prot · FV09125 · 1972-12-31 00:00:00 — I samband med det nordiskautrikesministermötet kallade vi till ett sammanträde i den 16november och står i denna fråga i fortlöpande kontakt med de nordiskaregeringarna. Vi har också haft kontakter med en rad andra potentiellabidragsgivare, framför allt med de givarländer som vi traditionellt har ettnära samarbete med i biståndsfrågor. Det vore felaktigt av mig att redovisa de olika FN-instansernastekniska och politiska bedömning. Jag vill inte heller gå in på de reaktionervi har mött i de mera bilaterala diskussionerna. Det vore fel, eftersom vibefinner oss på ett förberedande stadium och det inte skulle gagna debatten attgå in på en offentlig diskussion. Jag har därför i mitt svar till inskränka mig tUl att mera redovisa den yttre ramen för vad som pågår.Självfallet är min förhoppning att dessa samtal SkaU leda fram till en såsamstämmig uppfattning och så pass konkreta resultat att det skall vara möjligtför mig att inom en inte alltför avlägsen framtid återkomma tiU frågan och dågöra det på ett mera konkret sätt än . HerrDAHLEN (fp): Först vill jag rikta ett par ord till i Malmö.Jag tror nog att missuppfattade mig litet grand. Jag tog i mittanförande inte upp någon kritik av den aktuella fördelningen avbiståndsverksamheten till folk såsom helhet. Jag talade om framtiden.Det är möjligt att man kan ta upp en kritik av det som skett, men det var intemitt syfte. gäller det att se framåt. I sitt andra anförande gjorde utrikesministern mycketvärdefulla deklarationer. Att det kan vara känsligt att gå in i en situation,där det fortfarande finns motsatta opinioner och riktningar, kanske t. o. m.stridigheter, kan jag helt hålla med om. Är det detta som avses iinterpeUationssvaret, har vi inga delade meningar. Det var även mycket värdefullt att höra utrikesministernsinställning tiU möjhgheten att kanalisera en del av hjälpen genom frivilligaorganisationer. Jag har ju hört utrikesministern uttala det i andra sammanhang,och därför var jag nog litet förvånad över att det inte fanns med här. Jag konstateraralltså att det var ett värdefullt besked. Jag kan tillägga att jag just hört att redan under deförsta som organisationen hjälper gick ut och begärdemedel fick man in , vilket ju visar att det finns inom svenskafolket ett spontant intresse att verkligen göra något mer. Vi vet attfrivilliga insamlingar aldrig kan nå upp till den storlek som de statligainsatserna kan ge, men jag tror att det är väldigt värdefullt att enskildamänniskor känner sig engagerade och känner att det som statsmakterna beslutarär riktigt. Vi måste ha människorna med på vårt arbete. TUl sist några ord om frågan om möjhgheterna av eninternationell världsaktion för återuppbyggnaden. Det var på den punkten ettvärdefullt besked som utrikesministern gav. Jag håller med honom beträffande detvå skäl som han anför. Jag formulerade dem på ett annat sätt i min kommentar,men jag kan lika väl formulera dem på det sätt som utrikesministern gjorde.Även här gäller det att försöka skapa en miljö, i vilken verkligen folken ivärlden upplever att här har vi ett gemensamt ansvar för att försöka rädda detsom räddas kan, rätta tiU, vara med och bygga upp. Jag hoppas därför att, när -som vi väl alla har en känsla av borde vara rimhgt - ett stiUestånd kaninträffa och ett fredsavtal också kan komma tUl stånd, samtalen då skall hakunnat föras så långt, att man verkhgen kan gå ut och här skapa förståelse föratt världens folk skaU vara med om att åstadkomma en återuppbyggnad av Vietnam.Jag tror att det skuUe vara ganska olyckligt, om samtalen inte relativt snartledde tiU resultat och att kanske först efter att stUlestånd harinträffat det skulle vara möjligt att ta upp frågan om en större samordnadinternationell aktion. Därför hoppas jag att de här samtalen bedrivs med sådankraft och tillsammans med så många länder att man verkligen kan vara färdig dåfolken i världen känner att de verkligen har en möjlighet att betala av sinskuld. Ang, svenska