prot · FV09145 · 1972-12-31 00:00:00 — Koramunerna tillfrågades innanlänsstyrelsen gjort upp sina förslag, och med den sakkunskap som finns ute ikoraraunema, saramanvävd med önskemålen ora fraratiden, har raan fått engaranti för att det varit väl underbyggda förslag sora korarait frara. Ilänsstyrelserna har de politiskt valda representanterna haft ett avgörandeinflytande, och jag finner det underligt att raan ibland synes ha en mening påhemmaplan och en annan här i om hur det skall vara. En del avvikelserhar dock gjorts från de förslag som länsstyrelserna lagt frara. Jag anser dettaraindre välbetänkt, och det fordras nog att man i efterhand rättar tUl de felsom man helt säkert har gjort. Men enbart att klassa orter och ge dera ett visst naranskapar i och för sig ingen försörjning åt befolkningen. Det fordras raedvetnakraftiga satsningar för att ge arbete åt folk liksom för att skapa underlagetför befolkningstalen som raan strävar att upprätthålla och sora är nödvändigaför bibehåUandet av den service människorna har rätt att begära oavsett var debor i landet. Det är meningslöst med aldrig så vackra eller Uöga befolkningstalom man inte skapar den grundläggande förutsättningen, nämligen människornasförsörjning och trygghet. De åtgärder som man i första hand behöver vidta äratt trygga sysselsättningen inom berörda områden vilket endast nås genom attnäringslivet får den stimulans som erfordras, så att nödiga satsningar görs.Strävan bör vara att hindra utflyttningen, raen detta är helt beroende på hurraan lyckas raed lokaliseringen av företag. Här behövs målraedvetna insatser,då det endast är det som kan häva den utflyttning som under det senastedecenniet skett från framför allt Norrlandslänen. Det är inte siffror sombefolkningen behöver eUer några drömmar om framtida storhet utan jobb sora kange försörjning för de människor sora vUl stanna kvar i sin hembygd. Den ortsklassificering som gjorts och som är en grund förstabUa serviceorter på skilda nivåer hälsar jag raed tillfredsställelse. Dettabetyder att ora de resurser sora fordras insattes får man även inoraglesbygdslänen ett alternativ till de orter och landsdelar sora expanderatalltför snabbt . Den expansionen har i stor utsträckningskett på glesbygdslänens bekostnad och medverkat till att befolkningstalen därrainskat. redogjorde för sin uppfattning i de härfrågorna. Jag kan tyvärr inte dela hans åsikter i vad det gäller klassificeringav orter. Det kan inte vara någon lösning att inte säga någonting det är enflykt undan verkligheten. Det går inte heller att påstå att man dirigerar vUkaorter sora skall ha en viss ställning för fraratiden. Nej, raan fastslår att deorter sora redan nu finns skall få behålla den funktion som de faktiskt har , och det är den garantin sora jag tycker är så värdefull, för där har detrått ovisshet. Det hjälper inte befolkningen om man låter den fortsätta attleva i ovisshet det är den största skada sora kan ske. Bristenrespektive tillgången på arbete och ett differentierat näringsliv hksom denovisshet för fraratiden sora rått har enligt rain uppfattning varit denfrärasta orsaken till de befolkningsoraflyttningar sora skett och sora raångagånger varit direkt olönsamraa ur sarahäUets synpunkt. Den ständigaundersysselsättnirigen inom stödområdet har blivit en belastning för samhället,och den befintliga tillgången av arbetskraft har dåligt kunnat utnyttjas. Manfår Uoppas att det nu verkligen finns en vilja och strävan att rätta tiU förhåUandena,och målsättningen bör vara att rätta till det som varit skevt. Från sida har vi i partimotionen klart utsagtvad som i första hand bör göras, och av de olika punkter som partiet framförtskulle jag personligen som frärasta punkt vilja sätta: Bort raed löneskatteninom det inre stödområdet! Det vore en god stimulans som skulle bli verksaraoch som skuUe stiraulera företagsaraheten och ge jobb åt den undersysselsattabefolkningen. