prot · FV09146 · 1972-12-31 00:00:00 — Samhället måste skaffa sig meraverksararaa styrmedel för att åstadkomma en bättre regional balans än den vi nuförfogar över. Det nu föreliggande förslaget tiU regionalt handlingsprogram ärett verksamt raedel för en bättre balans raellan orter och regioner. Men vibehöver säkert skaffa också andra styrraedel. Så vUl jag till slut, fru talman, med några ord beröra enfråga som inte direkt är behandlad i den föreliggande propositionen. En översynav kommunalskatteutjämningssystemet har gjorts av skatteutjämningsrevi-sionen,vars betänkande varit ute på remiss hos länsstyrelser och kommuner. Frånkommunerna i , , och -har vi reagerat mycket starkt mot det förslag sora fraralagts av utredningen.Reaktionen beror bl. a. på att i förslaget är inbyggd en regionalpolitiskaspekt som innebär att hela blir missgynnat urskatteutjämningssynpunkt. Vi reagerar alltså mot detta. Jag har, fru talman,bara velat ta detta till protokollet, och jag är medveten om att vi sedan fårbevaka ärendet i annat sammanhang, nämUgen , när den aviseradepropositionen i dessa frågor koraraer. Med det anförda ber jag att, framför allt när det gällerregionalpolitiken, få yrka bifall till de reservationer som fogats vidinrikesutskottets betänkande av socialdemokraterna och i övrigt bifaU tillutskottens förslag. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten På raånga håU i vårt land, särskUt i raindretätorter, är man orolig för att regionalpolitiken enligt regeringens förslagkomraer att medföra att resurserna läggs i huvudsak på utvecklingsstöd åtstörre eller medelstora tätorter och att de mindre tätorterna på detta sättskall komraa i kläm. I partimotion tas detta problem upp underrubriken , Imotionen frarahålls att statsraakterna inte kan vika från ansvaret att ocksåstödja den service sora människorna i koraraunernas ytterområden har rätt attkräva. Vad som behövs för dessa orter är fraraför aUt en garanti för att enviss miniminivå på servicen koraraer att upprätthållas somfordras för att undanröja hotet om avfolkning och skapa mera varaktig Regional utveckling och hushållning med mark och vatten sysselsättning.Jag vill tillägga att detta problem naturligtvis blir än angelägnare när man nusnart genoraför den sista oragången av koramunsiararaanslagningar. Folkpartimotionen kräver att statsmakternas ansvar pådenna punkt kommer till klarare uttryck än som skett i regeringens propositionoch att innehållet i servicegarantin preciseras i olika avseenden, som närmareanges i motionen. Det gäller tUlgång tiU butik för dagligvaror, låg- ochmellanstadieskola samt eventuellt filial till koraraunkontoret. I koraraunenscentralort bör finnas bl. a. Uögstadiura och gymnasieskola, läkarmottagningoch tandläkare, bokhandel och apotek. Glädjande nog ställer sig inrikesutskottets majoritetraycket positiv till folkpartimotionens krav på denna punkt och föreslår attriksdagen skall ge Kungl. Maj;t tiU känna vad utskottet skriver om betydelsenav att de mindre tätorterna får en riralig servicegaranti. Tyvärr villutskottets socialdemokratiska minoritet inte helt vara med påutskottsraajoritetens positiva instäUning till raotionen utan reserverar sig pådenna punkt. Det är emellertid min förhoppning att skallfölja utskottsmajoritetens uttalande om det angelägna i att både koraraunernascentralorter och de raindre tätorterna utanför centralorterna fär en riraligsarahällsservice. Jag yrkar alltså på denna punkt bifall tUl utskottets förslagoch avslag på reservationen 7 av de socialderaokratiska ledamöterna. HerrHJORTH (s): Regional- och railjöpolitiken skaU enligt denföreliggande propositionen vara en välfärdspolitik för alla raänniskor och aUadelar av landet. Hela sarahällsverksaraheten måste engageras i strävandena attskapa större jämlikhet mellan människorna i olika regioner i fråga om bådesysselsättning och service. I motionen 1774 understryker vi dessa deklarationer. Viframhåller att den pågående