prot · FV093 · 1972-12-31 00:00:00 — § 1 Interpellation nr 1ang. Ordet lämnades på begäran till HerrWIKLUND i (fp), som yttrade: När ambulanstjänsten gjordes till ett klartåliggande för sjukvårdshuvudmannen (3 § sjukvårdslagen), räknade mman med attdenna tjänst snart nog skulle få en fullt tillfredsställande kvalité ochutformning. Det föU sig också naturligt att dess inordnande i sjukvården som endel av denna efter hand skulle komma till stånd. Alltjämt är emellertid ambulanstjänstens organisatoriskauppbyggnad splittrad. Det finns sålunda i en del län ett vederbörandelandstings eget ambulansväsen, medan på andra håll brandförsvaret, taxi ellerenskilda företag ombesörjer ambulanstransporterna på uppdrag. Idetta sammanhang skall dock inte organisationsfrågan närmare beröras. Det ärsannohkt bristen på enhetlig organisation som starkt bidrar till attpersonalens utbildning trots vissa vidtagna åtgärder alltjämt är uppenbartotillfredsställande. En redovisad enkätundersökning visade sålunda,att av ambulanspersonalen helt saknade sjukvårdsutbildning, genomgått en grundkurs i sjukvård för sådan personalenligt en av 1965 fastställd läroplan, hadegenomgått en grundkurs och återstoden kortare sjukvårdsutbildningav växlande beskaffenhet. angivna förhållande torde betingas av attsjukvårdsutbildning för ambulanspersonal inte är obligatorisk, även om detfinns lokala bestämmelser härom i en del län. Inte heller finns någotobligatorium i vad avser speciell körutbUdning för ambulansförare, en fråga somdock utreds av trafiksäkerhetsverket. Även om ytterligare utredningar bedöms vara erforderligaför att mera definitivt lösa frågorna om obligatorisk och fullttillfredsställande sjukvårdsutbildning för all ambulanspersonal ochobligatorisk särskild körutbUdning för ambulansförare, synes snabba åtgärderangelägna för att fä till stånd sådana provisoriska obligatorier. Med stöd av vad som sålunda anförts hemställer jag omkammarens tillstånd att till herr socialministern få ställa följande frågor: Är statsrådetberedd att redovisa regeringens inställning till frågorna om obligatorisksjukvårdsutbildning för ambulanspersonal respektive obligatorisk speciellkörutbildning för ambulansförare? Kan förslagtill provisoriska bestämmelser om obligatorisk sjukvårds- respektiveförarutbUdning för här förevarande personal förväntas ? Vilka åtgärderi övrigt är regeringen beredd vidta för att snabbt tillmötesgåambulanspersonalens egna önskemål om bättre utbildning, bl. a. åtgärder förfortbildning? Denna anhållan bordlades. 2Riksdagens protokoll 1972. Nr 3 § 2 InterpeUation nr 2 ang.trafiken med jetplan på flygfält, Ordet lämnades på begäran till HerrWIKLUND i (fp), som yttrade: I debatten om bullret av de olikaflygrörelserna på har en rad uppgifter lämnats rörandebullerstörande förfaranden, som den närmast berörda allmänheten visserligenfinner vara vaga men dock av sådan natur, att auktoritativa klarlägganden fåranses mycket angelägna. Är 1968 upphävde regeringen luftfartsverkets medgivandetill inrikestrafik på med jetflygplanet . Många medborgare medbostäder i flygfältets närhet synes ha uppfattat regeringsingripandet somtotalt förbud för all jettrafik på , vilket föranlett dem att - på grundav fortsatta störningar av jetflygplan anse att överträdelse av"förbudet" ofta förekommer. Uppenbarligen förekommer alltjämt viss trafik medjetflygplan på . 1 en del fall kan det tydligen t. o. m. röra sig omDC-9-plan, som av särskild anledning t. ex. väderleksstörningar fåtttillfällig dispens att gå ned på . På grund av debattens intensitet ärdet angeläget att frekvensen av sådana medgivanden och skälen till dessa ommöjligt offentligt redovisas samt hur prövningar av dessa ärenden tillgår. Omfattningen av annan jettrafik på är vidareföremål för allmänhetens mycket vidlyftiga spekulationer, som betingas avavsaknaden av redovisade fakta om denna jettrafik. Det är därför i hög gradönskvärt att klarläggande besked lämnas om denna trafik (frekvens avflygrörelser, använda