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten HerrOSKARSON (m); Låt mig först få instämraa i de anförandensora rain utskottskamrat höU i anslutning tUl inrikesutskottetsbetänkande nr 28, och låt mig få yrka bifall till de reservationertUl vUka mitt namn är knutet samt i övrigt bifall till inrikesutskottetsheraställan. Jag skulle under de minuter som tUlmätts mig vilja ägnaraig åt ett par av de regionalpolitiska områden som behandlas i propositionen111, bilaga 1, och även i inrikesutskottets betänkande med inriktning på deåtgärdspropositioner som är aviserade tUl vårriksdagen. En förutsättning för en lyckad regionalpolitik är ettföretagsvänligt kliraat i hela landet. Konstgjord andning är tUl för att underen krissituation klara patienten över den akuta oförmågan att av egen krafttillföra livsfunktionerna tUlräckligt med syre. Vi har en konstgjordandning i vad gäller sysselsättningen. Ingen torde kunna förneka det. En förstaåtgärd måste följaktligen bU att skapa en sådan railjö för näringslivet attdetta kan fortleva och utvecklas av egen kraft. Riktlinjerna förregionalpolitiken måste också vara att åstadkomma den mest ändamålsenligaanvändningen av landets tillgängliga resurser och att sätta in åtgärderna därde bäst behövs. I propositionen framhåller departementschefen attnäringslivets utveckling är av avgörande betydelse för välståndsutvecklingen.Det är fullt riktigt. Men låt raig fortsätta. För att välståndsutveckligenskall vara verklig för landet i dess helhet raåste också näringslivet ha eninneboende egen styrka och växtkraft. Detta måste gälla genereUt och därför ärdet livsviktigt även från regionalpolitisk synpunkt att vi får fart påsysselsättningen och på den ekonomiska tillväxten. Det regionalpolitiska stödet bör sättas in där det bästbehövs, oberoende av var inom landet sådant behov uppträder. Flera remissinstanserhar i sina remissvar diskuterat stödområdets gränser, och förslag harframställts att slopa gränsen för allmänna stödorarådet. De raotiv som anförtsför att slopa denna gräns har varit att behov av stödinsatser finns på ettflertal platser inom vårt land utanför allmänna stödområdet. I en motion därjag anfört liknande synpunkter har jag inte gått så långt att Regional utveckling och hushållning med mark och vatten jag direkthar velat föreslå ett slopande av stödorarådet, raen jag har herastäUt attriksdagen uttalar sig för att lokaliseringsstöd skall kunna ges tiU företagutanför det allraänna stödorarådet, där starka behov av sådant stöd förefinns.Vi har näraligen inora vårt land flera platser som väl uppfyUer kriterierna förde regionalpoUtiska insatser som kan komraa företag inom stödområdet tiU del.Sådana områden finns även inom i övrigt expansiva regioner i vårt land. Utskottet skriver i anslutning tUl denna heraställanföljande: "Gällande bestämraelser medger att punktinsatser görs i orterutanför stödorarådet, när avsevärda svårigheter förutses eller har uppkoraraittUl följd av industrinedläggningar eller när särskUda skäl talar för att ettoraråde raed ensidigt näringsliv eller isolerat läge bör tUlföras ytterligareindustri." Därefter erinrar utskottet om att av stödetlokaliserats till orter och regioner utanför stödorarådet. Det är riktigt. Menlåt raig här tiUägga att då har det som regel gällt att lösa akuta sysselsättningsproblem. Vad jag syftar tUl är att även stöd raed långsiktiginriktning bör kunna kanaliseras tUl orter och platser sora har behov avlokaliseringsstöd, oberoende av var inora landet de är belägna. Detta har jagockså sagt tidigare. Vi skulle då koraraa ifrån de gränsproblera sora vi nu hari anslutning till allraänna stödorarådets avgränsning. Fördelningen avlokaliseringsstödet åtminstone en del därav - borde också kunnadecentraliseras tUl regionala instanser, som torde vara de som bäst kan göraavvägningar och bedömningar i det enskilda fallet. Organisatoriskt torde frågan kunna lösas på olika sätt, t.ex. genora samverkan mellan länsorgan och företagarföreningar och genora attlänet sora sådant tiUdelas en viss ram för lokaliseringspolitiska