prot · FV0931 · 1972-12-31 00:00:00 — Jo, exempelvis att det finns många låglöneanställda iproduktion och distribution av livsmedel. Det stämmer, men jag har inte hörtnågon husmor som krävt att dessa inte skall få skäliga löneförbättringar.Dessa låglöneanställda köper själva livsmedel och skulle fä stor glädje avsänkta priser. Man säger också att frågan om en lågprislinje bara är enteknisk fråga och att maten ju hur som helst måste betalas. Det spelar ingenroll, säger man, om det sker genom höga priser över disken eller om en delbetalas via skattesedlarna. Jo, det gör det visst, eftersom vi fortfarandetrots de borgerligas ansträngningar har ett progressivt system förinkomstbeskattningen. Övergäng tUl lågprislinje gynnar låginkomsttagare. Vidare sägs om kravet att momsen skall bort från maten attdet för det första inte går att tekniskt genomföra, att det för det andra integår att täcka minskningen i skatteinkomster. Men ett faktum är att en radländer har lägre mervärdeskatt eUer annan omsättningsskatt på livsmedel än påandra varor, och kan de klara det borde också kunna göra det. Vadgäller skattebortfallet så har vårt parti anvisat möjliga skattehöjningar somtiHsammans ger . TUlsammans med en både nödvändig ochrealistisk nedskärning av de höga militämt-gifterna ger detta statskassan vadett totalt avskaffande av momsen pä matvaror kostar. Men om man av någon anledning inte anser det möjligt attgöra en så stor förändring, varför slår regeringen dövörat till för varjeåtgärd? Höj exempelvis den statliga bolagsskatten från nuvarande 40 tiU 50procent. Det har den ju varit tidigare. Det ger 360 miljoner. Begränsa avdragsrättenför skuldräntor tiU ett sammanlagt skuldbelopp på högst . Slopa det nuvarande taket för folkpensionsavgiften, så attdenna utgår hela vägen. Det ger 925 miljoner. Ni kan väl ändåinte påstå att det är fullständigt omöjligt att genomföra något av dessaförslag? Men det skuUe ge pengar att ta bort momsen i varje fall på någraviktiga baslivsmedel mjölk, bröd, grönsaker, fisk, kött. Varje åtgärd i dennariktning skulle vara en hjälp till barnfamiljerna. Regeringen måste ta meraallvarligt pä den här frägan och inte avvisa möjliga lösningar av falsk prestigeeller av andra skäl. Man hänvisar vidare till att aHa varor stigit i pris ochatt det alltså handlar om en allmän inflation. Javisst, men gör det problemenlättare för barnfamiljerna och låginkomsttagarna? Minskar det kritiken mot det nuvarandeekonomiska systemet och de politiska och andra krafter som upprätthåller det?Tvärtom. Men matpriserna är otvivelaktigt den tyngsta och nödvändigaste postenoch den som ökat mest . Slutligen anförs också som något slags skäl mot ensänkning av matpriserna att en sådan skuUe vara tUl fördel för alla. Det är ettkonstigt argument. Om man speciellt vUl hjälpa barnfamiljerna är det bättre attgöra det bidragsvägen, säger olika regeringsrepresentanter. Och så hänvisar detUl den förbättring av bostadsbidragen som rUcsdagen beslutade . Menden förbättringen, de pengarna, kan väl inte räcka tiU aUt på samma sätt somfemöringen i barnvisan? Det var ju bostadsbidrag det handlade om, och pengarnabehövdes mer än väl till det ändamålet på gmnd av de höjda hyrorna. De pengarnakan ju inte också betala fördyringen av maten. Någon förbättring avbarnbidragen har famUjema inte sett tiU, och det var heller aldrig meningen attde skulle fungera som priskompensation tUl familjens mat. finns detemellertid många fler än barnfamiljerna som drabbas hårt av de höjdamatprisema. Att avskaffa momsen på maten är den bästa och redigaste åtgärden. Det finns många problem att beröra vid enallmän diskussion om den ekonomiska politiken. Jag skall mycket kortfattat taupp ytterligare två. är betydligt mera återhållsamt än regeringennär det gäller att värdera decemberbeslutet om valutorna, och det bör man hållautskottet räkning för. När handelsministern kom hem efter uppskrivningen avkronan gentemot den amerikanska dollarn lät det i tidningarna närmast som omhan hemfört