prot · FV09107 · 1972-12-31 00:00:00 — Sammansättningen är intenärmare angiven i tal, men det innebär ändå i praktiken bifall motion som jag väckte , om att skulle följa det norskaexemplet med ett jämstäUdhetsråd. Arbetsgruppen för låginkomstfrågor har iseptember lagt fram ett hknande förslag. Det bör alltså kunna bli ett resultat snabbt. Jag ärnaturligtvis glad åt, enigheten om det förslag som jag framförde ; lätmig bara understryka att det bör bh en aUsidigt sammansatt delegation och intebara en samling av statsministerns personliga rådgivare, hur briljanta de än måvara. Gruppens arbete är nämligen viktigt. Det bör bedrivas under öppenhet ochinsyn och i nära kontakt med arbetsmarknadens parter och andra intressenter. Det socialdemokratiska kvinnoförbundet hör kanhända ocksätill dem som åsyftas med utskottets tal om ökad medvetenhet under de senastemånaderna. Vid sin kongress antog förbundet ett nytt programför en socialistisk familjepolitik. Det innehöll en del praktiska förslag som man somfolkpartist såg med ett glatt igenkännande. Där talades om flexibel arbetstidoch om ATP-poäng för barnavärdande arbete, för att ta ett par exempel. Detinnebär väl att de förslagen kommer att samla åtminstone någrasocialdemokratiska röster nästa gäng de förs fram i , även ommajoriteten av regeringspartiet fortsätter att rösta emot. Men det intressanta med programmet var ändå dessideologiska inriktning. Det lades fram under applåder av statsminister andra ledande socialdemokrater, och det sammanfattades med fältropet; Nugör vi upp med den liberala valfriheten. Vi har aUtför mycket varit fångade itanken på valfrihet. är det slut med sädana förvillelser och avsteg från enäkta socialism! Den här attityden är kanske begriplig socialdemokraternahar ju trots många är i regeringsställning inte lyckats skapa valfrihet för mänoch kvinnor när det gäller arbete i hem och yrke. Men skall man överge en målsättning, som är bra, baradärför att man ännu inte har lyckats uppnå den? Vi anser inte det. Lät migcitera vad kvinnoförbunds ordförande sade somsvar pä presentation av det socialdemokratiska programmet; "Jämlikhet får inte innebära millimeterhkriktning.Jämställdhet mellan kvinnor och män betyder inte att alla arbetar ett visstantal timmar per dag. En jämlikhet som utesluter valfriheten säger vi nej till.Alla människor viU inte leva på samma sätt. Därför finns det inte en lösningsom är riktig för alla det som är bra för en behöver inte vara bra för enannan. Samhället skall ge människorna en chans att forma den tillvaro som definner passa dem själva bäst." Vi vill alltså åstadkomma bättre jämlikhet mellan kvinnoroch män och ökad valfrihet för den enskilde och för familjen. Blandde åtgärder som vi har föreslagit pä senare är kan nämnas lag motkönsdiskriminering fler deltidsjobb med bättre sociala förmåner rätt tiUdeltid för bl. a. småbarnsföräldrar ökade möjligheter till flexibel arbetstidrätt tiU ATP-poäng för vård av smä barn i hemmet höjd sjukpenning förhemarbetande -vårdnadsbidrag för alla barn upp till en viss ålderföräldrautbildning tillgänglig för alla -förstärkt statligt stöd tiUbarnstugor och familjedaghem reformer av skatter, bidrag och avgifter som gör det lönande att förvärvsarbeta även för gifta kvinnor. De här ätgärderna skulle öka valfriheten i bådariktningarna både möjligheten att välja förvärvsarbete för de föräldrar, somnu inte kan få arbeten som passar dem och inte en trygg tillsyn för sina barn,och ä andra sidan ett bättre ekonomiskt erkännande för den produktiva insats somvård av smä barn i hemmet innebär. Ändrade attityder och en större medvetenhethos männen om deras ansvar för hemmet och barnen är ocksä nödvändiga för attjämlikhet och valfrihet skall kunna förverkligas. Men det socialdemokratiska kvinnoförbundet har nuövergivit valfriheten som mål för sitt arbete. Vi beklagar det. Det äronekligen en viktig upplysning för alla dem som vill att utvecklingen i dettaland skall möjliggöra en ökad valfrihet. De har inte mycket