hjälpinsatser till folk i (m): Till vUl jag säga att jag intemissförstod honom utan bara anknöt tiU vad han sade, nämligen att det måstevara svårt att avgöra vad som är av ENL kontroUerade områden, därför attfronten böljar fram och tillbaka. Jag fick emellertid inget svar av utrikesministernbeträffande det eventuella stöd som har gått till . Jag frågade intebara med anledning av det här svaret utan också med anledning av en uppgift somSaigonregeringens utrikesminister visade mig ur en pubUkation, där manredovisade bistånden från olika länder och där också svenska staten varupptagen med ett rätt blygsamt belopp - jag vUl minnas att det var ungefär 60000 doUar. Jag skulle gärna vilja ha bekräftat humvida vi ger något bistånd ochav vilken storleksordning det är. Under detta anförande övertog herr talmannen ledningen avkammarens förhandlingar. Jag beklagar att jag råkade glömma att lämnaden informationen i mitt föregående inlägg. Totalsiffran är 16 miljoner tiUSydvietnam, varav 14 miljoner har förmedlats via ENL och PRR tUl -oberoende avsvårigheterna att fastställa var gränsen går i vafie faU definitionsmässigtav FNL kontrollerade områden. Det kvarstår alltså en rest på 2 miljoner kronor.De 2 miljonerna har gått tUl Röda kors. Uppgiften som iMalmö såg i är korrekt såvitt jag kan se - är enunderskattning, det måste vara så att bidraget har delats upp på ohka poster. Överläggningen var härmed slutad. Ang. sabotageverksamheten inom försvaret § SAng, sabotageverksamheten inom försvaret Herr försvarsministern ordet för att i ett sammanhang besvara dels () den 17november framställda interpellation, nr 225, dels () ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 324, och dels herrWestbergs i (fp) i kammarens protokoll för intagnafråga, nr 333, och anförde: har frågat mig vilka åtgärderjag tänker vidta för ati: förbättra arbetsmiljön inom försvaret. har frågat mig om jag inför villkommentera uppgifterna i pressen om sabotageverksamhet inom det svenskaförsvaret. i har frågat mig vilka åtgärder jagtänker vidta för att komma till rätta med sabotageverksamheten inomkrigsmakten. Då frågorna har aktualiserats av den av försvarsstabensinformationsavdelning i utgivna orienteringen "Undergrävandeverksamhet inom försvaret" har jag valt att besvara dem i ett sammanhang. I denna orientering förekommer uppgifter om sabotage ellerskadegörelse mot materiel. Här har en oroande ökning ägt rum. Åren 1968-1969inrapporterades 5 å 6 misstänkta fall , 47 och 52fall. Jag vill emellertid göra en reservation beträffande det statistiskamaterialet. En del av ökningen beror troligen på förbättrad registrering ochökad uppmärksamhet vid förbanden. Omständigheterna i en del av fallen tyder påatt personer utanför krigsmakten mycket väl kan vara skyldiga tillskadegörelsen. Sådana fall av skadegörelse som lossade fälgmuttrar,avklippta bromsledningar på fordon och igensatta pitotrör på flygplan ärverkligt allvarliga eftersom de utsätter människor för risker att skadas tillliv och lem. Det är självklart att en sådan försämring av arbetsmiljön oroarpersonalen. Förutom de risker som människor utsätts för uppstår ocksåhelt onödiga skador på materielen. Detta medför kostnader dels för reparationer,dels för den ökade kontrollverksamhet som blivit nödvändig att införa. Jag vill liksom överbefälhavaren understryka att hittillsingen särskild grupp har kunnat bindas tiU denna skadegörelse. Den måsteemellertid skarpt fördömas. När det däremot gäller uppmaning till sabotage motutbildningen har man full vetskap om vilka grupper som ligger bakom. Dessa grupper låt vara få och små accepterar inte dedemokratiska och parlamentariska principer som det svenska samhället bygger på.Deras undergrävande verksamhet är bl. a. ägnad att misstänkliggöra och försvåragenomförandet av en utökad demokratisering inom försvaret. Vidare arbetar dessagrupper ofta genom att utnytfia de eventuella missnöjesanledningar som kanuppstå för att därigenom skapa konflikter mellan befäl och värnpliktiga. Dettaleder