strukturomvandlingen och rationaliserinssträvandenainom näringslivet får till följd att såväl enskilda företag som hela branscherdrabbas av nedläggningar och driftinskränkningar. Detta, säger vi i motionen,inträffar i hela landet, även i och i närheten av större tätorter ochstorstadscentra, och det är ingalunda enbart koncentrerat till självastödorarådet. Orter med en ensidig och tung industri, där ofta endast ettföretag svarar för sysselsättningen, finns i lika stor utsträckning utanför sominnanför stödområdet. Då målsättningen för den framtida politiken är att skapalika möjligheter till sysselsättning och bättre livsvillkor för raänniskornarunt om i landet, så ansåg vi motionärer det vara riktigast att vid dettatillfälle ta bort gränserna för det yttre stödområdet. Däreraot anser vi attförhållandena inora det inre stödområdet, bl. a. på grund av de storaavstånden, är så besvärliga att vi inte vill ändra pä detta. Det är inte längre, enligt vår mening, de geografiskagränserna sora skall vara avgörande för var ett statligt lokaliseringsstödskall sättas in och till vilken plats ett företag skall lokaliseras. Varjeprojekt för sig raåste seriöst bedömas utifrån andra utgångspunkter. Man raåstese tiU näringslivet i den regionen, till behovet av en differentieradsysselsätt- ning, tillmöjligheter tiU andra arbeten inom rimligt avstånd och naturiigtvis denplanerade nya eUer utvidgade industrins förutsättningar i olika avseenden. De ekonomiska insatserna är det instruraent sora får styrastödinsatserna - inte ora företaget ligger innanför eller utanför ettgeografiskt avgränsat stödområde. De ändringar av stödområdet sora tidigareskett och som återigen föreslås visar ju på att det inte går att på etträttvist och riktigt sätt skapa ett sådant stödområde. Tyvärr har inte inrikesutskottet haft raod att gå på vårraotion. Jag vet dock att det finns starka syrapatier för våra tankegångar äveni utskottet, raen tiden är kanske inte riktigt raogen för detta . Uppraärksararaas bör väl att inrikesministern är beredd påen generösare tillämpning av riktlinjerna för lokaliseringsinsatserna äntidigare, vUket vi tacksarat noterar. Det sägs nämligen i propositionen attflera av de regioner som ligger i anslutning tUl stödområdet liksom regionernainom orarådet har problera i form av ensidigt näringsliv eller vikandefolkmängd. Frågan om lokaliseringsstöd till företag i dessa gränsområden börprövas med hänsyn härtill. ' Blandsådana gränsområden har nämnts de nordligaste delarna av . Jag hartidigare i en interpellation berört de sysselsätt-sättningsproblera somuppstått där på grund av det ensidigt tunga näringslivet raed stor känslighetför konjunktursvängningar. Lokaliseringsinsatserna för Norduppland bör enligtrain mening inte begränsas till punktinsatser till följd av akuta svårigheterutan statsmakterna bör inrikta sina ansträngningar på att till detta orarådelokalisera ytterligare industri för att råda bot mot ensidigheten inäringslivet. Utskottet förutsätter att Kungl. Maj:t tar till varamöjligheterna till en smidig tUlärapning av bestäraraelserna utanför detallraänna stödområdet. Jag hoppas därför å motionärernas vägnar att regeringenser raera till de enskilda projekten för sig än till stödorarådesgränsen sorasådan. I propositionen har föreslagits befolkningsraraar förlänens verksarahet. Man säger visserligen att det inte är möjligt att låsa denframtida utvecklingen i några fasta planer i fråga om befolkningens fördelning,men trots den osäkerhet som anses vidlåda långsiktiga ramar för länen harregeringen som en vägledning för samhällsfunktionernas utbyggnad och lokaliseringi siffror angivit vad som kan vara en riralig regional utveckling. När nuregeringen ändå har satt upp dessa raraar kunde raan ha önskat att de grundadesig på en raera realistisk bedöraning. Så är tyvärr inte fallet beträffandeUppsala län. som landsting, kommun. Kommunförbundetslänsavdelning och samtliga partier utom har reagerat mot detta. Vid deuppvaktningar sora gjorts har raan dock inte lyckats få utskottet att ändratalen för Uppsalalänet. 