en stor seger. I själva verket handlade det om en kapitulation förUSA-imperiaHsmens krav. Valutakrisen är på intet sätt löst. Dess grundläggandeorsaker består. har rätt när det säger att man inte kan bortsefrån riskerna för förnyade valutakriser av samma typ som under de senaste åren.Så kommer det att vara så länge USA-dollarn tUlåts dominera det internationellakapitalistiska valutasystemet. Lösningen är en frigörelse från dollarns välde. En annan fråga, där jag däremot inte kan instämma medfinansutskottets skrivning, gäller dess understrykande av huvudtanken i regeringensfinansplan att stat och kommun nästa budgetår skall begränsa sina"anspråk" som man säger och inte lägga beslag på "enoproportionerlig del av tUlgängligt sparande och tUlgänglig kapitalmarknad".Motiveringen är att det privata näringslivets tUlgång tUl kapitalmarknaden istället måste breddas. Vi har sagt att detta är ett nyckelställe i finansplanendärför att det avslöjar den gmndläggande ideologi som är finansministerns ochhela regeringens. Man satsar pä det kapitalistiska s. k. privata näringslivet,på dess utveckling och därmed även på de lagbundenheter som gäller för denkapitalistiska utvecklingen. Finansplanens utmärkande drag är en anpassning tiUdet privata näringslivet och dess intressen. I stäHet för längsiktig planeringfår också i fortsättningen en kortsiktig konjunkturpolitik. I ställetför att söka planera den ekonomiska utveckHngen sätter regeringen aUa kort påen möjlig förbättring av den intemationeUa kapitalistiska konjunkturen. Vänsterpartietkommunisterna anser att det behövs en ny politik som garanterarallas rätt tUl arbete, som garanterar full och effektiv sysselsättning åt varjelän utan avfolkning, som säkrar höjd levnadsstandard och jämnare fördelning.Det är en annan politik än den regeringen för, därför också en annan politik ände borgerliga partierna vill ha. Därför yrkar jag, herr talman, under punkt 1 ifinansutskottets betänkande nr 1 bifall tiU motionen 402, där vänsterpartietkommunisternas synpunkter utförligt har utvecklats. HerrEKSTRÖM (s); Jag instämmer helt med närhan drar i tvivelsmål värdet av ett ekonomisk-socialt råd och sammunkullande aven stabiHseringspoHtisk konferens. Det är frågor som har förts fram mängagånger, och vi har från socialdemokratiskt håll varje gång sagt att vi intetror att vi därmed kan lösa de problem som vi brottas med i samhället. Däremot har jag inte så lätt att instämma med herrHermansson när han säger att den politik som hur förts inte har lett tillresultat i fråga om sysselsättningen. Det är aUdeles uppenbart att de åtgärdersom har satts in har lett till påtagliga resultat. Vi ropar inte hurra för attarbetslöshetssiffrorna har gått ned - men vi säger att de åtgärder som sattesin redan innan fattade sinu beslut i höstus nu börjar verka.Arbetslösheten är inte bara konjunkturbetonad; det är också en stmkturomdaningsom pågår, och den ställer stora krav pä samhället. önskade åtgärder inom miljövård,yrkesutbildning och mycket annat. Det är just förslag om sådana insatser somregeringen har framfört och som den socialdemokratiska riksdagsgruppen ställersig bakom. ökades anslagen just för miljövärdandeåtgärder. Jag skaU inte ta upp någon längre debatt med herrHermansson om de höga livsmedelspriserna jag återkommer litet senare, när jagkommenterar vad de övriga talarna har anfört. hade emellertidvissa förslag till hur vi skulle kunna kompensera det inkomstbortfall somskulle uppstå om vi tog bort momsen på livsmedel. Bl, a, talade han omavdragsrätten för gäldräntor, Hans förslag innebar rätt att dra av räntor förskuldbelopp på . Det finns en sektor av samhällslivetsom jug sysslar ganska mycket med, och det är bostadspolitiken. Hur skulledet, , gå med aUa flerfamiljshus om vi skulle säga att räntor påskuldbelopp inte får dras av? Givetvis skulle ett såbrutalt ingrepp ge utslag i hyreskostnaderna. Det är riktigt att bostadstilläggen till barnfamiljernahar höjts avsevärt. utgick ett bostadstiUägg som vur tre