prot · FV0981 · 1972-12-31 00:00:00 — Skadeståndskommillén har behandlatdenna fråga i betänkandet "Skadestånd III", och enligt vad lagrådetanför väntas en proposition om hela frågan angående jämkning avskadestånd. Vi har därför inte ansett det tillfredsställande alt i nuförevarande sammanhang föra in en helt ny princip inom skadeståndsrätten, närfrågan ändå sannolikt kommer att tas upp i ett större sammanhang. Vihävdar därför att stadgandet i 3 kap. 6 § bör utgå ur lagförslaget. Skulle emellertid inte bifalla yrkandet ireservationen 3, utan anse att en jämkningsregel bör införas , bör dockstadgandet i 3:6 justeras på en punkt - det är den fråga som berörs ireservationen 4. Del är en hänvisning i 6 § lill 2 §, som vi reservanter -delär där lagutskottets moderater, folkpartister och centerpartister - anser börautgå. 3 kap. 2 § ger ju de grundläggande bestämmelserna om stats och kommunsskadeståndsansvar vid fel eller försummelse vid viss myndighetsutövning. Nuföreslås i 6 § att skadestånd även i dessa fall skall kunna jämkas, om dettafinnes oskäligt betungande med hänsyn till den skadeståndsskyldiges ekonomiskaförhållanden eller när försäkringar föreligger. Jag tillåter mig, herr talman,hysa den meningen alt den här jämkningsklausulen inle gärna kan komma att varatillämplig när det gäller den offentliga sektorn. Lagen bör därför inte helt ionödan tyngas av denna regel. 4 kap. I § gäller arbetstagares ansvar för skada, vållad ifiänsten. Sådant ansvar skall föreligga endast i den mån "synneriigaskäl" föreligger med hänsyn till handlingens beskaffenhet, arbetslagarensställning, den skadelidandes intresse och övriga omständigheter. a. medhänsyn till vad lagrådet har anfört anser reservanterna under punkten 5 att detinte finns orsak att alltid begränsa arbetstagares ansvar i så hög grad somlokutionen "synnerliga skäl" innebär, utan att situationen bäst täcksmed formuleringen "särskilda skäl", som inte torde innebära sammastarka begränsning som "synneriiga skäl". När det sedan gäller tidpunkten för den nya lagensikraftträdande anser de som står bakom reservationen 6 - det är samtligaborgerliga ledamöter i utskottet - att den i propositionen föreslagnatidpunkten, den , innebär avsevärda praktiska svårigheter för demsom skall handskas med den nya lagen, svårigheter som givetvis ytterst kankomma atl drabba de enskilda människorna, för vilka lagen är tillkom- Förslag tid skadeståndslag, m. m. Förslag tiU skadeståndslag, m. m. Jaghar tidigare anfört skäl som enligt min mening talar för uppskov med helabehandlingen av lagen, men skulle det ändå bli så att lagförslaget antas ,borde i vart fall ikraftträdandet uppskjutas lill den , Det behövs ordentlig information om det utvidgade principalansvarel,som är en följd av lagen. Många människor som inte direkt uppfattar sig somarbetsgivare blir det i skadeståndslagens mening; familjer fårarbetsgivaransvar för skada vållad av t, ex, barnvakt eller hemhjälp, den somtillfälligt anställer en vårdare får det för denne, osv. Att få mindre än enoch en halv månad på sig för att orientera sig om denna nya lagstiftning ärenligt min mening inte rimligt vare sig det gäller myndigheter,försäkringsinrättningar eller enskilda. AU lagförslaget kan ha varil kärt underlängre tid ändrar ingenting i den kritiken. Frågan om tiden för ikraftträdandet har också tagits uppav och i en gemensam skrivelsetill lagutskottet, där man hävdar att för atl försäkringsbolagen skall kunnafå täckning för den ökade ansvarsrisk sorn förslaget kan antas medföra detegentligen behövs mellan riksdagsbeslutet och ikraftträdandet.Det skulle i så fall belyda alt lagen inte kan träda i kraft förrän den 1 juli1973, men man säger också att man till nöds kan acceptera ett ikraftträdandeden . Jag har, herr talman, svårt att se varför denna brådska ärnödvändig, när flera olika skäl talar för att lagen skulle verka bättre, omdess ikraftträdande sköts pä . Låt mig sedan, herr talman, säga några ord om skada pågrund av brott, ersättning till polismän