prot · FV0947 · 1972-12-31 00:00:00 — Om de norsku och dunsku folken säger nej till medlemskupi EEC - och det finns det gott hopp om blir det en uvgörunde uppgift uttsnubbt finnu formernu för ett sådunt sumurbete. Om och Dunmurk däremotblir medlemmur i EEC ser det mörkt ut för det nordisku sumurbetet. Det är fuktasom mun måste hållu i minnet. Jag vill komma tillbaka till frågan om vårEEC-politik och dess samband med neutralitetspolitiken. Men låt migdessförinnan bara säga föHande till , för att det inte skull rådanågot missförstånd mellun oss. Deutomordentligt starka förhoppningar som den fäster vidBrandt-Scheels östpolitik kvarstår självfaUet. Jag har inte velatunderskatta betydelsen av den tiUbakagång och den belastning på utveckHngen somett nederlag för i förbundsdagen skuUe innebära. Men jag harsamtidigt velat understryka - och efter utt hu lyssnut tUl tror jagatt det vur rimligt utt göru det - utt vi måste akta oss för utt fuUa in i vadsom i verkligheten är, jug upprepur det, upokulyptiska förestäUningur om vudsom skulle inträffa som följd av ett oförmodat nederlag på denna punkt. Det ärså starka underliggande krafter som har styrt utvecklingen mot en avspänning uttden på ett fundumentalt sätt står fast. Två röster kan inte, som påstår, avgöra utveckHngen i . Det är dess bättre inte på detsättet. Det hindrar dock inte att ett nederlag skulle innebäru ett steg tUlbuku men inte så långt tillbaka som gärna viU förflytta sig. tog vidare upp utvecklingsbarheten i vårtEEC-uvtul. Vud som kommer utt hända med utvecklingsbarheten i vårt samarbete ärnågonting som inte kan faststäUas i det avtul eller den utvecklingsparugruf somvi nu formulerur. Vi kommer att bli beroende av de fortsatta framtidaförhandlingarna.. Det är inte möjligt att kombinera de förhundlingurnu med demsom vi nu är inne i. Därför kommer vi inte längre , det förstår säkert herrHelén också. Vi får en purugruf i vilken purternu förklurur sin beredvillighetoch skupar den förhandlingsmekanism som behövs för att vidareutvecklasamarbetet på de punkter där parterna i frumtiden kommer överens. Vi kommer uttupprepa vad vi tidigare deklarerat, nämligen vilka mål vi vill nå med dennuutvecklingspurugruf. Men vilku mål vi fuktiskt når får de frumtiduförhundlingurna utvisa. Längre kun mun inte kommu i dugsläget. Jug vill komma tUlbaka tiU neutraliteten ochEEC-politiken. Jug tror utt det är väsentligt utt vi, både här hemma ochnaturligtvis också när vi är ute i Europu, först och främst vänder oss medstörstu bestämdhet mot föreställningen att hur vultneutrulitetspolitiken därför utt den ger oss någru specieUu ekonomisku fördelanVi har valt neutralitetspolitiken därför utt den enligt vår bedömning gugnurvåru egnu säkerhetspolitiska intressen. Den är också ett bidrug tUl stubUitets-och fredspolitiken. Att det förhåUer sig på det sättet är också en uppfuttningsom börjur bli mera spridd i Europu. Det är en politik som vi ekonomiskt settbetulur ett rätt högt pris för redun jug syftar på vårt försvar. Dehögu och stigunde försvursutgifternu som regeringsförsluget innebär utt desvensku skuttebetulurnu får iklädu sig, är ett högt pris som vi betulur för vårneutrulitetspolitik. Men det är ett pris som vi unser uttneutrulitetspoli-tUcen är värd. Jug kun berättu, buru för utt visu den utländskureaktionen, utt jug diskuterude med en kollegu, utrikesminister i ett NATO-lund jug skull inte sägu vilket, men det vur inte något uv de nordisku somuttryckte de bekymmer som han upplevde internt när det gällde utt övertyga sinuväHure om nödvändigheten uv utt hållu uppe och också öku försvursutgifternu.Hun frågude: Hur bär ni er åt i för utt få folk att accepteru så höguförsvarskostnader som ni hur? Jag kunde svara: Det går tuck vure utt vi ärneutrulu och därför utt vår neutrulitetspolitik bärs upp uv en så starkfolklig opinion, därför att den är så fast förankrad i det svenska folket somden är. Det var en förklaring som han begrep. Det är något lättare det kan ju vara en tröst för herrBohmun