prot · FV09140 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag tycker nog det vore värdefullt om , raed hänsyn till den bekymrade min som kommunstyrelseordföranden visade upp i TV-programmet i raåndags, skulle ge honom en närmareförklaring till hur det skulle vara möjligt för att fä flerasysselsättningstillfällen om vi håller arbetsgivaravgiften vid än omsarahället har resurser att sätta in selektiva åtgärder i lokaliseringspolitiken. Beträffande arbetsgivargiften, ,behöver vi väl inte åter diskutera om det var ett kommunistiskt förslag ellerinte. Ni vet själva hur ni medverkade till att det blev en arbetsgivaravgift istället för en höjd moms. Ni såg chansen, när gjorde sittuttalande ora att kommunisterna gick emot en höjd raoras, attkunna störta regeringen.Då blev följden en arbetsgivaravgift. Vi kunde inte vika från vår mening,nämligen att det var angeläget att sänka den direkta skatten. Även ni hadeuttalat önskemål i den riktningen, men sedan vägde taktiken över när det gälldeatt välja raellan olika åtgärder. Javisst, i , har enligt detekonoraiska kalendarium som är fogat till KLs höstrapport en rad åtgärdervidtagits, vUket även skedde . Vad man nu begär är att påtilläggsstat I få medel tUl detta. Men i propositionen 125 föreslås ocksåytterligare åtgärder. När det gäller frågan om kreditpolitiken, ,spelar man väl aldrig ensidigt med kreditpolitik eller finanspolitik. Men detär svårt för oss att kunna få er att inse kombinationen av dessabåda instrument sora vi har att spela med. kom tillbaka och sade att det är svårt attavgöra vera som har haft fel eller vera som har haft rätt vidkonjunkturbedömningarna. Ja, , det har varit svårt att avgöradetta. Men vi har sagt att vi är övertygade om att ni överskattarvärdet av de generella åtgärder som ni har velat få till stånd både nu ochtidigare. Konjun ktur stimulerande åtgirder i (vpk) kort genraäle: anser inte att det är angelägetatt diskutera socialistiska lösningar den här vintern. Vilken vinter, herrEkström, blir det aktuellt att vara socialist? I den här debatten har sysselsättningsläget, dvs. dennuvarande arbetslösheten, varit en central frågeställning när det gäller den ekonomiskapolitikens utformning. För vår del har vi framhållit arbetslösheten som ettutmärkande drag i det kapitalistiska systemet. Vi tillstyrker att statliga medelsatsas pä igångsättande av arbeten. Vi tillstyrker också att raedel tas urAP-fonderna för långsiktiga näringspolitiska initiativ, men att den nuvarandegenerositeten mot storföretagen skulle ha någon avgörandesysselsättningsskapande effekt betvivlar vi. Däremot har den enfördelningspolitisk effekt av rakt motsatt slag än den sora vi förespråkar. HerrKRISTIANSSON i (c) kort genmäle: Jag hade väntat att av få enkommentar till kombinationseffekten av höjd löneskatt å ena sidan och höjtinvesteringsavdrag å den andra. Han har eraellertid underlåtit att kommenteradetta. Jag hoppas därför att finansministern i sitt anförande kommer att göradet. sade i sitt senaste anförande att det väländå måste vara viktigare att ha ett starkt samhälle - och det starka samhälletmenar han att raan får genora löneskatten - för att därraed kunna hjälpa ocksåföretag i vissa lägen. Det oriraUga i detta resoneraang är, , här beskattar även dåligt lönsararaa företag och t. o. m. nystartade företagföre vinst. Vi inora raenar att detta kan inte riraligen vara en åtgärdför att stärka företagen, oavsett var de ligger, men framför allt inte i dezoner där företagen har det särskilt besvärligt. HerrBURENSTAM (ra) kort genraäle: I sitt första inlägg gjorde att jag hade talat om selektiv politik som förhatlig. Nej, jag harsagt att det fordras en blandning av selektiv politik och mera allmännaåtgärder och att man kommit att lita för mycket på den selektivapolitiken. Jag stödde den uppfattningen på ett citat av vad BertU hadesagt. Det skulle vara intressant att höra hur ser på BertilOlssons uttalande. Om vi förflyttar oss till vill jag säga till herrSundströra att ora gjorde som vi