till en försämrad utbildning. Utbildningen inom försvaret måste bedrivas medkriget som bakgrund. Detta kräver att vissa för krigsmakten speciellaarbetsformer tillämpas. I det civila livet - inte minst på skolans område -pågår en utvecklingbort från auktoritära former. a. har medfört en ändrad attityd hosungdomen till den militära utbildningen. De omställningsproblem som uppstårunder värnphktstiden är större . Detta måste mötas med en positivförståelse från samhällets sida. Omställningssvårigheter utnytfias dock avungdomsgrupper som är negativt inställda till försvaret. Då den personella kvaliteten är avgörande förförsvarseffekten är en effektiv utbildning av största betydelse. Det omedelbaraansvaret för utbildningen åvilar truppbefälet, som har att lösa en svåruppgift. Den negativa kritiken från vissa unga värnpUktigas sida mot befäl ochutbildningsmetoder bidrar till att försvåra arbetsförhållandena. Jag har lärtkänna försvarets personal som skickUga ledare och lärare. Jag vill uttala mittförtroende för truppbefälets lojalitet och ansvarskänsla och är beredd att gebefälet allt stöd vid lösande av de uppgifter som åläggs dem. Jag villsamtidigt uttrycka den förhoppningen, att de värnpliktiga skall veta att kännasin del av ansvaret för att resultatet av utbildningen blir gott. Det gäller engemensam insats av befäl och värnpliktiga. Försvaret måste så långt det är möjUgt förändras i taktmed samhällsutvecklingen i övrigt. Arbetsmiljön inom försvaret är ocksåständigt föremål för uppmärksamhet och undergår ständiga förändringar. Arbetsmiljöfrågor berör bl. a. samverkan mellan befäl,anställda och värnpliktiga, arbetarskydd, personalvård, hälso- och sjukvårdsamt fritids-och förströelseverksamhet. Inom försvaret pågår omfattande försök bl. a. medfördjupad företagsdemokrati. Jag vill här redogöra för den del avarbetsmiljön, som berör samverkan mellan olika grupper av personal inomförsvaret. På vafie kompani (motsvarande) verkar en kompaniassistent.Vid försöksförbanden finns dessutom en kompaninämnd. består avkompanichef, kompaniadjutant, kompaniassistent och kompaniets värnpliktige representanti förbandsnämnden. Vidare ingår två värnpliktiga per pluton eller envärnpliktig per logement samt ett befäl per pluton. Vid varje regemente finns en förbandsnämd. Ledamöter iförbands-nämd är förbandschef, personalvårdsbefäl, konsulent (personalvårdsassistent),kompaniassistent, vilka alla är självskrivna ledamöter, i regel fyra avmyndigheten i samråd med personalorganisationerna utsedda befäl, som företräderutbildningsverksamhet vid förbandet, samt en värnpliktig från vafie kompani.Antalet befäl avpassas så att de värnpliktiga inom förbandsnämnden är imajoritet. Förbandschefen är nämndens ordförande. På de årliga värnpliktskonferensema kan den värnphktigapersonalen genom valda ombud diskutera frågor av gemensamt intresse. Ensärskild arbetsgrupp driver sedan de frågor som konferensen beslutat ta uppunder tiden fram till nästa värnpliktskonferens. Därigenom har man sörjt för enviss kontinuitet i arbetet. 1 sammanhanget vill jag också nämna försvaretscentrala nämndverksamhel med sin kursverksamhet och den speciella ganskanystartade kursverksamheten vid Gällöfsta. För den anställda personalen arbetar vidare de fackligaorganisationerna för att påverka miljöfrågorna inom försvaret. Ang. sabotageverksamheten inom försvaret Ang. sabotageverksamheten inom försvaret Av vad jag här sagt framgår att det inom krigsmakten finnsrimliga förutsättningar att påverka arbetsmiljön. Ökad vaksamhet, skärpt kontroll och bevakning skallförhindra skadegörelse och sabotage. Offentliggörandet av den tidigare nämndaorienteringen om undergrävande verksamhet avser bl. a. att fästa devärnpliktigas och allmänhetens uppmärksamhet på de risker för skada förmänniskor cch materiel som föreligger. I de fall misstanke om brott föreliggerpågår utredning genom polismyndighetens försorg. När det gäller uppmaning till sabotage mot utbildningenmåste denna mötas med