1 propositionen har angivits befolkningsgränsvärden år1980 på 225 000235 000 invånare. uppnår länetrainiraita-let , sora är 225 000 invånare, och då man vet att ettfödelseöverskott på ca 1 200 personer är att vänta samt att enbartUppsalablocket har en årlig nettoinflyttning på 1 300 personer förstår säkertkaramarens ledamöter att befolkningstalet 1980 inte har förank- Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten HärtUl koramer den planerade utlokaliseringen av statligverksamhet tUl , som också raåste korama att påverka utvecklingen. Vad som kommer att ske i kommun går inte attstoppa. Utvecklingen bygger huvudsakligen på redan fattade beslut i riksdag,regering ocd statliga verk. Sedan hör det till bilden att har haft en negativutveckling i fråga om industrisysselsatta. Den obalansen på arbetsmarknadenbehövde också rättas till. Om dessa befolkningsramar för länet blirbestämraande för den statliga planeringen så är vi rädda för att utvecklingenav länet blir katastrofal, främst i de norra delarna. Det kan inte ligga inågons intresse att så blir fallet. Dessa delar av landet har mycket godaförutsättningar för en naturiig industriell expansion. Förutsättningarna härförbygger egentUgen på redan fattade statliga beslut. Jag tänker då närmast påkärnkraftverket i Forsraark som rimligen bör kunna dra tUl sig en hel delindustrier. Det finns också redan nu planer på import av naturgas från viaFinland, Den importen komraer då att ske genora rörledningar, och mycket talarför att de ledningarna ansluts tiU svenskt territorium just i norra , Iså fall finns det ju ytterligare skäl att förvänta goda förutsättningar för enindustriell utveckling i denna del av landet, och det vore mycket olyckligt omen statlig regional planering redan från starten skulle få sådan tillämpnmg attden blev ett hinder för en naturlig ekonoraisk utveckling. Därför är detytterst betydelsefullt att de nu presenterade befolkningsramarna blir föremålför löpande översyn, så att man inte stoppar en önskvärd och positivindustriell uppbyggnads-verksamhet. uppträdande i denna fråga är märklig ochdubbelbottnad. Man har inte haft några avvikande meningar i planläggningsarbetetvare sig på läns- eller lokalplanet. Planeringen har varit inriktadpå en förväntad starkare befolkningsökning, och raan har gjort sinainvesteringar därefter. Detta har alla partier varit eniga om. Men villUppsalacentern plötsUgt ha en lägre ökningstakt. Hur går det då raedbostadsbyggandet, sjukvårdens utbyggnad och andra investeringsprojekt? Det kan inte vara riktigt att starta den regionalautveckling som propositionen 111 innebär från felaktiga utgångspunkter.Utskottet har inte påverkats av de uppvaktningar som gjorts, raen utskotteterinrar ora att en ny länsplaneringsoragång förutsatts koraraa till stånd underåren 1973 1974, varvid en översyn av de redovisade planeringstalen kan bliaktuell. Det bör inte uteslutas, säger inrikesutskottet vidare och raed tydligadress tiU län, att Kungl, Maj:t under de komraande åren i enstaka fallföreslår en justering av de angivna ramarna, om förhållandena skulle geanledning därtill. För att undvika koramunalekonomiska och andra konsekvenserför kommun och län vill jag då vädja till inrikesministern att så snartsora möjligt höja befolkningsramen för län tUl en mera realistisk nivå. I dettaanförande instämde () och (). HerrÅKERFELDT (c); Det har under de här dagarnas debatt talatsraycket om avfolkningslän och storstadsområden. Det finns län här i landet sominte kan inordnas i någon av dessa kategorier, län sora utan att tillhörastorstadsorarådena ändå är expansiva. län är ett sådant län. Länet harunder och ökat mest utanför vårastorstadsområden. Dock finns det olikheter inom länet. Det har i någotsaramanhang sagts att län är ett litet , och det ligger mycket idet. Det har en norra länsdel