gångerså stort som tillägget . Vidure höjs nu tilläggen fr. o. m.den 1 april. Men, , bostadstilläggen är ju inteknutna speciellt till bostaden; man kan få bostadstillägg även om ens bostadinte håller en viss standard, tillägget är till viss del generellt. Vi haralltså gått ifrån den gamla principen, som vi hade tidigare förfamiljebostadsbidragen, att knyta bostadstiUägget helt tUl bostaden. Om vi avsevärthöjer bostadstilläggen kan alltså familjerna i viss män kompenseras förutgifter på andra områden. Det ärinte sä länge sedan vi här i kammaren hade en mycket ingående 3 protokoll 1972. debatt omekonomi, konjunkturer och sysselsättning. Jag tänker då närmast på den debattsom hölls . Vad var det då som skilde oss åt? Pä denena sidan stod socialdemokraterna. Vi godkände de åtgärder som regeringenföreslog och alla de åtgärder som hade vidtagits innan höstriksdagen samladesden . Ä andra sidan stod de borgerliga partierna, som jag vill sägaklokt nog! accepterade socialdemokratins åtgärder, men mindre klokt ovanpådessa ville lägga andra åtgärder, nämligen att vi tillfälHgt skulle ta bortarbetsgivaravgiften och minska momsen. Det var om det vi voterade den 8december. Så kommer statsverkspropositionen ,alltså endast efteråt, och då ställer massmedia den frågan tilloppositionens företrädare: ni nu tUlbaka med era förslag från decembermånad som ni voterade om i ? Nej, säger man, det gör vi inte. Det ställningstagandet skulle möjligen kunna förklaras medatt det som många har sagt - skulle bli administrativa bekymmer, men jag troratt den egentliga orsaken var att man hade funnit att de här åtgärdernaverkligen skulle ha varit farliga; de skulle ha varit tändstickor att leka medsom skulle ha kunnat sätta i gång en ordentlig inflationsbrasa. säger herrLöfgren att man inte har ändrat uppfattning, och då undrar jag: Varförkom ni inte tUlbaka den här gången med samma förslag? i HarpHnge viUe inte ta upp någotgammalt gräl om den snö som föll , och så är han glad över att det harvarit så litet snö ; någonting sådant sade ocksåförra gången. Vi tillskriver oss inte äran av det från socialdemokratiskt håll!Den här vintern har ju varit gynnsam, men det, , är inteförklaringen till att vi nu börjar se resultat: inte minst inom byggnadsverksamhetenmen också pä många andra områden är det nu en uppgång. viU inte förringa värdet av de åtgärdersom har satts in efter riksdagsmajoritetens beslut, och det vore väl dumt attgöra det, , eftersom ni ställde er bakom dem. Men ni villeockså ha andra åtgärder, som vi betvivlade värdet av i allra högsta grad. Jag skall inte ge mig in på när det gällde finansministern och höga skatter. Men nog vur detbetecknande att knappt hade talat till punkt i den fråganförrän han sade att kommunerna mäste fä bättre bidrag till barndaghem ochbostadstiUägg och en rad andra saker. Ja, det är så ni uppträder. Ni anmärkerpå det höga skatteläget på den statliga sidan, men ni ropar ständigt på ökadebidrag till kommunerna. Den här gången kom just de synpunkterna uHdeles intillvarandra på ett mycket klart och avslöjande sätt. vice ordförande, , var gladöver utt mun nu kunde presentera en sammanhållen reservation. Jag skall gehonom rätt på en punkt: han tänkte väl på att fjolårets reservation var mycketsvår att läsa. Om är glad över att det är en sammanhållenreservation där man har fått med också , kan jag möjligen förståäven det, men jag är litet tveksam om den glädjen kan vara beständig. Om herrLöfgren är glad på den punkten mäste jag i mittanförande få återkomma till frägan om på vilka punkter man instämmer i detankegångar som finns i stora motion. Det är sannerligenintressanta synpunkter som där anförs. talade om arbetslösheten bland kvinnor. Visstfinns den, men jag skall återkomma ocksä i den frågan för att visa hur mångafler kvinnor som är ute i förvärvsarbete än t. o. m. vid den förrahögkonjunkturen. ansåg det anmärkningsvärt att vi under enlågkonjunktur får uppleva prisstegringar. Men det är väl inte så underligt,. Vi har