prot · FV0927 · 1972-12-31 00:00:00 — Förden som vill arbeta för att skapa en demokratisk kyrka är det naturligt atttänka sig ett samråd mellun pustor och kyrkoråd. Jag skall inte gå i svaromål när det gäller frågan omriksdagens behörighet. Det ämnet diskuterude vi och klurade av redan i fjol.Det finns ingen anledning att gå in på det. Jag vill bara säga att avsikten meddetta lagförslag är att ge möjligheter till en intercelebration. Del är intefråga om att tvinga någon. Det är en möjlighet man vill ge. i Agnas (m) kort genmäle: Jag vill bara tillägga att ingen skall futtudel enligt protokollet sagt så att hun skulle vara motståndaretill att kyrkoråd och präster samråder. Han visar bara att det enligtlugförsluget uppstår förhållunden där man i praktiken får mycket svårt altavgöra hur det skall ske och hur långt det skall sträcka sig, om prästen reserbort t. ex. Del finns vidare präster, t. ex. i större församlingar som harmånga präster, som inte utan vidare kan rådgöra med kyrkorådet. Det kan ocksåvara en vakant tjänst, där det sitter ett par unga präster som har stora svårigheter.Jag vill påpeka detta för att ingen skull anse att jag har citerat herrStrandberg på ett sådant sätt att det verkar som om han skulle ha något attinvända mot att präst och kyrkoråd samråder. i (m): Jag tar till orda av två skäl; dels för attpå någon punkt bemöta min vän i Agnas, dels för att dokumenteraall han inte helt svarar för vår riksdagsgrupp i denna fråga. i Ägnas har dels uttalat sig kritiskt om detföreliggande lagförslaget, dels uttalat farhågor för att försumlingsstruktureroch församlingsgemenskap kan nedbrytas med den nyordning vi föreslär. Men detär just för all förhindra det senare som lagtexten ser ut som den gör. För detförsta är lagen avsedd alt bli interimistisk, och vi hoppas att den skallavlösas av en annan längre fram; för det andra är den kringgärdad av väsentligainskränkningar just för att skydda den sak som i Agnas vill värna.Lagen kan verka invecklad, men dess syfte är uppenbarligen positivt. Den anförsålunda all ekumenisk nattvardsgång skall ske i en samfundslokal, att den skall vara annonserad som Viss gudstjänstgemenskap, m. m. Viss gudstjänstgemenskap, m. m. ekumenisk,att prästen skall rådgöra med biskop och domkapitel liksom också med församlingoch kyrkoråd. i Agnas anförde finstämda ord om den cenlrulukristna gemenskap som nuttvardsfirundet utgör, och han känner sig uppenbarligenmer hemma i den trängre kretsen än i den stora vida. Jag kom , när jaglyssnade till , att tänka på utt vi i samband med varienattvardsgång i ritualen talar om "den stora nattvarden ihimnie-len". Det kun kanske vara bra att anpussa sig litet tillhärligheten redan här. Jag tror inte alt det andliga innehållet behöver sittatrångt i de storu sunimanhangen. i Agnas tycker utt vi inte med lug skallreglera sådana här sammanhang och där hur han rätt. Lagförslaget går ocksåjust ut på att ta bort lagfästa hinder för nattvardsgemenskap i ekumeniskasammanhang. Jag behöver inte bemöta talet om att det är en intern kyrkligfråga; kyrkomötet har sagt sill. - Mot det framhåller man all det inte var ettenhälligt kyrkomöte. Nej, sådana kyrkomöten hur aldrig funnits i kristenhetenshistoria och kommer aldrig att finnas. Inte heller i denna kummure fattasenhälliga beslut. Likväl antar grundlagar. 1 utskott händer det t. o.m. att sådana ärenden avgörs med hjälp, och vi låter oss nöja med det.Kyrkomötet har alltså sagt sitt med en betryggande majoritet. Vad göras skallär således allaredan gjort. Vi har väl alla den inställningen att det är ett lovvärtekumeniskt intresse som ligger bakom motionen och det av kyrkomötet antagnalagförslaget. Det finns tvä vägar när det gäller ekumenik. Man kan förateologiska samtal, som kun leda fram till en consensus; det är en lång och oftubesvärlig, men nödvändig väg. Dessutom finns del prukliska ekumeniskaagerandet, som naturligt växer fram och som ingen makt kan hindra. Del är nogpä del sättet att