prot · FV09146 · 1972-12-31 00:00:00 — Ett stöd tiU raindre och raedelstora företag inora ohkabranscher är av avgörande betydelse för förverkligandet av regionalpolitiken.Vi raåste på olika sätt satsa på utveckling av redan befintliga företag ochnyetablering av småföretag, helst sådana med uppslag till nya produkter. Det ärde många mindre företagen som på så sätt skall stirauleras att växa ochutveckla sig och skapa nya arbetstillfällen. Det går säkerligen inte att klararegionalpolitikens raålsättning enbart raed omlokalisering av företag ochinstitutioner, utan vi måste genom nyetablering och företagsutveck-hng skapaflera arbetstillfäUen. Vi kan inte heller hoppas på att de stora företagenskall kunna medverka på något avgörande sätt. De är för få, ochrationaliseringar inora dessa företag koraraer att raotverka behovet avnyanställningar. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten I detta anförande instärade i (s) och (). HerrHENMARK (fp); Mitt anförande koraraer helt att gällasydöstra . Jag kan i huvuddrag ansluta raig till vad sade utora beträffande någon detalj där han följde en annan linje änden raotion sora i och jag har väckt och sora avsåg attställa just denna del av i fokus. I och för sig tillhör denna del de bådaexpansiva länen och län, raen det finns sädana länsom är expansiva men inom sig kan rymma områden, som har en negativutvecklingstrend och där det behövs statliga åtgärder. har behandlat denna motion raycketpositivt och bekräftat de fakta vi anfört och som enligt vår uppfattning kräverett ytterligare statligt stöd. Utskottet säger; "Med hänsyn till denfortgående rationaliseringen inom denna näring (jordbruksnäringen) raedytterligare nedgång i sysselsättningen sora följd är det angeläget att åtgärdervidtas för att öka industrisysselsättningen." Man anser emellertid attdetta bör kunna ske inora de gränser och raed de raöjligheter sora finns . En hel del statliga åtgärder har vidtagits, ochlokaliseringsstöd har givits åt dessa områden. Man kan dock konstatera, attdessa åtgärder ännu inte varit av den orafattningen att de kunnat raedföra envändning av trenden. Därför behöver raan enligt rain raening ytterligare stödför att denna trend skall bli gynnsararaare. Det är två saker jag gärna ville peka på i dettasararaanhang. Den ena är en sanning, sora statsrainistern sade i sitt anförandei går när debatten började. Han sade att statsraakterna måste skapautvecklingsbetingelser- 8 protokoll 1972. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Dettaär raycket viktigt. För att ett oraråde skall kunna utvecklas krävs en delsaker, sora koraraunens egna ansvariga icke kan rå på, utan staten raåste gripain. Det är att skapa den infrastruktur sora behövs. Det raåste finnas ettkommunikationsnät som är betryggande. Det raåste finnas utbUdningsraöjligheterosv. Det har vi talat ora i andra sararaanhang. Jag tror det är viktigt attdet sker en satsning på det orarådet här nere i sydöstia . En sak till. Då raan talar ora lokaliseringspoUtik näranerraan ofta länen. Men länen kan inora sig vara olika. Jag tror det var närande att det finns län av olika struktur. I och för sig expansiva länryraraer områden sora är besvärliga genora att de undergår en starkstrukturförändring. Jag tror det var i sora taladeom skatteutjäraningskoraraittén och dess arbete. I den har raan ocksågeneraliserat. Man säger att hela ligger bra tUl och att det intefinns någon anledning att ge något större skatteutjäraningsstöd. Men då raanstuderar de konkreta förhållandena visar det sig bl. a. att dessa kommuner nerei sydöstra har kostnader för ungdom sora icke har gått in i produktionenoch