att hoppas på frånregeringspartiet. En lag mot könsdiskriminering är en av punkterna i värtprogram för rättvisa ät kvinnorna. Bakgrunden är välbekant. Arbetsmarknaden ärfortfarande i hög grad uppdelad efter kön. De kvinnodominerade yrkena är lägreavlönade, har sämre framtidsutsikter och innebär oftast att kvinnorna passarupp pä männen inom samma arbetsområde. Orsaken är väl naturligtvis till stordel föråldrade attityder men ocksä en diskriminering som i sin tur tjänar tillatt permanenta ett konventioneUt yrkesval. Utskottet hänvisar här, när det avstyrker motionen, somtidigare tUl att arbetsmarknadens parter skall lösa problemet. Det gör man nuför tredje året i följd. Hur många är tiU skall man hänvisa till arbetsmarknadensparter innan en lagstiftning kan anses motiverad? Men inget tyder på att arbetsmarknadens parter hellerdetta är kan lösa problemet med könsdiskriminering. Arbetsmarknadens frihet ärnaturligtvis en viktig princip. Men friheten att diskriminera män eller kvinnorvid anställning och befordran - är den värd att slåss för? Det är att försvara§ 32 (i stadga) som just slår vakt om arbetsgivarensrätt att fritt antaga arbetskraft. Den är föråldrad enligt vår uppfattning, ochdess verkningar bör inskränkas genom lagstiftning. kämpade mot arbetsgivarens rätt att fritt avskeda arbetskraften. får viett uppsägningsskydd. Hon har fått framgång pä den punkten. Skyddet motdiskriminering vid anställningen kommer också att införas frågan är bara hurlänge vi liberaler Jämställdhet mellan män och kvinnor JämstäUdhet mellan män och kvinnor skallbehöva vara ensamma om det kravet. Det borde vara en första uppgift för den härnya delegationen att allvarligt studera bl. a. de internationella erfarenhetersom man har gjort när det gäller lag mot könsdiskriminering. I har man prövat en sädan här lag. Trots att viriktar befogad kritik mot pä andra områden så borde vi här kunna hanågonting att lära. Låt mig nämna några uppgifter ur en färsk rapport om denamerikanska lagen. Under sex och ett halvt är som man hadedenna lag i - fick man 86 000 anmälningar, av vUka rördekönsdiskriminering. Man har med hjälp av den här lagen kunnat beivraannonsering efter bara personer av det ena könet. I rapporten påpekas att arbetsgivarna nu upptäcker att detbhr allt dyrare att diskriminera kvinnor. Ett stort företag har fått gå med päatt betala till 276 kvinnor som anklagade företaget förkönsdiskriminering i lönepolitiken. Ett annat företag tvingades genom ettdomslut att betala 2 000 kvinnor tillsammans inte iretroaktiv lön och ränta. Man citerar ocksä i denna rapport ett fall, där enkvinna befordrades inom ett försäkringsbolag men fick lägreårslön än sin manlige föregångare pä posten. När hon anklagade företaget förkönsdiskriminering blev hon avskedad, men företaget tvingades sedan ta hennetillbaka och betala lön från den dag då hon avskedades. Jag kan naturligtvis inte garantera att den här lagen ialla avseenden fungerar perfekt. Men i finns det dock en lag motkönsdiskriminering som uppges ge de resultat som jag har angivit och som avkvinnoorganisationerna upplevs som ett verksamhet stöd i deras arbete. Vi bordeförsöka att dra nytta av den erfarenheten. För hur var det sade i sitt fina tal det talsom på partikongressen av en av denna kammares ledamöter hyllades som ett talsom "kommer att få historisk betydelse för utvecklingen i fråga omkvinnors och mäns förhållande i vårt land"? Så här sade : "Mendet stämmer inte--- med våra principer om rättvisa att kvinnan ständigtska stå tillbaka på arbetsmarknaden, att kvinnorna ska ha lägre lön och sämretrygghet, sämre utbildning allt under motiveringen att kvinnan kan återgåtill hemmet och fä sin försörjning av någon annan. Vad vi vill är att ta bortde hinder som alltid har funnits och finns för kvinnans likarättigheter och lika möjligheter." uttalande är en utmärkt välformuleradmotivering för att rösta pä reservationen till inrikesutskottets betänkande nr24. Tal är nog bra, men handlingar är bättre om man