information och debatt. En aktiv opinion mot den negativapropagandan vid förbanden måste skapas. Alla - inte minst de ungdomar som inser nödvändigheten aven god anda inom vårt försvar - bör ta del i arbetet och medverka till attarbetsmiljön för befäl och värnpliktiga förbättras. Den positiva kritiken somkommer från den värnpliktiga skall och vill man inom försvaret ta vara på. HerrOSKARSON (m); Jag ber att få tacka statsrådet för svaret.Sedan ett antal år tillbaka har försvarets personal kunnat registrera denpropaganda och infiltration i negativ riktning som bedrives bland devärnpliktiga. Framställningar har också gjorts från såväl enskilda somorganisationer om åtgärder för att stoppa denna verksamhet. Som statsrådet sagti sitt svar är det i första hand truppbefälet, som får ta de direkta negativaföljderna av denna underminering som direkt syftar fill att sänka moral ochanda bland de värnpliktiga. Bland truppbefälet är det de yngsta som förstutsattes för ohörsamhet, maskning, otrevligt och provocerande uppträdande m. m.På grund av mindre rutin och mindre auktoritet är det för dessa ungabefattningshavare svårt att bemästra situationen. Detta har skapatotrivsel i fiänsten för många. Inte heller har de känt det stöd som de ansettsig berättigade fill för att kunna klara av svårigheterna. Försvarsstaben har kommit med denna verkligenskrämmande rapport, som klart och tydligt visar hur allvarligt den militäraledningen ser på dessa frågor. Jag hoppas att försvarsstaben också följer upprapporten genom föreskrifter och anvisningar om hur man skall kunna stoppa denundermineringsverksamhet, som dessa iUegala grupper bedriver. Men, herr statsråd, vad inte bara hela försvarets personalutan vågar jag påstå - hela svenska folket väntar på är atl försvarsministernhär i och att själv fördömer den illojala verksamhet, somdessa våldsgrupper öppet bedriver inom försvaret. Man förväntar också, attförsvarsministern och uttalar sitt fulla förtroende för försvaretspersonal, militärer, civilmilitärer och civilt fast anstäUda, som enligtgällande reglementen och anvisningar strävar efter att fullgöra sin fiänst såatt de värnpliktiga kan ges en effektiv utbildning under disciplinerade former. Jag konstaterar med tillfredsställelse, att statsrådetgjort uttalanden i denna riktning, som kommer att värdesättas. När det gällerden direkta skadegörelsensäger statsrådet: "Den måste emellertid starkt fördömas." Angåendeden negativa propagandan säger statsrådet om personalen: "Jag vill uttalamitt förtroende för truppbefälets lojalitet och ansvarskänsla." Jag villkonstatera dessa båda positiva och bra uttalanden. Vad är det då som sker? Jag skall inte här ta upp tidenmed att räkna upp detta. I svaret har statsrådet redogjort för vissaskadegörelser som är mycket allvarliga. Det gäller pitotrören på våra flygplan,det gäller grus eller sand i bensinen. Det gäUer avklippta bromsledningar o.d., sabotage som ju direkt syftar till att skada personal till hv och lemförutom de materiella skadorna. Vad jag ändå vill säga något om är de uppmaningar somdessa grupper driver för att direkt infiltrera inom försvaret. De som skickasut att göra detta har också fått en mycket noggrann skolning. De har fåttnoggranna föreskrifter och anvisningar om hur de skall uppträda. Vad gör dådessa, jag skulle vilja säga unga och oförståndiga värnpliktiga, som inte vetvad de ger sig in på. Jo, de försöker bojkotta förbandsnämnder. Det kanske inteär en så allvariig sak, men de försöker få in utbildade infiltratörer iregementsnämnderna för att inifrån där verka i negativ riktning. Politiskagitation på logementen är vanlig, strejkaktioner och ordervägran,inaskningsaktioner förekommer, kollektiv sjukskrivning betraktas som ett mycketeffektivt medel som är svårt för befälet att bemästra. Vi har sett exempel på detta. Stöld av handlingar har förekommit,tidningsförsäljning och flygbladsutdelning med direkt uppmaning tilluppvigling har också förekommit. Här tvekar man inte på något sätt om målet. Hur skall man då komma till rätta med dessa problem?Statsrådet har talat om upplysning och information. Jag instämmer i detta. Menlåt mig ta upp en annan aspekt på problemet. 