den praktiska ekumeniska verksamheten bereder väg för ochunderlättar de ekumeniska teologiska samtalen. Sedan vill jag också, herr talman, framhålla att vad vihär är ute efter faktiskt är alt konfirmera en på flera håll i landet redanförekommande ordning. De flesta i den svenska kristenheten finner väl ettekumeniskt närmande mellan kyrkorna som en mycket väsentlig ungelägenhet.Därför är det högst otillfredsställande att präster i , vilka tarinitiativ till gemensamt nattvardsfirande i ekumenisk anda, skall stämplassåsom överträdare av kyrkolag med åtföljande anmälan till ochskriverier i kvällspressen. Dessa präster arbetar ju i riktning mot vad vi allaegentligen vill. På många håll förekommer gudstjänster av delta slag medenskilda biskopars goda minne. Jag tycker att delta förhållunde gör det än merangeläget att korrigera de rättsliga betingelserna. Skulle ulla reformer, somkyrkan ivrar för i det föränderiiga samhället, läggas på is tills förhållandetkyrkastal är reglerat, skulle det betyda tvärstopp för ulla reformer fram till1984, dä kyrkastatfrågan beräknas vara löst. Del är orimligt all vänta sålänge. Inte få människor, också i denna kammare, menar allsvenska kyrkan är efterbliven och kraftlös samt blek och "andelösvorden". Nåväl, då skall ni väl inte vara med om all utsläcka de gnistorav liv som till och fränvittnar om kyrkans vilja till bättring och förnyelse? Jag vill påminna om utt bestämmelsen all endast präst isvenska kyrkan fär celebrera mässun och distribuera de heliga håvorna i kyrkangrundar sig kyrkolag. Jag tycker nog att detta faktum borde kunnage damerna och herrarna här anledning att reflektera över en förnyelse. Det fårväl vara någon hejd på konservatismen i denna kammare. Med detta,herr talman, yrkar jag bifall till reservationen. Viss gudstjänstgemenskap, m. m. i Agnas (m); talade om denna lag sominterimistisk, och det var intressant att höra. Sedan påstod han att dencentrala gemenskapen skulle betyda sä myckel för mig, alt jag inte tänkte päden vidare gemenskapen. Då ber jag utt få citera några ord från debatten ihöstas, då jag sade: "Kommer den dug på jorden dä de kristna i olikakyrkor har samtalat färdigt och fått klarhet, så att bara ef f natlvurdsbordfinns, uppfattar jag del som gott. Men sker det inte, är det ingen katastrofför kyrkan. Dess medlemmar skall slutligen mötas i den storu måltid Herrensjälv talade om vid nattvardens instiftande, och under tjänsten i tidensförhållanden finns trots allt den inre sanna enheten," Jag troratt och jug innerst inne är enigu om delta. talade om all man inte får enhälliga beslut iriksdagen och vid kyrkomötet, och det är sant, men jag måste fråga min vänMårten om han tycker alt det är idealiskt alt man, när man strävar fören sann gemenskap, skall driva igenom en s, k, reform av detta slag med lagenshjälp och med röstsiffrorna 53-38 eller något liknande. Jag tror del är mycketsällan någon blir anmäld för att hun hållit nattvardsgång av det slag som nuåsyftas. Nog händer det att präster stämplas såsom överträdare, men det skerofta av andra anledningar och visar hur svårt det är för en kyrka som stårunder slutens befäl. Det råder inget nödläge då detgäller nattvarden. Enligt själv förekommer fortfarande medbiskopars goda minne liknande nattvardsgångar. Kyrkan är endast skenbartefterbliven och kraftlös. Jag vet att det finns en levande kyrka. Jag kommerfrån en väckelsebygd och från en gunska sturk kyrklighel. Jag tror inte attnågon där på något sätt har upplevt det såsom en svårighet att inte enfrikyrkopastor och en statskyrkopräst tillsammans kan sköta om utdelningen avnattvardens håvor. HerrWERNER i (m): Denna lag, i Ägnas, tvingaringens samvete och driver inte någon till att göra något som vederbörande intevill vara med om, men den ger prästerna möjligheter att verka på ett nytt sättoch i nya sammanhang. säger att eftersom det sker med biskopurnasgoda minne är det väl bra som det är. Men det är väl ändå otillfredsställandeatt man