prot · FV09110 · 1972-12-31 00:00:00 — Allt detta måste vara med i bUden, och jag föreställermig att när vi förbättrar bostadsstödet, skall vi säkert kunna få en ökadefterfrågan. är de här tomma lägenheterna naturiigtvis inte någontingså oroande i stort. Hade de bara haft en jämnare fördelning sä hade de över Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus huvudtaget inte varit ett problem. Men är det sä att vissa bostadsföretag hardrabbats mycket hårt. Jag tycker det är bra, , att vi försökerrädda dessa företag genom att ge dem möjlighet att låna pengar. Det kan varakooperativa och kommunala företag men det kan också vara enskilda. Alla skallha rätt att få stöd i den här situationen. Om hert Wennerfors hade lästpropositionen noga, sä hade han säkert kommit underfund med att det inte baraär kommunala eller kooperativa företag som har fått svårigheter utan ocksäenskilda företag. Jag tycker att vi inte skall göra nägon åtskillnad på företagav olika kateg,orier. Men jag tror det är fel att behandla dessa frågor sälättvindigt som har gjort. När han står upp här och anslutersig till den mera högljudda kören som anser att vi kan klara problemen genomatt sänka hyrorna företagen skulle inte få täckning för sina kostnader dätycker jag med förlov sagt att har gått htet väl långt. Jaghade ändå väntat mer av ansvarskänsla i den här situationen. För det är juingen positiv rekommendation åt något håll att säga att nu skall vi sänkahyrorna, i ett läge dä vi vet att vi tyvärr måste räkna med ökade kostnaderinte minst på driftsidan. Där har vi icke kunnat bemästra kostnadsutvecklingen,och det är inte någon lösning att säga, att vi skall sänka hyrorna i det härläget. Det vore mest ett hån mot de ansvariga i de olika bostadsföretagen, somnaturligtvis, ser som sin uppgift att förse människor med goda lägenheter päsunda villkor. Och vi kan inte ha något intresse av att välla svårigheter ochkonkurser för vare sig den ena eller den andra i det här sammanhanget. Tala aUtså tyst om skandaler! SkaU man tala om skandalernär det gäller företag som råkar i ekonomiska svårigheter, så är manoförsiktig. Rubriceringen kan då användas på många håll, och det vill jag avståfrån att göra. Om vi skulle säga, att låt oss nu få möjligheter att gä utoch diskutera de här frågorna med väljarna för det var väl detta herrWennerfors ville skulle vi säkerligen ha anledning räkna med att en hel delföretag kom i betydande svårigheter. Regeringen har handlat raskt, och vi harhandlat för att ge rådrum och förutsättningar för företagen att bättre kunna anpassasitt utbud av lägenheter till den efterfrågan som finns. Och jag menar att dethar förelegat vissa skäl den minskade invandringen, konjunkturomsvängningenosv. - som gör att företagen har anledning påräkna större förståelse fränsamhäUets sida än den här har visat i sitt inlägg. HertULLSTEN (fp): Äv den här debatten och mänga tidigare framgår att vi harfått en delvis ny situation på bostadsmarknaden och en ny bostadsdebatt.Tidigare talade man mest om den långa bostadskön. Under praktiskt taget helaefterkrigstiden har situationen varit den att allting som bostadsföretagenproducerade gick att hyra ut. Vi hade i högre grad än pä något annat område ensäljarens marknad. är situationen aUtså en annan. Den här diskussionenhandlar om tomma lägenheter det finns sädana. Antalet är litet obestämt, mendet rör sig omca av vad som har nyproducerats . Detta har lett tiU en del positiva inslag ibostadsdebatten och i bostadsföretagens agerande. Företagen har när de nu möttett visst hyresmotständ tvingats gå ut och marknadsföra sina produkter, precissom alla andra företag aUtid har fått göra med sina produkter. Dessutom hardebatten mer än tidigare kommit att handla om hur bostäderna skaU se ut. Vad ärdet för typ av bostäder som människor vill ha? Och vi har inte bara fått endebatt om detta utan bostadskonsumenternas synpunkter i den debatten har ocksätUlmätts mycket större betydelse, helt enkelt därför att