vill påverka historien.Dagens beslut är ett litet prov på viljan att låta de vackra orden päpartikongressen följas av handling. Flera sådana prov kommer att följa. Ännuhar inte en månad gått sedan serverade sina visioner i Folkets hus. Av de som jag har antecknat migför på kammarens talarlista har gått, men jag hoppas attherr talmannen och övriga ledamöter har överseende med att jag slutar nu medatt yrka bifall till reservationen av i och . I detta anförande instämde herrar , Mundebo,Wirmark, Ekinge, , och , , herrar ,i , i , , och i samtfröken och fröken (samtliga fp). Det har redan sagts av - och detvill jag gärna instämma i att jämlikhetsfrågorna alltmer har kommit i centrumför intresset och för debatten. Skälet till detta är ju lätt att förstå. HerrRomanus har nämnt en del, och man kan väl allmänt säga att kvinnorna ännu intehar uppnätt jämlikhet i dagens samhälle. Det är mycket lätt att peka pä en längrad orättvisor. Jag tycker ändå inte att det nu sagda får skymma att detfinns positiva drag i bilden. I utskottets betänkande har vi pekat på attsatsningen pä de lågavlönade i de tvä senaste avtalsrörelserna har lyft uppjust kvinnornas löner i betydande grad. Läglöneyrken är ju utpräglat desammasom kvinnoyrken. Övergången till individuell beskattning och förändringar isocialförsäkringssystemet har gjort det lättare för kvinnorna att gå ut påarbetsmarknaden, liksom utbyggnaden av vuxenutbildningen har bidragit härtill.Och inte minst spelar väl därvid arbetsmarknadsutbildningen en viktig roll somsluss för hemarbetande kvinnor att komma ut i förvärvslivet. Fortsatta reformer är på väg. Lät mig bara peka päfamiljepolitiska kommitténs avgivna betänkande om familjestöd sominnebär förändringar och förstärkningar i det ekonomiska stödet tillbarnfamiljer. 1 utskottsbetänkandet har vi kortfattat redogjort för kommitténsförslag. Vidare har familjelagssakkunniga presenterat förslag till nyäktenskapslagstiftning som när det genomförs kommer att skapa jämställdhet ochjämhkhet mellan makarna i helt annan grad än den nuvarande lagstiftningen somgår tUlbaka pä 1920-talets förhållanden. Mycket återstår emellertid att göra och att rätta tih -det är helt klart. Som exempel vill jag bara peka på kvinnornas påtagligaunderrepresentation i det politiska livet. Ytterst är den nuvarande arbetsfördelningen i yrkesliv ochhem förankrad i ett traditionellt och låt mig ocksä säga slentrianmässigtvärderingsmönster. Dessa värderingar hindrar nödvändiga förändringar ikönsrollerna. 1 utskottsbetänkandet har vi därför tryckt pä att man mästeangripa sådana attityder var de än uppträder. Det är ett arbete pä sikt, menman måste angripa attityderna med kraft, så att de mål vi alla strävar mot kannås inom rimlig tid. Jag har pekat pä att om man vUl nä en verkhg jämställdhetmellan män och kvinnor måste det ocksä till åtgärder på en rad olika områden många av dem faller utanför inrikesutskottets område. Men det är nödvändigt attdessa åtgärder samordnas och att man får en samlad överblick över de problemsom är aktuella. Mot den bakgrunden har vi i utskottet ansett det vara myckettiUfredsställande att man från regeringens sida har aviserat att man snarastmöjligt skall tillsätta den här samordningsgruppen för jämställdhetsfrågornasom det redan har talats en hel del om. Utskottet räknar med att denna gruppsärskilt kommer att Jämställdhet mellan män och kvinnor Jämställdhet mellan män och kvinnor bevakakvinnornas situation på arbetsmarknaden och ta de initiativ som behövs för att förbättrakvinnornas situation där. Det har vi närmare utvecklat i betänkandet, och jagskall inte nu gä in pä saken. Vi utgår frän att gruppens sammansättning ocharbetsuppgifter kommer att diskuteras närmare vid den regeringskonferens omkvinnofrågorna som är utlyst tUl . 