för kroppsskada och ersättning vidskada genom medicinsk behandling. Jag kan där i allt väsentligt instämma i vadherr i tidigare anfört, men jag vill komplettera med ett parord. Vad gäller skada pä grund av brott är det klart att denuvarande ersättningsreglerna inte är tillfredsstäUande och att en omarbetningav ersättningssystemet därför bör äga rum. Det bör åstadkommas en översyn avden nuvarande statliga ersättningen, och den bör lämpligen kunna göras avskadeståndskornmittén. En riktpunkt för den översynen borde vara att ävenegendomsskada och skada av ideell natur skall kunna ersättas. Det förefallerrimligare att prövningarna av dessa ersättningar borde ske efter allmännaskadeståndsrältsliga regler och handhas av domstolar eller domstolsliknandeorgan. När det gäller ersättning till polismän för kroppsskadahar moderata samlingspartiet år framställt krav som innebär allpolismän skaU kunna få er.iältning i det här avseendet. Det finns anledning attpåpeka vad som understryks i reservationen 8, nämligen att 1968 haransett att det var angeläget att frågan om ersättning för personskador,innefattande gottgörelse för sveda och värk samt framtida men, fick sinlösning. Ännu efteråt kan den här frågan inte sägas varatillfredsställande löst. Polismännen får ofta utföra uppgifter som på olikasätt är av mycket påfrestande karaktär men som är nödvändiga, om samhälletskall kunna fungera. Med hänsyn till de stora risker som är förenade medpolismännens arbele är del i hög grad rimligt all de får ersättningi särskild ordning för personskador som de ådrar sig i fiänsten. Låt mig till slut, herr talman, bara med ett par ordberöra det stora problemkomplex som har aktualiserats genom motioner frånsamtliga partier och som gäller ersättning vid skada genom medicinskbehandling. Antalet motioner ger vid handen att det här är fråga om ett mycketväsentligt problem. Det har också rått enighet inom utskottet om att patientskall kunna tillerkännas gottgörelse för skada som han lidit i samband medsjukvård inom den allmänna sektorn eller hos privat yrkesutövare, utan att detskall behöva ledas i bevis att någon varit vållande till skadan.Skaderegleringen bör med hänsyn till den skadelidandes intressen kunna skesnabbt och ulan något mer komplicerat förfarande. Man kan nu skönjariktlinjerna ersättningssystem, som skulle kunna börja tillämpas inom eninte alltför stor tidsutdräkt. Det har gjort all vi från moderat håll haransett oss kunna avvakta förverkligandet av del. Skulle det emellertid dröjaalltför länge med detta system, byggt på försäkringsbasis, bör andra lösningarövervägas. Jag ber att få yrka bifaU lillreservationerna 1, 3, 4, 5 6, 7 och 8 i lagutskottets betänkande nr 10. Förslag till skadeståndslag, m. m. I detta anförande instämde samt herrarOskarson och (samtliga m). HerrOLSSON i (vpk): Vafie år skadas i vårt land ca 300 000människor genom olycksfall i arbetet. Av dessa får ca 2 000 så svåra skador attde får kvarstående men, och i runt tal 500 skadefall får dödlig utgång. Den hitintills gällande lagstiftningen påskadeståndsrättens område är i högsta grand otillfredsställande. Det finnsegentligen inga lagar som reglerar detta område, utan behandlingen baserar sigi huvudsak på tidigare avgöranden vid domstol, främst då vid högsta domstolen.Det har alltså utvecklats en praxis gällande regleringen av dessa ersättningar,och fackföreningarna har ofta hela avdelningar med anställda ombudsmän som hartill särskild uppgift att sköta just skadeståndsanspråk för medlemmar som harskadats på arbetsplatsen. Detta har också fått olika utfall, så att man beträffandeexempelvis byggnadsarbetarna har ganska hyggliga siffror på hur mycket man lyckatsfå ut i skadestånd till skadade arbetare, medan det däremot vad beträffar t.ex. skogsarbetare är ganska sällsynt att det över huvud taget utgår någon formav skadeståndsersättning. Ersättningen avser alltså skillnaden meUan full lönoch vad socialförsäkringarna ger. De allra flesta olycksfall bedöms som renaolyckshändelser, och