reellt begår lagbrott varje gång man medverkar i delta ekumeniska nattvardsfirande- det är väl inte tillfredsställande, när vi så enkelt kan ändra päförhällundel? Viss gudstjänstgemenskap, m. m. HerrNILSSON i Agnas (m): Jag har hört att det lär slå 1686 att prästen skall vara jordemodern behjälplig vid förlossningar.Det är emellertid ingen som har lidit av ull prästerna numera inte hjälperbarnmorskorna. Detta exempel visar att kyrkolagen kan vara egendomlig, men viväntar att det på grundval av kyrka-slat-beredningens arbete skall bli en mängdförändringar i lagen. i sade vidare att det inte föreliggernågot tvång. Det är väl riktigt, men jag kun inte undgå all tänka, utt en försumlingoch ett kyrkoråd kommer fram till utt man skall ha intercelebration och villatt prästen skall delta. Men länk om prästen då råkar ha en enligt mycket konservativ uppfattning här det kunske kun kullas så - och intevill vara med! Jag förutsätter att det då kan tänkas bli i en tvångssituation. HerrWERNER i (m): Jug vill bara säga att jag tyckerherr i Ägnas konstruerar fram en mängd problem. Det är inte så illaställt som han tror med våra kyrkoråd, våra präster och våra församlingar. Överläggningen var härmed slutad. Propositioner gavs på bifall till dels utskottetshemställan, dels reservationen av herrar Källstad och , och förkluradesden förra propositionen vara med övervägande ja besvarad. Sedan votering upplästes och godkändes följande voteringsproposition: Den som vill ull kammuren bifaller kulturutskottets hemställan i betänkandetnr 2 punkten 1 röstar ja, den det ejvill röstar nej. Vinnernej har kammaren bifallit reservationen av herrar Källstad och Vid omröstning genom uppresningförklarades flertalet av kammarens ledumöter ha röstat för ja-propositionen. Dåherr Källstad begärde rösträkning verkställdes votering med omröstningsupparat.Denna omröstning gav följande resultat; Ulskollels hemställan bifölls. § 11 Medel till Drift av statliga vägar Föredrogs trafikutskottetsbetänkande nr 4 i anledning av motioner rörande anvisning ä tilläggsstat avmedel till Drift uv statliga vägar. I delta betänkande behandlades motionen 1972:713 av m. fl. (c), i vilkensåvitt nu var i fräga hemställts att till Drift av statliga vägar pätilläggsstat till riksslaten för /72 anvisade ettreservationsanslag av , alt avräknas motautomobilskattemedlen, motionen 1972:1196 av m. fl. (fp), i vilkenhemställts att skulle besluta alt till Drift av statliga vägar påtilläggsslat till riksstaten för /72 anvisa ettreservationsanslag om , att avräknas mot automobilskattemedlen. Utskottet hemställde att riksdagenskulle avslå motionen 1972:713, såvitt nu var i fråga, och motionen 1972:1196. Reservation hade avgivits av herrarGustafson i (fp). (), i Heden (c), () ochHåkansson (c), som ansett att utskottet bort hemställa, utt riksdugen med bifull till motionen 1972:713, såvitt nuvar i fråga, och motionen 1972:1196 till Drift av statliga vägar pätilläggsslat II till riksslaten för /72 under sjätte huvudtitelnanvisade ett reservationsanslag av , att avräknas motautomobilskattemedlen. Medel till Drift av statliga vägar 1 den reservation som är fogad till trafikutskottetsbelänkande begär reservanterna till drift av statliga vägar.Det kan synas egendomligt alt vi har begärt 50 miljoner på tilläggsstat; detvanliga tillvägagångssättet har ju varit att sådan medelsförstärkning begärs isamband med budgetbehandlingen. Det finns flera förklaringar till delta. En förklaring äratt arbetar med sina anslagsmedel per kalenderår. De medel sombestämdes i har fördelals pä de olika vägdislriklen mänud 1971, och medlen kommer alt förbrukas under kalenderåret 1972.Mot den bakgrunden skulle medel som beviljas av för innevarandebudgetär väl kunna inpassas i driftbudget . Om anslagsbehovet kan erinras all vi under fjolårelsriksdagsbehandling var mycket kritiska mot den nedbanlning som gjorts avverkels äskanden. Vi påtalade redan dä de risker som förelåg för ett försämratvägunderhåll, och våra farhågor har besannats. är förhållandet sådant attbeläggnings- och dikningsarbeten inte kan utföras i den takt som det äriigaslitaget kräver. Är 1969 beräknade man alt om en väg hade en trafikvolym,motsvarande 2 000 fordon per årsmedeldygn, skulle beläggningen klara sig i tioär utan omläggning. Kom fordonsuntalel upp till över 5 000 per årsmedeldygn,klarade sig beläggningen i minst tre, högst . Om dessa lidsintervallerskulle följas, skulle man behöva den 23 febmari 1972 Medel till Drift av statliga vägar ombelägga34 miljoner kvadratmeter, till en kostnad av . 