vi icke längre har denrenodlade säljarens marknad. Man tvingas ta hänsyn till vadbostadskonsumenterna säger; de är inte helt och hållet i underläge längre. Det finns tvä sätt att reagera pä den här situationen medett par procent tomma lägenheter. Det ena sättet det kommer tUl uttryck fränmånga företag och från många kommunalmän också - är att man skall minskabostadsbyggandet. Man tycks mena att vi har inte råd med den här situationen detär för dyrt med tomma lägenheter. Man viU ha tillbaka den gamla situationen medsäljarens marknad, där man redan när husen ritades kunde veta att lägenheternaskulle gä åt. Dä bhr det inga hyresförluster. Det andra sättet att reagera och det är kanske vanligarebland bostadskonsumenterna - är att säga: Ja, detta var ju ganska bra. En litenlägenhetsreserv är nödvändig för att vi skaU få en viss valfrihet, för att vihar fått litet tyngd bakom våra krav, för att vi skaU kunna välja och vraka ochkunna säga nej . Sedan säger man tiU byggnadsföretagen, tUl oss här iriksdagen och till kommunalmännen; Bygg inte mindre, men bygg annorlunda! Byggsädana bostäder som vi vUl ha. Dä får ni lättare att hyra ut det ni bygger. Jag kan inte finna annat än att det sistnämnda sättet attreagera mäste vara det rimliga och vägledande för oss. Jag kan därför inteförstå ' synpunkter, och inte heller kan jag få de synpunkterhan hade i början av sitt anförande att gå ihop med vad han sade i slutet. HerrWennerfors hävdade ju att varje tom lägenhet är ett misslyckande förbostadspolitiken. I slutet av sitt anförande sade han sedan, att vi måste kommabort från den säljarens marknad som vi har f. n. och få en köparens marknad.Men det är ju aUdeles omöjligt att fä en köparens marknad utan valfrihet, dvs.utan att man tolererar en viss lägenhetsreserv. Den behöver fördenskull intevara av just nuvarande omfattning. Och det är naturligtvis mycket beklagligtatt den reserven är sä ojämnt fördelad som den är. Innan man drar några slutsatser av det faktum attmänniskorna säger nej till lägenheter som erbjuds dem av bostadsförmedlingarnaoch direkt av bostadsföretagen bör man fråga sig varför de säger nej. Ochuppenbart är - det framgår exempelvis av petita - att detinte beror pä att behovet av lägenheter är tUlgodosett vare sig i den ena elleri den andra meningen. Allra minst beror det pä att vi har kunnat tUlgodose allade människors önskemål som bor dåligt, alltså människor som bor i omodernalägenheter - och de är ganska många men som skulle vilja ha en annan lägenhetom de bara kunde. Men det kan de inte. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus Då kommer vi till den andra iakttagelsen, nämligen att enanledning tiU att vi har dessa tomma lägenheter är att de som bjuds ut är fördyra. Egentligen är det ingen idé att tvista om hur hyreskostnaderna har stigiti relation till andra kostnader. Mera intressant är att se vad det ärmänniskoma har kvar att betala hyra med, när andra utgifter inklusive skattenär avklarade. Och är det aUdeles uppenbart att den andelen av inkomsternaför mänga är för liten för att man skaU kunna hyra en bostad, som fyller dekrav pä bostadssocial målsättning som vi själva här har varit överens om. Den andra är den som jag var inne pä tidigare, aUtså bygger fel bostäder. som vi har upp emot 9 000 lägenheter istatsbelånade flerfamUjshus, och därtUl ett antal tomma lägenheter istudentbostadshus, har vi en överefterfrågan på marklägenheter och på småhus.Det är ju ett ganska klart besked om att det även finns köpstarkakonsumenter, som skulle flytta in i nya bostäder, om det bara fanns den typ avbostäder som man viU ha. Slutsatsen av detta kan alltså för min del rimligen intebli att vi pä ett drastiskt sätt skaU dra ned bostadsbyggandet. Det är möjligtatt man bör låsa det på ungefär den nivå vi har . Det får vi taställning tiU dä vi närmare skall diskutera de speciella frågorna. Men detfinns ingen rimhg anledning att i nuvarande läge gå ut och ropa ut att nu skallvi bygga färre