som liknar och en stark expanderandemittendel som skulle kunna liknas vid . Expansionen har raest skett i södrahalvan av länet, och aUra raest har expanderat; inte raindre än 80procent av befolkningen finns där. Den norra länsdelen stagnerar, vUket innebäratt man i stort sett hållit befolkningstalet och fram till . den i riksplan och i propositionen framfördaraålsättningen ora jämlikhet och regional balans skall kunna förverkligas,förutsätter det att expansionen i län i egenskap av expansionsområdebrorasas relativt kraftigt. Annars blir antagandet av denna raålsättning soravi i stort sett är ense om endast ett slag i luften och en till intetförpliktande handling. Jag är inte omedveten om de problem som kan uppstå inoralän och korarauner sora skall vända en starkt expansiv utveckling till enbetydligt lugnare. har tidigare ingående skildrat vilka farhågorhan hyser i det avseendet. I detta fall ställs det stora krav på län ijäraförelse raed exempelvis , sora när det gäller befolkningsmålsättningenhar tilldelats en nära dubbelt så stor procentuell ökning som län fått. Jag har heller aldrig räknat med att den omställning viställs inför skall ske helt utan friktioner. Men skall raålsättningen när detgäller den regionala fördelningen, som riksdag, regering och ett enigt utskottär ense om, kunna förverkligas, måste de län som haft en högexpansions-takt också känna sitt regionala ansvar och vara beredda att ipraktiken pruta på sina expansionsambitioner. Trots de problem som kan uppstå att under den nuförestående planeringsperioden förverkliga målsättningen när det gällerbefolkningsramarna är jag inte beredd att med dagens förutsättningar förordaen annan raålsättning. Det finns dock vissa faktorer sora talar för att förutsättningarnakan koraraa att ändras. Det måste då kunna föranleda en ändring avplaneringsramarna. Detta har också departementschefen påpekat i propositionen.Det finns anledning att framhålla att den nya planeringsoragång, sora kan tahänsyn till ändrade förutsättningar, börjar och avses pågå två årfraraåt. När det gäller län är kanske ändå något överdrivna. Vi skall hålla i rainnet att den raålsättning somuttalats i propositionen och i vår riksplan innebär att den procentuellaandelen av totalbefolkningen för läns del inte minskar. Det innebäralltså för läns del, enkannerligen kommun som är den starkastexpanderande, att man under den förestående planeringsperioden, för att Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten få en dämpadexpansionstakt bör eftersträva att göra en "mjuklandning" raed denhittillsvarande expansionsvågen. Jag är raedveten ora att detta kan ha sinasvårigheter, men i den riksomfattande solidaritetens namn tycker jag att det ärvärt försöket. I norra länsdelen föreligger otvivelaktigt ett behov avatt utveckla näringslivet, att få det raindre ensidigt. Det domineras avtung industri, fördelad på ett aUtför litet antal stora företag. I det sararaanhangetvill jag säga att jag gärna skuUe se att vi till orarådet kunde lokalisera intebara industri utan även annan verksarahet, gärna raindre företag som visat sigvara mycket värdefulla pusselbitar i det regionalpolitiska utvecklingsarbetet. Mot den här bakgrunden är departeraentschefens uttalandeora hur han tänker behandla gränsområdena till stödområdet tiUfredsstäUande.Han säger att även gränsområdena skaU kunna röna en välvUlig behandling när detgäller lokaliseringsärenden. Jag är helt övertygad om att vår norra länsdelkoraraer att ha behov av detta i fraratiden. Även det välvilliga uttalandedeparteraentschefen gör när det gäller insatser i akutasysselsättningssituationer bör kunna ge vissa förhoppningar för den norralänsdelen. säger att i spelar ettdubbelspel. Jag vill inte kalla det så. Jag tycker att det mera hade varit ettdubbelspel om vi för rikets bästa hade enat oss ora en riksplan för denkoramande utvecklingen och sedan i region efter region sprungit ifrån dennamålsättning. Därför