1femårsplanen förutsattes att en medelstilldelning som svarade emottrafikutvecklingen och slitaget skulle beviljas. Till delta skall läggas att de senaste årens erfarenhetbl. a. har visat att däckdubbarna sliter hårt på beläggningarna, så hårt att denämnda tidsintervallerna nu anses för långa. Medelstilldelningen för att klaradessa uppgifter är helt otillräcklig. I verkligheten har de reella anslagen medhänsyn till den faktiska löne- och prisutvecklingen minskat under både 1971 och1972 jämfört med . Denna minskning motsvarar för de två åren tillsammansett produktionsbortfall på . Denna anslagsminskning innebär att inte kananvända sina resurser rationellt. Detta medför att de nödvändiganeddragningarna drabbar det egentliga vägunderhållet, framför allt diknings-och beläggningsarbeten. Dessutom kommer kraftiga minskningar att ske när detgäller förstärkningsarbeten. Detta är naturligtvis en orimlig situation. Det första manfrågar sig är om inte kan inom den tilldelade anslagsramen förändradettu förhållunde. Det hur visat sig alt genom bl. a. den ökade volymenberedskapsarbeten, ett fullständigt utnyttjande av den naturiiga pensionsavgångenoch en radikal omläggning av budgeten avser trots anslagsminskningenatt under delta år utföra nya slitlager.Detta motsvarar av det årliga behovet, vilket innebär att denårliga förslitningen överstiger nyläggningen av slitlager. Genom allförebyggande underhäll omöjliggörs, kommer kostnaderna att bli avsevärt störrenär åtgärderna måste utföras. Den ökade eftersläpningen av framför allt omedelbaraåtgärder framtvingar kortsiktiga lösningar, exempelvis alltför tunnabeläggningar som inte motstår slitaget . Vad som ytterligareförvärrar situationen är alt vid den inventering som gjordes av beläggningsstandarden1966 kunde man konstatera att av den totala våglängden var iomedelbart behov av åtgärder. Vid en liknande inventering 1971 kunde man konstatera atteftersläpningen ökat till och utt den totala kostnaden för altklara enbart denna eftersläpning uppskuttudes till . Till detta skall läggas den ytteriigare eftersläpning somuppslår under innevarande är om man endast kan ersätta av fjolåretsslitage. Innan man företar sig en sådan åtgärd som alt begäraytterligare medel på tilläggsstat, måste man naturligtvis frågasig om inte kan omdisponera ytterligare medel för att göra upp dessahelt nödvändiga beläggnings- och förstärkningsarbeten. Del kan verket nu integöra ulan alt något annat blir eftersatt. Servicearbeten, som tar största delenav driftkostnaderna, innebär att snöplogning och halkbekämpning skall utförasinom samma tidsintervall som tidigare, all den nuvarande turtätheten pä deallmänna färiornu skall bibehållas samt att trafik- och linjemarkeringar påasfalt- och oljegrusbelagda vägar skall utföras, liksom uppsättning ochunderhäll av trafiksäkerhetsanordningar. En sänkning av servicenivån kan inte göras utan attframkomligheten och trafiksäkerheten försämras, och det kan inte tillåtas. Trots denna goda målsättning om oförändrad servicenivåupplever trafikanterna detta som ett ytterligt ovisst förhällande. Det görsgällande alt servicenivån på det trafiksvaga vägnätet trots allt harsjunkit, alt skolbarnstransporter fortfarande sker pä trafikfarliga vägar, uttmänniskor som pendlar mellan glesbygd och tätort efter snöfall hur svårt attnå sina arbetsplatser. Länsstyrelserna föreslår minskad turtäthet pä