prot · FV09132 · 1972-12-31 00:00:00 — 15. beträffandegrunder för lån för vissa hyresförluster i vad de inte behandlats under 714att godkände vad i statsrådsprotokollet anförts, 16. beträffandetilläggsdirektiv till bostadsfinansieringsutredningen att motionerna 1972:1865och 1869, båda såvitt nu var i fråga, inte föranledde någon vidareåtgärd, 17. beträffandevissa tidigare lån till studentbostadsföretag att skulle avslåmotionerna 1972:1869 och 1870, båda såvitt nu var i fråga, 18. beträffandehöjning av bostadslån till AB Stadsfastigheter att i anledning avKungl. Maj:ts förslag samt motionerna 1972:1838, 1866 och 1868, de bådasistnämnda såvitt nu var i fråga, bemyndigade Kungl, Maj:t att bevilja bolagetytterUgare bostadslån raed högst i enlighet med vad utskottetanfört. 1. beträffande begäran om förslag till vissa åtgärder påbostadsområdet av herrar Wennerfors (m) och (ra), som ansett attutskottet under 1 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:1721 såvitt nuvar i fråga som sin raening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanternaanfört. 2. beträffande förbättringslån till enskild ägare avflerfamiljshus av herrar Grebäck (c), Tobé (fp) och i (c), fruOlsson i (c) samt herrar Wennerfors (m) och (ra), sora ansettatt utskottet under 2 bort hemställa, att med avslag å Kungl. Maj:ts förslag, medbifall till motionerna 1972:1865 och 1867 samt i anledning av motionen1972:1868, samtliga motioner såvitt nu var i fråga, som sin mening gav Kungl.Maj:t till känna vad reservanterna anfört. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. 3. beträffandeåterbetalning av aktiverad del av förbättringslån av herrar Wennerfors (m) ochAdolfsson (m), som ansett att utskottets yttrande i viss del skulle ha avreservanterna angiven lydelse, 4. beträffandemaximibeloppet för räntefria och stående förbättringslån av herrar Grebäck(c), Tobé (fp) och i (c), i (c) samt herrClaeson (vpk), som ansett att utskottet under 5 bort hemställa, att med avslag å Kungl. Maj:ts förslag samt medbifall till motionerna 1972:1865 och 1866, båda såvitt nu var i fråga, som sinmening gav Kungl. Maj:t till känna vad reservanterna anfört, 5. beträffande lån för vissahyresförluster av herrar Wennerfors (m) och (), som ansett att utskottet under 7 bort hemställa, att med bifall till raotionen 1972:1868 i dennadel skulle avslå Kungl. Maj:ts förslag samt motionerna 1972:1865, 1866, 1869och 1870, samtUga såvitt nu var i fråga, 6. beträffande riktlinjer förbostadspolitiken av (), som ansett att utskottet under 8 bort hemställa, att med bifall till motionen 1972:1867 såvitt nuvar i fråga som sin mening gav Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts, 7. beträffande amorteringstid m. m.för lån för vissa hyresförluster av (vpk), som under fömtsättning av bifall till utskottets hemställan under 7 - ansett att utskottet under 9 bort hemställa, beträffande amorteringstid samt särskilda villkor förallmännyttiga bostadsföretag i fråga om lån för vissa hyresförluster att i anledning av Kungl. Maj;ts förslag och medbifall till motionen 1972:1866 såvitt nu var i fråga som sin mening gav Kungl.Maj:t till känna vad reservanten anfört, 8. beträffande vissa tidigare låntill studentbostadsföretag av herrar Tobé (fp) och (), som ansett att utskottet under 17 bort hemställa, att med bifaU rill raotionen 1972:1869 och ianledning av motionen 1972:1870, båda såvitt nu var i fråga, som sin mening gavKungl. Maj;t till känna vad reservanterna anfört. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet rn. 9. beträffande höjning av bostadslån till AB Stadsfastigheter a. av herrarWennerfors (m) och (), som ansett att utskottet under 18bort hemställa, att med bifall rill Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1972:1868 samt med avslag på motionerna 1972:1838 och 1866, denförstnämnda och den sistnämnda motionen såvitt nu var i fråga, medgav att destatliga bostadslån som hade beviljats bolaget utökades till avlåneunderlaget och att som säkerhet för dessa lån godtogs inteckningar inom av pantvärdet. b. av (vpk), som ansett att utskottet under18 bort hemställa, att med avslag på Kungl. Maj:ts förslag ochmotionen 1972:1868 samt med bifall tiU motionerna 1972:1838 och 1866, denförstnämnda och den sistnämnda raotionen såvitt nu var i fråga, sora sin meninggav Kungl. Maj:t till känna vad reservanten anfört. Till betänkandet hade fogats ettsärskilt yttrande beträffande studentbostadsföretagen av herrar Wennerfors (m)och (). i (c): Det här betänkandet har liksom propositionenbeteckningen Förslag angående åtgärder för ökadbostadsförbättringsverksara-het ra. 1 detta "m. inrymmes denintressanta frågan ora grunder för statliga lån avseende kostnader för outhyrdalägenheter jämte åtskilligt annat. Det ärende som finns direkt angivet i betänkandets rubrik,frågan om ändringar i grunderna för förbättringslän, är närmast baserat på endel av förslagen från saneringsutredningen, vars betänkande nu är föremål förremissbehandling och, antar jag, i sina huvuddrag kommer att presenteras förriksdagen under nästkommande år. Denna bit har brutits ut därför att den delsär sysselsättningsmässigt intressant, dels bör vara intressant för mångamänniskor som bor i mycket dåliga lägenheter och behöver få sin situationförbättrad . I saneringsutredningens betänkande fördes det fram förslagtill en begränsad upprustning av lägenheter i omoderna flerfamiljshus somenligt gällande planer är avsedda att rivas inom en relativt snar framtid mendock ännu under skall tjänstgöra som bostäder. Utredningen föreslogatt förbättringslån med kapital- och räntesubventioner skulle kunna utgå isådana fall. Utredningens majoritet ville begränsa dessa lån till att avseflerfamiljshus som ägs av kommun eller allmännyttigt bostadsföretag. Jaganförde reservation mot detta. Jag accepterar i och för sig principen, men jagansåg att det är både lämpligt och närmast nödvändigt att låta sådant stöd utgåäven till fastigheter i enskild ägo. Det är ju här inte i första hand fråga omatt hjälpa fastighetsägarna, utan det gäller att ge ett stöd åt de hyresgäster- i de flesta fall äldre människor och låginkomsttagare sora bor i dessaomoderna hus. De behöver så väl det stöd som det innebär att få lägenhetenupprustad, oberoende av om huset ägs av kommunen, allmännyttigt företag ellerannan fastighetsägare. 1 propositionen har emellertid statsrådet tagit uppförslagen från majoriteten i saneringsutredningen. Statsrådet avvisar intedirekt de reservationsvis i utredningen framförda förslagen men vill taställning till dem . Jag anser att det inte skulle vara märkvärdigare attfastställa säkerhetskrav - det är ju närmast dem det gäller och garantier föratt dessa fastigheter kommer att stå till förfogande vid den framtidafullständiga saneringen av de områden det här gäller. Jag är övertygad om antingen på regeringsplanet eller inom väl skulle kunnaklara ut de säkerhetsfrågor som måste lösas för att inte de enskildafastighetsägarna skall kunna göra några oskäliga vinster på dessa statliga lånoch subventioner. Vi har alltså en reservation på den punkten. Yrkandetåterkommer jag tUl. När det gäller den fråga som har vållat mycket tidningsskriverieroch har rönt ett betydande intresse, framför allt väl hos de hyresgäster sombor i fastigheter där ett större eller mindre antal lägenheter står tomma ochdär ekonomin håller på att helt falla samman för fastighetsägarna, så är detatt konstatera att här visas upp en helt annan bild av vår bostadsmarknad än vihar varit vana vid. Under de år som gått har man egentligen aldrig talat om derisker som skulle kunna föreligga t. ex. för staten när det gäller att ge låntill på flerfamiljshus, ägda av allmännyttiga bostadsföretag ochbelägna i större tätorter. I den mån det har varit bekymmer för att det skullekunna uppstå några kapitalförluster för det aUmänna har det väl gäUt glesbygdenoch de små tätorterna. I dagens läge kan vi bevittna hur det i huvudsak är i destörsta tätorterna som de tomma lägenheterna finns. Jag