insatser samtatt den regionala myndigheten tUlsararaans med och i samverkan raed övrigaregionala organ får en viss kvot att förfoga över - helt naturligt skulle jagvilja tillägga med en central reservpost för insatser på riksnivå. "Länen är olika utformade", yttrade inrikesministern här i kammarenför . Jag instämraer helt i detta, och jag hoppas attinrikesrainistern vidhåller detta sitt yttrande och kommer ihåg det, närbestäraraelserna för lokaliseringsstöd och lokaliseringsbidrag skall utforraasi proposition. Jag vill beröra ett annat område. I samband med beslut vidförra årets riksdag om utlokalisering av statliga verk riktades stark kritik påraånga områden mot att propositionen inte varit tillräckligt underbyggd ochinte tagit tillräcklig hänsyn tUl möjligheterna att utlokalisera delar av verkoch att saraordna centrala funktioner raed regionala. utgångspunkten förregionalpolitiken är att åstadkoraraa den raest ändamålsenliga användningen avlandets resurser, borde det vara självklart att statsmakterna söker fastställaproblem och kostnader i saraband med olika decentraliseringsalternativ. Enligtlänsberedningens direktiv har denna att undersöka "lämpligdecentralisering inom den statliga förvaltningen" och vidare "uppgiftsfördelningeninora den statliga sektorn raellan centrala och regionala organ". Varför inte låta denna utredning arbeta frara förslag ienlighet med sina direktiv för att på så sätt få ett verkligt underlagför fortsatt utlokaliseringav statlig verksamhet? Men i stället envisas man med att hålla fast vid enandra utlokaliseringsetapp, allt enligt propositionen, och beslut ora dennautlokalisering skall fattas vid riksdag. Jag skulle vilja säga att omden propositionen inte blir bättre förberedd än den förra, komraer vi atttvingas att fatta beslut på samma svaga grund sora vi gjorde . Oradet är mycket brådskande, som det av för mig obegripliga anledningar tycksvara, kunde man begära att länsberedningen vars uppgifter jag harciterat i etapper utarbetade underlag för beslut om decentralisering avarbetsuppgifter och beslutsfunktioner från centrala verk till regional ochlokal nivå. Detta är också vad utskottet anser i sitt betänkande,näraligen att redan nu bör uttala sig för en orafördelning avbeslutsfunktioner från central till regional eller lokal nivå. Och utskottetanser också att den önskade omfördelningen bör kunna uppnås genom t. ex.beslutsdele-gering inom den statliga förvaltningen eUer överförande avarbetsuppgifter från statliga till regionala organ. På denna punkt finns det en reservation från desocialderaokratiska ledaraöterna, näraligen reservationen 12. Vad är det dåsora skiljer utskott och reservanter åt? Reservanterna utgår ifrån, ora jag förstårdem rätt, att den aviserade propositionen om ytterligare utlokalisering avstatlig verksamhet skall utan invändningar godtas i sin helhet, när den komraeratt framläggas riksdag. Men i övrigt finner jag faktiskt storsamstämmighet. Reservanterna erinrar näraligen också ora att länsberedningenhar de uppgifter sora fraragår av de direktiv jag här tidigare gjort vissacitat ur. Skulle vi då inte kunna vara överens ora att avvakta denna utredningsundersökning och förslag till fördelning av arbetsuppgifter mellan stat ochkomraun och uppgiftsfördelningen mellan centrala och regionala organ? Vi skulle då få ett betydligt bättre underlag för beslutora decentralisering av statlig förvaltning än vad vi hade vid förra åretsbeslut. Vad jag alltså skulle vilja, herr statsråd, är att man inväntadeförslag från länsberedningen om hur arbetsfördelningen lämpligen bör ske meUanregionala och centrala organ, innan propositionen ora ytterligareutlokaliseringar av statliga verk föreläggs . Till slut bara några ord om det särskildayttrande nr 1 som är fogat tiU inrikesutskottets betänkande. Den regionala struktur som propositionen föreslår är, somhär sagts , en produkt av länsstyrelsernas förslagi Länsprogram 70. I moderata samlingspartiets raotion frarahålles att de>föreslagna