bostäder. Det vore socialt oansvarigt att göra det. Nej, vad viskaU göra är att anpassa bostadsbyggandet bättre till vad konsumenterna viU haoch självfallet också göra vad vi kan för att pressa bostadskostnaderna. Fär jag sedan tUl sist ta upp frågan om vadvi nu skall göra, i ett läge där såväl enskUda som allmännyttiga ochkooperativa bostadsföretag inte varit beredda på den situation som de nu ganskaplötshgt har hamnat i. Den saken får vi också ta ställning till, när vibehandlar Kungl. Maj;ts proposition. Men av propositionen har jag förstått, menar att det förslag som läggs fram om extra insatser från statens sidai form av län är en engångsåtgärd. Det finns också i propositionen en och annanpekpinne tiU företagen att i fortsättningen kalkylera med marginaler för denhär typen av hyresförluster. Om det är vad inrikesministern har menat med sittskrivsätt sä tycker jag det är alldeles rUctigt. Vi mäste - och det följer avmitt tidigare resonemang räkna med att ha en viss lägenhetsreserv, ochkostnaden för den mäste rimligen ingå i bostadsföretagens kalkyler och inte istatens och kommunernas kalkyler, för det är väl trots allt inte de som skallbetala den här typen av kostnad. Det är möjligt att man bör acceptera detta förslag, ochacceptera det därför att det inte är bara de kommunala, kooperativa ochenskilda bostadsföretagens fel att vi har misslyckats med bostadspohtiken i ettväsentligt avseende, nämUgen att bygga den sorts bostäder som människorna viUha. HertWENNERFORS (m); Enligt herr statsrådet skuUe jag tillhöra dem som enbarttänker pä att de fria marknadskrafterna skall fä husera ohämmat och jag skuUe intebry mig så mycket om den viktigaste frågan, nämligen att ge famUjernalägenheter. Jag tycker nog att herr statsrådet tillspetsar det hela något ochförändrar innehållet i vad jag sade. Jag är helt pä det klara med att vi även iden här näringen måste ha vissa ramar för dem som skall producera och förvalta. Vad jag vänder mig emot är att konkurrensen är nästan heltutesluten i denna genomreglerade och statsgaranterade näring, vilket är ett avskälen tiU bostadspolitikens misslyckande. Jag kan mycket väl ha sammamålsättning som statsrådet: att varje familj skaU ha en god bostad. Det enaförskjuter inte det andra, men vad som är viktigt för den enskUdebostadskonsumenten och för den enskilda familjen är till vilket pris man kan fåbostad. Först skall man betala en hög hyra. Sedan skaU man betala en del avhyran via skattsedeln. Det är nämhgen precis vad vi gör, men vi vet bara interiktigt hur mycket vi betalar. BostadstiUäggen uppgår tiU 2 miljarderkronor. Det är alltså ganska svårt för bostadskonsumenten att veta hur mycketav detta som han betalar via skattsedeln. Vidare skall vi nu börja stå för lån tiU våra företag inombostadsbranschen, som inte klarar av sin uppgift på rätt sätt. Vi vet inte omdetta är säkra län; måste vi kanske skriva av dem, och dä kommeräven detta pä skattsedeln. Det gäller kanske inte så stora summor, men det ärutgifter som drabbar bostadskonsumenten antingen via hyresinbe-talningskorteteUer via skattsedeln. Det finns andra exempel pä att det är svårt för denenskilde skattebetalaren och hyreskonsumenten att veta vart pengarna egentligenbetalas. Jag tänker på den skuld som vi skjuter framför oss genom värtparitetslånesystem. De tomma lägenheterna är i och för sig inte ett så stortproblem, säger herr statsrådet; det är framför aUt vissa företag som har råkatUla ut och som vi skall hjälpa. Vad skulle vi säga om andra företag inom näringslivetplötshgt stod med ett liknande överlager? Vi skulle nog säga att det varföretag som verkligen hade misskötts. Och därvid, hert statsråd, gör jag ingenåtskillnad mellan ett enskilt företag och ett allmännyttigt företag sommissköter sina uppgifter. Jag är inte försvarsadvokat för någondera. Jag får också kritik för att jag talar om att säljarensmarknad skuhe kunna ersättas av en köparens marknad och säger nej tiUde många tomma lägenheterna. Men, snälla , de 15 000 tomma lägenheternaär ju de stora lägenheterna. För att vi skaU få en köparens marknad måste detfinnas tomma lägenheter som efterfrågas. Men så är det inte , eftersom detomma lägenheterna är stora lägenheter som inte alls är så efterfrågade. Jag undrar om vi inte, ifaU vi i fortsättningen skaU ha enbostadsreserv på , en procent eller någonting sådant, får ge detrådet till de allmännyttiga företag och andra företag som missköter detta, attinräkna det i kostnadskalkylen, något som man inte gör. Det vore kanskeockså någonting att diskutera. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus bör vara tacksam för att jagmed mitt inlägg gav honom tilllfälle att återkomma och därmed en möjlighet för Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus honom attåtminstone något försöka nyansera sig. Om läser igenom sittförsta anförande skall han finna att det gav uttryck för ett visst främlingskapinför de frågor jag berörde. Men fortsätter nu att anföra, som jagtycker, felaktiga synpunkter och även felaktiga siffror. Det är inte 2 mUjardersom "offras" på bostadsstödet, utan vad stat och kommun ger uppgårsammanlagt tUl halva det beloppet. Det är inte heller bara de stora lägenheterna som stårtomma, utan det finns även mindre lägenheter som det inte går att placera.Detta beror bl. a. pä att människor när det uppkommer valmöjligheter - såsomfallet varit t. ex. i bosätter sig närmare sin arbetsplats.Det har vållat svårigheter för en del kommuner som inte kunnat förutse attnyproduktionen i detta nya läge skulle bh mindre attraktiv. Jag skulle kunnanämna många andra företeelser som kan skapa svårigheter för kommunerna när detgäller planeringen. Vi kan väl aldrig komma så längt att vi helt undgårfelplaneringar. Den möjlighet vi nu ger företagen att under en viss tidanpassa sig irmebär ingen stor uppoffring för staten. Jag tror inte att herrWennerfors behöver ha sä stora bekymmer för att vi skulle dra på oss betydandekostnader för just den här långivningen. Trots allt rör det sig om ettbegränsat antal lägenheter, och jag tror liksom - att det skallgå att placera dem, att det fortfarande finns grupper som har stort intresse avatt få bättre lägenheter än man har. Jag har inte anledning att göra några större invändningarmot vad sagt; i långa stycken kan jag följa honom. Det äregentligen bara på en punkt som jag har en annan uppfattning, men det kan vi juvänta med att diskutera. Jag tror nämhgen att vi fär ta en viss minskning avnyproduktionen . Men dä skall vi i stället användaresurserna för att förbättra det gamla bostadsbeståndet. Jag tror att det bhrangeläget att göra en sädan omfördelning av resurserna. Men jag häller med herrUllsten om att det inte kan bh tal om någon radikal nedskärning avbostadsproduktionen. HertULLSTEN (fp): undrade vad vi skulle säga om andraföretag också producerade för lagerhållning. Det är ju precis vad de allraflesta företag just nu gör, och det kan ha orsaker som inte aUtid är särskiltönskvärda. Det är inte dit jag menar att vi skaU sträva med bostadsmai:knadenutan tUl en situation, där bostadskonsumenten har ett rimhgt mått av valfrihet.Detta rimliga mått av valfrihet kan man aldrig få, om man följer den principsom låg i ' anförande och som han uttryckte på det sättet attvarje tom lägenhet är ett misslyckande för bostadspohtiken. Det är inte heller så detta har inrikesministern redanpåpekat att det bara är stora lägenheter som är svära att hyra ut , ävenom det kanske är övervägande den gruppen; men det är ocksä smä. Men dessutomfinns det ett behov även av stora lägenheter bland de människor som i dagefterfrågar en ny bostad. Många av dem kanske just väntar med att flytta tilldess att de kan fä det egna småhus eller den marklägenhetsom de skulle föredra, om de ändå måste betala så mycket som de nyalägenheterna kostar. Jag viU, herr talman, inte mucka alltför mycket gräl medherr Wennerfors, det ligger inte för mig, men jag tror att om vi skulle haföljt recept frän