fanorna.Mindre vägar föresläs indragna frän allmänt underhåll trots att inga medelfinns för statsbidrag till nya enskilda vägar. Som vanligt går minskadanslagstilldelning ut över det trafiksvaga vägnätet och ytterst över demänniskor, vilka den statliga glesbygdsutredningen i sin lur sitter ochfunderar över hur man skall kunna förbättra förhållandena för. frågar man sig hur långt vi har kommit i vårvälståndsutveckling och viljan att göra en rättvis fördelning av tillgångar. Enytterligare sänkning av servicenivån skulle nämligen innebära att om exempelvissnöröjning och halkbekämpning utfördes enbart med egna resurserunder ordinarie tid så skulle det erfordras mer än dubbelt så lång åtgärdstid.Lågtrafikerade vägar skulle då inte kunna snöröjas efter ettsnöfall, turtätheten på färjorna skulle minska och nattskiften dras in.Trafiklinjemarkeringar skulle endast kunna utföras på de större vägurna. Ensådun standardsänkning kan naturiigtvis inte accepteras, del vill jagunderstryka med skärpa. Det skulle upplevas som djupt orättvist. Det skulleföljaktligen inte heller finnas några pengaratt omdisponera frän sektornservicearbeten till posten förstärkt underhåll. Det här problemet med minskadeunslugsmedel är intressant också ur produktivitetssynpunkl. fastaarbetarstyrku hur minskat frän omkring 7 160 är 1967 till ungefär 6 620 man är1971. Trots dettu beräknas en så betydande marginalresurs som 800 manföreligga. Antalet egna lastbilar minskas frän 1 1967 till 1973.Anledningen till det här resursöverskottel är den uteblivna kompensationen förkostnadsökningen, Delta leder i sin tur till alt i första hand entreprenaderoch inhyrning uv maskiner måste minimeras. I andra hund sker en inriktning päurbetsuppgifter för vilka dagsverkskostnaderna är låga. På grund av delta förhällande är det helt naturligt all derationaliseringsvinster som man tidigare beräknat till numera pågrund av undersysselsätlning uteblir och produktivitetsutvecklingen blirnegaliv. En förutsättning för att man skall kunna upprätthålla entillfredsställande produktionsnivå med nuvarande anslagstilldelning är att mansänker servicenivån, vilket betyder minskad framkomlighet och försämradtrafiksäkerhet. Delta kräver närmast ett uttalande frän regeringen. Jag vetinte om etl sådant uttalande har gjorts, men det kanske jag kan få besked omunder debattens gång. En annan åtgärd är att friställa personal, och det skullestrida mot den förda personalpolitiken. Jag har här fönsökt redogöra för de faktiskaförhållandena. Jag konstaterar då som en sammanfattning uttanslagstilldelningen för innebär alt anslaget inte räckertill mer beläggning än som motsvarar av den förslitning som skettunder föregående är, att eftersläpningen 1971 i beläggningsunderhällct, somberäknades uppgå till , under innevarande år ökas med de 70procent uv årets slituge som inte kun repureras, alt utvecklingen på grund Medel till Drift av statliga vägar den 23 febmari 1972 Medel till Drift av statliga vägar avanslagstilldelningen medfört utt rulionaliseringsvinsten pä tvä procent förbyttsi en negaliv produktivitetsutveckling, att de skador som här uppstår innebär enkapitalförstöring av de förut gjorda investeringarna. Enbart vad jag här har redovisat borde ha gjort delmöjligt för utskottet utt enas. Om-utskoltsledamölerna dessutom haft kontaktmed de praktiska förhållandena, som redovisas i varie län, borde det havarit ännu lättare att nå enighet. Med kännedom om den vilja som allmänt finns i utskottetutt vara objektiv och alt gripa in på områden som man menar behöver ses övertror jag säkert att en sådan vilja finns även i det här fallet. Ättutskottsmäjoriteten avhållit sig från alt biträda vårt anslagsyrkande skallkanske ses som en kollegial handling mot regeringen i det kärva budgetlägel. Jag vill säga att jag har respekt för en sä pass storutgift som det här är fråga om - men den respekten försvinner när man vet alldessa pengar ändock måste tas fram i ett senare skede. Och vid den