nullitet. Och börman lämpligen avstå från att rösta på det. Hert (): Det är tydligen bara somanser att man aldrig kan behöva ändra en uppfattning. Jag skall notera det förden händelse i något ärende vill skriva någonting annat i ettbetänkande än han gjorde 1965 eller 1966. Stärkt skydd mot samhällsfarliga arbetskonflikter inom denoffentliga sektorn Överläggningenvar härmed slutad. Propositioner gavs pä bifall till dels utskottetshemställan med godkännande av utskottets motivering, dels utskottets hemställanmed den ändring i motiveringen som föranleddes av bifalTtill reservationen avherr Lorentzon, och förklarades den förra propositionen vara med Nr 107 övervägande ja besvarad. Sedan herrLorentzon begärt votering upplästes Onsdaeen den '-' godkändes följande voteringsproposition: Den som vill att kammaren bifaller inrikesutskottets hemställan i Kartläggningav den betänkandet nr 18 med godkännande av utskottets motivering röstar ja, dolda arbetslös- den det ej vill röstar nej. heten m.m. Vinner nej har kammaren btfaUitutskottets hemställan med den ändring i motiveringensom föranleds av bifall tiU reservationen av . Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledamöter ha röstat för ja-propositionen. Dähert Lorentzon begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsapparat.Denna omröstning gav följande resultat: § 3 Föredrogs inrikesutskottets betänkande nr 19 ianledning av motion angående lagstiftningen om uppsägningsskydd for äldrearbetskraft. Utskottets hemställan bifölls. § 4 Kartläggning av den dolda arbetslösheten m. m. Föredrogs inrikesutskottetsbetänkande nr 22 i anledning av motioner om kartläggning av den doldaarbetslösheten m. m. I detta betänkande behandlades motionerna 1972:158 av m. fl. (fp) såvitt avsåg hemställanunder A I a att hos Kungl. Maj:t begärde en utredning i syfte attklarlägga den dolda arbetslöshetens omfattning samt föreslå åtgärder för dessbekämpande, 1972:380av i (fp), såvitt rörde yrkandet 1, samt 1972:1397 av i (c) och fröken ()såvitt gällde yrkandet 1 att hos Kungl. Maj:t skulle anhålla om attarbetsmarknadsverket fick i uppdrag att kartlägga den dolda arbetslösheten. A. att skulleavslå motionerna 1972:158, yrkandet A 1 a, och 1972:1397, yrkandet 1, B. att skulleavslå motionen 1972:380, yrkandet 1. Reservation hade avgivits av herrar i (fp)och Ekinge (fp), som ansett att utskottet under A bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:158, yrkandetA 1 a, och i anledning av motionen 1972:1397, yrkandet 1, som sin mening gavKungl. Maj:t tiU känna vad reservanterna anfört om en utredning av den doldaarbetslösheten. Till betänkandet hade fogats ett särskilt yttrandebeträffande kartläggning av den dolda arbetslösheten av herrar iTvärålund (c). Stridsman (c), () och (). Hert i (fp): sedan spreds genommassmedia nyheten om att det skulle göras en gemensam industrisatsning iVästerbotten. Staten och konfektionsföretaget skulle tiUsammans etableraen del konfektionsindustrier i några klart angivna orter uppe i Västerbotten.Detta skulle ge sysselsättning ät ett stort antal människor, främst kvinnor. efter det att denna nyhet spritts blevnågra av de jobbigaste för tjänstemännen vid arbetsförmedlingskontoren på dessaorter - det blev några av de mest arbetstyngda dagar som de upplevt. De ringdesner, och det stod kö vid kontoren, av människor som ville anmäla sig såsomarbetssökande. Det intressanta var att det i denna stora skara människor varett starkt inslag av personer om vUka det tidigare inte varit känt att de varitarbetslösa. Det här exemplet är kanske det mest uppmärksammade på hurstor den dolda arbetslösheten är, men det är inte pä något vis det