prot · FV09144 · 1972-12-31 00:00:00 — uppgavherr vilket nuraraer reservationen har, och jag har letat fram den. Mensåvitt jag begriper är det här fråga ora att vi har en glesbygdsutredning sorahar lagt frara sitt betänkande sora just syftar till en sådan garanti och somvi kommer att ta upp på olika sätt. Det där får utskottets ledamöter klara uppmed varandra. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Vad beträffar Ljusnan har jag det bestämda intrycket attherr har helt fel och att har rätt. koraju tUl sora slutinstans, för att så att säga undandra poUtikerna det slutgiltigaavgörandet. Det allraänna talet ora generalplaner hjälper inte i det härfallet. Ligger ärendet i vattendorastolen då har den det slutgUtiga avgörandet.Därför tror jag att ger Ljusnanentusiasterna en alldeles falaktigföreställning ora vad den borgerliga reservationen innebär. Så tUlherr och sedermera åter tUl ! Lokaliseringsstödet tUl har varit , och det beräknas ge upp till 2 300människor arbete. Det är inte dåligt det är av det totala stödet,men det finns mycket kvar att göra i . Visst kunde mejeriföreningen i och för sig ha betalatflyttningsbidrag - det hade måhända inte drabbat någon fattig men det är juinte det saken gäller, utan resonemang har varit, att bara man tarbort flyttningsbidragen så koraraer företagarna att lokalisera sig tUl deaktuella orterna i stäUet. Den intressanta frågan blir då: Hade slakteriet fåttvara kvar i , hade raejeriet fått vara kvar i Hararaarstrand och hadeslakteriet fått vara kvar i , ora man inte hade hjälpt de människor sorablev arbetslösa ett par av dem med flyttningsbidrag? Det kan lova, utan han säger bara: Flyttningsbidragen kunde väl mejeriföreningenha betalt. Det hade man kanske kunnat göra, ur sina stora kassor, men man kundeockså ha tagit en annan människa i stället, och då hade de tidigare anställdasuttit kvar i och och inte bhvit hjälpta av någon inteförrän i då något nytt mejeri skulle ha kommit dit. Detenda argumentet i hela denna intressanta debatt om skallet på staten förkoncentration och om vad som sker inom föreningsrörelsen, sora ju är centernsstora heravist, är att föreningsrörelsen är den mest decentraliseradeekonomiska verksamhet som förekommer i landet. Det är svårt att avgöra. Detvet jag inte. Livsmedelsindustrin t. ex. är starkt koncentrerad tillstorstadsområdena, såg jag i ett statligt betänkande . Men jag vet attknappast någon ekonomisk verksamhet i landet är underkastad en så snabbcentraliserings-och koncentrationsprocess som just jordbruketsföreningsrörelse. Det sker parallellt med att den politiska grenen av dennaföreningsrörelse, , angriper arbetarrörelsen för koncentration ochtalar om decentralisering. Det är en grundläggande motsättning i detta, soranaturligtvis hårt drabbar trovärdighet ute bland människorna. Herrar , och påstår att det ärsamhället som drivit fram en hård strukturrationalisering. Det är inte så, utanvad ni här angriper är den solidariska lönepolitiken. harförklarat: "Vi måste hjälpa de sämst avlönade, de lågavlönade. Det måstevi göra genom en solidarisk lönepolitik." Om det får tUl konsekvens attnågra ställs utan arbete, får vi hjälpa med omskolning och med samhälleligaåtgärder så att de kan få andra och om möjligt bättre betalda jobb. Hela detta tal från er sida innebär ingenting annat än ettangrepp på den solidariska lönepolitiken. Alternativet har varit att låtamänniskor gå med sämre löner och öka inkomstklyftorna. Men det har aldrig den SkuUe vi ha låtit textilarbetarna förbli en utpräglad låglönegruppi sarahället, kanske en ännu raer utpräglad låglönegrupp än tidigare, ochpressat deras löner? Nej, har de själva sagt, låt oss försöka ordna andra jobbi stäUet. Det har man gjort i stor utsträckning med samhäUets stöd. Mensamhället har visst för ofta fått gå in såsom städguraraa. Vi har sagt atttextUindustrin kan leva kvar och att den har goda utveckhngsmöjligheter. Låtoss ge den ett stöd som gör strukturen sådan att man kan skapa