jetflygplanstyper, ägare av planen och i varje fall derastillhörighet till trafik-respektive allmänflyget, start-och landningstider pådygnet, innehållet i gällande bestämmelser för annan jettrafik än medDC-9-planet på och hur dessa tillämpas etc., bullervärden förnämnda trafik etc). Slutligen torde varmkörning av flygmotorer på Brommaflygplats alltjämt vara en bullerkälla av stor betydelse. harutfärdat vissa lokala tjänsteföreskrifter avseende varmkörningen, som bl. a.inte utan tvingande skäl får ske kl. 22.00-6.00. Vidare har förnågot år sedan en särskild apparatur för dämpning av bullret vid varmkörninganskaffats och även demonstrerats för bl. a. representanter för debullerstörda. Enligt bestämda uppgifter från dessa förekommer likvälvarmkörningar och utan utnyttjande av nämnda apparatur "i ungefärsamma omfattning som förut". Här göres inte något bestämt påståenderörande nämnda störningar. Syftet med att här ta upp även denna iakttagelse ärdetsamma som i fråga om de övriga; att bereda kommunikationsministern tillfälleatt genom redovisning av fakta klarlägga antydda sammanhang och därmed ommöjligt hyfsa debatten. Med stöd av vad sålunda anförts får jag anhålla omkammarens tillstånd att till herr kommunikationsministern få framställaföljande frågor: I vilken omfattning och under vilka omständigheterförekommer alltjämt trafik med jetplanet på flygfält? tillståndsgivningenavseende denna trafik? I vilken omfattning förekommer annan jetflygtrafik på detta---------- den flygfält? villig att lämna de i interpellationen angivna jj janauri 1972detaljupplysningarna rörande denna trafik? Hur förhållerdet sig med varmkörningarna av flygmotorer i de i interpellationenberörda avseendena? Denna anhållan bordlades. § 3 InterpeUation nr 3 om behandling vid FN :smiljövårdskonferens av frågor rörande användningen av vissa stridsmedel Ordet lämnades på begäran till (), som yttrade: om den mänskliga miljön ägerrum i . Den är ett bevis på det internationellauppvaknandet inför de stora faror som hotar den mänskliga miljön som ettresultat av överbefolkning, hänsynslös exploatering av jordens resurser och enokontrollerad teknologisk utveckling. har tagit initiativet till dennakonferens i förhoppningen att den skall kunna spela en roll för att kanaliseraoch samordna strävandena till konstruktiva åtgärder mot miljöförstöringen,åtgärder som kräver internationell samverkan för att bli verkningsfulla. Storaförhoppningar knyts med rätta till denna konferens. med att det ökade medvetandet ommiljöförstöringens risker tagit sig uttryck i allvarligaoch intensiva ansträngningar världen över att hävda miljövårdsintressena haremellertid nya krigföringsmetoder utvecklats, som utgör fruktansvärda hot motmänniskan och hennes miljö. På flera håll i världen, främst i och iPortugals kolonier, förs nu krig som direkt och medvetet syftar till att skada,förgifta och förinta människorna, den fredliga samhällsorganisationen och denmänskliga miljön, som är förutsättningen för liv och kultur. Denna sorts krig - miljömordskriget - bedrivs med särskildintensitet och grymhet av mot folk. Det finns numera enomfattande dokumentation om krigets karaktär och verkningar, som insamlats avläkare och vetenskapsmän, framför allt från och , och presenteratsinför amerikansk och internationell publik inte minst genom det arbete sombedrivs av Internationella kommissionen för undersökning av USAskrigsförbrytelser i . Den fruktansvärda miljöförstörelse, som denna krigföringleder till, åstadkoms genom mekaniskförstörelse med hjälp av jättestora maskiner, kemiskamedel som växtgifter och gaser. De massiva bombningarna syftar till att invalidisera ellerdöda människorna, förstöra all bebyggelse samt förinta samhällsorganisationen och produktionsapparaten såväl födoämnesproduktionen som in- 19 Nr 3 En forskargrupp vidCornelluniversitetet i lade Tisdaeenden " ®" rapport, somberäknade att fram till slutet av 1971 skulle 11 ianuari1972 '" bomber med en sammanlagd vikt på över -------------------- ,mer än vad under fällde över Kriget har intensifierats kraftigt sedan president till makten. Vid den internationella konferens om medicinen och kriget,som anordnades i , rapporterade professor , , om den massiva förstörelse som orsakas av konventionella,högexplosiva bomber. 