i ull bedrövelse att kluru försvursfrågun politiskt i ett neutrultSverige än i ett som skuUe utvecklas efter den linje som halkar in på i sitt EEC-resonemung. Jug vUl gärnu instämmu i herrFäUdins fråga tiU - vi får höru vud hur utt säga närhan går upp nästa gång - för uppträder fuktiskt så, utt det integår att undviku intrycket utt vud säger i gmnden är föHunde: Norskusocialdemokrater är förståndiga i motsuts tiU de svenska. De danskasocialdemokratema är också förståndiga. Måtte nu utvecklingen bli sädan uttdettu dunsk-norska förstånd också kommer utt Spridas tUl de förtappade svenskapartibröderna! Då bortser helt och hållet från att den danska ochden norska säkerhetspolitiken är fundumentult unnoriundu än den svensku. Vi vet utt EEC går in för ett hårt integreratutrikespolitiskt Sumurbete, ett sumurbete som vi också kun hu uniedning utträknu med kun utvecklas tUl ett försvarspolitiskt samarbete. Vi vet inte hursnabbt den utvecklingen går, men vi vet att det finns en mycket bestämdpolitisk viHa i den riktningen. Att i det läget, som gör, uttryckaförhoppningen att utvecklingen skall göra en svensk anslutning möjlig, det kanbetyda en av två saker och får säga vilken suk det är. AntingenskuU vi ändru vår säkerhetspolitik - och det är orimligt, om vi inte är bereddaatt ge upp neutralitetspolitiken eller också skuU EEC-stuterna uppge sinutrikespolitisku umbition. Jug vet inte vem som egendigen skall känna sig mesteUer minst smickrad av frumtidsvisioner. Vi hur, som jug sude fömt, icke vult neutrulitetspolitikendärför utt den skulle ge oss någru ekonomisku fördelun Det förekommer oftu idiskussionernu här hemmu och iblund - det skall vi inte ulls döHu -Också ute iEuropa att man säger: De här svenskarna, de är ute efter fördelurnu men vUlinte betala priset. Det är ett väldigt underligt resonemang. Det är ingulundufrägu om utt vi inte skulle vura villigu att ikläda oss klaru och bestämduekonomisku åtuganden. Det pris i fråga om det poHtiska samarbetet som vi inteär bereddu utt betulu är ju medlemskup och uppgivundet avneutrulitetspolitiken. Det måste ju göru ett mycket egendomligt intryck uttdetta politiska samarbete, som rimligen av de medverkande staterna måsteupplevas varu en tillgång, plötsligt - när inte vill delta i det uvneutralitetspolitiska skäl skaU betruktus som en nuckdel, som en belustningsom vi med neutrulitetspoUtiken som motiv uvstär ifrån. Vi kan också se hur lättvindigt man betraktar dessafrågor. Mycket i den svenska diskussionen i dug kan skupa och det är därförjag hur vurit tvungen att i andru summanhang ta upp den ett intryck av utt viskulle vura beredda utt säHa neutrulitetspolitiken om vi skulle få ekonomiskufördelur uv utt avstå från vår neutraUtetspolitik. Men den uppfuttningen ärliku orimlig som föreställningen utt vi en gång hur vult neutrulitetspolitikenför den ekonomisku vinningens skull. Liku litet uvstär vi från den av detskälet. Lättsinnet hos de kretsur som representerurkommer också frum när man ibland säger att kun vuru medlem uv EEC ochändå vura neutralt se på ! Det irländska argumentet i frågu om EEC ochneutruHteten är att Irlund icke uppfattar sin neutrulitetspolitik såsomkrävunde ett endu neutrulitetspolitiskt förbehåll i sinu förhundlingur. Därmedkun Irlund helt uvförus ur den svensku diskussionen. Om man viU kan mandessutom studera den irländska regeringens vitbok från aprU 1970 omEEC-förhandlingumu. Den irländsku regeringen förklurur där att den är bereddutt helt och hållet deltu i rörelsen frum emot en europeisk enhet och medverkui utformningen uv denna politiska utveckling. Det är ett vul som nuturligtvisden irländsku regeringen står för, men den irländsku pohtiken kan inte gämuäberopus såsom ett bevis för att det vulet skulle vuru möjligt för . Vud som skuUe bh kvur uv den svensku neutrulitetspolitikenom tunkegångar fick någon vidare spridning är uUiansfriheten, somman nuturiigtvis ulltid kun bevura. Men inser inte att man i detläget verkligen har vult den sämsta möjUga politUcen? Vi