stabilasysselsättningstillfällen. Det har hälsats med glädje av de fackligt anställdaoch av företagen. Det är också en del i en klok regionalpolitik. När jag sade att regeringen har ett ansvar, utgick jagfrån den enkla förutsättningen att en regering i princip kan göra hårdaingripanden i det ekonomiska livet. Det kunde vi ha gjort på 1950- och1960-talen, raen vi tvekade. När jag hör er, förstår jag att ni försökte nagladen solidariska lönepolitiken vid skarapålen. Det tycker jag är orättfärdigt.Vi vet t. ex. att vi aldrig får rättvisa för kvinnorna utan den solidariskalönepolitiken. Men det senaste intermezzot hindrar inte det faktum att vikomraer att fortsatt kunna glädja oss åt en bred anslutning tUl de förslag sombehandlas här i . Det är en bred majoritet, som väl i hög grad är enföljd av den borgerliga splittringen. I markfrågorna står raoderaternaisolerade i vissa frågor. I regionalpolitiken står isolerat inågon raån tillsaramans med komraunisterna men i övrigt är också deisolerade. Men eftersom i varje särskUt avsnitt två av de borgerliga partiernai stort sett befinner sig på regeringens Unje kommer vi att få dessa bredamajoriteter. Därmed är också sagt att en borgerlig regering välknappast hade kunnat utforraa vare sig en regionalpolitik eller en miljöpolitik- raen detta har dess bättre inte heUer varit aktuellt. kan jag inte underlåta att än en gång, när vistår inför detta stora genomgripande förslag, uttrycka min glädje ochtUlfredsställelse över den starka uppslutning som de förslagen fått i denaUraänna debatten och här i . Jag hoppas att den uppslutningen komraeratt bestå när förslagen skall genomföras ute i verkligheten. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Herr talmannen anraälde att herrar och att tUl protokoUet få antecknat att de inte ägde rätt tUl ytterUgarerepliker. i (fp): Flera talare har sagt att det ärende vi nudiskuterar är det viktigaste som behandlat på mycket . Jag delarden uppfattningen, och jag vill tillägga att det är ett ärende, där vi har detfylligaste och raest utförliga raaterial sora vi haft i något ärende,åtrainstone under rain riksdagstid. Utskottet har också i anledning av sitt betänkande uttalatsin uppskattning över det förtjänstfulla sätt som det stora utredningsmaterialetpresenteras på. Jag vill redan nu säga att det är vår förhoppning attutskottsbetänkandet också skaU fyUa vissa krav, även om det där finns någondetalj som jag kommer att korrigera senare i debatten. Jag ärövertygad om att det samlade materialet i detta ärende skall bli Regional utveckling och hushållning med mark och vatten av stortvärde för olika slag av samhällsplanering under de koraraande åren. Med hänsyn till att det, bl. a. vid uppvaktningar infördelar av utskottet, har fraraförts kritik över att det har varit för dåliginforraation till allraänheten i den här frågan, skulle jag önska att ävenenskilda sarahällsraedborgare ville ta del av raaterialet. Betänkandena ochbilagorna till dem är inget lättläst raaterial det är ingen skönlitteratur men jag skulle ändå vilja uttrycka en önskan ora att betänkandet och det övrigamaterialet skulle få bli en läsebok för folket om vårt land alla Sverigesinvånare har faktiskt intresse av och är berörda av innehållet i det härraaterialet! Vi har i krävt klarareraålsättningar i regionalpolitiken. Vi har också i raotioner vid fleratillfällen redovisat partiets egna raålsättningar, som för det första är att viönskar att alla raänniskor, i vilken del av landet de än bor, skall få sararaachans till arbete, utbildning och service, och sora för det andra är att vigenora regionalpolitiken också på ett riktigt sätt utnyttjar vad sora lagts nergenom satsningar från samhälle och enskUda i olika delar av landet i form avbostäder, samlingslokaler, koramunikationsleder, serviceinrättningar ra. I raotion har vi öppet sagt att vi inte troratt befolkningsomflyttningarna helt kan upphöra, men genom en godregionalpolitik förutsätter vi att det skall gå att begränsa de