352 flyganfall med sådana bomber görs iIndokina. I varje anfallsvåg ingår sju B 52-plan som kan bära 108 bombervartdera. Vid varje anfall totalförstörs ett område på 5 . Varjedag dödas 300 människor varav 240 civila. jord förflyttas,och man beräknar att det finns ca 20 miljoner kratrar efter bombexplosioner iIndokina. Beräknas kraterdiamefern är den sammanlagda kraterytan120 . Dessa våldsamma bombningar förändrar hela landskapet tätbefolkade kulturbygder mals till grus, växtligheten utplånas, bergen bombassönder, åkerjorden förstörs av kratrar. Kratrarna fylls med stillaståendevatten och blir så grogrunden för sjukdomsalstrande bakterier och skadedjur,vilka sprider sjukdomar som malaria och bilharzia. Vid den medicinska konferensen rapporterade den engelskeprofessorn om den kemiska krigföringen. För att tvinga människornaut ur skyddsrummen används gaser i dödande doser. Med växtgift, som sprutasöver skogarna och risfälten, förgiftas naturen. Skog, som varit en värdefullråvarukälla och som haft stor betydelse för att förhindra uttorkning ocherosion, dör ut. Enbart i har mer än odlad jordbesprutats . Det amerikanska vetenskapssällskapet harberäknat att man på så sätt förstört grödor som motsvarar födoämnesbehovet hos860 000 människor. Förgiftningen av skogar och åkrar får återverkningar pågrundvattnet och dricksvattnet. Djur och människor får direktaförgiftningssymtom. Massdöd bland fisk och däggdjur omtalas. Besprutningarnamed växtgift leder också till genetiska skador. Ännu är det för tidigt attberäkna exakt vad effekterna blir. Men redan nu föds många barn döda eller medsvåra fosterskador. Jättestora maskiner grävskopor och bulldozers fullbordar det förstörelseverk som bombningarna och giftbesprutningarna inlett. På så sätt läggs allt större områden öde. är stora delar av och allt större områden i , och Cambodja totalt förstörda. De har blivit förtorkade och sterila öknar där ingen människa kan bo och som kanske aldrig mer kan odlas upp. Vad som skett är, säger den medicinska konferensen i i ett uttalande, "en metodisk och blind tillintetgörelse av alla människor, allt djur- och växtliv, en total omstörtning av hela ekologiska system, en omstörtning vars framtida konsekvenser är omöjliga att förutse. Folkmordet och växtut- rotningen, som är långt framskridna speciellt genom den kemiska krigföringen, kan nu fullföljas med datorstyrda metoder. Denna krigfö ring upprör oss. Den utgör en kriminell försöksverksamhet som mycket 20 allvarligt komprometterar dem somhar tagit del i den. inomsjukvården och som därigenom är verksamma med att försvara livet Nr 3 mäste medaUa medel motarbeta detta krig." Genom avancerad forskning och stora insatser av tekniska och 11januari 1972 ekonomiska resurser håller miljömordskriget på att utvecklas till ett---------- alltmerfruktansvärt och ödeläggande vapen. Det utgör ett hot mot alla världensfolk. Denna krigsteknologi, som direkt syftar till att förgiftaoch förstöra den mänskliga miljön, måste bekämpas. Ingen kamp för intensifieradmiljövård kan te sig trovärdig om den inte förenas med kamp mot miljömordskriget.De krig av denna typ som pågår måste stoppas. All vidareutveckling och framtida användning av krigföringsmetoder som hotar denmänskliga miljön måste förbjudas. Jag anhåller därför om kammarens medgivandeatt till herr utrikesministern få ställa följande fråga: Avser ta initiativ till att frågan omde krigföringsmetoder, som genom massförstörelse, genom bombningar samt mekaniska,kemiska och biologiska stridsmedel hotar den mänskliga miljön, tas upp tillbehandling vid ? Denna anhållan bordlades. § 4 Interpellation nr 4 ang. centralt organ förforskningspolitiken