skuUe ha enaUiansfrihet, vilket aUtså innebär att vi icke har militäraUiansens fördelar UVen förberedd militär hjälp, sumtidigt som vi, genom utrikespoUtik,direkt unnonserur åt dén undra maktgruppen att vår neutralitet inte ärallvarligt menad. Med den politiken sätter vi oss meUan två stolar. är det många som uppfattar - mun finner det i vissatidningar -att den svenska neutrulitetspolitiken egentHgen buru ärulliunsfrihet. Tror mun det, kun jug förstå utt man kan väHa nästun vud somhelst. Men då hur mun sumtidigt ryckt undan hela grunden för det som gerneutrahtets-politUcen dess värde och som är anledningen till att vi i den harvalt lösningen av våra säkerhetspoUtiska problem. () kort genmäle: Buru två kortu påpekunden - det ena omutvecklingsbarheten av EEC-avtulet, det andra om avspänningen i . På bägge punkterna finner jag att debatten hur lett tUlstörre klurhet och som jug futtur det distinktioner och preciserudeuttulunden från utrikesministern som jug kun godtu. Utrikesministern försöktevisserligen läggu upp det som om jug hude trott utt det nu genom självuformuleringen uv utvecklingskluusulen i uvtulet skuUe vuru bestämt hurudunutveckHngen mellun och EEC för frumtiden blev. Så vur det ju inte, utunjug frågude om regeringens långsiktigu målsättning för dennu fortsattautveckling fortfarunde gäller. Och dur tycker jug mig hu fått klurt belägg förutt dennu målsättning fortfurunde gäller genom utt utrikesministern säger attregeringen inte är nöjd med den nivå vi nu kun få utun viU ha det närasamarbete som vi ursprungligen satte upp som mål. Det finner jag bru. Jag kanbaru tillfoga att däri ligger naturligtvis ett erkännunde uv utt det är svårtutt utgå från denna sturtpunkt, om den skulle varu exukt lika formulerud somden vore för och . På den undru punkten, om uvspänningen i , är jughelt tUlfredsställd med den precisering och nyunsering som utrikesministern nu gjorde.Om den liberule utrikesministern och den sociuldemokrutiske kanslernBrundts storu unsträngningur utt få igenom öst-västfördragen icke lyckas, dåblir det en försämring som har betydelse för hela bedömiungen uv det europeiskaläget. Det blir inte tul om någon kutustrof, men det är ändå en så uUvurlighändelse utt det ger oss uniedning utt noga övervägu konsekvensernu här iNorden och på undra håll. Från dennu ullmänna iukttugelse utt ett misslyckunde på enså väsentlig punkt tyvärr måste ledu tUl försämringur, om uturbetude uvtul ickegodtus, drog jug redun i mitt uUru första inlägg några principieUa slutsatserför fredsarbetet i FN. Jag förstår att tiden inte har räckt tUl för attkommentera de synpunkterna på ett fredsarbete, som i större utsträckning än detnuvarande övergår från att vara brandkårsutryckningar tiU att verkligen sättain konstmktiva insatser innan konflikthärdarna är överheta. Jag hoppas i aUafaU att utrikesministern vill lägga de här funderingarna på minnet och helstockså på hjärtat. HerrBOHMAN (m) kort genmäle: Sedan jug varnat utrikesministern för att draför långt gående konsekvenser av ett eventueUt nejsägande till ratificeringenhar utrikesministern nu förklurut utt hun delvis unslöt sig till min uppfuttning.Men min unfordrun vur baserad på vad som står i regeringsdeklarationen:"Den skulle anse det innebära ett allvarligt bakslagför de mångåriga strävandena tiU ökad avspänning i om fördragenfäUs." Det var detta som var utgångspunkten för mitt resonemang. Sedan, herr talman, besunnudes det som vi känner tUl frånullu tidigure utrUcesdebutter, att om någon vågur kritiseru regeringen fördåligt bedriven utrUcespolitik så blir han beskyUd för att ickeunslutu sig till den svensku neutrulitetspolitiken. Jug tycker, om jug får lovutt ge herr utrikesministern ett gott råd, utt hun skull slutu med det där, ochän mindre skull hun ge sig in pä utt försöku exumineru den gumla hederligudefinitionen pä svensk utrikespolitik, som innebär alliansfrihet i fred somsyftar till neutralitet i krig. Tur mun bort uUiansfriheten ur den bUden,faller hela begreppet