1 den utredning som justitieombudsmannen gjorde i sambandmed händelserna på den senaste vämpliktsriksdagen konstaterade JO, attsäkerhetspolisen är ett oumbärligt skydd för landets inre och yttre säkerhet.JO fastslog också att det inte fanns någon anledning att införa ytterligareregler för den särskilda polisverksamhet eller ytterligare garantier försäkrandet av att verksamheten hålls inom behöriga gränser. Inte heller fann JOnågon anledning att göra ändring i personalkungörelsen men ansåg att visskomplettering av denna kunde vara påkallad för att effektivisera övervakningenav vissa extremistorganisationer. har försvarsministerns kollega herr justitieministernutfärdat tillämpningsbestämmelser till personalkontrollkungörelsen, vilka i höggrad beskär möjligheten att registrera medlemmar i svenska extremistorganisationer.Det kan starkt ifrågasättas om säkerhetspolisen enligt dessa bestämmelser harmöjligheter att utföra en effektiv spaning efter sådana element. Först närvederbörande är mogen för att vara misstänkt för vad lagen kallar uppror kanhan registreras. kan han ha ägnat sig åtundermineringsarbete, eller undergrävande verksamhet, som försvarsstabenrubricerar det i sin rapport. Jag vill nu fråga: Är herr statsrådet beredd att ta upp endiskussion med herr justitieministern om åtgärder för att kunna stoppa ochkontrollera dessa elements verksamhet, innan de har passerat alla grader Ang. sabotageverksamheten inom försvaret Ang. sabotageverksamheten inom försvaret enligtbrottsrubriceringen i fram till uppror? Låt mig ta upp en annan sak. Då kraven påvärnpliktsriksdag framfördes på politisk väg för att ge devärnpliktiga möjlighet att göra sig hörda, var herr statsrådet snabb atttillmötesgå denna önskan. Att de värnphktiga bör ha denna möjlighet är vi enseom. Frågan är kanske om organisationsarbetet har bedrivits med erforderligförtänksamhet och noggrannhet så att man därav har kunnat få fram de positivaeffekter som man hade hoppats på. De senaste värnpliktsriksdagarnas utvecklingövertygar väl inte härom. Jag vill fråga herr statsrådet om herr statsrådet i detläge som råder vill - utöver de värnpliktiga, vilkas möjligheter har visatsig vara stora ge försvarets anställda möjlighet att i form av en konferensmeddela sin syn på utvecklingen till landets försvarsminister. När man nu underflera år berett de värnpliktiga denna möjlighet synes det rimligt att ävenyrkesmännen - mihtärerna, civilmilitärer och civUa inom försvaret skullekunna ha något väsentligt att meddela om hur förhållandena är. Jag menar integeneraler och överstar - de har alltid möjligheter att framföra sina synpunkter- utan jag menar dem som på pluton och kompani, i förråd och på militärasjukhus m. fl. platser år fullgör sitt besvärliga arbete,alltså ombud för alla dem som på regementena står i daglig kontakt medproblemen. Herr statsrådet kan vara övertygad om att om en sådan positivattityd till deras problem visades så skulle det uppskattas. Det senaste vi har sett vad gäller sjukskrivningar - jagkan inte förbigå det - är på 13. Där vill jag också fråga om statsrådet ärberedd att här i fördöma denna simuleringsaktion på I 3. Det ärväl ändå ingen som tror att det var fråga om verklig sjukdom. Då måste det varapest eller dylikt. Sjukligheten gick ju också rätt snabbt över, och helanationen gläder sig helt naturligt ät att alla dessa "sjuklingar" hartillfrisknat. Det talas ofta om slöseri inom det militära. På 1 3 hardet under de här dagarna då simuleringsaktionen pågick verkligen varitkvalificerat slöseri. En värnpliktig kostar försvaret ca per dag. 800man kostar försvaret ca en kvarts miljon, och detta utan fått ut någon som helst utbildningseffekt. Sådana aktioner måste stävjas, och mycket skulle vinnas omherr försvarsministern här klart och tydligt fördömer aktioner av dettaslag och ställer