vill gärna ge statsrådet en eloge för att han i sinskrivning i propositionen starkt framhäver kommunernas ansvar för ettbostadsbyggande som väl inte i så få fall har varit en aning nonchalant närdet gällt att bedöma den erforderliga volymen för framtiden. Statsrådetframhåller ju också med skärpa att kommunerna får vara beredda att ta ett visstansvar. I fråga om den aktuella situationen är vi emellertid i stort sett överensom att den enda möjliga metoden att klara av problemen för tillfället är attställa lån till förfogande, eftersom det också behövs tid för att reda utproblematiken. På denna punkt, när det gäller statliga lån för att bestridakostnader för outhyrda lägenheter, ansluter jag mig till propositionen. Jag vill emellertid framhålla en speciell sak, och det ärde bekymmer som studentbostadsstiftelserna har på åtskilliga håll i vårt land.De toraraa lägenheterna finns inte bara i de vanliga flerfamiljshusen, utan definns i raycket stor utsträckning i studentbostadsstiftelserna. Detta har juvållat dessa bostadsstiftelser utomordentliga bekymmer med likviditetskris ochekonomiska besvärligheter i övrigt som naturligtvis är ytterst allvarliga.Kungl. Maj:t har möjlighet, med det förslag sora här föreligger för riksdagensavgörande, att lämna ränte- och amorteringsfria lån, och det är väl alldelesspeciellt nödvändigt att göra det när det gäller en del avstudentbostadsstiftelserna som annars näppeligen kan klara upp sin prekäraekonomiska situation. Ipropositionen föreslås vidare speciella lån till AB Stadsfastigheter. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet rn. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. är inomutskottet i stort sett eniga om att tillstyrka detta förslag, även orautskottsmajoriteten föreslagit en något annorlunda konstruktion på länen. TiUdetta utskottsmajoritetens förslag har jag anslutit mig. Propositionen upptar också vissa förslag till höjdainkorastgränser för förbättringslån, och tiU detta kan jag kort och gott be attfå yrka bifall. Eraellertid är vi en del motionärer som framlagt förslag om attförbättringslånen till sina nominella belopp skall höjas. Vi har framfört ettförslag som aktualiserats av om en höjning av beloppet förstående räntefritt lån till mot . Ivissa fall - det gäller samerna i de fyra nordligaste länen - kan ett sådanthär räntefritt stående lån utgå med , och därföreslår vi en höjning till . Med det anförda ber jag att få yrka bifalltill reservationerna 2 och 4 och i övrigt till utskottets hemställan. HerrULLSTEN (fp): Den proposition som det här betänkandetbehandlar tar väsentligen upp två problem. Det ena är de outhyrda lägenheterna,som innebär för bostadsföretagen i stort sett okända hyresförluster,och det andra är statliga lån på förmånliga villkor för att undvika förslumningav rivningsdömda hus. Vi har från sida sagt ja till båda förslagen.Vi har sagt ja till lån för att klara hyresförluster därför att vi ser dessaförluster som ett resultat av en bostadspolitik där statsmakternas åtgärdervarit en bidragande orsak, även om det inte är den enda orsaken. Vi har ocksåsagt ja till utvidgade lånemöjligheter för sanering därför att vi ser ombyggnadav äldre hus som angelägna ur miljösynpunkt men också som ett medel att klaraett socialt motiverat bostadsbehov. Vi har dock, på samma sätt som herrAndersson i utvecklade, sagt att vi tycker att de här lånemöjligheternabör utvidgas och gälla alla slags företag, alltså inte bara de allmännyttiga. Dessutom har vi från sida tagit upp tvåspecialproblem i sammanhanget. Det ena gällde outhyrda rum istudentbostadsföretagens fastigheter. Utskottet skriver nu att det hela tidenhar varit meningen att studentbostadsföretagen skulle tas med bland de företagsom enligt propositionens förslag skall få hjälp att klara onormalahyresförluster. Vi tyckte inte att den saken framgick av propositionensskrivning, men det är naturligtvis bra att det nu har blivit klarlagt hur detförhåller sig. Det är också värdefullt att utskottet har uttalat