tycker jag och det har jag här försökt utveckla -att isolidaritetens namn det bästa är att vi försöker ena oss om den härmålsättningen och raed dagens förutsättningar arbeta vidare på denna väg. Jag skulle apropå den regionala solidariteten viljaavsluta raitt anförande raed att citera vad statsrainistern sade i gårdagensdebatt. Det stäramer överens med min egen och syn på dessa frågor. Hansade ora de expansiva regionerna, "att man i dessa har jobbat Uiopresurser som vi nu solidariskt skall försöka fördela över landet". I dettaanförande instämde (). () kort genraäle: Även berördebefolkningsraraarna för län. Han sade också att han var raedveten orade problera sora finns, raen han vill inte nu förorda en annan raålsättning.Han ansåg också att farhågorna är överdrivna. Han var glad över att för engångs skull befinna sig på sararaa linje sora regeringen. Men det är väl intedetta sora väglett i dess ståndpunktstagande i denna fråga.Maxiraitalet enligt propositionen för län är för resten 235 000 raot230 000 i förslag. Men nog är det väl bra konstigt ändå att ikoraraunala organ, i , och andra länsorgan varit raedora investeringar och planering raed tanke på en högre befolkningsutveckling,sora beror dels på det väntade födelseöverskottet, dels på den nettoinflyttningtill länet sora blir en följd av beslutet ora utflyttning av statligverksarahet tUlUppsala, kärnkraftverket i Forsmark osv. Då sade representanteringenting ora en lägre utvecklingstakt. Men vill raan plötsUgt inte vara medlängre. Man vill delta i själva grundläggningen raen inte bygga huset färdigt.Det är dålig UushåUning raed våra resurser, . Sedan sade att han var medveten om attåtgärder behövs i norra för att klara den ensidiga sysselsättningen där.Regeringen har också lovat åtgärder genom socialdemokraternas i länet initiativi denna fråga. () kort genmäle: Beträffande norra länsdelen tror jag att herrHjorths och mina åsikter inte skiljer sig så särskilt mycket. Beträffandebefolkningstalen och att vi tidigare skulle ha varit beredda att biträda enhögre siffra, får man väl i detta sammanhang ta hänsyn till att det, närplaneringsomgången pågick, var fråga ora en större total folkraängd i landet.Den får aUtså först och främst reduceras till den totala folkmängd som man nusatt upp. Nog tycker jag att det är litet besynnerligt att herrHjorth såsora företrädare för regeringspartiet opponerar och att jag såsoraföreträdare för ett oppositionsparti biträder regeringens linje i detta fall.Men jag är inte särare än att jag, när regeringen kommer raed förslag sora jagfinner vara väl ägnade att förverkliga en målsättning som jag solidariserar migmed, raycket väl kan biträda desamma. Under denna raycket långa debatt omriktlinjerna för vår framtida regionalpolitik har också redovisats problem frånolika delar av landet rörande befolkningsutveckling, tUlgång på meningsfylldaarbetstillfällen och andra, närbesläktade problem. Redan i raotionsfloden ianledning av de fraralagda propositionerna redovisas raotsvarande synpunkter.Man har på olika sätt och med olika argument redovisat problem inte bara inomde s. k. skogslänen utan också annorstädes. Även storstadsområdenas företrädarehar fäst uppmärksamheten på de sysselsättnings- och därmed ocksåtillväxtproblem sora nuraera finns även där. Men probleraen rörande denregionala balansen är inte bara knutna till skogslänen raed angränsandeoraråden och storstadsregionerna utan har uppenbarat sig bådehär och där. Jag vill i detta mitt korta inlägg bara erinra om att inommånga komrauner, belägna en eller annan timmes resa från , har mansedan länge måst kämpa mot vikande befolkningsunderlag och betydande bortfallav arbetstUlfällen. Inom exerapelvis raåste raan numera räknaraed större utflyttning än inflyttning, och där ser det ut somora befolkningsutvecklingen stagnerat, kanske t. o. ra. kommer att minska.EskUstuna fick vidkännas en betydande minskning av .sittinvånarantal, och inom Katrineholmsregionen