för pensionärer sora har gått ur produktionen sora är rainst lika stora ochstörre än vad raånga andra korarauner har. Och dessa är en av koraraunensstörsta kostnader. Säger raan att dessa län inte behöver något stöd, koramer ensådan åtgärd att mycket hårt slå på sådana korarauner sora redan har enbekymmersam utvecklingstrend. Jag har inget yrkande. Den motion vi har lagt fram äravstyrkt, raen det är en vacker skrivning, sora någon sade. Det är inte löntatt i detta sararaanhang yrka bifall till den, raen jag vUl Ua sagt att dettaoraråde alltjärat på något sätt raåste ställas i fokus för ett ökat stöd, såatt den bygd sora i och för sig har så raånga företräden i övrigt genoraskönhet och vacker, fin railjö kan fortleva. Propositionen 111 sora vi nu behandlar ochsora innehåller frågor ora regional utveckling och hushållning med raark ochvatten, innebär ett bra handUngsprograra. Jag har för avsikt att lägga någrasynpunkter på det, kanske främst från . har jag delvis blivitförekoraraen av någon, och jag skall i viss raån disponera om vad jag ursprungligenhade tänkt säga. För människor i skogslän och avfolkningsbygder somdrabbats av eller befarar att råka i arbetslöshet och kanske försärarad serviceär landets regionalpolitik av synnerligen stor betydelse. Regionalpolitikensuppgift är att utjärana uppkommen obalans raeUan län och landsdelar i olikaavseenden. Människorna i norr och söder, i öst och väst i vårt land skall kunnaerbjudas mera likvärdig service och sysselsättningsmöjlighet än sora kanske nuär fallet. De regionalpolitiska åtgärderna raåste alltid balanserasraellan behov och raöjlighet, och synkronisering av komraunala och statligaåtgärder bör aUtid eftersträvas. Regionalpolitiken och näringspoUtiken hör nära saraman.För att näringspoUtiken skall ge bra resultat för hela folkets bästa skallgivetvis godavstämning ske mellan regionala intressen och rikspolitiken. har det ställts upp befolkningspolitiska raålsättningarför länen. Orter har klassificerats alltefter beräknade utvecklingsförutsättningar.Det innebär en ortsstruktur där olika orter skall koraplettera varandra, så attarbete, service och god railjö blir tUlgängliga för raänniskorna oavsett var debor. Jag vUl gärna ha sagt att jag tycker att det här prograraraet är bra, ochdet kommer säkerligen att leda tUl en god lösning på det här området. Måhända kan man notera några frågetecken i kanten. En delorter i landet är vad raan kallar för bruksorter, vUka ofta har ensidigindustri. Sädana sarahällen är och blir raycket känsUga förkonjunkturnedgångar. På orter där ett enda företag dorainerar sora arbetsgivarekan framtiden raåhända verka oviss för en del människor. Vad händer en sådanort och dess folk om detta enda företag slår igen? Statliga insatser bör vararaöjUga då dylika orter råkar i sysselsättningssvårigheter. Här får inte tyckerjag stödorarådesgränserna vara heliga ora jag får uttrycka raig så. I ett regionalt handlande spelar koraraunikationerna storroll både järnvägar, landsvägar, sjöfart och hamnförbindelser. Jag skaU ickestanna mer vid denna del av frågan därför att flera före raig har berört den.Men jag vUl gärna ha sagt att i ett glesbygds- och skogslän som är detnödvändigt med fortsatta och ökade insatser från det allmännas sida för att upprätthållaen rimlig koUektiv trafik. Ett reformerat transportstöd, som jag förväntar, ärockså viktigt då man vUl skapa bättre regional balans. En annan fråga som har betydelse i ett regionalt handlandeär bostadskvoteringen. Kort sagt vill jag i det sararaanhanget säga att för attVärmland inte skall vidkännas ytterligare utflyttning bör länet få