Ordet lämnades på begäran till HerrNORDSTRANDH (m), som yttrade: Ätt forskning är av betydelse för ett landsmateriella och kulturella utveckling torde vara oomstritt. Beslut i centralaforskningspolitiska frågor påverkar på lång sikt samhället i dess helhet.Inställningen till forskningen - och därmed till vetenskapens roll i samhället- blir alltmer avgörande för ett lands utveckling. En satsning på intensifieradforskning och på ökat utnyttjande av forskningens resultat i samhällets tjänstförutsätter att forskningen noga planeras. Försummelser härutin-nan kan ledatill svåra följder. har vid föregående års riksdag i sittbetänkande i anledning av motioner angående frågor rörande forskning ochforskningsplanering, däribland en partimotion från moderata samlingspartiet,bl. a. anfört (UbU 1971:31), att forskningsråden spelat en stor roll i denstatliga forskningspolitiken och måste förutsättas komma att även ifortsättningen vara ett viktigt instrument för statsmakternas styrning avforskningsresurserna till prioriterade områden. Utskottet förordade att iförsta hand forskningsrådens sammansättning och organisation i övrigt samtbefogenheter och ställning i relation till myndigheter och andra instanser somhar forskningsansvar måtte utredas. En sådan utredning torde alltså snarastkomma till stånd parlamentariskt sammansatt eller åtminstone med parlamentarisktinslag. Att forskningsrådens sammansättning, organisation,befogenheter och ställning utreds får emellertid endast betraktas som ett delmål. Övriga problemkomplex, såsom forskningspolitikens mål, forskningens planering 21 Nr 3 och organisation i sin helhetliksom prioriteringsspörsmålen, måste också Tisdaeenden övervägas och överses. 11 ianuari1972 arbetssätt kan därvid ickeförbigås. -------------------- ------ Den nu dominerande forskningspolitiska synen i vårt land synes betonaanknytningen av forskningen tUl samhällets olika mål. Följden därav blir attanslagstilldelningen löper risken att bedömas separat inom varje sektor. Församverkan och långsiktig planering behövs ett organ med överblick över helaforskningsområdet. Med stöd av det anförda hemställer jag om kammarenstillstånd att till herr statsrådet fä ställa följande frågor: Bedömerregeringen det vara av betydelse att det för samverkan och långsiktig planeringfinns ett organ med överblick över hela forskningsområdet? Om så bedömsvara fallet, kan då den nuvarande forskningsberedningen med sin sammansättningoch sina arbetsformer anses fylla denna uppgift eller bör den ersättas med ettcentralt organ, som ansvarar för forskningen och initierar enforskningspolitisk debatt? Denna anhållan bordlades. § 5 Interpellation nr 5 ang. högstadieplaneringen igrundskolan Ordet lämnades på begäran till HerrÄS1.ING (c), som yttrade: Den nu existerande organisationen , avseende bl. a. elevområden och högstadieorter,beslutades till övervägande del definitivt . Till stora delar varorganisationen redan genom central styrning etablerad, vilket bl. a.innebar att skolstorleken, dvs. antalet parallella klasser i årskurserna, vidvarje skolanläggning av högstadiet fixerats i anslutning till gällandeuppfattning om läroplan och planeringsmallar. Är 1962, när fattadebeslut om , var försöksverksamhet med enhetsskola redan i gång i ettså stort antal kommuner, att deras sammanlagda folkmängd utgjorde omkring 70procent av hela rikets folkmängd. I stort kan sägas att man i verkställighetsledet, främstcentralt, allteftersom organisation ersatte enhetsskolan skärpteanspråken på erforderligt elevunderlag för högstadiet. Vägledande förplaneringen och tillkomsten av de flesta högstadierna har varit skolöverstyrelsensriktlinjer av . skolberedning anslöt sig till dessa riktlinjeroch angav 75 elever per årskurs som minimum, för att - som man då ansåg allaväsentliga fördelar med den föreslagna högstadiekonstruktionen skulle uppnås. De grundskola gällande bestämmelserna omtillvalsgrup per, linjer, undervisningsmetoder och differentiering hade varit vägledan de. Tre-parallelliga enheter accepterades dock som regel inte, om möjligheter fanns att bilda större enheter. Stora skolenheter har alltså 22 målmedvetet eftersträvats. 