1 betänkandet har vi haft att behandla sex motioner. Tvåmotioner har väckts av och gäUer åtgärder frän statens sida för attdels minska vad motionären kallar överkrav som ställs pä män i arbetslivet,dels hindra att vissa arbetsuppgifter som beskrivs som underordnade ochrepetetiva vanligen kommer att falla pä kvinnliga anstäUda. I en motion avherrar Wennerfors och yrkas på en parlamentarisk utredning om åtgärderför att öka jämställdheten mellan könen, och i ' motion ifrågasättsinförande av ett jämställdhetsråd efter norsk modell. I utskottet har vi varit eniga om att det, mot denallmänna bakgrund som här har skisserats, nu inte finns närmare anledning förriksdagen att ta några initiativ i anledning av de föreliggandemotionsyrkandena. I anknytning till att några av motionerna också berör destatsanstäUda kvinnornas anställnings- och befordringsförhällanden har vinoterat att statsrådet har aviserat att han skall tillsättaen särskild utredning med uppgift att ta upp frågor av detta slag. Däremot har vi i utskottet inte kunnat bli ense när detgäller yrkandet i en partimotion frän om införande av lagstiftningmot könsdiskriminering, särskilt på arbetsmarknaden. företrädarei utskottet har här reserverat sig. Denna fråga är inte ny för . Denvar uppe både 1970 och 1971. De motioner som dä väcktes vann inte riksdagensgehör. Frän utskottsmajoritetens sida framhåUer vi att det är enhuvudprincip att man bör tillgripa lagstiftning i arbetsmarknadsfrågor endastunder förutsättning att problemen inte kan lösas avtalsvägen eller eljestsärskilda skäl kan åberopas. Vi kan inte finna att det föreligger tillräckligaskäl för att gå ifrån denna princip. Vi anser att man inte heller fär blundaför de svårigheter som är förenade med en lagstiftning av detta slag. Visst kanman genom lagstiftning få bort en öppen diskriminering, t. ex. i platsannonser,men olika dolda diskriminerande åtgärder blir fortfarande oåtkomliga. Detvanskliga med en lagstiftning av föreslagen art tycker vi Ulustreras ganska välav den i betänkandet behandlade motionen av och omåtgärder mot könsdiskriminerande klausuler i kollektivavtal. I den motionenangrips en avtalad ordning för anställning och befordran för viss personal pålandstingsområdet. Det görs gällande att den ordningen är diskriminerande förkvinnor gentemot män. Utskottet har emellertid inte kunnat finna att denomtvistade klausulen har det innehåll som motionärerna hävdar och kan därförinte finna att klausulen i fråga skulle vara ett bärande argument för attriksdagen skulle vidta åtgärder i den riktning motionärerna begär. Med dessa ord ber jag att få yrka bifall tillutskottets hemställan. HerrROMANUS (fp) kort genmäle; Ätt mycket har gjorts för att få tiU ståndbättre jämlikhet mellan män och kvinnor är naturligtvis i viss mening riktigt,men frågan är om man kan använda det som ett argument mot åtgärden att ocksälagstifta mot könsdiskriminering. Om man gör det, så ger det ett intryck av är ganska förnöjd, att man inte behöver den ytterligare åtgärden. Detrimmar litet illa med den iver inför problemet som demonstrerades vidpartikongressen. säger att utskottets majoritet inte harfunnit tillräckhga skäl för en lagstiftning. Vad menas egentligen med det? Huromfattande könsdiskriminering anser man skaU föreligga för att en lagstiftningskall behöva tillgripas? Man kan väl ändå inte gärna bortse frän att här finnsen omfattande könsdiskriminering och att arbetsmarknadens parter harmisslyckats med att komma till rätta med den. Kan man då helt aUmänt säga attdet vore vanskligt med en lagstiftning, den skulle bli svår att tillämpa ochman kanske inte skulle få bukt med all könsdiskriminering? Ja, det kan mannaturligtvis säga, om man ingenting viU göra i detta fall. Men om man verkligenvore besjälad av en handlingsvilja, skulle man i stäUet säga att här finnskanske vissa svårigheter, men låt oss ändå studera vad som har gjorts på andrahåll. Jag nämnde tidigare , men det är inte bara där man harvidtagit åtgärder pä detta område. Även i har man en lag mot rasdiskriminering,och den är uppbyggd på liknande sätt. I det engelska parlamentet har det ocksänu väckts motioner om en utvidgning till en lag mot könsdiskriminering. antog en lag