är invånarantalet nu t. o. m.lägre än för fera . Antalet arbetstillfällen har också rainskat.Länsarbetsnämnden har gjort en undersökning sora visar att 63 företag i länetrainskat antalet Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten anställdamed 1 519 under tiden augusti 1970-augusti 1972. Enbart metallindustrin svararför 1 179 av dessa bortfallna arbetstiUfällen. Det finns tyvärr anledning att räkna raed att ytterligarestrukturella förändringar kan inträffa, sora än mer skulle komma att minskaantalet arbetstillfällen. Men det är inte bara det bristande antaletarbetstUlfällen som är problemet, utan också arten av de arbetstillfällen somfinns skapar bekymraer. Ett av de stora problemen, både i EskUstuna och iKatrineholm, är att det är ungdomarna som lämnar hemorten och söker sig tUlandra orter på grund av att för dem attraktiva arbetstillfällen saknas påhemorten. Jag är medveten om att de problera vi har i Söderraanlandockså finns på andra håll, raen jag har också en raycket bestämd känsla av inte tror att regioner i närheten av storstäderna har några stora problemvad gäller tUlgången på arbetstUlfällen. Det är en fara för att dessa"mellanregioner", sora i den allmänna debatten inte räknats till varesig skogslänen eller storstadsområdena, kan drabbas av en mycket betydandenegativ utveckling, om inte motåtgärder vidtas . 1 har sålunda skett - och sker alltjämt - enbetydande friställning av arbetskraft från jordbruket och skogsbruket. Gruvor,stenindustrier och tegelbruk, belägna på landsbygden, har också lagts ned. Ivissa delar av länet finns det därför sådana problem som brukar räknas somkännetecken för glesbygd. Inom de större företagen i tätorterna har fusioneroch strukturella förändringar ägt rum, och dessa har raycket ofta raedförtfriställningar av anställda. Sådana fristäUningar observeras dock och blirredovisade i press, radio och TV. Men det förekoramer också en doldfriställning av arbetskraft, och då är det svårare att få hjälp med åtgärderatt skaffa ersättningsindustri, därför att det inte har skett några avskedandeneller permitteringar. Det är bara fråga om naturlig avgång, säger man, men näringen nyanställning sker minskar nu antalet arbetstillfällen på samma sätt soravid friställningar. Jag kan sora exerapel närana att antalet kollektivanställdavid ett av de större industriföretagen i på såsätt har minskats med 200 å 300 utan att detta väckt någon som helst uppmärksamhet. Ett annat sörmländskt problera är den relativa närhetentUl Stockholra. Utbudet av arbetstiUfäUen inom förvaltning, institutioner ochserviceföretag lockar ungdomen till . Avståndet är kort, det är lättatt komraa dit, och när raan koramit dit stannar raan där. Följden blir enalltför kraftig utflyttning av ungdora omkring 20-årsåldern, och kandetta bli ett allvarligt bekymraer. Jag räknar raed att det förslag om den regionalautvecklingen som nu skall besluta om skall bli ett stöd förutvecklingen också inom sådana "mellanregioner" som exempelvisSöderraanland. Raraen för den tänkta befolkningsutvecklingen i Söderraanlandinnebär inte någon näranvärd tillväxt, men det innebär å andra sidan attbefolkningen inte skall minska. Personligen skulle jag gärna ha sett att raraen varitnågot vidare än vad sora nu är fallet, raen vad sora är viktigare är att nyaarbetstillfällen koramer att anskaffas så att sysselsättningen i länet ökar ochsom en följd av dettaockså skatteunderlaget, som är alltför lågt. Sysselsättningen bör sora jag nämnt ökas. Jag räknar härmed fortsatt lokaliseringsstöd i EskUstuna men också raed att Katrineholrakoraraer att få ett teraporärt lokaliseringsstöd. Söderraanland behöver ocksåarbetstUlfällen av annat slag än industriarbete. Därför behövs en lokaliseringtill länet av institutioner och förvaltningar av skilda slag. Jag vUl också säga några få ord om stödet tUl de mindreoch medelstora företagen raen räknar raed att vid annat tillfälle närraare gåin på dessa frågor.