ofrivUligaflyttningarna, både i omfattning och avstånd. Vi har sagt att det bör vara ensträvan att göra det möjligt för dem sora önskar bo kvar i sin bygd att hatillgång tUl arbete inora riraligt avstånd. Detta bör inte bara gälla osssjälva sora nu bor där utan bör också gälla våra barn, ora de vill stanna kvari hembygden. Vi har också deklarerat att vår målsättning uppnås endastom vi i varje län har en ort eller en grupp orter som kan erbjuda en godarbetsmarknad, bra utbUdningsmöjligheter och så utbyggd service, att deverkligen utgör ett konkurrenskraftigt alternativ gentemot storstadsområdena.Så långt tror jag att vi alla är ense när det gäUer den s. k. ortsstrukturen. Vem skall då utse dessa orter, som i de flesta län är heltsjälvklara? Ja, där går meningarna isär. Jag har ett behov av att raed någraord sora raotivering deklarera varför vi i ställt oss bakomregeringens förslag att skall genom beslut bekräfta vilka orter soraskall vara priraära centra. Jag har i något sararaanhang tUlåtit raig att kalladera länshuvudstäder. Vi har också sagt detsararaa när det gäller regionalacentra. Jag hoppas att kamraarens ledamöter noterade att jag sade att riksdagengenom beslut bekräftar - det är just vad vi gör. Här har praktiskt tagetenhälliga länsstyrelser, där de större partierna har sina representanterplacerade, efter att ha hört kommuner, landsting och andra tungareraissinstanser lagt frara förslag för respektive län. I stort settsararaanfaller propositionen med länsstyrelsernas förslag. I ett fall,, sararaanfaller utskottets förslag ytterligare med länsstyrelseförslaget. Från vårt håll ser vi detta som ett åtagande mot länen,som ett löfte sora vi infriar genom att säga ifrån var åtgärder skall sättasin. Jag vUl tUlägga att beslutet bör kompletteras med tvåsaker - har redan varit inne på detta. De raindre orterna börerhålla garanti om viss service. Jag vUl här citera en mening ur vår motion;"Vi anser det emellertid vara en allvarlig brist att de raånga mindreorter som inte är centralorter i en kommun nästan helt förbigås ipropositionen." För undvikande av missförstånd vUl jag deklarera aft visjälvklart inte lägger Oss i kommunernas planering. Vad vi sagt är att man härfrån statens sida måste ta ett ansvar och genom generella åtgärder stödjakommunerna så att dessa kan upprätthåUa en viss service också i de mindreorterna. Det andra som ett beslut i ortsstrukturfrågan måste korapletteras raedär att den föreUggande planen inte får låsas. Det har vi också sagt iutskottsbetänkandet jag vUl minnas att vi på ett par ställen skrivit fastdetta. Självfallet måste modifikationer i planen kunna göras när det visar sigpåkallat i det fortsatta planeringsarbetet. Varför lägger då vi så stor vikt vid att bekräfta enplanering som viU hålla liv i ett nät av orter över hela landet? Jag harfunderat över hur jag bäst skall redovisa detta. Låt mig använda en bUd när detgäller ortsstrukturen, en bild sora åtminstone jordbrukare och landsbygdsfolkförstår. Jag tycker att ortsstrukturen kan liknas vid hässjevirke: virket ärbra att ha, det är oumbärligt i vissa lägen om raan skall ha något att hängaskörden på, raen ensamt har hässjevirket egentligen inget värde. Ortsstrukturen,klarläggandet av de olika orternas uppgift är viktig, men den fyUer också sinfunktion först när den fått innehåll, när det vidtagits åtgärder som gör attraålsättningen för varje ort kan uppfyllas. besked ora orternasfunktioner anser vi vara nödvändiga om de åtgärder vi sätter in skall ge önskatresultat. Vi menar, sade statsministern , att ortsstrukturenskall innebära att orterna skall stödja varandra, inte slå ut varandra. Dettycker jag var ett bra uttalande, som mycket väl går in i den bild som jag harförsökt teckna. Många av de förslag som skall ge den här planeringen ettinnehåll koraraer att föreläggas vårriksdagen i en proposition. Frånfolkpartiets sida har vi dock redan nu bl. a. i några reservationer till dettabetänkande velat ge vår syn på några, som vi tycker, viktiga