sig bakom försvarets personal. Låt mig , för att det inte skalluppstå några missförstånd, klart och tydligt deklarera vad jag anser om densvenske soldaten. Den svenske soldaten är i gemen - jag höll på att säga inästan alla fall - lojal, arbetsam, positiv till utbildningen och trevlig attha att göra med. Jag vägar påstå att det är ett nöje att utbilda svenska soldater.Del är stimulerande, och jag vill här uttala mitt fulla förtroende för devärnpliktiga. Men pojkarna är unga och oerfarna och i vissa situationer lättaatt påverka. Del är detta som dessa illojala element begagnar sig av. Jag är också övertygad om att den svenske soldaten när hanfår klart för sig vad dessa grupper syftar till har omdöme nog att isoleradessa redskap och därmed också hindra deras illojala verksamhet samt att avslöjadem i all deras nakenhet. Jag skall inte upprepa mina frågor men jagvill konkretisera dem något. Jag undrar för det första om herr statsrådet ärberedd att medverka tiU en bättre kontroll av de element som bedriver illojalverksamhet mot försvaret både utanför och innanför detta? Och för det andra omherr statsrådet är beredd att ta initiativ tUl en konferens med försvaretspersonal? Ang. sabotageverksamheten inom försvaret HerrBRUNDIN (m): Jag tackar herr statsrådet för svaret på min enkla frågaom sabotageverksamheten inom det svenska försvaret. Låt mig börja med att säga att jag är mycket till fredsmed att herr statsrådet i sitt svar gjorde det skarpa fördömandet avskadegörelsen. Likaså är jag tacksam för det uttalande som herr statsrådetgjorde om sitt förtroende för försvarets personal och sin oreserveradeuppskattning av dess skicklighet. Herr statsrådet säger i sitt svar att det inte varitmöjligt att binda någon särskild grupp vid skadegörelsen. Det är väl ocksåriktigt att så är fallet, om man ställer kravet att denna grupp skall varamycket väl specificerad. Men i varje fall bör man väl undvika den tolkningen attdet är sannolikt att gärningsmännen kan finnas i nästan vilken grupp som helst.Detta kan man göra genom att åtminstone konstatera att de sannolikt i de flestafall står att finna bland försvarsfientliga grupper, som också är fiender tillvår demokrati. I sitt svar säger försvarsministern också att utbildningenoch arbetet inom försvaret har kriget som bakgrund. Medan det i det civila bl.a. på skolans område har förekommit en utveckling bort från auktoritära formerges det i svaret intryck av att det inte skulle ha varit någon utveckling idetta avseende inom försvaret. Därför skulle omställningsproblemen varasärdeles stora för dem som kommer från det numera mindre auktoritära civilalivet in i det militära. Men, herr statsråd, även inom försvaret har det ju ändåskett ganska stora förändringar just i detta avseende. Från den tid då herrstatsrådet och sedermera jag gjorde vår militärfiänst och fram till hardet ju inträtt stora skillnader i del interna förhållandet mellan dem somutbildas och dem som utbildar. Därför kanske i själva verket skillnaden inte ärstörre än vad den var på t. ex. vår tid. Det innebär inte att jagförringar det problemet, men som statsrådet själv har redovisat i sitt svargörs det nu oerhört mycket och kommer fortsättningsvis att göras mycket för attundanröja så stor del som möjligt av detta. Det fördömande i herr statsrådets svar som jag nämndegällde skadegörelsen. Det sades i svaret att man mot den skall sätta in en ökadvaksamhet, skärpt kontroll och bevakning och atl det i de fall där detföreligger misstanke om brott pågår polisutredning. Jag tolkar svaret så attdet är avsikten att man även fortsättningsvis skall förfara så att polisen fårutföra undersökningsarbetet när det föreligger misstanke om brott. Fördömandet gäller alltså inte uppmaningen till sabotagemot utbildningen. Den skall mötas med information och debatt, anser försvars- Ang. sabotageverksamheten inom försvaret ministern.Ja, det håller jag gärna med om en rik information och en livlig debatt, däralla ansvariga måste ta sin del av jobbet.