senare är att kraftigt dämpa bostadsbyggandet,dä hade vi visserligen sluppit de problem som bostadsdirektörer och kommunalmäni dag brottas med, nämligen tomma lägenheter, men vi hade inte haft den friaremarknad och den störte öppenhet vi nu fått gentemot konsumenternas krav på attsjälva få bestämma bostadsstandard och boendemUjö som vi nu börjat skönja. TUl statsrådet vUl jag säga att mitt påstående,att vi delvis byggt fel slags lägenheter, inkluderar att vi byggt för mycketnytt. Antalet nytUlkommande bostäder kunde vara större pä saneringsområdet; viborde flytta över mer pengar tUl sanering. På den punkten håller jagfullständigt med inrikesministern. Om åtgärder för att främja uthyrningen av tomma lägenheteri nyproducerade hus Hert WENNERFORS (m): Vi skall ju återkomma tUl bostadspohtiken ,och då får vi väl ocksä återkomma till de här trätoämnena. Jag vUl emellertidredan nu säga tUl min kollega att han nog i stället borde tittalitet närmare på moderata samlingspartiets bostadspohtik. Vi får väl försökagöra det tillsammans. Låg mig bara nämna för honom att i årets motionbeträffande bostadspolitiken har vi anfört att det hade varit tiUräckhgt medmålsättningen 95 000 lägenheter. Det kanske hade varit bra med tanke på demånga tomma lägenheterna. Till herr statsrådet vill jag säga två saker. Det enagäller de två miljarderna. Där utgick jag ifrån skattebetalaren, som ju måstebetala både skatt och stathg skatt. På det sättet kan väl resonemangetgodkännas av herr statsrådet. Den andra saken gäller att statsrådet vill lugna mig ochsäger; Var inte så bekymrad. Jag vUl verkligen understryka att jag ärallvarligt bekymrad för den svenska bostadspohtiska utvecklingen. Jag ärdessutom litet bekymrad över att herr statsrådet tycks ta så lätt på den. Mendet kanske vi som sagt får återkomma tUl. Bara helt kort, för att det inte skaU rådanågot missförstånd. Den mUjard som det rör sig om gäller både de statliga ochde kommunala insatserna, som sammantagna utgör en miljard. verkar det ju som om herrUllsten och hade aU anledning att talas vid en smula om manskall kunna nå en gemensam borgerlig uppfattning i denna mycket viktiga fråga.Ni kan nog ha anledning att talas vid åtskilligt, innan vi kommer tillbaka tiUbostadsdebatten. HerrULLSTEN (fp): Får jag bara säga att syftet med mina kritiskasynpunkter mot kanske främst var att se till att inte han ochhans parti satsar pä den typ av bostadspolitik som vi haft under Ang. stödet till idrotts- och ungdomsorganisationerslokala verksamhet störredelen av efterkrigstiden, med ett kraftigt underskott i förhållande tiUbehovet, vilket bär skulden till mänga av de problem vi har . Jag vUle med andra ord söka förhindra att på1970-talet för socialdemokratisk bostadspolitik . Överläggningen var härmed slutad. §9 Ang. stödet till idrotts- och ungdomsorganisationers lokala verksamhet Statsrådet fra ODHNOFF erhöU ordet för att i ettsammanhang besvara dels (vpk) och i (c) den17 oktober framställda interpellationer, nr 150 respektive 158, dels herrOlssons i (), (), () och ()i kammarens protokoll för intagna frågor, respektive nr 232,246, 247 och 249, och anförde: i har frågat, om jagär beredd att föreslå en höjning av anslaget tiU Bidrag tiUungdomsorganisationernas lokala verksamhet och om jag, med hänsyn tiU utfallet,anser att bidraget är aktivitetsfrämjande. har frågat, om jag avser att vidta omedelbaraåtgärder för att rätta till den diskriminering som idrottsorganisationernautsatts för beträffande det lokala aktivitetsstödet och om jag anser attbidragsgivningen för aktivitetsstödet bör läggas om, så attungdomsorganisationerna vid sin planering av det fortsatta arbetet får en säkrareekonomisk grund att räkna med. och har båda frägat, vilkaåtgärder jag avser att vidta för att förbättra stödet tillidrottsorganisationernas lokala verksamhet. i har frägat, vilka åtgärder jag avser attvidta för att kompensera idrottsorganisationerna för det låga utfallet persammankomst av det s. k. statliga