det vidtas inga speciella åtgärder utan den skadade fårvända sig fill sjukkassan. Det kan ju innebära ekonomisk ruin för många ochgör det också - därför att man ju inte får ersättning motsvarande full löngenom de sociala försäkringarna. Skadeståndskommillén har tidigare uttalat atl man börbygga ul de samhälleliga försäkringarna, dvs. sjukförsäkringar ochyrkesskadeförsäkringar, till sådan nivå att i del allra närmaste fullersättning skall utgå. har emellertid även departementschefen konstaterat alt del inte är Förslag till skadeståndslag, m. m. realistisktatt räkna med en så snabb utveckling av nivån av utgående försäkringsbelopp. Den som skadas på en arbetsplats skall själv leda i bevisatl han har blivit utsatt för olyckan genom försummelse från arbetsledningenssida för att kunna få någon ersättning. Del innebär slora praktiskasvårigheter. Det är inle många arbetsledare som vill erkänna att de har gjortnågot fel, därför att det ju fömlom en självanklagelse också innebärenprestigeförlust. Jag har personlig erfarenhet av detta och vet att det ärmycket svårt alt få händelseförloppet riktigt relaterat. Om man tittar på rättsfallen - i den fackförening jagtUlhör har vi ell hell arkiv med sådana - ser man märkliga resullat. Ettklassiskt fall gäller en byggnadsarbetare, som ramlade ner från en ställningsom saknade skyddsräck. Han gjorde sig ordentligt Ula och begärde skadestånd.Vid undersökningen konstaterades atl det i och för sig skulle ha funnits ellskyddsräck på den här ställningen som var över två meterhög. Men med hänvisningtill alt man på byggen runt omkring i samma stad hade ställningar utanskyddsräcken på samma arbetsnivå ansågs arbetsgivaren inte ha brustit i omsorg,och någon ersättning utgick inte. Etl annal fall gäller en kranförare. En detalj från kranenlossnade och föll ner på kranföraren och krossade hansfot. Kranen var besiktigad och arbetsgivaren hade inte brustit i någotavseende. Den kranföraren fick heller ingen ersättning. Det enda man medsäkerhet visste - och del kan ju vem som helst hålla med om - är attkranföraren själv var helt oskyldig, han utförde bara sitt arbete. Folk är juinle på arbetsplatsen för att del roar dem eller för någonfritidssysselsättning, utan de tvingas att vara där för sin egen försörjningoch även för samhällets del. Det är ju då rimligt atl det finns etlfullständigt skydd mot skadefall. Det enda de har alt sälja är ju sin egenarbetskraft, och den bör vara försäkrad så att man alltså inte ständigt skallha hela sin ekonomi i fara. Det har talats tidigare om polisernas utsatta position, Idet fallet delar jag departementschefens uppfattning att det är fel altkategorisera. Om man tittar på statistiken skall man se all exempelvisstuveriarbetare och byggnadsarbetare har ett farligare jobb än vadpolismännen har. Jag kan inte förstå att man skall behöva ömma så speciellt förpoliserna och påpeka att de är nödvändiga för samhället. Det är onekligen ävenstuveriarbetare och byggnadsarbetare såvitt jag kan förslå. Del vore ganskarimligt all ta hela den motivering som främst i StockholmFramförde och omsätta den på alla arbetstagare. Då kommer man fram till detyrkande som vi från vpk har ställt om ett objektivt arbetsgivaransvar vidskadefall. Det viktigaste i fråga om olycksfall m.m, är självfallet attarbetarskyddet och arbetsmiljön förbättras. Men det är ändå enligt vår meningorimligt att man nu i ell så modernt samhälle som det vi lever i inle har ettfullgott skydd på arbetsplatserna. Bara på arbetsplatserna runt omkring det härhuset kan man gå ner och titta när som helst och hitta hundratals dödsfällorsom folk måste utsätta sig för för alt över huvud laget kunna medverkai produktionen. Det första av de yrkanden som flnns i motionen och även ireservationen 2 vid C i utskottets hemställan är atl skall uttala sig förett objektivt arbetsgivaransvar. Det andra avser en obligatoriskansvarighetsförsäkring. Det tredje är atl man ändå rättsligt skall undersökafallen så att det inte blir på del sättet