sig för attdenna form av stöd för hyresförluster även skall gälla s. k. insprängdastudentbostadslägenheter. Det andra specialproblem som vi tagit upp handlar om destatslån sora studentbostadsföretagen haft och som har sagts upp. Tidigarehade dessa företag en del av sin finansiering ordnad genom ränte- ochamorteringsfria statslån. sades de lånen upp med verkan fr. o. m. i år.Från studentbostadshåll säger raan nu att det blir väldigt svårt att klara denökade belastning som förräntningen av och avbetalningen på dessa lån innebär,utan att detta leder till oacceptabla hyreshöjningar. och jag har därför i en reservation föreslagit att frågan hänskjutstill bostadsfinansieringsutredningen och att studentbostadsföretagen tillsvidare i avvaktan på att förslag framläggs får anstånd med att avbetala lånen.Om detta säger nu utskottet att man inte är beredd att pröva den frågan i dettasammanhang. Det tycker vi är synd, men skrivningen innebär såvitt jag förståratt utskottet har skjutit ifrån sig frågan av formella skäl, därför att sakeninte behandlats i propositionen, och att vi alltså kan få en sakbehandhng ivår, då vi tar upp bostadspohtiken i hela dess vidd. Så till problemet med hyresförluster i allmänhet.Inrikesministern betonar att det här skall ses som en engångsåtgärd. Det är braatt detta görs klart i propositionen, ty det är naturligtvis så att denna typav kostnader bör bostadsföretagen klara av själva genom egen fondering. Att maninte har gjort det har såvitt jag förstår berott på att man helt enkelt harvant sig vid ett ganska bekvämt liv på säljarens marknad. Bostadsföretag,allmännyttiga såväl sora kooperativa och privata, har kunnat räkna raed att aUt vad de byggt också har gått att hyraut. En överefterfrågan på bostäder, framtvingad av statUgaregleringar, har gjort bostadsbyggandet rill en i det närmaste helt riskfriaffär. Det säljmotstånd och den konkurrens som gör en aktiv marknadsföring ochkonsumentanpassningen naturlig för företag inom andra branscher har varit praktiskttaget okända företeelser för bostadsproducenterna. Från den synpunkten tyckerjag man kan säga att de många outhyrda lägenheter vi har även om detinnebär problera, vilket jag skall komraa till - är ett sundhetsteckenoch ett positivt inslag för bostadskonsumenterna. Genom den relativa balans som uppstått har konsumenternaskrav när det gäller hur de vill bo, i vilket slags hus och till vilken hyra,helt börjat tas på allvar. Det slentrianmässiga höghusbyggandet har börjatifrågasättas, de boendes krav på markbostäder har nått fram tillbostadsdirektörer, kommunalpolitiker, arkitekter, statliga planmyndigheter ocht. o. m. till . Det är bara synd att iStockholms Stadshus inte tycks ha lärt sig någonting, det har den senasteveckans statdebatt i givit ett klart belägg för. Inga lärdomar av desenaste årens bostadsdebatt skall få dras innan raan genomför ett av landetsstörsta exploateringsföretag, utbyggnaden av Järva. Jag är glad över att man från oppositionens sida iStadshuset har sagt bestämt nej till en utbyggnad av den aktuella Järvadelenenligt nuvarande planer och att man vill ompröva och se till att bostäderna därute anpassas till vad man vet om konsumenternas önskemål. Jag är också glad föratt man från och i i en gemensam reservation harpekat på möjligheten att öka tillskottet av lägenheter genom en förtätning avbebyggelsen i innerstaden samt att raan också har velat anslå mera pengar försanering. Ätt de outhyrda lägenheterna nu blivit ett problem berorpå att de är så ojämnt fördelade mellan kommunerna. I är andelen tommalägenheter något , i Norrlandslänen finns det knappast någratomma lägenheter alls, och däremellan finns problemet i varierande grad.Eftersom statliga direktiv i så hög grad bestämt bostadsbyggandets inriktningoch fördelning är det, som jag redan sagt, rimligt att staten Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. som enengångsåtgärd hjälper till att klara upp problemen. Men bortsett från de problem som vållats av dennasnedfördelning