1969 antog en ny läroplan förgrundskolan att gälla Nr 3 successivt fr. o. m. . Det förefaller som om konsekven- Tisdaeen den serna för högstadieplaneringen och skolenheternas storlek av den nya i ijanuari 1972 läroplanen icke i större utsträckning beaktats. I olika sammanhang har, såväl från föräldra- och lärarhållsom från eleverna, framförts starka krav på mindre skolstorlek. Redan ettelevantal vid en grundskola av ca 400 elever kan hävdas vara högt. Fortfarandeplaneras och byggs grundskolor med för svenska förhållanden stora elevantal.Skolanläggningar för omkring 1 000 grundskoleelever eller mer är icke ovanliga.Det framstår som angeläget att så stora skolor icke skall få byggas, ochbefintliga skolor i den storleken borde ändras till mindre enheter med annananvändning av då eventuellt överflödiga lokaler. Lärarna anser enligt lärarförbunds utredningInsyn i skolan att det finns störte förutsättningar för måluppfyllelse i frågaom kunskapsmeddelande och färdighetsträning i de mindre skolorna än i destörre. Samma tendens finns även då det gäller måluppfyllelsen i avseende påelevernas sociala utveckling. De mer positiva omdömena kommer från lärare iskolor med under 400 elever. Denna tendens gäller för varje stadium. Oberoendeav stadium har lärarna i tydligen uppfattningen att samarbetetmellan elever och mellan elever och lärare är avsevärt bättre i små skolor än istörre. Förutsättningar för gruppsamverkan och individualisering har av lärarnabedömts större i skolor under 400 elever än över och störst i de minstaskolorna. Med hänvisning till det anförda anhåller jag om kammarenstillstånd att till herr utbildningsministern få ställa följande fråga: Är statsrådet beredd att lämna en redovisning för denhittillsvarande utvecklingen på skolans område i vad avser högstadieplaneringensärskilt med hänsyn till skilda skolenheters storiek och vilka erfarenheter somi detta sammanhang har erhållits beträffande effektivitet och trivsel förlärare och elever i skolarbetet? Denna anhållan bordlades. § 6 Interpellation nr 6 ang. tillgången tillTHX-preparatet Ordet lämnades på begäran till HerrJOHANSSON i Skärstad (c), som yttrade: Läkarkårens inställning till läkemedlet THX ett extrakt av kalvbrässkörtlar framställt av veterinärmedicine doktorn , - har under mer än två decennier varit övervägande negativ,även om läkarna inte helt frånkänt preparatet ett visst värde när det gällt atthos cancerpatienter åstadkomma någon förbättring av allmäntillståndet och enlindring av smärtorna. I en interpellationsdebatt i andra kammaren den 2 mars1960 lämnade dåvarande inrikesministern en utförlig redogörelse för de kliniska försök som gjorts med THX och slutade framställningen med följande ord: "Vidare är det enligt min mening önskvärt, att material erhälles för att belysa, om den förbättring av allmäntillståndet och 23 Nr 3 Undring av de subjektiva besvären, som i vissa fall iakttagits efter Tisdaeenden behandling med THX, kan tillskrivaspreparatet som sådant." 11 ianuari1972 " ' närmaste sedandetta uttalande gjordes, -------------------- men meningarna bland läkarna rörande värdet av THX synes vara likadelade som någonsin och med lika stark övervikt för de negativauppfattningarna. har det genom notiser i pressen också försports attvåra högsta medicinska myndigheter har för avsikt att sätta stopp för drSandbergs verksamhet med THX-preparatet. Detta har skapat stark oro hos demånga sjuka som använder läkemedlet och som anser att det har en välgörandeinverkan på deras hälsa. En stor del av dessa patienter är övertygade om attläkemedlet har hejdat sjukdomsförloppet och medfört ett förbättrathälsotillstånd. Det må förhålla sig hur det vUl med det objektiva värdetav THX; ostridigt är ändå att medlet inte i något fall har vållat skada. Ocheftersom ett stort antal sjuka