all förekomsten av obligatoriskansvarighetsförsäkring och objektivt ansvar innebär att det inte blir någonundersökning i ansvarsfrågan. Vi menar alltså att den undersökningen måsle varaobligatorisk och kvarstå även om man får ett annat syslem. Del fjärde yrkandetär att bevisbördan skall vändas så att det åligger arbetsgivaren att bevisa sigfri från ansvar för inträffade olycksfall. Det har varit en del diskussioner i fackliga sammanhangbeträffande den omvända bevisföringen. Även departementschefen anser att det iprincip skulle vara ungefär jämförbart med objektivt ansvar. Så är det väl ändåinte, ulan rättstUlämpningen borde bli densamma som den har varit tidigare,förutsatt atl man har kvar de gamla skadeståndsreglerna och bara inför omvändbevisbörda. Det har också förts in kostnadsaspekter, vad företagenorkar med, vad de kan bära osv. Där konstateras också av departmentschefen attökningen i kostnader när man går över till principalansvar kommer att handla omnågonting för arbetsgivarna, om jag minns siffrorna rätt.Vid övergång till ett objektivt ansvar skulle kostnaderna självfallet ökaytterligare, dock inle i avgörande utsträckning. Det handlar dock omtryggheten för individerna. Arbetare i produktion löper ju väsentligtstörre risk atl skadas än exempelvis tjänstemän, och del måsle vara rimligt altufiämna skillnaderna på detta område, så att arbetarna i den manuellaproduktionen inle får ett förhållandevis sämre läge även beträffandeförsörjningsmöjligheterna efter ett inträffat skadefall. Mina personliga erfarenheter väger mycket tungt i dettafall. Min motion i detta ärende var den första som jag skrivit, och den tillkompå uppdrag av mina arbetskamrater. Det skall kanske också tilläggas attarbetsledare och en hel del arbetsgivare är överens om atl dessa förhållandenbör regleras. Som det nu är kan det nämligen bli ett slumpmässigtutfaU i bedömningen av huruvida det är fråga om en olyckshändelse eller en självförvålladskada. Om t. ex. en 45-årig familjeförsörjare, som arbetat hela sitt liv vid ensågklinga, fastnar i klingan och skär av sig halva eller hela handen,föreligger inget skadeståndsansvar för arbetsgivaren, om sågklingan är förseddmed skydd. Då får familjeförsörjaren själv bära ansvaret utan atl få någonspeciell ersättning. Men det är väl ingen som tror alt vederbörande med avsiktkört in handen i denna klinga. Trots att människor som skadat sig haft samma arbete undermånga år, kan det påslås att de själva har vållat sig skadan. I det nuvarandejuridiska systemet kommer man också vid bedömningen fram till sådanaslutsatser. Såvitt jag förstår kan vi emellertid inte avskaffa alla olycksfallför all framtid utan det kommer att inträffa sådana, oavsett vilket rättssystemvi har. Då bör det också vara rimligt att den som stär för produktionen har enförsäkring baserad på riskerna inom den bedrivna verksamheten. Beträffandeprincipalansvaret innebär propositionen givetvis en klar Förslag tUl skadeståndslag, m. m. Förslag tiU skadeståndslag, m. m. förbättring,som har fått ett gott mottagande av många fackliga organisationer, även ommånga också anser att det är otillräckligt och att man borde ha haft ettobjektivt ansvar. Principalansvaret innebär ju att arbetsgivaren ärskadeståndsskyldig även i de fall där en arbetare skadar en arbetskamrat.Arbetsgivaren är alltså ansvarig för alla skador som hans anställda förorsakar.Den skisserade kostnadsökningen på innebär emellertiduppenbarligen inte någon avgörande förbättring i detta avseende, som löserproblemen, utan det kommer även i fortsättningen ofla att bli så att inträffadeolycksfall bedöms som rena olyckshändelser, för vilka det inte utgår någonspeciell ersättning. Det uttalas i utskottsbetänkandet att en övergång till ettobjektivt skadeståndsansvar skulle innebära att man finge två system, dels ett socialförsäkringssystem,dels ett försäkringssystem som skall täcka denna typ av kostnader. Man menaratt detta om inte annat är administrativt krångligt. Men längre ned iulskotlsbelänkandet