årgärderna skall ses sora ett delförslag i ett störrehandlings-raönster. Den ortsstruktur sora föreslås i propositionen betraktar viicke sora någonting för alla tider givet. Sora vi tiUsararaans raed folkpartietframhållit i detta särskUda yttrande skall de erfarenheter som finns av den nuföreslagna ortsstrukturen beaktas i den fortsatta planeringen inom länen.Förändringar i den föreslagna planen skall ske i takt med utvecklingen. Någonbindning för fraratiden godtar vi alltså inte. Ortsstrukturen är föränderlig iförhållande tUl utvecklingen inora näringsliv och andra samhällsoraråden inom regionen eller på orten. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Ortsklassificeringenskall vara en vägledning för regionalpolitiska insatser men får icke behandlassora en regel att absolut arbeta efter inom vare sig närings- eUerlokaliseringspolitik. Ortsstrukturen skall betraktas som ett ruUanderegionalpolitiskt handUngsprograra. Inrikesrainistern yttrade också idebatten i fråga om ortsstrukturen: Vi har en plan att utgå ifrån, närförändringar skall ske efter hand sora utvecklingen inora arbetsmarknad,service, miljö m. ra. går framåt inom varje oraråde och på varje plats. Denna inrikesrainisterns syn på ortsstrukturen ochutvecklingen överensstämmer både med vad vi i moderata samlingspartiet framförti vår motion nr 1806 och med vad sora framhålles i det särskUda yttrandet nr I.Vad jag här viU framföra som önskeraål är att detta också verkligen blirnormgivande för framtiden. (vpk): I debatten förekoraVästernorrland och . Statsrainistern liksora herrFälldin refererade tUl rådande förhållanden i dessa områden. Detta kan ju hasin enkla förklaring i det faktum att sysselsättningsförhållandena där förnärvarande är de svåraste i landet. är ett rent klassiskt exerapelpå hur utvecklingen kan gå då storkapitalet helt får dorainera och då såvälstatliga sora komraunala rayndigheter låter företagen ha fria händer attuppträda efter eget val. tillhör skogslänen och lider under sararaasvårigheter sora är rådande i saratliga skogslän då det gällersysselsättningen. Det är bara ännu värre i . Där Uar mannattsvarta prognoser för arbetsmarknaden - de många företagsnedläggningarna harsatt sina spår. Det senaste meddelandet om företagsnedläggning kom underonsdagen då Svenska cellulosa AB meddelade att KramforsfabrUcen, som sysselsätterorakring 400 personer, komraer att helt upphöra med sin verksamhet inom denärmaste åren. Det är samma koncern som lagt ner tremassafabriker, tre sågverk och en fiberplattfabrik. Två andra skogsbolag isararaa oraråde har lagt ned var sin raassafabrik. I 000 arbetstiUfällen iÅdalen försvann på så sätt under en raycket . När dåvarande inrikesministern ora inte mitt minne sviker mig besökte och vid ett sammanträffandemed såviil kommunfolk som representanter för pressen raeddelade, att nu kommerinom företag att nedläggas i som betyder att 1 000personer förlorar arbetet, var detta givetvis en för befolkningen mycketbeklaglig nyhet. Men representanten för Krarafors stad kvitterade genom attyttra ungefär följande: Vi har haft svårigheter förr i . Vi koramer attklara dem även . Men hur klarades uppgiften? Ja, de mindre industrier somkommit till genom statliga subventioner till privat industri har juinte alls kunnat tillräckligt svara för ny sysselsättning i stäUet för den somförlorats. Ungdomen har i stor utsträckning flyttat söderut. är numeraraed bland de korarauner som toppar listan då det gäller pensionärer. Företagsnedläggningarna i och är inteslut. Den aviserade företagsnedläggningen av den av skogsägarna ägdaNCB-fabriken i står väl också på dagordningen. Frågan om sysselsättningen i och harjag haft tiUfälle att aktualisera åtskilliga gånger i . Arbetslöshetenoch sysselsättningssvårigheterna på grund av företagsnedläggningar har varitomfattande under mänga år. är området som såväl sora regeringenglömde. Storkapitalet trivdes där så länge de stora profiterna ströraraadetill, raen sedan skuddade man