ökadbostadkvot. Enligt det här förslaget har klassificerats som priraärtcentrura. i har redan vidrört detta, och jag skall gåförbi det. Låt mig bara säga detta att det raåste till kraftfulla ochmålinriktade insatser för att i det är en stor region detta skapa mer differentierad sysselsättning. Vissa åtgärder har redan vidtagits,det skall till fullo erkännas, exempelvis besluten om utflyttning av vissstatlig verksarahet. Det är raycket värdefuUt. Men det bör också efterföljas avUknande åtgärder inora andra sysselsättnings-oraråden. Jag har kort berört , länets största ort. Jag vUlockså nämna något om sraå orter i Värraland, t. ex. i aUranordligaste delen av länet. De små orterna har också svårigheter. Vad gällerSysslebäck och andra orter av sararaa storlek vill jag ha sagt, att delänsdelar sora inte kommer med i centraklassificeringen får vi inte glömma. Desmå bygderna och deras folk har det redan svårt i flera avseenden.Jag förutsätter därför också att små orter kan påräkna samhällsstöd även ifortsättningen för att kunna fortleva i jämlikhetens hägn. Jag tycker raig ocksåkunna utläsa ur det här förslaget att så kan ske. Skogslänen har förlorat raånga arbetstUlfäUen,Lokaliseringspolitiken har tillfört skogslänen andra sådana i inte ringaomfattning - raen det räcker inte. Jag tyckermig också kunna utläsa ur detta handlingsprogram att alla Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten Regional utveckling och hushållning med mark och vatten vuxnapersoner i arbetsför ålder skall, så långt det är möjligt, få tillgång tillarbete i heraorten eller inom rimligt avstånd från den. Vårt raål är ju attalla raänniskor oavsett var de bor och även om de inte är, som man brukar säga.A-människor i produktivt avseende bör ha möjlighet att få ett arbete ochdärigenora uppleva tiUvaron sora raera raeningsfull. En regionalpolitik skall föras på solidaritetens grund,och härvid spelar den politiska viljan stor roll. Jag viU då gärna frarahållaatt behovet av kraftfulla regionalpolitiska insatser i inteendast kvarstår utan t. o. m. ökat mot bakgrunden av den senaste utvecklingen.Näringslivets strukturella omdaning i har fortsatt i snabb takt ochhar i viss mån negativa följder för befolkningen. På grund av den otUlräckliga tUlgången på arbetstUlfällenhar länet drabbats också av utflyttning. Det är frärast raänniskor i de yngreåldrarna sora flyttar, och detta leder tiU att åldersstrukturen försämras. Denför Värraland beräknade befolkningsraraen har redan tidigare berörts idebatten, och jag skaU därför inte gå in på den. De synnerligen kännbara sysselsättningsproblem som vi haratt brottas med i Viirmland kräver - jag säger det än en gång kraftiga regionalpolitiskainsatser för att skapa en balanserad utveckling och arbete åt alla raedborgare.Vi skuUe gärna se att det placerades ett industricentmra i Värraland. Jag vUlgärna erkänna att betydande insatser redan gjorts för länet inora raraen förregionalpolitiska stödåtgärder, raen trots det har arbetslösheten under saramatid ökat och utflyttningen fortsatt. En samhällsplanering i syfte attåstadkoraraa saraordning och ett så effektivt och rationellt utnyttjande soraraöjligt av de produktions-och servicefaktorer som står tUl förfogande för länmed näringsgeografiska struktur har särskUt stor betydelse. Nåväl, jag hoppas och tror att den regionalpolitik somsenare under kväUen väl skall klubbas igenora raåtte fräraja det arbete sorasyftar till bättre regional balans. När jag nu har redovisat de svårigheter vihar att brottas raed i Värraland vUl jag inte att det skall uppfattas soranågon klagovisa. Vi är förhoppningsfulla och tror . Vi räknar