vill, näraligen tog bort löneskattenhelt och hållet i det inre stödområdet, skulle sannoliktsysselsättningstillfällena i bli bättre än vad de kommer att vara medden långtgående rangordningen av orter som blir ytterst negativ för de mångaorter sora icke är klassade högt upp på listan. Dessa synpunkter har ocksåframförts från , och många andra sådana orter. Det finns visst ljusa inslag i bilden, har ökat det råder inget tvivel om det även ora det sketttill ett raycket högt pris. Vi hade menat att det hade varit enklare att få engynnsam valutautveckling, om raan hade ställt pengar till förfogande så att dethade varit raöjligt att bygga ut näringslivet i stället för att använda densocialdemokratiska metoden att öka valutareserven genom att skapa en högarbetslöshet och därraed en låg efterfrågan på varor från utlandet. Det är möjligt att jag har målat en alltför mörk bild, mendef enda jag har gjort är dock att citera allmänt tillgängliga statistiskauppgifter. Om vill ha en depriraerande bild, kan jag på nyttcitera ur , där det sägs: "Med dessautvecklingstendenser verkar det som ora vi skulle tvingas konstatera att densvenska ekonorain för andra året i följd bragts ganska nära fullständig stagnation. "Jag har strukit under de här två citaten med rött och skall be att få överlämnarapporten till så att han kan klaga över raörka beskrivningar påandra håll. Jag menar, herr talman, att det är oroande att herrEkström i sitt mycket långa anförande alls inte ville ta upp de långsiktigafrågorna. Är det inte ägnat att hos och väckafunderingar att nyetableringen inom svenskt näringsliv gått ned så kraftigt somden gjort? Är det inte ägnat att väcka oro att en läng rad av olikamätare på den ekonoraiska situationen har tenderat att gå i sämre riktning hososs än i andra länder i fråga ora sysselsättning, investeringar och annat? HerrLÖFGREN (fp) kort genraäle: Jag måste återkoraraa till angående kreditpolitiken. Jag är litet bekymrad därvidlag. Han tycksinte vara på det klara med att man vid förra konjunkturuppgången verkligenförde en ensidig kreditpolitik. Det gjorde man. Detta var alldeles särskilttill skada för de små och raedelstora företagen sora blev hårt drabbade. Orainte tycker att vårt påpekande är värt ett allvarligt beaktande,är jag bekyrarad. Dä finns det anledning för alla dessa företagare att med orose just i detta avseende. Jag kan naturligtvis inte hjälpa att anseratt vi överdriver tron på de generella åtgärderna. Vi har inte bara förespråkatgenerella åtgärder, raen vi har den bestärada uppfattningen att generellaåtgärder får en helt annan effekt än den som vill tillraäta dera. När det gäller konjunkturbedöraningarna kan sägas att vi ii viss raån fått justera dem. Det har raan gjort på ömse håll, men det raåste ialla fall slås fast, att vi både och denna höst varit pådrivande ifråga om åtgärder i den rådande konjunktursituationen. Sysselsättningsläget ärju så allvarligt att man inte kan undvika att vidta kraftigare årgärder. () kort genmäle: Jag ger rätt så till vida att nitror er ha framstått som pådrivande genom att ni kommit med förslag i form avmotioner någon vecka eller före regeringens proposition. Dettagäller både och . Men att era förslag i sak skullevarit pådrivande vill jag starkt betvivla. Vi har under denna höst befunnit ossi precis sarama läge som . Av vissa skäl har ni ansett det varataktiskt klokt att visa er angelägna ora åtgärder, trots att ni hela tidenvetat att regeringen successivt ända och fram tillhöstriksdagen vidtagit en rad åtgärder. Jag undrar hur det skulle ha sett ut under den förrahögkonjunkturen, ora man haft en kreditpolitik som inte varit strara. Vadskulle ha inträffat efter det att konjunkturen vänt? Det är en fråga som manabsolut måste ha rätt att ställa! Jag blev litet förvånad när i dagtalade om det tvivelaktiga i att ge rangordning åt orter. var herrBurenstam av samma raening som vi att man inte gärna kan göra på detsätt som ger sken av skulle vara möjligt, nämligen att sora en tunnpannkakssmet