stoftet av fötterna, tydligen med den meningenatt här koraraer i fortsättningen inte att växa någonting. Såväl i som i det aktueUa och iriksdagen har socialderaokraterna haft det s. k. politiska ansvaret underomkring . Jag skall i tysthet förbigå vad sora kunde hända i landstingetunder , då sysselsättningsfrågorna aktualiserades av kommunisterna iden församlingen. Att statsrainister Palrae och underförraiddagens debatt tycktes vara oense då det gällde ansvaret försysselsättningen i fann jag litet underligt. har juSAP och i dessa frågor varit helt ense. Om inte detta stämraer villäven jag Uksom statsministern hänvisa till , som skaU haordet efter raig ora . Det talas ora att SCA, alltså Svenska cellulosa AB, skallsvara för ersättningsindustrier. a. fackföreningsfolk har framstäUt sakenså. Dylika ersättningsindustrier av modell SCA är man inte särskUt glad åt iÅdalen, eftersora erfarenheten är bister i det avseendet. Inte heller ärskyddade verkstäder eller beredskapsarbeten någon lyckad lösning. Vad folketvUl ha är raeningsfull sysselsättning och varaktiga arbeten. Tillåt mig, herr talman, att få läsa upp ett telegram somkom C.-H. från folk i som tydligenhört riksdagsdebatten i massmedierna. Telegrararaet har följande lydelse: "Poängtera att för skall skapas varaktigaarbeten så att unga faraiUer kan bli bofasta och få känna trygghet. Det härhäftandet med AMS och tillfälliga jobb ger ingen varaktig trygghet." Detta är ett uttryck från folkdjupet. Ledande politikersöker dock att dämpa missnöjet och berättar i alla sammanhang att man tror påÅdalen. Man tror på . Man tror på skogen som basindustri iNorrland. Man har tagit som sin livsuppgift, tycks det, att i stället för attunderstödja folkets krav på meningsfuU sysselsättning skapa en hoppfullhet,som i grunden raåste bli en falsk hoppfullhet, ty undan för undan förvärrassysselsättningsläget. Flera exerapel skuUe kunna anföras. Denna hoppfullhet, denna strävan att skapa optiraisra iett område av landet sora så hårt drabbats av arbetslöshet ochundersysselsättning och som sedan raånga år tiUbaka fått åse hur ungdomen pågrund av brist på arbete och utkomst tvingats att flytta söderut har tagit sigraånga och skilda uttryck. Ett av de senaste, som jag skulle vilja demonstreragenom att visa upp ett tidningsuppslag, är ett reportage i densocialderaokratiska tidningen , närmarebestämt . Det är en omfattande intervju med länets hövding. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten framgårhär att det är "Uppåt för länet" och "skall vi marknadsföraVästernorrland". Landshövdingen säger följande till länets invånare:"Jag tror på en framtid för detta län. Jag är nog optimistisk att räknamed en uppåtgående trend inora en nära framtid. Kontaktverksamheten mellanlänsorganen och näringsliv har intensifierats. Vi kan våga tala ora ettlagarbete där länsorgan, näringsliv och kommuner numera är engagerade." Och vad är det för uppgifter som står på dagordningen? Jo,det är följande: "( första hand har det gällt och gäller även fraradelesatt bistå komraunerna då det gäller markplanering för industriändamål samt attprojektera och iordningställa industriområdena." Och vidare; "Viutreder och planerar på fritids- och turistområdet. Vidare arbetas på detutbildningssidan med yrkesutbUdningen och", fortsätter landshövdingen,"blir nästa arbetsuppgift för länsorganen och koramunerna att utarbetapolicy och plan för en bredare marknadsföring av länet. Dessutom har ettsamarbete i utvecklingsarbetet inletts över länsgränserna. Det är ",slutar landshövdingen, "aktivitet på alla fronter." Det kan vara en nödvändig optiraisra dåsysselsättningsläget är så raörkt som det är i och . Detär givet att stämningen stiger några grader hos läsekretsen då den får vetskapom aU den aktivitet som nuraera utvecklas av länsorganen. Man ställer sig dockfrågan: Vad gjordes tidigare? Vidare kanske man frågar sig om det varit bristenpå industrimark som hindrat utbyggnaden och gjort att de raånga industriernahar lagts