motrasdiskriminering. I förarbetena till den lagen framhöU den utredning somarbetade med frågan, att om man skulle finna det nödvändigt attöverväga en lagstiftning för att komma tUl rätta med rasdiskriminering påarbetsmarknaden, så vill kommittén uttala att avgörande hinder ej kan anses mötamed hänsyn tiU bevissvårigheter. Man ansåg alltså att rasdiskriminering intevar något stort problem på den svenska arbetsmarknaden, och det kan man kanskehäUa med om. Men bevissvärigheter skulle i varje fall inte vara ett avgörandehinder. Jag kan inte finna annat än att de argumentsom här anförts mot en lagstiftning är ganska svaga. De tyder inte pä nägonstarkare vilja att pröva nya vägar över huvud taget. Om man däremot har enstark handlingsvilja, så borde det finnas åtskUligt som skulle kunna uträttasav den delegation som skall tillsättas. Jämställdhet mellan män och kvinnor FruLUDVIGSSON (s) kort genmäle: Jag är inte riktigt pä det klara med vartherr syftar med den här begärda lagstiftningen. Det har sagts - och dettror jag vi är ganska överens om ~ att diskrimineringen i mycket storutsträckning är en låglönefråga och alltså hör hemma i länglöneproble-matiken.Vill man lagstifta om att vi skall ha bort läglönebranscherna eller viU manlagstifta om att kvinnor inte skall få arbeta i läglöneyrken exempelvis? Jagtror knappast att det är detta man syftar pä. Vi tycker inte att lösningenligger i att man i så fall sätter andra, av någon anledning Jämställdhet mellan män och kvinnor svagagrupper på arbetsmarknaden på dessa sämre betalda arbeten. Lösningen liggernaturligtvis däri, att vi arbetar för att lyfta dessa branscher och yrken upppå en högre nivå. Då har vi tagit ett ganska stort steg ytterligare motjämställdheten för kvinnor. Jag tror att vi på det vanUga sättet, aUtså genomarbetsmarknadens parter, har möjligheter att gå ytteriigare framåt på denvägen. Men då gäUer det ocksä att vi inte svävar pä målet den dag vi står införatt betala räkningen för vad det kostar exempelvis i form av höjda priser,avgifter, skatter eller vad det kan bli tal om. Dä är väl frågan om vi kanräkna på samma entusiasm från det här häUet. Sedan tycker jag inte att det är adekvat att, som herrRomanus har gjort, åberopa i de här avseendena. Jag tror inte att vihar särskilt mycket att överföra till oss därifrån jag tror att vi har andraoch bättre möjligheter att komma till rätta med de här problemen genomarbetsmarknadens parter än man har i de här åberopade länderna. () kort genmäle: Jag beklagar om , trots att vihar väckt motionen i tre är , inte har uppfattat vad som är syftet med den.Det är att komma ifrån en arbetsmarknad som är uppdelad i manliga och kvinnligayrken, vilket är en av orsakerna till att vi har läglöneyrken de yrken som ihuvudsak kvinnor ägnar sig åt fär lägre lön. Om man kunde komma bort fränuppdelningen i manliga och kvinnliga yrken, skulle också låglöneproblemen lösasig. Ett annat skäl är att man vill komma ifrån denindividuella diskrimineringen vid anställning och befordran, alltså att mandiskrimineras när man söker jobb därför att man tillhör fel kön frånarbetsgivarens synpunkt. Det är en tyvärr alltför vanlig inställning i attvi inte har någonting att lära av andra länder; de kan visserligen hålla pä ochförsöka med saker och ting, men vi har ingenting att lära av dem - vi begriperegentligen det mesta bäst själva. Jag beklagar verkligen att den inställningenär företrädd ocksä i och i inrikesutskottet, som vi nu fick höra. Detfinns mycket att angripa i , och det ägnar vi oss ät alla, men det finnsingen anledning att av det skälet dra den häpnadsväckande och ologiskaslutsatsen att vi därför inte har någonting att lära på något område. har man i en lagstiftning tusentals människor somkänt sig diskriminerade har anmält företagen till en kommission och förtförhandlingar - jag redogjorde för några fall där man också fått rättelse. Jagär säker på att många människor i skulle vara tacksamma för att ha ensådan möjlighet när de blir diskriminerade på arbetsmarknaden, vilket man blirocksä i - det är vi ju ense om. () kort genmäle: Jag har inte sagt att vi ingenting kunde haatt lära av på något område. Vad jag menade var att vi har en heltannan organisation - en större organisationsprocent - pä arbetsmarknaden än manhar i och därmed helt andra möjligheter att den vägen komma till rättamed dessa frågor. Hert (): Jag skall inte lägga mig i debatten mellanfru och om lagstiftning på detta område. 