sprida ut industrier över hela detta land. Då tog avstånd från detta. Men när jag nu ställde en konkret fråga beträffandeArjeplog verkade det som om han var litet i gungning. väl ändå att stå fast vid den ställning sora hans partivänner harintagit i utskottet när vi orasider skall ha"Hembygdens dag" här i kammaren. Den rapport, som var vänlig nog attsäga att jag skulle få, har jag läst före honom. Men att det skulle vara LO:srapport bestrider jag. Det är ekonomer i LO som har gjort sina bedömningar ochavgivit den här rapporten. Men något formellt ställningstagande från LOföreligger inte. Jag tror inte det är lönt, herrWerner i , att vi fortsätter att diskutera ora socialism , eUervilken vinter jag kommer att bU socialist i ögon. Det är intedetta det gäller, utan här gäller det för oss att ta ställning tUl ett paketsom innebär en satsning på för att hjälpa tUl atthålla sysselsättningen uppe under den vinter som stundar. Det kanske är mera å pliktens vägnar som jagreser mig i bänken för att håUa ett anförande här . Det är ju ganska tättraed de 4 protokoll 1972. ekonomiskaöverläggningarna och debatterna. Efter att ha läst igenora finansutskottetsbetänkande har jag funnit att utskottsmajoriteten säger det som behöver sägas.Till yttermera visso har utskottets ordförande här kommenterat betänkandet medhänsyn tUl de inlägg som gjorts från oppositionens sida. Egentligen skulle jagdärför så här under höstriksdagens avslutningsskede för ovanliglietens skullkunna resa mig i bänken och bara säga att jag helt och fullt instämmer medutskottsmajoriteten och dess ordförande i vad han har sagt, mendet skulle kanske uppfattas som litet oartigt att endast göra det. Därför skall jag inskränka raig tUl några reflexioner somjag har tecknat ned medan jag satt och lyssnade på oppositionens talare. Derasinlägg har varit föredömligt korta och koncentrerade och hållit sig tUl vissaspecieUa avsnitt i det i övrigt relativt omfångsrika material som man kanbehandla. Ett undantag utgör möjligen , som sin vanatrogen hann med väldigt mycket i sitt något längre inlägg, kanske på bekostnadav ett inträngande i varje enskilt avsnitt. Men han hann beröra många ting. Jag vågar kanske säga att vi förefaller att vara mereniga om konjunkturbedömningen än vi har varit tidigare under liknandedebatter. Jag har emellertid fäst mig vid uppfattningen - jag tror det närmastvar som företrädde den att man så här på förhand vill försäkrasig om att den konjunkturuppgång som vi väntar på inte får föranleda att raananvänder de penningpolitiska medlen på samma sätt som under tidigarekonjunkturuppgångar för att bromsa farliga överslag, dvs. Det är klart att man alltid kan rikta sig mot de medel somanvänds, därför att medlen känns och måste kännas när de sättes in. Man kan visserligenha den uppfattningen att regeringen borde vara så tUl den grad förutseende attden snabbt gör ingrepp med de medel som står tUl förfogande, så att det helaskötes på ett smidigare sätt och följaktligen svedan inte skuUe behöva bli såhård. Men jag har tidigare i sådana här debatter vänt mig emot nu angriper vad som skedde 1970 och sedan avstår från att i klartextbeskriva vUka alternativa möjligheter som förelåg. Jag tycker inte att man frånoppositionens sida kan resa sig upp och slå sig för bröstet och säga: Vivarnade dock tidigare. För det gjorde man icke från oppositionens sida. Mansade visserligen att vi skall använda de finanspolitiska medlen starkare. Mennär den frågan ställdes på sin spets i den gamla bevUlningsutskott,var det ingen inora oppositionen som vUle ta konsekvenserna av det aUmännatalet om att starkare använda de finanspolitiska medlen, eftersom detta ju iklartext innebär att man skall bjuda svenska folket högre skatter, ochskatterna är ju enligt vår allmänna uppfattning framför allt har oppositionenvarit flitig företrädare för den uppfattningen tUlräckligt höga som de förnärvarande är och har varit även . Om man roar sig med att studera akterna i efterhand så kanraan enkelt och kort uttrycka