sönder. Det var väl kunske inte meningen, menutrikesministern uttryckte sig på ett väldigt besynnerligt sätt. Vud är det vi moderuter vUl? Det är bäst utt repeteru detän en gång. Och var står vi? Det är bäst utt repeteru det också. Vi hur hävdututt skulle fortsättu de förhundlingur som en gäng inledde ochdärvidlug anulyseru oliku vägur för utt etablera ett nära sumurbete med EEC,inklusive medlemskup. I mitt purti trodde vi utt det med god vidu från bådusidor skulle gå att förena medlemskap med tillräckliga neutralitetsförbehåll.Vi hoppades att det skulle gå, bl. a. därför utt vi unsåg dettu vuru bäst förSverige. Och som bekunt vur vi inte ensumma om den bedömningen fram till den 18murs förru året; ullu de fyru demokrutisku partierna hade fram till den dugenprecis summu uppfattning. Men gjorde regeringen en kovändning ochmenade att utvecklingen inom EEC, sådun den då tedde sig, innebur utt vi intelängre kunde räkna med medlemskap. Vi unsåg dock att förhundlingurnu borde fortsätta,bl. u. för att få klarlagt hur det förhöll sig med den frågan. Och vi menarfortfarande att det hade vurit bättre utt göru det, ty den plötsliguomkustningen i regeringens politik utlöste mycket negativa reaktioner ute iEuropa, det skadade vårt förhandlingsläge och gjorde det allmänt besvärligt föross. Situationen var baserad på utvecklingen då.När vi nu talar om frumtiden, så Hgger i förhoppningurnu om frumtiden enförväntun utt utvecklingen i EEC på nytt skull gå åt summu håll som tidigureoch utt vi åter skull kunnu resoneru om medlemskup. Låt mig uttrycku det så uttvi hur den förhoppningen utt man skall kunna komma tUlbaka till den situationendär även regeringen unsåg att man kunde söku medlemskup. Är dettu tillräckUgt klart språk för att man skull förstådet även i det svensku utrikesdepurtementet? Jug känner tUl vår debuttordning och skulldärför inte föru in något nytt i diskussionen - vUket jug heller inte behövergöru. Då slipper ju utt beklugu sig över utt replikrätten äruttömd. Det står i utrikesdeklurutionen utt det vore ett uUvuriigtbukslug för uvspänningspolitiken om ratifikationen skulle falla igenom i dentysku förbundsdugen. Det står klurt utsugt, och det vUl jug gärnu upprepu engång tUl. Bukslaget skuUe komma att drabba inte bara den tyskanationen utan också det politiska samarbetet i många andra fora. Den trend tiUavspänning som vi iakttar är baserad på tänkta faktoren skulledärför t. o. m. det aUvarliga bakslag som vi här riskerar sannoUkt övervinnas. Sedan förstår jag inte varför beklagur sig såmycket över utt hun blir kritiserud. Det vore väl mera egendomligt om herrBohman inte blev kritiserud, mot bakgrund uv vad unfört i dennudebatt. kun ju inte på ullvur menu utt jug inte betrukturuUiunsfrUieten som ett nödvändigt inslug i svensk neutruUtetspoUtik. Vud jugsude vur, utt det inte räcker med en formell ulliunsfrihet. Nuturiigtvis behövsdet först och främst - det sude inte , men det vur väl ettförbiseende ett starkt försvur. Vidure behövs det - och det är utföriigtredovisut i utrikesdeklurutionen - en politik som hos våru motpurter i utlandetskapar förtroende för att vår alliansfrihet är allvarligt menad. Ochtrovärdigheten i vår alliansfrihet skulle, menar jag, gå förlorad vid ettmedlemskap i . säger att medlemskapet hade man väl kunnutprövu. Ju, jug skull inte tu upp helu den debutten i detaH på nytt; jug villburu sägu utt vi hude inte kunnut få medlemsfrågun prövud utun utt unsöku ommedlemskup. Och mot den politisku bukgrund som råder inte i det svenskuregeringspurtiet, , utun i Europu och EEC - hude en sådun unsökun ommedlemskup inte uppfuttuts som en uppriktigt menad unsökun, förutsutt att vistod fast vid våru värderingar och vår neutralitetspolitik. Eller också hadeden uppfuttuts som ett begynnunde och mycket murkerut uvsteg från vår politik.Bådu tolkningarna uteslöt säger att den utveckling som hunser frum emot ur utt sumurbetet inom EEC skuU utvecklus tUl ett renodlutekonomiskt sumurbete utan de politiska ambitioner som