ju haft en avtalsrörelse där vi trodde jag var överensom den solidariska lönepolitiken. Inte minst innebär föregående års avtalsuppgörelseatt vi höjt lönerna och förbättrat villkoren för låginkomsttagarna det är viöverens om. Då kan ett sådant "fenomen" uppdyka, , att vifår prisstegringar också under en lågkonjunktur. Jag delar mening på en väsenthg punkt. Om vibefinner oss i av uppåtgående konjunktur, vUket vi gör, är detnödvändigt att man ganska tidigt ser tUl att man kan frigöra resurser förexportproduktionen och den med importen konkurrerande hemmamarknadsproduktionen,så att man inte redan i ett begynnelseskede av konjunkturuppgången fårstörningar när det gäller den externa balansen. Jag delar alltså den meningen,men jag är ganska förvånad över att ni i motionen 812 från mittenpartierna, därni har räknat upp de övergripande målen, har helt glömt bort just den externabalansen. Det var mycket intressant, och vi har velat påpeka det frånutskottsmajoritetens sida. brukar jag lyssna på med storuppmärksamhet, och jag gör det å dragande kall och ämbetets vägnar. Jug har märktatt sedan vi flyttade in i det här huset har varje gång isina anföranden inledningsvis sagt att socialdemokraterna har gjort mänga brasaker. Men sedan riktar han blickarna mot framtiden, och då målar han allting isvarta färger. Jag är glad över det här erkännandet som anser sig böra upprepa varje gång. Men skall vi sedan se på desynpunkter som nu har aktuella, har jag allt en hel delfunderingar. Jag delar uppfattningen att det är nödvändigt att vi fären ökad ekonomisk tillväxttakt det är alldeles klart att vi skall ha det. Mendet är också klart att vi därmed kan skapa förutsättningar för ett starkaresamhälle och få möjligheter att gripa in på olika områden. Då säger herrBurenstam att om vi kunde öka bmttonationalprodukten med så och så mångamiljarder, skulle samhället ha så och så många miljarder mer att röra sig med.Ja, det är just detta "om". En annan näringspolitik skulle hokuspokus medföra ökning av bmttonationalprodukten och därmed även samhälletsinkomster. När det gäller att bedöma dessa frågor går sälångt att han säger att socialdemokraterna nu - inte tidigare skulle bedrivaen starkt reformfientlig politik. Jag har svårt att förstå hur man verkligenkan göra ett sådant påstående. Jag skall inte närmare motivera utskottetsställningstagande när det gäller motionen om att bringa Kungl. Maj:t till kännafrågan om en inköpspool; det kommer man från motionärens häU senare att beröra.Men det är alldeles klart att utskottet har ansett det värdefullt att Kungl. Maj:t harmed detta i bedömningen när man tar ställning till några andra utredningar somvi väntar. Den här tankegången är ju inte alldeles ny det hur vi redovisat iutskottet. Det är inte så, , att vi frånsocialdemokratiskt håll satsar på avveckling i stället för pä utveckling. Menvi mäste bedriva - och bedriver - en politik som innebär att vi kan ta hand ommänniskor, omskola dem och sätta in dem i nya näringar och pä nya jobb, när detvisar sig att vi har en strukturomdaning i samhället. När det gäller sänkt moms på Hvsmedel tyckte jag att herrBurenstam , när han försökte väga fördelar och nackdelar, hade så starkaargument i fråga om nackdelarna att jag inte behöver ytterligare understrykanågot på den punkten. Den tveksamhet som uttalade är välbetingad av vissa skäl i dessa oroliga tider, men argumenten för att man måstetänka sig för på den här punkten är verkligen starka. Det har ju bhvit så populärt i de yttersta av dessa dagaratt tala om en lågprislinje när det gäller livsmedel. Det låter naturligtvisväldigt bra hos demonstranter och många andra människor att tala om enlågprislinje, men att sedan sätta sig in i vad den innebär och försöka förklaradetta blir strax litet svårare. Även härvidlag anfördes argumentet att enstarkare ekonomisk tillväxt skulle kunna klara problemen. Ja, men det gällerjust om man kan nå en starkare ekonomisk tillväxt. Jag skall inte kommentera på vad det innebär om man