det sålunda att under den våldsamma hets vi hadeunder konjunkturen 1970 och som tog sig uttryck i en mycket märkbar dåligbalans mellan export- och importutvecklingen och som tUIika spUlde över ien mycket stark nedgång i valutareserven, som sänktesfrån 6 mUjarder tUl drygt 3 mUjarder, låg vi - det har jag sagt tidigare - såfarligt nära en spekulativ valutasituation från vår omvärld att någonting måstegöras. Man använde de kreditpolitiska och räntepolitiska vapnen.Och i efterhand kan vi ju konstatera att det var industrins våldsamma inköpoch uppbyggnad av lagertUlgångarna som och föranledde denna för nationen så ömtåliga situation. Det var eraellertid inte på det sättet att de svenskakonsuraenterna drev på konjunkturen upp tUl en farlig överansträngning, förunder 1970 höjde vi den privata konsurationen raed som vihade en BNP-ökning som låg 1 å 1 1/högre. Man kan följaktligen integärna göra gällande att vi skulle ha tUlgripit andra metoder dvs.skattehöjningar - för att pressa ned den privata konsurationen. Med dessa kreditpolitiska och räntepolitiska ingripandenvände raan sig mot den sektor som man skulle vända sig raot. Man kan måhända iefterhand fråga sig; Hur kunde industrin realisera en betalning av enlageruppbyggnad som rörde sig om 4 1/2 mUjarder mot den normala lagerökningen på 1 1/2 mUjard under en relativtgod och jämn konjunktur? Om man kommer ihåg dessa enkla, siffermässiga fakta, börman nog vara litet försiktigare när man dels kritiserar vad som skedde 1970,dels försöker utkräva något slags förhandsåtagande från regeringens sida attunder inga förhållanden tUlgripa vad man brukar kaUa penningpolitiska åtgärder.Om jag skaU fortsätta i mitt ämbete och det kommer jag väl i varje fall attgöra , och sedan får vi tala vidare om det när svenska folket harsagt sitt ord i en valrörelse så kommer jag säkerligen att tvingas förbehåUamig rätten att använda just det medel sora vid tUlfäUet anses vara detlämpUgaste raedlet och som riktar sig mot den sektor som betraktas vara densektor som driver konjunkturen emot risken av en överansträngning. För mig ärdet helt enkelt ett normalt förståndsmässigt och logiskt resonemang. Jag kandärför självfallet inte ställa ut några slag av garantier, om det var det herrLöfgren var ute efter. Jag fick också ett intryck av att det i reservationernatUl finansutskottets betänkande låg ett lUcnande krav. Oppositionen säger därpå förhand ifrån att dessa medel icke får användas. Jag tycker att detta ärkortsUctigt och felaktigt. Vi hade den senaste ekonomiska debatten här i riksdagenför . Det är naturligtvis svårt att nu försöka varanågot mera aktuell än jag var då. Den konjunkturrapport som Kl då hade avgivit,betecknad , hade emellertid den lillaofullständigheten - helt naturligt för resten att den inte kunde ta hänsyntUl de extra stimulanser som innefattades i den finansplan, daterad den 25oktober, som presenterades på bord det säger jag tUl så pass snabbt som det rimligtvis var möjUgt. hade ju knappt hunnitmer än samlas när den fick detta besked. Men ora jag sora sagt nu skulle försöka vara något meraaktueU, skulle jag vUja sluta i en något mera optimistisk ton än vad somredovisas på s. 19 i finansutskottets betänkande, där man lämnar ensammanställning Vi har måhändaförutsättningar att tro på en högre takt i investeringarna totalt sett än vadsom där redovisas. Vi har kanske anledning att räkna med en högre takt iindustrins byggnadsinvesteringar på grund av den speciella favör som det10-procentiga investeringsavdraget innebär. Möjligen bör också prognosen förmaskininvesteringarna inom industrin kunna revideras uppåt när det extraavdraget justeras från . Den stora och dominanta delen av vår industriella sektor,dvs. verkstadsindustrin, uppvisar enligt höstrapporten kanske inte en såsärdeles god fart somiman skulle önska. Man kanske dock vågar säga att man ävenför denna sektor , fraraför allt mot bakgrunden avden starka ökning i orderingång från exportmarknaden som avläses under sistakvartalet , kan räkna