åtgärder. Andratalare kommer att gå in på dessa, och jag skall därför beröra dem mycket kort. Vi har tillsamraans med och moderatasaralingspartiet pekat på skatteinstruraentet och investeringsfonderna sommedel i regionalpolitiken. Vi har också upprepat kravet på att i störreutsträckning använda generella åtgärder i regionalpolitiken, t. ex. attförbättra transportstödet, sänka taxorna på längre avstånd och se tUl attinitialkostnaderna för raarknadsföring inräknas i det underlag på vUketstatligt lokaliseringsstöd beräknas. Det sista är ytterst viktigt, vilketföretagare på många platser har sagt till oss vid våra resor ute i länen. På några av dessa punkter har vi en gemensara skrivning,och det vill jag öppet säga att jag noterar som något raycket positivt frånhöstens hårda utskottsarbete. Ett sådant avsnitt är tillkännagivandet ianslutning till folkpartiraotionens yrkande ora en bättre saraordning avstatliga verks och rayndigheters organisation och verksarahet iregionalpolitiskt hänseende. När det gällt indragningar av statlig service desenaste åren där tror jag var och en av oss kan rannsaka sig - har vi noggått för långt på Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten en del håU.Jag tycker att vi öppet skaU bekänna att vi alla där bär en del av ansvaret.Men vi vill nu från vårt håU att man skall lära av misstagen, och jag hälsardärför med tUlfredsställelse att vi kunnat enas om att klarare diiektiv skallutfärdas ora hur de statliga rayndigheterna skaU beakta de regionalpolitiskaaspekterna. Ett annat viktigt område där vi har kommit överens iutskottet är i fråga om stödorarådesgränsen och en flexibel tillärapning avbestäraraelserna i gränsområden som ligger intiU stödområdet. Det gäller delarav , , , och särat norradelen av län. Här har gamla förslag ora en s. k. grå zonnu blivit förverkligat. Det ser jag som en framgång. Beträffande gränsen har viansett det sakligt riktigt att i stödorarådet införliva och Hedemorakoramuner i . Det har alltså ett enigt utskott ställt sig bakom. Jag skall också något gå in på frågan ombefolkningsramarna för länen ramarnas storlek och innebörden av dem. FörstvUl jag slå fast att som det numera verkar aUa utom möjligen vänsterpartietkoraraunisterna tycks vara ense om att ramarna inte skall vara bindande. VUkenroll skall då raraarna ha? I propositionen sägs det att det skall vara planeringsramar,dvs. befolkningstal efter vUka man skall planera samhällsutbyggnaden.Utskottets raajoritet har godtagit detta och ansluter sig till den teknik soraman använder i propositionen, att ange ett högre och ett lägre tal förplaneringen. Inom den intervallen skall planeringen av sarahälls-byggnaden ske. När det gäller storleken av de tal sora departementschefenuppställer ansluter sig utskottet också till propositionen. Här ber jag attdirekt få citera ur utskottsbetänkandet, eftersom den här frågan har blivitföremål för debatt också före denna kamraardebatt: "Sammantaget finnerutskottet att de i propositionen förordade befolkningsramarna ger uttryck fören med hänsyn till osäkerheten i den framtida utvecklingen nödvändigflexibUitet och en efter tUlgängliga resurser avpassad planeringsnivå. "Detta, kamraarkamrater, står på s. 28 i inrikesutskottets betänkande. I följdhärav avstyrks alltså raotionsförslag i ämnet. Utskottet hänvisar sedan till att det kan bli aktuellt attse över talen raed hänsyn till resultatet av den planeringsomgång som skalldras i gång nu på nyåret och även under de kommande budgetåren i enstaka fallom UtveckUngen skulle ge anledning därtUl. Sannolikt finns det sådana exempel -som redan har påpekats och som jag kanske kan återkomma till i repliker . Någon tvekan om utskottets uppfattning beträffanderamarnas storlek bör alltså inte råda. Jag vill emellertid betona att utskottetbeträffande ramarna för skogslänen sagt att planering och ambitioner primärt börinriktas på de högre talen i ramarna. Jag vill också säga att detta är enraycket arabitiös målsättning, enligt vår