finns det ingen anledning att se en viss andel outhyrdalägenheter som något onormalt. Tvärtom på en fungerande bostadsmarknad, därdet råder rimlig balans mellan tillgång och efterfrågan, är en viss lägenhetsreserven ganska naturlig företeelse. Utan den reserven får vi ingen rörlighet påbostadsmarknaden och ingen reell valfrihet för konsumenterna. Vi vänder oss av det skälet också emot en ganskavanlig slutsats av det uppkomna läget på bostadsmarknaden, nämligen den att viskall skära ned bostadsbyggandet drastiskt och den vägen se till att vi fårallting uthyrt. Gör vi det, löser vi bostadsföretagens problem, men intebostadskonsumenternas. Det är alltför lätt att med statUga regleringar ochkommunal planering åter stoppa in bostadskonsumenterna i de långa bostadsköersom vi känner till , men det kan inte vara en riktigbostadspolitik. Lösningen, om det är bostadskonsumenternas bästa vi harför ögonen, är i detta läge inte att bygga mindre utan att bygga annorlunda.Det finns fortfarande en överefterfrågan på markbostäder och småhus. Den typenav bostäder skall vi därför bygga mer av. Det är i de höga flerfamiljshusenlångt bort från arbetsplatser och samhällsservice som vi har de svårut-hyrdalägenheterna, och den typen av bostäder skaU vi därför bygga mindre av. Därmedinte sagt att vi skall sluta bygga flerfamiljshus, inte ens högaflerfamiljshus, men vi måste försöka anpassa utbudet till efterfrågan. Men även om vi alltså kan notera en begynnande balans inomnyproduktionen, måste vi vara på det klara med att vi långt ifrån löst detsociala bostadsbehovet sora sådant. Vi kan klara en del av detta genom ettutbyggt bostadssocialt stöd. Den vägen tror jag är mer framkomlig änräntesubventioner och andra generella stödformer som innebär att vi påbekostnad av ett effektivt stöd till dem som verkligen behöver hjälp till hyrandelar ut subventioner till alla. Men vi måste också satsa på att hejda en fortsatt ökningav bostadskostnaderna. Vi har anledning att inte igen driva upp kraven påutrustningsstandard i nyproduktionen. Vår bostadspolitiska målsättning får inteleda till att vi bygger bostäder som ingen har råd att bo i eller att vi medhjälp av bostadstilläggen tvångsmatar folk med en bostadslyx som de inteefterfrågar. Rationaliseringar i produktionsledet kan fortfarande gevinster, och en effektivare konkurrens, inte minst genom att kommunernagenerellt tillämpar kravet på anbudstävlingar kan - det visar fleraundersökningar - ge oss lägre produktionskostnader. Byggkonkurrensutredningenhar gett belägg för den saken. Men det är naturligtvis viktigt att kravet påanbudskonkurrens gäller alla företag och inte begränsas till vissa, somutredningen är inne på. Ett annat sätt att få fram billigare bostäder är att satsapä ombyggnad som alternativ till nybyggnad. I en studie som gjorts på grundvalav erfarenheter från , framgår att kostnadsrelationen för deobjekt som innefattades i den studien mellan ny- och ombyggnad var 4:1,om man också räknar in de kommunala investeringarna, dvs. det är enligt den härstudien fyra gånger dyrare att bygga en ny lägenhet än att bygga om en gammaltill acceptabel standard. Det här är - det vill jag betona en gång till - etträkneexempel som måste läsas raed urskiUning, hänsyn raåste ju t. ex. tas tillatt orabyggnad är ett sämre och sämre alternativ ju mera nedgångetbostadsbeståndet är. Jag tror ändå att det fortfarande finns en betydandereserv av saneringsobjekt, vilket ju också saneringsutredningen visat. Att denhär möjligheten att få fram bra och billiga lägenheter i det redan befintligabostadsbeståndet inte utnyttjats hänger ju samman med flera saker. Jag tror atten av huvudorsakerna är hyresregleringen, som någon i det här sararaanhangetbeskrivit som "effektivare än ett bombkrig" i våra tätorter. Den harju raed konstlade raedel gjort det mera ekonomiskt förmånligt att riva ochbygga nytt än att bygga om, och effekten har ju blivit därefter. Det andraskälet har väl varit att finansieringsmöjligheterna för sanering