medatt de rayndigheter varifrån vi förväntar hjälp och stöd i lärapliga former ärfullt raedvetna ora våra svårigheter och beredvilligt skall medverka tUlinsatser för och för dess befolkning. Jag viU sluta raed att säga att dethandUngsprograra vi nu behandlar, för hur vårt land skall användas ifraratiden, för var vi skall bo och arbeta, för vilka områden som skall fånyttjas för industrier och för vilka delar av landet som skall skyddas, ärraycket betydelsefullt. Jag hälsar därför detta program med glädje ochtillförsikt. Vi har i många oragångar diskuterat Ljusnan.Detta spörsmål har här gjorts till något av en procedurfråga, men jag tänker nuta upp själva sakfrågan. och hälsingarna har ju varitkända för stridbarhet på olika sätt. Också strider hälsingarna motrayndigheter och bolag och för frihet av olika slag, för frUiet och rätt attsjälva bestäraraa sina livsvUlkor. Demonstrationståg raed tiotusentalsmänniskor, appeller med tiotusentals naranunderskrifter, storforum och andrasamlingar - allt detta hör till vardagen i . Det visar på ett stortmissnöje, en förtroendeklyfta i sarahället. Vi har en region sora kämpar färsitt lasarett, en komraun sora kärapar för en bättre och raer adekvatkoraraunindelning, och vi har raänniskor som kämpar för sin älv. De människorsora kärapar fär Ljusnan kan vi inte lokalisera vare sig tUl landskapet ellerlänet, de finns över hela vårt land. Bevarandet av MeUanljusnan är ettriksintresse. Det konstaterar bl. a. i som säger;"Den aktuella älvsträckan är av riksintresse ur naturvårdssynpunkt,inberäknat såväl den vetenskapliga och kulturella naturvärden sora det rörligafrUuftslivet." Och i dataredovisning till utredningenHushållning raed raark och vatten sägs följande; "Värdefull och vackerkulturlandskapsrailjö utmed älven. Betydande turistregion belägen på lämpligtavstånd från tätortscentra." Ett byggande av de aktuella kraftverken i Mellanljusnan äricke försvarligt. säger: "Den bestående ändring avnaturförhållandena som förlusten av den djupt nedskurna älvfåran raedströraraande vatten på sträckan LarforsenLjusdal skulle raedföra utgör enligtlänsstyrelsens uppfattning tiUsammans med de nakna rasslänter som i vissomfattning sannolikt oundvikligt erosion skuUe skapa ett så aUvarligt ingreppatt rainskad trevnad för närboende är att befara." KamraarkoUe-gium somavstyrker och dessutom anser att utifrån sina starka farhågorborde ha avstyrkt säger: "En utbyggnad av MeUanljusnan skulle spoliera detförnämligaste och mest uppenbara rekreationsområdet i närheten av tätorternaLjusdal och ." Ljusdalsregionen är en utsatt region, en glesbygdsregiondär bortrationaliserade människor tvingats flytta in till tätorterna eUervidare söderut eUer där hundratals människor tvingats pendla för att fåutkorast och ändå bo kvar i sin bygd. Det går inte att pressa raänniskor och bygder hur längesora helst och hur hårt sora helst. Dessa människor vill inte längre finna sigi att deras älv blir exploaterad. De säger stopp. Och de säger det med besked.En mycket stark folkopinion har sagt sin mening genora 23 000 namnunderskriftermot utbyggnad, därav av kommunens befolkning över 15 år.Ljusdals koraraunfullraäktige har avstyrkt utbyggnad. RäddaLjusnan, har varit verksara , och även i har enaktionsgrupp bildats. Några av de raånga arguraent som finns mot en utbyggnad avLjusnan, av vUka en del förts fram under dessa debattdagar, vill jag särskiltframhålla. Den övre delen av Ljusnan rinner genora orörd raark soraraer och mer intresserar turisterna, medan den nedre delen av Mellanljusnan gårfrara genora befolkningscentra och genora ett gammalt kulturiandskap medsäregen