uppfattning, och att det är viktigtatt man i det här sammanhanget är realistisk. Det kan inte vara riktigt attinge befolkningen i skogslänen förväntningar sora vi sannolikt inte kanuppfylla. När jag nuär inne på befolkningsramarna, herr talman, vill jag passa på attklarlägga en uppgift som finns på ett annat ställe i inrikesutskottetsbetänkande. Herr talraannen och jag kom överens om att jag skulle någotförlänga raitt anförande och nämna detta nu i stället för i den replik som jaginte hade möjlighet att få tidigare i debatten. På s. 40 för utskottet ett resonemangi anslutning tUl ett par morioner som rör utvecklingen iStorstockholmsorarådet. Utskottet anser att det bör vara möjligt att förhindrastagnation och sociala problem i detta område genom "den av utskottetförordade befolkningsraraen för länet". Så långt citerar jag ordagrantutskottet. Och den ramen innebär, sora har sagts här tidigare, en tillväxtunder på mellan ca 125 000 och 200 000 personer. Statsministernanvände siffran 195 000. I betänkandet är eraellertid i det här sammanhangetendast nämnt det högre talet ora ca 200 000 personer, vilket jag här öppetbeklagar. Det hade naturligtvis varit korrektare, eftersom utskottet nurefererar tUl de ramar som utskottet har tagit, att säga att raed hänsyn tillraraen 125 000 ca 200 000 bör det vara raöjligt att tUlgodose en riraligutveckling även i . Någon risk för missuppfattning omvad utskottet menar anser åtminstone jag att det inte bör vara. Jag cUerarytterligare en gång från s. 28 i betänkandet: "Utskottet tUlstyrker därförde i propositionen förordade befolkningsramarna." På den punkten stårraajoriteten enig. Vad jag här berört har tagits upp i utskottet, raed anledning av den debatt som förts. Det är därför jag så bestämt villstryka under det. Därmed torde alla risker för missuppfattningar i fråga omdenna detalj vara undanröjda. Jag vill också tillägga att den förutsedda expansionen iStockholms län inte innebär att den enbart skall förläggas tUl ,som det har framskymtat. Självfallet är det önskvärt att den sprids inom länet.Städer sora , , och raånga andra orter bör i högregrad än sora varit fallet anses ägnade att ta eraot den härexpansionen. Det är alltså inte enbart en fråga sora rör Stockholra utan det ären fråga för hela Stockholras län. TUl sist en önskan till inrikesrainistern Holraqvist! Detär rain förhoppning att när vårens propositioner kommer dessa mätte innehållaså mycket av åtgärder och konkreta förbättringar av den nuvaranderegionalpolitiken att vi även då skall kunna behålla den enighet som i huvudsakpräglat helhetsbilden av behandlingen av propositionen 111 i vad den avserregionalpolitiken. Med detta, herr talman, ber jag att få yrka bifall tillreservationerna 6, 10, 11, 15, 18 och 20 vid inrikesutskottets betänkande nr28. I övrigt yrkar jag bifall till inrUcesutskottets hemställan. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Under detta anförande övertog herr förste vice talmannenledningen av kamraarens förhandlingar. HerrNILSSON i (c): Det är med särskild glädje jag sora talesraanför kan notera hur alla talare understrukit viktenav den fråga vi diskuterar. fick ensara driva dennafråga i och på annat sätt. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten En lugnare behandlingsordning hade naturligtvis varitönskvärd bl. a. med hänsyn tiU frågans vikt. De utskottsbetänkanden som nubehandlas har arbetats fram under en raycket stark tidspress. Detta tUl trotsåskådliggör betänkandet var partierna står vad beträffar vårt samhällesutforraning i fraratiden. Statsrainistern uttalade att det var angeläget attinte skapa motsättningar mellan stad och landsbygd och mellan olika grupper.För del är denna värdering grundläggande att överbryggaraotsättnhigar och att finna saralande lösningar på sarahällsprobleraen.Centern möter nu en stark uppslutning kring sin politik för ett meradecentraliserat samhäUe i storstäder, på landsbygden, i norr och i söder ochbland olika grupper. Att överbrygga