ned och om det varit sararaa orsak sora hindrat nyetableringar avföretag. Eller om yrkesutbildningen inte varit tillräcklig utan ungdomen därförtvingas flytta söderut eller gå arbetslös. Var någonstans skall marknadsföras?Tänker man gå utanför landets gränser - är det , Araerika ellerAustralien raan tänker på? Arbetslösheten är ju nuraera ett faktum också i andradelar av landet, och även där råder det brist på företag. lyckas "ragga" nya företag till ? Det ärmånga frågor som inställer sig i detta sammanhang. Jag skulle vilja fortsätta med ytterligare några citat urintervjun med landshövdingen, då den sora den andas optiraisra ochhoppfullhet ändå åskådliggör den fundersarahet sora kan inställa sig vidläsningen av den nu aktuella propositionen. I fråga ora denna proposition, som kamraaren nu diskuterar,säger landshövdingen följande: "Vi har tryckt hårt på behovet av lägretransportkostnader på de långa avstånden, att trafikpoUtiken borde utnyttjas iregionalpolitiskt syfte. I propositionen finns inte sarama starka uttalande förkoraraunikationernas betydelse för regionalpoUtiken. Många utredningar är docki arbete och jag hoppas raan där skall korama fram till att lägre taxor förlångväga person- och godstransporter är regionalpolitiskt riktigt." 1 fråga om den enligt tidningen viktiga industrisidan sägerlandshövdingen: "Tre konkreta förslag, som vi redovisade i länsplan 70,har tagits upp positivt i propositionen. För att utveckla och förstärka denregionala industriservi(;en avser chefen för industridepartementet att våren1973 lägga fram ett förslag ora förstärkning av statens stöd till företagarför- eningensrådgivning till de raindre och raedelstora företagen. Vidare föreslås attlokaliseringsstödet även får avse konsultföretag och partihandel av regionalbetydelse. Vidare - och kanske det viktigaste - koraraer förslag omhöjt lokaliseringsstöd till det inre stödområdet. Där anser jag att det ärraotiverat med större statliga insatser eftersora det enskilda risktagandet vidutbyggnad i allraänhet är större i inlandet." Denna intervju, som jag alltså citerat vissa brottstyckenur, andas hoppfullhet till koraraande utredningar och rådgivning och tUl att enbättre service skall ordna förhållandena i och . Menlängre vågade inte ens vederbörande landshövding sträcka sig. Det gäller de nya industrierna, de som skall skapa de nyaarbetstillfällen sora beUövs i länet, om detta inte skall bU ett fattiglän. Mendessa uppgifter och dessa nya tag saknas ju också i propositionen. Denna omfattande tidningsartikel har ett bestärat raål attfylla, nämligen att inge befolkningen i dessa bygder optimism och tro påfraratiden - tro att allt koraraer att ordna sig till slut. är det uppåt förlänet. Det är inte första gången denna idé lanseras i ,att söka skapa optiraisra hos folket i ett raycket beträngtsysselsättningsläge. Det gäller att få folk att glömma den grå vardagen raedarbetslöshet, företagsnedläggningar, den skyddade och halvskyddadesysselsättningen, beredskapsarbeten, sora alltför raånga uppfattar som enraeningslös tillvaro. Vad folket vUl ha i dessa bygder är ett raeningsfuUtarbete. Men då tUlvaron för raänniskorna inte är den angenäraaste, då oron ochängslan för fraratiden är som störst, då perspektiven är sora raörkast, dågäller det att skapa optimism. Då gäller det att få folk att tro: är detuppåt för länet. Under det gamla nedgångstid ochinför dess fall bjöds folket bröd och skådespel. I snart 2 000 årsenare tillämpas inte helt metoderna från , för brödet är exerapelvisinte gratis - det skall veta. Men för den allt större del av folket somslås ut ur den ordinarie produktionsapparaten ordnas brödet genom hel- ochhalvskyddad sysselsättning eller genom beredskapsarbeten, där vägar skallbyggas och där arbetet kan bestå av att knacka is och skotta snö. TUl dessa olika slag av arbeten förs de utslagna, de sominte är tjänliga i den verkliga produktionsapparaten. Det är detta slag av brödsom stora delar av det svenska folket serveras.