skönhet. Många människor som bor här har valt en livsform sora iblandkan ge dera en sämre ekonomisk standard, raen de har valt denna livsforra imedvetenhet ora bygdens, naturens och älvens skönhet. För dem är den möjlighetde har till rekreation och friluftsliv, fiske osv. en tillgång som inte kanvärderas i pengar. Regional utveckUng och hushåUning med mark och vatten Regional utveckling och hushåUning med mark och vatten behöver flera arbetstiUfällen och en utveckling avindustrin, men den ringa sysselsättning som kraftverksbyggena medför under korttid kan inte uppväga nackdelarna av en utbyggnad. För övrigt finns det planerpå en utveckling av turismen i - både från kommunalt håll ochlänshåU är man intresserad av detta. Man planerar vandringsleder, rastplatseroch stugor efter älven. Men vem viU vandra efter en uppdämd älv? En utbyggnadav kraftverken skulle innebära en skrinläggning av turistplanerna för Ljusdalsregionen.Vem kan stå till svars med det när det gäller en bygd med försörjningsproblemoch där varje långsiktigt arbetstillfäUe är välkoraraet och angeläget? Det harfrarahåUits tidigare, och jag skall inte gå in på det: krafttillskotten ärmarginella. Vårt behov av frUuftsliv och rekreation ökar ,och vi kan inte göra den efterkommande generationen helt urarva. Vårmiljöförstöring och exploatering är allvarlig som den är, men genora denfysiska riksplaneringen, som vi arbetar med nu och sora raan har anledning attvara positiv inför, tar vi ett första steg mot bättre ansvar och bättrehushållning raed vår natur och våra resurser. Att bevara älven levande förmänniskor är en självklar del av denna hushållning. Ställningstagandet vid den kommande voteringen blir intesärdeles lätt att göra eller särdeles självklart. För mig står valet raellandet rainst dåliga av två dåliga alternativ. Det finns hakar både i utskottetsskrivning, sora jag bedömer den, och i reservationen. raan följer utskottetblir frågan ora Ljusnans vidare utbyggnad en fråga för Kungen. Utfallet av denbedöraningen vet man inget ora . Den lokala socialderaokratiska tidningenspekulerar i att regeringen, ora den inte tillåter utbyggnad, måste kompensera sysselsättningsbortfalleti . I det avseendet, skriver tidningen, har regeringen anledning attbetänka sig både en och tvä gånger innan man stoppar en utbyggnad, att döma avde svårigheter man har på andra håll då det gäUer att lösa redan utställda växlar. Var utskottsmajoriteten står i sakfrågan förefaller migvara alldeles oklart. har behandlat frågan ur procedursynpunkt,och det är beklagligt ora frågan fraraför allt blir en procedurfråga. VUkenuppfattning har utskottsmajoriteten i själva sakfrågan? har talatför en utbyggnad av älven! Den borgerliga reservationen är starkare i sin förstahälft. Där slås fast att oexploaterade älvar bör undantas frånutbyggnad. Men om jag har fattat det rätt finns en hake också där. När mansäger här i debatten att planläggningslagstiftning går överkoncessionslagstiftning är det en sak. Vad vi håller på med nu är intelagstiftning, utan det är planeringsriktlinjer. När kommer lagstiftningen? 1bägge fallen måste det, såvitt jag förstår, bli ett förlitande på Konungen. Vidare har gjorts två tilläggsyrkanden. Såvitt jagförstår är de rätt hkartade. Det finns kanske en formeU skillnad. 