konstaterar man atl vissa förbund , Bleck ochPlåt och ytterligare ett förbund avtalsvägen har lyckats få till stånd ettförsäkringssystem som i princip innebär etl objektivt ansvar. Detta betydersåvitt jag förstår atl man även dä får två system för övrigt vill ävendepartementschefen och utskottet uppmuntra sådana avtalsöverenskommelser.Följden blir att de fackförbund som ar starka eller som går in för sakenskaffar det här skyddet för sina medlemmar, medan de som tillhör andra förbundkominer i ett väsentligt sämre läge. Något förslag om obligatorisk ansvarighetsförsäkring finnsinte i propositionen, vilket jag beklagar. Det innebär ju att många arbetare,företrädesvis anställda i mindre företag, kommer i en mycket dålig position.Förutom att man alltså avvisat tanken på obligatorisk ansvarighetsförsäkringinför man en jämkningsregel som innebär att om skadeståndet blir oskäliglbetungande för den skadeståndsskyldige så kan detta jämkas. Rimligt vore att istället ha en obligatorisk ansvarighetsförsäkring, ty då behövs inga jämkningsregler.Ett sådant försäkringssystem skulle utgöra ett tämligen gott skydd förarbetstagarna. JagvUl med detta yrka bifall tillreservationen 2, avgiven av vid punkten C. HerrSVEDBERG (s): Det är min avsikt att med anknytning till deanföranden som hållits säga några ord om reservationerna vid det härbetänkandet. talade om den första reservationen, där detyrkas uppskov med behandUngen av propositionen till höstriksdagen. TUl del kanväl ytterligare understrykas vad tidigare talare varil inne på, nämligen altett långvarigt och gediget utredningsarbete har föregått den nu föreslagnaskadeståndslagen. Vid flera tUlfällen har önskemål förts framom alt utredningarna borde komma till uttryck i en Kungl. Del skulle väl därför inle vara riktigt logiskt alt, när ettlagförslag har kommit, skulle skjuta på behandlingen av dettaytterligare framåt i tiden. berörde vad lagrådet har sagt, men detär väl att märka atl lagrådet inte har yrkat på uppskov med behandlingen avpropositionen. Enligt utskottets mening bör skadeståndskommitténs förslagom en allmän regel om jämkning av skadestånd och de ytterligare förslag som kankomma om reformering av skadeslåndsrätten få utformas utan hets. Det måsle varaav betydelse att det föreliggande förslaget till skadeståndslagstiftning antasav . kan del bli tillfälle till förbättringar i lagen.Utskottet föreslår därför att den reservation där det yrkas på uppskov tillhöslriksdagen avslås. Jag ber att få yrka bifall tUl utskottetsförslag, vilket innebär avslag på yrkandet i motionen 1489, Reservationen 2 har berörts av i ,Jag vill säga att utskottet är helt överens med reservanten om alt det böråstadkommas väsentliga förbättringar på det här området. Men utskottet kaninle förorda del förslag till lösning av frågan som reservationen anvisar ochsom här har talat för. Det vore inte rationellt med dels etl systemmed objektivt ansvar, byggt på skadeståndsrättsliga grunder, och dels ettsyslem, byggt på yrkesskadeförsäkringen. Bättre är onekUgen de intentioner sompropositionen ger uttryck för, nämligen en fortsatt förstärkning avyrkesskadeförsäkringen samt kompletterande ersättnings-anordningar i form avkollektiva försäkringar. Utredning pågår också för förbättring avyrkesskadeförsäkringen. Det kan även erinras om att utredningar pågår om ettförbättrat skydd pä arbetsplatsen, Lagen som sådan innebär ju som även nämnde elti sig självt ökat skydd genom att man nu inför det oinskränkta principalansvaret.En del av de exempel som nämnde från arbetslivet skulle väl även hakommit i en bättre situation om vi haft denna lag när olycksfallen inträffade. Enligt vad utskottet erfarit och som även redogöres förhär och som också nämnde pågår ute på arbetsmarknaden sonderingar isyfte att åstadkomma s, k, trygghetsförsäkringar, I ett par fall har de letttill resultat. Ersättningar enligt denna kollektiva försäkringsform ges påskadeståndsrältsliga grunder men skaderegleringen göres avsevärt snabbare ochbilligare