människor anser preparatet vara värdefullt ochgärna vitsordar att det har givit dem chans att, åtminstone tills vidare, levaett någorlunda normalt liv, anser jag det vara en rimlig begäran att de sjukaockså får tillgång till THX så länge de vill ha det. En stor del av dessapatienter är dessutom fall, som på grund av sjukdomens karaktär icke kommer iåtnjutande av samhällets sjukvård, och detta anser jag gör det ännu merberättigat att de får tillgång till THX, när de ju ändå själva är av den uppfattningenatt medlet lindrar smärtorna och hjälper dem i deras svåra situation. Med hänvisning till det anförda hemställer jag omkammarens tillstånd att till herr socialministern få ställa följandefråga: Är statsrådet villig medverka till att garantier skapasför att sjuka människor, som kan sägas vara beroende av THX-preparatet, även iframtiden får tillgång till detta läkemedel? Denna anhållan bordlades. § 7 Interpellation nr 7 ang. postverkets service iglesbygderna Ordet lämnades på begäran till HerrÄNGSTRÖM (fp), som yttrade: Människors möjligheter att i fortsättningenbo kvar i glesbygderna är till stor del beroende på den service samhället kanerbjuda. Daglig postgång är en del av den nödvändiga samhällsservicen och kannog betraktas som ett villkor för att en bygd skall överleva. Den dagligakontakten med yttervärlden, som postsändningarna förmedlar, motverkar känslanav isolering och är av stor betydelse ur trivselsynpunkt. Det är därför med verklig oro sommänniskorna i vissa glesbygdsområden bevittnat de inskränkningar i den postala servicen som postverket vidtagit. Det är det vikande befolkningsunderlaget och därmed förändrade villkor för den kollektiva trafiken som gjort att postverket vidtagit dessa åtgärder och då med företagsekonomiska värderingar som 24 grund. Det är klart att postverketmåste lägga ekonomiska synpunkter på sinverksamhet, men det är viktigt att inte enbart företagsekonomiska Nr 3 synpunkter läggs till grund för besluten om förändringar i servicen. Även Tjsdaeen den samhällsekonomiska överväganden bör tillmätas betydelse. Inskränkningarna i den postala servicen sker genom indragning av------------ poststationer,indragning av postturer, senareläggning av dagliga turer, övergång frånlantbrevbäring till postväskor samt också i en del fall indragning av dagligaturer och postbefordran endast två till . I har problemställningar angående denpostala servicen bl. a. aktualiserats i byarna Rambo, Degerås, Degerön ochSunnansjönäs. Byarna ligger i kom.mun och relativt nära ett meratätbefolkat område. ligger t. ex. endast från tätortenTvärålund. Trots att denna bygd inte är någon ödebygd i vedertagen mening harbybornas framställning om daglig postgång avslagits av postverket. I detta fallskulle ett sådant åtagande från postverkets sida ha inneburit attlantbrevbärarlinjen från över utsträckts med till Rambo.Byn Rambo har fem hushåll, och som motivering för sitt avslag anför postverketatt underlaget måste vara minst två hushåll per kilometer enkel färdväg för attlantbrevbäring skall kunna ordnas och att dessa villkor inte uppfyllts i falletRambo by. Det angivna exemplet har jag velat relatera för att deproblem med den postala servicen som landets glesbygder har att brottasmed skall framstå i en klar dager. Med här angivna problemställningar som grundvill jag till herr kommunikationsministern ställa följande frågor; Är statsrådet villig att klargöra de grundläggandeprinciperna för postverkets postala service i glesbygderna, och delarstatsrådet min uppfattning att daglig postgång generellt är att betrakta som enrimlig service till människorna i landets glesbygder? Denna anhållan bordlades. § 8 Interpellation nr 8 ang. åtgärder mot prisstegringar Ordet lämnades på begäran till HerrLORENTZON (vpk), som yttrade: När totalt prisstopp infördes vardet ett resultat av ett utbrett missnöje hos breda lager av landets konsumentermed de alltmer stigande priserna. Prisstoppet innebar en märkbar uppbromsningav priserna.