tidpunktenräcker inte 50 miljoner ulan summan blir betydligt större. Skadorna hinner nämligenöku väsentligt frum till det slutliga reparationslillfällel, då man inte undertiden kunnat vidtaga förebyggande åtgärder. Ett uppskjutande av anslagsförstärkningen betyder intebara större kostnader vid del senare tillfället utan också dessförinnanen betydligt ökad Irafiksäkerhetsrisk. Väger mun delta mot de faktiskaförhållanden som jug redovisut, framstår en anslagsförstärkning i realitetensom en myckel ränlabel åtgärd. Jag hoppas ull kummarens ledamöter inser värdetav den och röstar för reservationen. lag ber att få yrka bifall till reservationenvid det utskottsbetänkande som vi nu behandlar. I detta anförande instämde herrarPersson i Heden, i Bäckmora, och i Holmgården,fröken samt herrar , och (samtliga c). i (fp); Först vill jag instämma i allt det som herrDahlgren har sagt. Det gör att jag väsentligt kan avkorta milt anförande. Jagkan göra det så mycket mer som jag berörde denna fräga i remissdebatten. Jagvill bara betona ett par saker. Att säga nej till den begärda anslagsökningen på 50miljoner kronor innebär först och främst, som jug ser del, utt man låtersnålheten bedra visheten. Det har understrukits av all vägverketsjälvt uttalat all det inte kan utnyttja sin arbetarslyrka rationellt. Manräknar med - som man kallar det - en marginalresurs på 800 man. Vid utskottetsbesök hos verifierades också all denna siffrafortfarande gäller. Självfallet är dessa 800 man sysselsatta, men de kan intesättas in pä de arbeten som bedömer vara mest angelägna. Det som fåreftersättas är framför allt beläggningen pä vägarna. Med anledning av detta hur sugt utt man inte kanfä till stånd den rationaliseringsvinst på som nian eljest skulleha Detär av hela driftunslaget som nian på det sättet kastar i sjön, ochdel är väl allvarligt. Den andra synpunkten som jag vill understryka - det harockså gjort - är ull vägbeläggningurnu nu slits sä hårt att detblir mycket dyrt all sätta dem i stånd igen. Det är myckel dyrare att sälla enhelt och hållet nedsliten väg i stånd än ull förbältru en vägbeläggning somböriar bli sliten. Det förhållandel att man inte kan rationellt utnyttja sinarbetsstyrka framgår också däruv ull när det gäller driften hur de fastakostnaderna på Ivå år ökat frän till av de totaladriflkoslnudernu. Del ur, som också självt säger, ett exempel på inte kan rulionelll utnyttja de resurser som finns. Slutsutsen blir därför all det finns få pengar som kan geen sä god utdelning som dessa. Arbetsstyrkan finns där, den avlönas med månadslön,och den skulle kunna sättas in på arbeten, som unser ungelägnare ände som görs, även om de givelvis fyller en funktion. Därför vill jug yrkabifull till reservationen. den 23 febmari 1972 Medel till Drift av statliga vägar 1 delta anförande instämde herrar Öhvall, Källstad, Anlby, i och Henmark (samtliga fp). HerrHUGOSSON (s); och har i motionerkrävt uti skall unvisus på tilläggsslat 11 till drift uvstatliga vägar. Förvisso är det ett ungeläget unslugsomräde som mun villanvisa ytterligare medel till, och de mun krävt skullesäkerligen kommu till en god unvändning. Dettu torde emellertid inte vurasignifikutivt enbart för delta ändamål eller denna anslagspost. Jag tror attvarie medlem uv kummuren skulle kunnu peku på mångu olika områden inom den offentligasektorn, där ytterligare medel skulle vara väl motiverade. 1 innevurunde års budget finns för förstärkt vägunderhållanslaget ca , varav just gäller delstatliga vägväsendel. När man i reservationen gör gällande attmedelstilldelningen för drift av statliga vägar enligtuppgifter, som har hämtuls från petilu, i realiteten skulle hainneburit en reduktion i jämförelse med på summunlagt cu 280 miljonerkronor, sä är dettu, herr talman, minst sagt en sanning med ytterligt storreservation. Vad motionärerna och reservanterna bortser ifrån är de betydandeanslagsbelopp som via i sysselsätt-ningsbefrämjandesyfte kunuliseras till värt vägväsende.