endaexemplet. Många av kammarens ledamöter vet säkert att när det offentliggörs ivåra respektive bygder att man har fått anslag till beredskapsarbete för ettvägbygge eUer hknande ändamål, så är det mänga människor som låter höra av sigoch anmäler sig vara arbetslösa personer som tidigare ansett det meningslöstatt registrera sig som arbetssökande. Jag tror att vi i utskottet är ense om att det är ytterstviktigt, inte minst för utformningen av den framtida arbetsmarknadspolitiken,att få en så klar och fyllig bild som möjligt av hur stor den doldaarbetslösheten är och vilken stmktur den har. Det finns en mening i majoritetens skrivning somverifierar vad jag här har sagt om att det råder enighet om hur viktigt det äratt fä en klar bild av förhållandena. Man säger: "Utskottet instämmer sätiU vida med motionärerna att det enligt utskottets mening är av stor vikt förarbetsmarknadspolitiken liksom för den ekonomiska politiken att man får ettklart begrepp om den totala arbetslösheten vare sig den uppträder öppet eUerdolt." Detta är vi aUtså ense om. Skillnaden mellan majoriteten i utskottet och mig, som har reserverat oss för ett bifall till partimotion,är den att vi följer upp vad vi är ense om, nämligen kravet på en tillförlitligbUd av den dolda arbetslösheten, genom att kräva att en utredning tillsättsutan dröjsmål och att denna bedriver sitt arbete med skyndsamhet. Vi anser frånvärt häll att de nuvarande undersökningsmetoderna inte är tiUräckliga för atthelt ange det verkliga förhållandet. Jag har nämnt exempel här frän detpraktiska livet som verifierar detta, och det finns stickprovsundersökningarsom visar detsamma. Det finns också en del statistik som styrker våruppfattning, 1 en mycket färsk statistik angående arbetslösa män sominte är i arbetskraften visas att man i mellersta , i Y och Zlän, i Kartläggning av den dolda arbetslösheten m.m. Kartläggning av den dolda arbetslösheten m.tn. dengruppen har inregistrerat av männen, varav varregistrerade som arbetslösa. I övre är siffrorna ännu värre: där är igruppen ej i arbetskraften av männen, och av dessa ärregistrerade som arbetslösa. Det är alltså nästan var fiärde man i de nordligastelänen som tillhör gruppen ej i arbetskraften, och allting tyder på att det därfinns en dold arbetslöshet som inte framkommit genom de nuvarandeundersökningsmetoderna. Änders , som har varit verksam påolika håll i statsförvaltningen och som är knutentill , har tagit upp dessa frågor i en bok som är ettsammandrag av låginkomstutredningens första delbetänkande. Han pekar bl. a. påatt bland kvinnorna var vid den tid då han skrev denna bok den doldaarbetslösheten antagligen fyra gånger så stor som den öppna arbetslösheten. Jag har med den här korta motiveringen velat slå fast attvi anser att det finns mycket starka skäl för att tillsätta en utredning föratt fä mera tillförlitliga mätningar. Jag vidhåller värt krav fränfolkpartimotionen, som vi har följt upp i reservationen, och ber, herr talman,att få yrka bifall till och min reservation. Det finns ungefär lika många män som kvinnori arbetsför ålder, men kvinnornas andel i arbetskraften är betydligt lägre. Jagtror inte att kvinnornas andel nägon gång kommer att bli lika stor - i varjefall kommer det att ta . Anledningarna är ju flera. Kvinnorna stannarhemma för att vårda och fostra barn, och dä räknas de inte in i arbetskraften.I denna inräknas ej heUer de latent arbetssökande, men när det gäller derasantal leder kvinnorna stort. Skälen är väl kända: kvinnor är mera bundna till den ortdär de bor och där mannen har sitt arbete. Kvinnorna känner då mänga gånger sinsituation så hopplös, att de inte ens söker upp arbetsförmedlingen.