1 detta betänkande behandlas bl. a. en motion av minapartikamrater med förslag om enparlamentarisk utredning om åtgärder för att öka jämställdheten mellan könen,varvid särskilt må beaktas frågorna om möjligheterna till deltidstjänst,flexibla arbetstider samt rätten till skatteavdrag för styrktabarntillsynskostnader. Problemen i samband med deltidstjänst och flexibelarbetstid diskuterade vi alldeles vid behandlingen av inrikesutskottetsbetänkande nr 23 varvid närmare belyste vår inställning tilldessa frågor och yrkade bifall till reservationerna 1 4 i det betänkandet. Kvar står nu frågan om rätten till skatteavdrag förstyrkta barntillsynskostnader. Den frågan behandlades av vårriksdagen ianledning av skatteutskottets betänkande nr 32 är 1972. Moderatasamlingspartiets representanter i utskottet redovisade där vår klart positivainställning till avdragsrätt för styrkta barntillsynskostnader. Tyvärr avslogvårtiksdagen vårt förslag. Vi har därför i detta fall måst nöja oss med ettsärskilt yttrande, och jag hoppas att vi skall lyckas bättre med denna frågavid nästa riksdag. Jämställdhet mellan män och kvinnor HertWIJKMAN(m): Bara några få ord! Jag vill först säga till att hon bör talamed sin såvitt jag förstår - partikamrat i arbetsmarknadsverket.Han har just varit i och studerat arbetsmarknadspolitiken. Enligtintervjuer som han givit i både amerikanska och svenska tidningar anser han attdet finns icke så litet att studera när det gäller hela arbetsmarknaden i USAoch icke sä få områden där vi har gemensamma problem och där vi skulle ha storanledning att lära av varandras erfarenheter. Jag vill därför instämma med ; jag tycker attden typ av inlägg som gjorde om amerikanerna och deras system ärobehövlig. Jag vill för övrigt instämma i det mesta av vad herrRomanus sagt; han har - både och tidigare - pekat pä svära problem närdet gäller jämställdheten mellan könen. Jag är dock mycket tveksam till justden här reservationen om lagstiftning mot könsdiskriminering. Jag tycker attdet är en - lät mig begagna uttrycket - artificiell lagstiftning. Jag anser i stället bör försöka att pä respektive område bit för bit kartlägga debrister vi har och de hinder som finns framför allt för kvinnans valfrihet.Därmed skulle vi kunna undvika denna typ av lagstiftning, som jag faktiskt ännuicke - efter att ha läst både motionen och reservationen - riktigt begriper hurden skall ta sig uttryck. Vi tar i motionen 1413 upp diverse problem som just rörvalfriheten för i första hand kvinnorna när det gäller förvärvsarbete ocharbete i hemmet. Vi tar upp tiUsynsproblemen och de svårigheter som uppstår närbarnen i en familj bhr sjuka. Vi tar upp arbetstidsfrägorna och 13 protokoU 1972. Jämställdhet mellan män och kvinnor situationenrent allmänt för kvinnan på arbetsmarknaden. Där kan man , som herrRomanus ocksä framhållit, på område efter område peka pä problemen och medrelativt enkla ingrepp komma till lösningar. Jag vill understryka vad sade, nämligen attvalfriheten mäste vara det centrala. Man blir minst sagt förvånad när man tardel av det socialdemokratiska kvinnoförbundets nya tongångar i dessa frågor. Hur reagerar nu utskottet på dessa förslag? Jo, manreagerar avvaktande. 1 vissa fall hänvisar man tUl familjepolitiska kommittén.Man hänvisar till att sagt det och det, att det tillsatts grupper m,m. men i stort avstyrker man motionen. Ta detta med barntillsynsproblemet, som vi har haft uppegäng efter gång i denna kammare och där majoriteten fortfarande anser attbarntillsynskostnader inte skall vara avdragsgilla.