EEC-stuternu så klurtdeklarerat. kun ju uUtid uttulu förhoppningur. Om dennu förhoppningi och för sig är ett uttryck för vad som ur ullmännu synpunkter är ett svensktintresse vUl jug inte kommenteru. Men utt i dug vändu sig till motparten ochsäga: För skull hoppus vi utt ni skull misslyckas med alla deambitioner som ni självu upplever som väsentligu i den europeiska poHtiken -det är ett råd som får utsäktu att den svenske utrikesministerninte tar helt på allvar. HerrMÖLLER i (s): Det är frestande att kommenteru . Jug instämmer i vud utrikesministern och sude, nämligenutt det kände's som en fläkt från det kulla kriget. Jug tänker då särskilt pådet märkliga uttryck som införde i debatten när hun tulude omkonstlade statsbUdningar. Det verkur som om hun inte vore redo utt uccepteruoch erkännu de fuktisku gränser som i dug råder i Europu. Särskilt unmärkningsvärt vur också att den svensku regeringen för utt bedriva ett äventyrligt spel medsvensk försvars- och säkerhetspolitik. Jag tycker att det är en utomordentligtöverdriven skUdring, inte minst av innebörden i den nya försvarspropositionen.SkUlnaden meUan det lägsta och det högsta budet från partiernas företrädare iförsvarsutredningen är några hundra midoner i ett belopp på över sjumidurder. Dennu skUlnad kun ju inte utgöru gränsen mellun en pålitligförsvurspoUtik och den äventyrspolitik som tulur om. Jug villså ta upp en annun frågu. , den 13 uprU, inleds i Suntiugo de ChileFN:s tredje väridshundelskonferens, den s. k. . Över 2 000 deleguterfrån 130 länder skuU förhandla om ekonomiskuoch hundelspolitiska problem och söku lösningur. Det hude väl vurit på sin plats att regeringensdeklaration hade innehållit ett avsnitt och en kommentar om denna viktigaFN-konferens när vi dryftar utrikes- och marknadsfrågor. begränsar sigdeklarutionen tiU utt beröru de europeisku hundelsfrågornu med tonvikt på devästeuropeisku, i synnerhet EEC-frågun. Att den senure hur särskild aktualitetoch betydelse för vårt lund säger sig självt. Men på tröskeln till IIIhur vi också skäl att uppmärksummu hundelsfrägornus globulu uspekter. Dagensdebatt är den enda möjligheten för utt före uttulu sig idessu frågon I hundling nonchulerar regeringen verkligen inte UNCTADoch den tredje världens utveckUngs- och hundelsfrågor. uktivitet hurvid de tidigure två UNCTAD-konferenserna varit livlig och hedrande. Vårt landhur på fleru sätt varit pådrivunde vid dessa möten och sökt förmåindustrUänderna till större hundelspoHtisku och ekonomisku ätugunden gentemotde fattiga ländernu. I dugurna hur regeringen utsett en representutiv delegution för ,och de svensku förberedelsernu för dettu möte hur pågått sedun förru våren. Pådet nordisku plunet hur mun hållit sumrådsmöten för utt försöka få fram ettgemensamt nordiskt uppträdande där så är möjligt. Det är i och för sig mycket tillfredsställunde utt noterudessu uktivu förberedelser. Vi har från sidu också rätt utt förväntuutt regeringens direktiv till delegutionen blir generösu och utt de skull tusikte på en uktiv insuts för utt främju u-ländernus hundel och utveckling.Dettu är en väsentlig del uv svensk bistånds- och utrikespolitik. Det krävs verkligen uktivu insutser från industriländemuför att göra tiU en framgång. De båda tidigare UNCTAD-konferenserna har förvissoregistrerat en del framgångar och positiva inslag för u-ländernu - vissuätugunden från industrUändernu, lättnuder i hundelsrestriktioner etc. Men dettukun icke döHu att de bådu UNCTAD-konferensernu i stort sett hur blivit storubesvikelser för de futtigu folken. Det hur blivit hulvdunu och halvhjärtademsutser av de rika länderna. skulle enhgt FN:s officieUaproklamution bli utvecklingens årtionde. Och visst nåddes åtskUligu resultut.Men under dettu decennium försvagades andel i världshandeln. Derusbytesvillkor försämrudes, derus betulningsbuluns utsuttes för hårdupäfrestningur osv. En mer generös inställning hos industriländernu tillu-ländernus handel och export aren viktig fömtsättning för dessu ländersmöjligheter