med en volymmässig mvesteringsökning. Jag tycker vidare att exportprognosen ikonjunkturinstitutets omfattande och mycket innehållsrika höstrapportverifierar våra antaganden jag säger våra antaganden, eftersom jag inte hörtnågon sora anmält avvikande mening om att en klar vändning i efterfråganutifrån skulle vara för handen. vUl raan göra gällande att exporten varit skral under1971 och 1972 jag fick det intrycket när jag lyssnade tUl - men så är inte faUet enligt den siffermässiga redovisningen. Vi hadeen värdemässig exportökning 1972 på - i volym och 4 procenti pris och man räknar med att den totala exportökningen skall gå upp tUl 14procent , med uppdelning på enligt de senaste i volym och i pris. Jag skall inte ta upp tid med en beskrivning sektor försektor, men vi kan nu avläsa en ökad efterfrågan utifrån med en snabb uppgång ifråga om order och med en förstärkning pä prissidan. Man må säga vad man villoch man må göra vad man vUl, men vad som sätter fart på industrin är just dessafaktorer: om någon efterfrågar produkterna och är beredd att betala ett högrepris, då vaknar investeringsvUjan på allvar. Efter de här inledande bemärkningarna skall jag försöka taupp oppositionens inlägg i den ordning som de har presenterats fråntalarstolen. representant, som var herrKristiansson i HarpUnge, uppträdde på ett sätt som inte är ovanligt för encenterpartiets talesman. Vad han sade var ju en verifikation på att det alltidskall vara dörrar öppna åt aUa håU. Han anmärkte först på finansministern, somslagit tUl raed skattebromsama för kommunerna, och han gjorde det i ett tonlägesom inte kunde uppfattas som annat än ett uttryck för obehag, olust och kritik.Men, sade han, det betyder inte att ogillar skattestoppet. Skulle jag vara elak mot skulle jaguppmana honom att bestämma sig. Gillar att vi stoppadeskatteökningen på den koraraunala fronten, eller ogillar han det? ViU herrKristiansson och de övriga centerpartisterna bryta sig ur den allraännauppfattningen om önskvärdheten av att få ett stopp på skattehöjningarna och istället livligt tala för en fortsatt skattehöjning? mte det.Jag är Utet elak mot när jag uttrycker mig på det här sättet.Han vUl naturligtvis inte ha högre skatter, men han tycker att det är lämpligtatt anklaga finansministern för att ha slagit tUl skattebromsarna. Det kan juha inneburit att rekryteringen av personal till de kommunala aktiviteterna inågon mån har minskat, och då kan man anklaga finansministern för att på sättoch vis ha raedverkat tiU den arbetslöshet vi har . sade herrKristiansson försiktigtvis att naturligtvis håller han med om att vi skaU hastopp på skatterna. Vidare kritiserade maskinavskrivningarnaoch uttalade sitt gUlande av maskinavskrivningarna i ungefär samma andetag.Jag hittar där mycket av gammal bekant retorik från . lever väl upp tUl gamla traditioner, när han presenterar viktigafrågor på det här sättet. Sedan kom in på en annan fråga. Han sadeatt finansministern brister i logik, när han nu höjer arbetsgivaravgiften underavtalstiden och tidigare inte vUle vara med om - för att nu tolka herrKristianssons outsagda ord vidare - något slags skattehöjning medåberopande av att då var löntagarna avtalsbundna. Jag har sagt attom någon var ute efter en höjning av momsen 1970 för att den vägen få litetbehagligare ingripanden på den penningpolitiska sidan, så vände jag mig motdetta. Så här i efterhand kan jag konstatera att det skulle ha varit fel att dåhöja momsen, med hänsyn tUl att konsumenterna inte var de som drevkonjunkturen i höjden. Det skulle dessutom ha varit fel med hänsyn tUl att dåvar löntagarna avtalsbundna och saknade möjligheter att diskutera fritt föreden . Men det är litet annorlunda den här gången, det måste nogvar och en erkänna. För när den här arbetsgivaravgiften träder i kraft den 1januari 1973 sker en skattesänkning för löntagarna - som är av detformatet och den omfattningen att det inte finns någon löntagare som kan sägaatt han förlorar på operationen. Det är den väsentliga skillnaden, och