genom alt vissa ersättningar utgår efter på förhand bestämdaschabloner. Ett dylikt ersättningssystem kan därför bli fördelaktigare för denarbetstagare som drabbas av en skada i jämförelse med en gottgörelse enligtgrunderna för ett objektivt skadeståndsansvar. Utskottet yrkar därför avslag påmolionen 720 i den del den sammanfaller med reservationen 2 av herrIsraelsson, Det avsnitt av motionen där del yrkas att skalluttala sig för att ansvarsförsäkring skall bli obligatorisk för arbetsgivarenlas upp i betänkandet med motionen 1491 i vilken föreslåsen utredningom införande av en dylik obligatorisk ansvarsförsäkring. På denna punkt ibetänkandet föreslås atl ger Kungl, Maj:t till känna vad utskottetanfört. Reservationerna 3 och 4 berördes av , I denförra reservationen föresläs att 3 kap. 6 § helt tas bort med hänvisning lillatt frågan om jämkning av skadestånd som varit föremål för behandling inomskadeståndskommittén senare tas upp i en särskild proposition. Såsom utskotteterinrar om kommer emellertid det oinskränkta principalansvaret att omfatta alla arbetsgivare, alltså även sådana i rent privata Förslag till skadeståndslag, m. m. .Förslag tiU skadeståndslag, m. m. förhållandenoch i icke ekonomisk verksamhet. För inträffad skadeståndsskyldighet fördylika små arbetsgivare under hemförhållanden, exempelvis skador åsamkade av enbarnvakt eller hemhjälp, kommer det säkert att 1 vissa fall te sig rimligt attmöjlighet till jämkning står till buds. Vad sedan gäller reservafionen 4föresläs att den del av 3 kap. 6 § som hänvisar till att även stat och kommunskall kunna få jämkning i skadeståndsskyldighet för skador som vållats genomfel eller försummelse i myndighetsutövning tas bort. Även om det torde kommaatt höra till undantagen att skadestånd för stat och kommun blir så betungandeatt det blir motiverat med jämkning, kan det tänkas alt det i något sällsyntfall blir aktuellt, exempelvis för någon Uten kyrklig församling. Vidinträffade större skador kan del med hänsyn till föreliggande försäkringsmöjligheteri speciella fall vara motiverat med en jämkning även för kommunei-. Utskottetkan därför inte godta de i reservationerna 3 och 4 föreslagna ändringarna ilagen. 1 reservationen 5 tar man upp uttrycket "synnerligaskäl" i 4 kap. I § - det har berörts av flera av de tidigare talarna. I reservationenföreslås att paragrafen om arbetstagares skadeståndsansvar får den ändradelydelsen att "synnerliga skäl" byts ut mol "särskildaskäl". Motionärer från samtliga borgerliga partier föreslog olikaformuleringar för att i lagtexten tona ned arbetstagarens möjlighet att helteller delvis befrias från skadeslåndsskyldighet vid inträffade skadefall. 1reservationen har man dock samsats om den version som m, fl,föreslagit i sin motion. Utskottet har fäst sig vid alt enligt rådande praxis hördet till sällsyntheterna att enskild arbetsgivare riktar skadeståndskrav motsina arbetstagare. När nu denna praxis skall utformas i lag skulle det, sornäven framhålles i propositionen, närmast te sig anmärkningsvärt ochöverraskande om lagstiftaren inför regler som synes ge uttryck för att sådantansvar bör utkrävas i större utsträckning än vad arbetsmarknadsparternahittills har ansett påkallat. ansåg den formulering som föreslås ipropositionen uppseendeväckande, men tittar man på hur dessa frågor harbehandlats enligt praxis finner man att det snarare skulle vara överraskande omdet skulle bli en annan formulering än den som föreslås i propositionen.Utskottet anser alltså all den formulering som Kungl, Maj:t föreslår är väl avpassadfill de värderingar som allmänt omfattas av berörda parter och tillstyrkeralltså propositionens förslag, I reservationen 6, som berördes av och ävenav utskottets ordförande, behandlas frågan om vid vilken lidpunkt lagen skallträda i kraft, Re<;ervanterna vill att tidpunkten skall flyttas fram tillden för all särskilt ägare av mindre företag skulle få tid attorientera sig bätlre beträffande lagens verkningar och skaffa sig erforderligaförsäkringar.