utt öku utvecklingstukten. Om inte blir en klur förbättring i förhållundetUl de bådu föregångarna och om inte industriländernu nu sumlur sig till envidu mer positiv handUng än tidigare, riskerar vi att få en mycket dålig startför det undra utvecklingsårtionde som är avsett att vara. U-ländernu hur politiskt förberett sig energiskt för uttfrämju Santiagomötet, bl. u. genom utt i höstus antagu det s. k. LimuprogrummetDettu utgör u-ländernus eget progrum där de lägger fram sin syn, sina önskemåloch sinu kruv och uttrycker sinu förhoppningur pä industriländernu ochutvecklingsarbetet. måste för sin del möta detta progrum i enkonstmktiv undu och i konkret hundling och söka få övriga industriländer med påen sådan linje. Det är ett internationellt jämlikhetskrav att industriländernaskall bidra tUl de fattiga ländernas utveckling. Jämlikhetspolitiken får inteförbli en nationell företeelse, ullru minst för svensk urbeturrörelse ochSveriges regering och riksdag. Trots utt hundelsminister för tillfället är på vägtill Kinu skulle det vuru värdefullt om regeringen kunde untydu något omde konkretu insutser den ämnur uktualisera i Suntiugo. Förentu nutionernu fick nygenerulsekreterure. Det kun vuru skäl utt i riksdug sägu ett ord uverkänslu och tucksumhet till förre generulsekreteruren U Thunt. Under tio svåruår tjänude hun på ett renommerunde sätt FN på en uv de svåruste poster somfinns i världen. Huns efterträdure behöver ullt stöd och ullusvåru välgångsönskningur när hun tur vid i ett kritiskt skede uv FN:sverksumhet. Jug hude ihöstus den stimulerunde upplevelsen utt närvura i FN när FolkrepublikenKina inträdde där. Att jag tidigure själv hude gjort en längrestudieresa i och fått sturku intryck uv dess uppbyggnudsurbete minskadeheller inte för min del upplevelsen av vad som då skedde i FN. FolkrepubUkensinträde var en stor frumgång för den universeUu idé som FN bygger på men som sålänge tillämpats halvdant och kortsynt. Det dröjde inte mer än ett pur veckor efter Kinus inträdeförrän det kom tiU en hård konfrontation i generulförsumlingen mellun Kinu ochSovjet. Det skedde betecknande nog kring det sovjetryska förslaget om ensärskild världskonferens om nedmstningen. Motsättningurnu utslutudes efter hundgenom en kompromissresolution med resultut utt en världskonferens om något årskuU inkaUas för utt diskuteru nedmstningen. Därmed tur nedmstningsdebatten iFN:s regi en ny vändning, och kunske kommer nyu former utt utvecklus därun Det skulle vura av mycket stort intresse och värde omstatsrådet inför riksdugen i dug vUle utvecklu hur hon bedömereffekten uv Kinus inträde på den fortsuttu orgunisutorisku uppläggningen avnedrustningsarbetet i FN och . Vud mun främst hoppus är utt Kinuinträder i dennu debutt både i FN:s politiska utskott och i Genévekonfe-rensen.Här behövs verkUgen nyu, frisku impulser och frumför ullt en ny vidu. Mun villgärnu tro utt om går in i detta urbete skuU även Frunkrike intu den stolsom i tio åj hur stått tom i . Alvu Myrdul höll härom dugen i ettmycket pessimistiskt men säkert också mycket reulistiskt tul i unslutning tillutt hur gått sedun nedmstningsdebutten upptogs i dettu fomm i Geneve.Det vur uppenburligen ett jubUeum utun jubileumsstämningur -UV debutt underständigt pågående uppmstning uv supermukter och undru nutioner. Vud som särskUtpräglut perioden är den väldigu utvecklingen uv kärnvupen. Men det är ocksåbeklämmunde utt se hur mångu UV världens ullru futtiguste länder lägger ner såstoru pengur på mUitäru rustningur, resurser som skriunde väl skulle behövusför derus fredliga utveckHng. Betecknande är att knappt hade den nyfödda statenBangladesh etablerats, förrän det meddelas att en stormakt är redo att förseden med hypermoderna militärflygplun. Mot det fuktisku skeendet i världen blir det oegentligtutt tulu om nedmstning, även om detta är vud mun i debutten siktur tUl. Somläget är skulle det vuru ett storverk redun om man kunde enas om enmstningsbegränsning. Men också dit tycks vägen vuru lång.