jaghoppas jag har gjort klart för vad det här innebär; detföreligger inte någon brist i logiken, utan förutsättningarna är heltannorlunda vid de båda tUlfäUena, Jag skall sedan beröra vad anförde. Han fästeganska stort avseende vid det avsnitt i de tUl finansutskottets betänkandefogade reservarionerna där reservanterna för ett för mig utomordentligt svårförståeligtresonemang om förändringarna i räntepolitiken. Jag tror att det står på s. 75,om det är någon av kammarens ledamöter som vUl specialläsa det avsnittet. Jagläste det men blev inte riktigt på det klara med vadreservanterna menar. De talar om att man skall försöka föra en räntepolitik sommedför att det inte är så stor skillnad mellan lång ocU kort ränta, utan manskall försöka få en bättre anpassning av differensen. Sedan säger reservanternaatt det, om jag läst texten rätt, skulle kunna föra med sig fördelen att mankunde få en bUligare finansiering av bostäderna - och därmed en viss sänkningav hyrorna - och man skulle kunna åstadkomma en viss förbättring för företagennär det gäller deras långa upplåning. Om jag ur detta mycket dunkla resonemang skall försöka draen slutsats gör jag det på följande sätt, herr talman. Jag tror inte att reservanternaär beredda att ställa sig upp och kräva: skall vi ha ett höjt diskonto! Detär diskontot som direkt avgör vad de korta krediterna skall kosta - det må vararörelsekrediter, konsumtionskrediter, företagskrediter, förlagskrediter ellervad det än är. De korta pengarnas pris avgörs ju direkt av diskontots läge. Jagtror emellertid inte att reservanterna är beredda att här rekommendera enräntehöjning, och då skulle väl slutsatsen logiskt bli att raan i stället begären sänkning av kapitalraarknadsräntan. Det skulle då raedföra den lyckligautvecklingen att vi skulle få ett förbilligande av bostadsfinansieringen och avföretagens långfristiga investeringar, som de i allmänhet finansierar genomobltgationsupplåning. Under de båda lågkonjunkturåren 1971 och 1972 har vi sänktdiskontot från i olika etapper, men vi har sänkt den långaräntan raed - och det finns naturligtvis en tanke bakomdetta. På gmnd av - det kan jag väl säga - en statlig underbalansering avbudgeten har vi haft en kraftig likviditetsuppladdning i det kortabanksystemet, och hade de korta pengarna haft en prisrelation tUl de långapengarna som varit oriktig hade man ju haft en faslig brist påkapitalmarknadens resurser. Vi kände detta framför allt under senare delen av1960-talet och även . Alla de bostadsbyggare som då i sinabyggnadskreditiv skulle vara underkastade den höga korta räntan pluskreditivavgift var tUl ytterlighet angelägna om att snabbt få avlyft ihypotekslån på den långa kapitalmarknaden. Det var ett väldigt driv efter depengarna. Och naturligtvis vUl också företagaren, som inte gärna vågar satsa påen större investering med korta pengar som kan sägas upp när som helst, ha ettlångt lån från kapitalmarknaden. Också våra kommuner har behov av attkonsolidera sin korta upplåning och komma över i långa revers- ellerobligationslån. Hela den partipolitiska debatten i har ju rörtsig om hur den borgerliga majoriteten i levde på vigUans med kortakrediter i banksystemet, vUket raan nu har rättat till dels genom en klokarebudgetpolitik, dels genom en konsolidering av upplåningen genom att växla överi kapitalraarknadspengar. I en sådan situation var det inte så överraskande oraregering och riksbank sade sig: Vi måste , när vi har en chans att sänkadiskontot, se tUl att vi får en mot marknaden bättre svarande balans raellanpriset på de långa och de korta pengarna. Därför har de långa pengarna haft ettpraktiskt taget oförändrat pris vi har sänkt det . är läget litet lugnare, så länge vi har det lågadiskontot. Men jag vill göra kararaaren uppraärksara på utan att annonseranågonting i något avseende att runt om i världen har det under de senastemånaderna pågått en medveten räntehöjning, ett höjt pris på pengarna. Det ärett naturligt resultat av att högkonjunkturen börjar blomma upp.