raotsättningar finner vi raöjligheter tillgenom vår målsättning om ett mera decentraliserat samUälle, soraregionalpolitiken är en väsentlig del av. konstaterar att den fördalokaliseringspolitiken inte medfört en utveckling raot en bättre balans i vårtsamhälle. Det är vad har påtalat , näraligen attobalansen har förstärkts. Vi har haft en otUlräcklig regionalpolitik.Sysselsättning och bebyggelse har koncentrerats alltmer. avlandets befolkning bor nu i de tre storstadslänen mot för tioår sedan. Skogslänens befolkning utgör nu av rikets folkmängd . Valfriheten tUl arbetsplats, bostadsort och Uvsrailjö har begränsats.Man har naturligtvis trott att koncentrationspolitiken skulle gagnaeffektivitet och välfärd, men koncentrationen har drivits så långt att denegativa konsekvenserna nu överväger. Många exempel kan ges på hur teknik ochekonorai driver på centraliseringen. Sarahällets resurser blir fel utnyttjade isåväl glesbygder sora storstäder. Politiker raåste ju sätta sig in i människorssamlade välfärd. Jämlikhets- och miljövärden spolieras och många människor harråkat i klara - blivit "utslagna". Detta är resultatet av en radåtgärder inora politik och näringsliv. Koraraunikationer och annansamhäUsservice har formats för fortsatt centralisering. Storindustrin ochregeringen synes särskilt i vad gäller koncentrationspolitikenha funnit varandra. Det är en mycket stark konstellation ii värt sarahälle. Vi har inora klart för oss att det är svårt attbryta denna utveckling och att anpassa tekniken till raänniskans behov. har ofta varit en ensamropandes löst för en decentraliseringspolitik. Denna har fått särskild tyngddå verkligheten visar, att koncentrationen och centraliseringen nuraera i stortsett inte berikar tillvaron för människorna som biologiska varelser. Med tekniskaoch ekonomiska motiv har koncentrationen drivits på för att ökabruttonationalprodukten. Men den är en raycket ofullständig raåttstock påvälfärden i sarahället och för enskilda individer. Välfärden har också andradimensioner än de rent raateriella. Enligt vår raening har vi nu nått en punkt då enytterligare koncentration av raänniskor ger raindre effektivitet inäringslivet, skapar otillfredsställande railjöer och färre valraöjligheter.Allt detta är effekter som strider raot de regionalpolitiska raålen. densinnehåll i vidaste mening. Det är vår övertygelse att välfärd i denna meningför flertalet människor inte kan uppnås annat än i ett mera decentraliseratsarahäUe. Det är viktigt att skapa goda miljöer, och detta är ett problemsärskilt i storstadskoncentrationerna. Även storstadsbor bör ges möjlighet tiUfri natur och andra rekreationsraöjligheter inora räckhåll. Statsrainistern fällde alldeles ett enligt rain raeningnästan otroligt yttrande: har inget gott att säga orastorstadsraänniskor-na. Naturligtvis finns det Uka mycket gott att säga omdem sora ora alla andra. Man försöker på det här sättet odla rayten oracenterns storstadsfientlighet. är sannerligen ingen fiende tUlstorstadsbefolkningen. Tvärtom, genora att raöjliggöra bättre railjöer, genoraatt minska trängseln, genom att öppna möjligheter till naturliga fritidsaktiviteterför ung och för gararaal, tillgängliga även för sraå inkorasttagare, villcentern skapa bättre trivsel och en bättre trygghet i storstadsrailjön. För attuppnå detta behöver inte Storstockholra växa sora , sorautskottsmajoriteten föreslår. Enligt riksplan bör det räcka raed denegna tUlväxten genom födelseöverskottet. Det är ingen brist på människor istorstaden. Det är snarare brist på utrymme för dem som vUl bo där och somälskar sin stad. Det här behöver inte betyda att människor skall tvingaskvar i bygder där de inte vill bo eller hindras från att flytta på sig inomlandets gränser och söka de arbeten som de är intresserade av och önskar. Naturligtvis har också storstadsbor hembygdskänsla, detvUl jag understryka. Den bör stärkas genom utveckling av bättre miljöer, ochdet är också ett starkt raotiv för att bromsa storstadstillväxten.