har varit säpass dåliga som de har varit, och därför är det tacknämligt med det förslag somnu kommer från regeringens sida. När jag i början drog slutsatsen av det hyresraotståndsora förmärkts när det gäller nyproduktionen att det inte får leda till ennedskärning av bostadsbyggandet, menar jag att en del av de ekonomiska resursersom enligt tidigare bostadsbyggnadsplaner avsatts för nyproduktion bör föras övertill saneringsverksamhet. bör vi anpassa kraven på ombyggnadsstandard- de villkor som ställs upp för de här lånen så att de medger en störreflexibilitet än . Med en sådan politik skulle vi, såvitt jag kan förstå,vinna flera fördelar. Vi skulle, som utredningsmaterialet från stadvisar, för varje nyproducerad lägenhet vi avstår ifrån kunna rusta upp två, treeller kanske ännu fler omoderna lägenheter och därmed klara bostadsproblemetför många människor, inte minst för ensamstående, för vilka lägenheter inyproduktionen inte är någon lösning, helt enkelt därför att de lägenheterna ärför dyra. Med rimliga standardkrav skulle nämligen hyrorna för dessasaneringslägenheter bli lägre, ibland avsevärt lägre än i nyproduktionen. I förhållande till alternativet med en nedskärning av dettotala bostadsbyggandet skulle en intensifierad saneringsverksamhet dessutomminska riskerna för en ytterligare förvärrad arbetslöshet bland byggnadsarbetarna.En viktig pluseffekt skulle ju bli att vi genom att öka saneringsverksarahetenskapade nya arbetstillfällen för den äldre arbetskraft som ibland kan varasvår att engagera i nyproduktion. En mera medveten satsning på ombyggnad som alternativ tillrivning och nybyggnad skulle också innebära att raan räddar viktigamiljövärden, framför allt i våra tätorter. En förtätning av redan befintligbebyggelse i både större och mindre tätorter skulle bidra till att rädda kvarkommersiell service, som hotas på grund av ett för dåligt kundunderlag,och att man kan bevara och bygga ut den samhällsservice som redan finns där.Att man genom förtätning och orabyggnad av befintlig bebyggelse kan utnyttjaredan existerande serviceutbud och därtill gator, vägar, avlopp och liknandekommunala investeringar - är ju en av förklaringarna till att ombyggnad i en både kommunal- och Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. Åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. samhällsekonomiskkalkyl blir billigare än nyexploatering. Jag har, fru talman, velat göra den här lilla utvikningenifrån de frågor som behandlas i propositionen, därför att jag tycker att det ärriktigt att sätta in dem i sitt större bostadspolitiska sammanhang. Jag vill slutligen, fru talman, yrka bifall tillreservationerna 2, 4, 6 och 8 och i övrigt bifall till utskottets hemställan. (ra): Helt plötsligt får svenska folket veta attcirka 15 000 lägenheter står tomma. Kan detta vara möjligt? har bostadsbristen varit detgenomgående temat i bostadsdebatten och därtill utgjort den dominerandevalfrågan i flera valrörelser. Alla minns vi dåvarande statsministerns svar i1966 års valrörelse till några bostadssökande ungdomar: De får väl ställa sig ikön. Bostadsköer år och så plötsligt 15 000 tomma lägenheterillustrerar hur det går, när en näringsgren inte bara blir så gott som totaltreglerad utan också så gott som helt statsgaranterad. Vår tids kanske mestlångtgående socialistiska experiment gäller just bostadspolitiken. kan viaktiva politiker se hur det går. kan också svenska folket se resultatet. Är jag då enbart negativ? Svaret är självfallet nej. I minbedömning utgår jag från att samhällets satsning verkligen förändrat,förbättrat och omstrukturerat inte bara lägenhetsbeståndet utan i hög grad ävenlägenhetsstandarden. Här har sannerligen skett stora ting. Att kunna öppna ochstänga sin dörr till den egna bostaden och det egna hemmet hör till livetsnödtorft. är det allt färre som inte omfattas av denna grundprincip. Alltflera bor i större lägenheter. Allt flera kan glädja sig åt en avsevärtförbättrad standard. Vårt byggfolk är värda ett gott betyg.