sänker skatten. varför vi inom finansutskottets majoritet inte tagit upp skattefrågornaden här gången. Men det är väl ganska naturligt att vi inte har gjort det,eftersom en riksdagsmajoritet, bestående av de borgerliga partierna med hjälpav kommunisterna, beslöt att hos Kungl. Maj:t begäraen allsidig och fömtsättningslös utredning om skatterna. Och för att få herrHermanssons parti med er hade Ni ju dessutom tagit in ett krav att utredningensärskUt skulle beröra förmögenhetsskatterna också. Då är det väl gunskunaturligt att inte vi i finansutskottet , några månuder efteråt, ger oss inpä skattefrågorna. - Jag vet inte vilket svur herr finansministern konimer attge, och om hun trots denna begärun från kommer att vidta åtgärder.Det är inte min suk utt bedöma. Sedan rynkade jag faktiskt pannan, ,när det gällde direktiv frän staten att öka standarden ute i kommunerna päbyggen och mycket annat, och mitt minne är väsentligt bättre pä den punkten änherr . Om inte fick något gehör fördetta , så berodde det nämligen på att regeringen ien kungörelse förordnade om begränsning av statliga myndigheters rätt attutfärda kostnadshöjande anvisningar. Det var dä naturiigtvis inte sä nödvändigtatt 1971 ta upp frågan, när den redan hade observerats av regeringen. En av de faktorer som vi måste ta med vidbedömningen av hur finanspolitiken och kreditpolitiken och över huvud taget denekonomiska politiken skall avvägas under /73 är självfalletsysselsättningsfrågorna. Arbetslösheten är hög, och jug upprepur; Den äraUdeles för hög. Och återhämtningen har väl gått nägot långsammare än vad vitidigare räknade med. Men skall man göra sig en bild av vilka insatser,åtgärder och stimulanser som kan vara försvarliga mäste man dels komma ihåg attdet budgetår som vi nu diskuterar sträcker sig 16 månader framåt i tiden, delsundgå att påverkas av sådana säsongmässiga utslag i sysselsättningen som vi päkort sikt har svårt att påverka, dels ock tu hänsyn tUl rörelseinriktningen iden nuvurunde utvecklingen. Att i ett sådunt vidare perspektiv snegla päenstaka siffror är kanske nägot som man ändå inte skull göra. Vad vi i finansutskottets majoritetsgrupp har velat pekapä är att vi faktiskt höst kan konstatera, som jag har sagt, enförbättring av sysselsättningsläget, om vi tar hänsyn till säsongvariationerna.Det gäller såväl den registrerade arbetslösheten som antalet lediga platser ochpå senare tid också antalet varsel om nedläggning. Som jag sagt ser det ut somom vi nu har passerat vågdalen. Det beror på de åtgärder som hur vidtagits närdet gäller byggnads- och anläggningsarbeten och när det gällerbyggnadsindustrin, träindustrin och snickeriindustrin. Allt detta färspridningseffekter ut i näringslivet. Arbetslösheten bland kassamedlemmarna har hittills i årvarit lägre än vad den var 1968 och lika låg som 1969; det betyder att den ifebruari var . Och detta förklaras till någon del av att vi nu harfått flera kassor med relativt låga arbetslöshetstal. Det ger ocksä en heltannan bild än den domedagsstämning som oppositionen fortfarande vill mana frammed enorma arbetslöshetsköer. I reservationen tUl finansutskottets betänkande gör manverkligen aktningsvärda försök att blanda ihop förmedlingssiffror ocharbetskraftssiffror och därigenom få situationen att framstå som synnerligenogynnsam. Jag säger inte att siffrorna är felaktiga, men det är verkligen ettexempel på skicklig skrivkonst att kunna frumstullu situutionen såsom skett. Dekummurledamöter som inte har haft tillfälle att läsa finansutskottetsbetänkande vUl jag uppmana att göra det. Läs vad som stär överst pä s. 24, säskall ni se hur man kan framställa siffror på ett sätt som gagnar ett visstsyfte. Om man ser tiU helheten kan det konstateras att vi nu harkunnat vända pä utvecklingen. Vi skall också lägga märke till och där kommerjag in på vad talade om, nämligen kvinnoarbetslösheten att vi ijanuari visserligen hade 21 000 fler arbetslösu kvinnor, men hade vi77 000 fler kvinnor ute på arbetsmarknaden, jämfört med , då den senastehögkonjunkturen närmade sig sin kulmen. Det betyder att mer än 50 000 flerkvinnor nu är sysselsatta än vid förra högkonjunkturens topp. Det relativaarbetskraftstalet för kvinnor var mot tväär tidigare. Jag vill fråga: Var finns de jämförbara länder, där mer än hälftenuv alla kvinnor i arbetsför ålder kan beredas arbete ute pä arbetsmarknaden?Jag tror inte att det finns nägra sädana länder. Med detta har jag inte på något sätt velat förringaarbetslösheten. Den skall bekämpas med alla till buds stående medel. Men vi fårinte förblindas av vad som har passerat - eller vad man tror har passerat - närviktiga beslut om framtiden skall futtus. Vud som är viktigt är att volymen avpågående byggnudsurbeten nu är avsevärt större än för ett år Nr 31 sedan och att vi har satt i gångmänga arbeten . Onsdaeenden föreställer mig att ledamoten avfinansutskottet och tillika ordföranden i 1 mars1972 efter mig kommer att - kommentera detta. Jag vill ställa frågan: Vad vUl nu oppositionen? Sammafråga fanns också som mbrik på ett program som sändes i TV den 26januari . Först trodde jag att rubriksättaren hade farit vilse, eftersomrubriken var en fråga. Den allmänna motionstiden hade gått ut en timmetidigare, och då tyckte jag att mbriken i stället borde förklara: Detta viUoppositionen! 'Men det var alltså framställt som en fräga. Och när jag hudesett och hört pä det programmet kvarstod i varie fall för migfrågetecknet. Och många nya hade tillkommit. har sä inånga reservationerstaplats på vurundra. Och samma reservationer har kommit tillbaka ifinansutskottets betänkande. De borgerliga gör det verkligenlätt för sig. I de borgerliga motionerna varnar man givetvis för den högaarbetslösheten, som man säger kan bli ännu värre, och motionärerna kräver höghandlingsberedskap. I den gemensamma borgerliga reservationen sammanfattar manargumentationslinjen i betänkandet så, att man vill inta en mera avvaktandehållning till när ett konjunkturuppsving kommer samt att kravet på skärptkonjunkturberedskap måste innefatta beredvillighet att sätta in ytterligarestimulansåtgärder. Men i samma andedrag uttrycker reservanterna den meningenatt konjunkturberedskapen måste innefatta möjligheter att genomföra enåtstramning av den ekonomiska politiken, om detta blir nödvändigt. Detpreciseras till att restriktiviteten i finanspolitiken måsteökas, om ett starkt konjunktumppsving växer fram. Stor vaksamhet måste iakttasvid utskottens utgiftsgranskning, heter det, om restriktiviteten skall kunnaökas. Med detta anser sig utskottsreservanterna, samtliga borgerliga ledamöter,ha besvarat den moderata partimotionen om att i princip tUl ledningför utgiftsprövning skall uttala sig för större restriktivitet änvad finansplanen fömtsätter. Jag hoppas att kammarens ledamöter förlåter mig om jag iklarhetens intresse och för att vi skaU kunna fatta beslut som vi vetinnebörden av frågar: Vad betyder det här? Betyder det att de borgerligaledamöterna stöder moderatkravet på en hårdare utgiftsprövning än vadfinansplanen förutsätter, dvs. en nedbantning av det kalkyleradebudgetunderskottet, eUer betyder det att moderatrepresentanterna i utskottetfrånträder sitt förslag? Några ytterligare alternativ finns inte. Vi bör fä ettsvar på dessa frågor här och , . Låt mig tillfoga att man när man ville ha dessa frågorbesvarade inte fick någon ledning vare sig av utfrågningen i TV eller avpartimotionerna. och har som vanligt ytterligareutgiftskrav utöver statsverkspropositionens, och några påtagliga besparingartycks inte finnas. Ja, kammarledamöter, sä här gär det tiU; så här mångaoklara punkter kvarstår när man på den borgerliga kanten försöker skriva sigsamman. Förslagsställarna när det gäller den stramarefinanspolitiken, dvs. 'O , har i sin partimotionangivit inte mer än två betydande besparingar.Man vill spara genom att minska bostadsbyggandet med 10 000 lägenheter. Detskulle innebära en besparing på 250 miljoner. Jag förmodar att centerpartietoch inte vill stödja det förslaget.