aktivitetsstödet tillungdomsorganisationernas lokala verksamhet. har frågat, om de hittUls vunnaerfarenheterna av det lokala aktivitetsstödet för ungdomsverksamhet föranledernågra initiativ frän Kungl. Maj :ts sida. Eftersom frågorna avser samma problem besvarar jag dem iett sammanhang. Jag villförst något uppehålla mig vid bakgrunden till frågorna. Den utredning som föregick införandet av det nyabidragssystemet visade att det inte fanns några säkra utgångspunkter förberäkningar av antalet sammankomster för vUka bidrag skulle komma att sökasbudgetåret 197 1/72. Vid anslagsberäkningen anslöt jag mig i denna fråga tiUstatens ungdomsråds förslag, som medförde ett medelsbehov av sammanlagt 17,5miljoner kronor. Beräkningen innebar att bidrag på skulle kunna utgåtill 000 sammankomster, varav 1 300 000 inom idrottsorganisationerna. Jag utgick därvid frän att deltagarantaleti de bidragsberättigande sammankomsterna i genomsnitt inte skulle bh lägre änvad faUet var inom fritidsgruppsverksamheten. Bidraget var ej avsett att täckanägon viss del av kostnaderna utan var att betrakta som ett allmänt tUlskotttill föreningsverksamheten. Svårigheterna att beräkna antalet bidragsberättigandesammankomster framgår bl. a. av att i skrivelse tillKungl. Maj:t , dvs. då större delen av detaktuella verksamhetsåret hade förflutit, redovisade 829 000 sammankomster föridrottsrörelsens del och beräknade att antaletsammankomster skuUe uppgå tiU ca 800 000, dvs. sammanlagtför hela verksamhetsåret 1 629 000 sammankomster. Efter budgetårets utgångnågra månader senare visade det sig att antalet sammankomster varit 2 092 000. I en skrivelse tUl Kungl. Maj:t harRiksidrottsförbundet bl. a. begärt sådana anslagsförstärkningar att bidrag kanutgå med för alla redovisade sammankomster verksamhetsåren 1971/72och 1972/73 samt att samma belopp per sammankomst skaU utgå till samtligabidragsberättigade ungdomsorganisationer. Mot bakgrund av den osäkerhet som frän början förelegatrörande det nya bidragssystemets verkningar uppdrog Kungl. Maj;t redan den 7september 1971 åt att efter samråd med ochi kontakt med ungdomsorganisationerna noga bevaka det första årets erfarenheterav bidraget till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet och verka för ensmidig tillämpning av bidragsreglerna. betonade i sittutlåtande 1972:8 i anslutning till sin behandhng av anslaget till ungdomsorganisationernaslokala verksamhet för /73 att en snar utvärdering av systemetborde göras och att denna borde mnefatta en granskning av hur de nyabidragsreglerna tillämpats av organisationerna. Vid fullgörandet av sitt uppdrag har bl.a. tUlkallat en särskild arbetsgrupp, som innefattat företrädare förungdomsorganisationerna. Undervåren 1972 anordnade överstyrelsen en veckolång konferens i frågan medungdomsorganisationerna. I samverkan med har dessutom vissaundersökningar företagits rörande bidragssystemets verkningar.Skolöverstyrelsen har tUl Kungl. Maj:t överlämnat dennämnda arbetsgmppens utredning samt i en skrivelse redovisat överstyrelsensbedömning och förslag med anledning av den hittiUsvarande utformningen avaktivitetsstödet. I arbetsgruppens rapport föreslås att anslagsgivningenskall utformas pä sådant sätt att kan utgå i bidrag för allabidragsberättigande sammankomster. Dessutom föreslås vissa mindre ändringar avbidragsreglerna. ansluter sig till arbetsgruppens förslagsamt redovisar beräkningar rörande de anslagsbehov som skulle uppkomma denärmaste åren för att bidrag skulle kunna utgå med per sammankomstvid en samtidig fortgående ökning av antalet sammankomster. Detta mål beräknasunder en femårsperiod föranleda att det avsedda anslaget höjs med sammanlagt 26miljoner kronor, varav 23 mUjoner kronor skulle gä till idrottsrörelsen och 3miljoner kronor tUl Ang. stödet till idrotts- och ungdomsorganisationerslokala verksamhet Ang. stödet tiU idrotts- och ungdomsorganisationerslokala verksamhet Äv den sammanlagda ökningen beräknas 8,17 mUjonerkronor faUa på /74.