1 det enatilläggsyrkandet säger man att eventuella frågor om tillstånd till utbyggnadunderställs Kungl. Maj;t och för avgörande, och i det andra säger manatt frågor sora rör tiUstånd tiU utbyggnad inte avgörs av Kungl. Maj:t utanriksdagens hörande. Forraellt är det olika uttryckt, raen praktiskt raåste detändå ha samraa innebörd, eftersom man svårligen kan tänka sig att Kungen skuUe höra och sedan handla stick i stäv raotriksdagens uppfattning. Jag har noga kalkylerat raed raöjUgheterna att frarastäUaett eget yrkande, sora skulle ta upp första hälften av reservationen 15 a raed begäran hos Kungl. Maj:t ora lagstiftning. Dessutora skulle jag ha raed utskottetsskrivning ora retroaktiv lagstiftning. Men eftersora jag inte kan påräknamajoritet för ett sådant yrkande är jag hänvisad till att yrka bifall tUlreservationen 14 vid civilutskottets betänkande nr 35, vilket jag aUtså härmedgör. () kort genraäle; Jag hoppas att kan ändra sig isitt yrkande till att stödja utskottet, eftersom ett bifall till utskottetsUemstäUan koramer att ge helt andra raöjligheter att pröva frågan rent sakligt.Utskottsraajoriteten har den raeningen det vUl jag klart säga - att vi vill bedömadet Uär fallet i samband raed de övriga älvar sora är föreraål för utredninginora den Sehlstedtska utredningen. När det är klart är avsikten att riktlinjerskaU fastställas i fråga ora dessa kvarvarande älvar för vilka några sådanariktlinjer ännu inte finns. Dessa riktlinjer skall då, liksora andra riktlinjersora vi har diskuterat , redovisas för . Då får ju , om hon följer utskottsmajoritetens förslag, att korama tUlbakatill den aktuella nu diskuterade frågan. Det innebär ju att, oravattendorastolen tar ställning, så blir frågan vilande inför Kungl. Maj;tsprövning, och Kungl. Maj:t kan självklart inte föreställer jag raig raedsin egen uttalade arbetsraetod i de här frågorna, sora jag tidigare redovisat, handlaannorlunda än att Kungl. Maj:t fraralägger dessa riktlinjer för . Dåblir det möjligt att ta upp sakfrågan för sig. () kort genraäle: Det finns ju, ora raan går påutskottsraajoritetens förslag, inte någon garanti raot en utbyggnad av Ljusnan,såvitt jag förstår. Vad man framför allt når genom att gå påutskottsmajoritetens förslag är ju att beslut kan underställasKungl. I så fall koraraer naturligtvis inte frågan att föreläggasriksdagen. () kort genmäle: Vi kan ju inte sitta och göra upp en tabellför hur papperen skall vandra i det här sarahället. Men situationen är ju denatt det ligger ett ärende hos vattendorastolen. Utskottet föreslår riksdagenatt säga: Låt inte vattendorastolens utslag bli avgörande utan låt frågan bliprövad av Kungl. Maj:t, såsora frågor som anhängiggörs i en vattendomstolskall prövas, ora Kungl. Maj:t finner det riktigt. Denna prövning hos Kungl.Maj:t har som bakgrund att vi vill se över alla de kvarvarande älvarna ochutfärda riktlinjer för dem. Eftersom riktUnjer för de nordligaste älvarnatidigare har gällt sådana ärenden som redovisats för , så kominer ävende här riktlinjerna tUlbaka till . Alltså blir slutledningen, och dettycker jag är aUdeles självklart, att frågan koraraer tillbaka till riksdagen.Då får raan ju raöjlighet att pröva just det här aktuella fallet, ora raanföljer utskottsraajoriteten. Regional utveckling och hushållning med mark och vatten Regional utveckUng och hushållning med mark och vatten HerrGÖRANSSON (s): Den debatt sora här nu har pågått i åtskiUigatiraraar har ju på oraråde efter oraråde, län från län, speglat den nutida ochden beräknade fraratida situationen i . Det är väl helt naturligt att enhel del talare här har känt sig föranlåtna att gå upp och säga några ord orasin region, ora sin koraraun, eftersora vi behandlar det regionalpolitiskahandlingsprogram sora vi ora några tiraraar skall ta stäUning till. Jag villdärför ta raig friheten att också säga några ord ora hur vi upplever vårsituation i mitt hemlän, . Låt mig först få konstatera att är ett län meddrygt 260 000 invånare. Det är det län i som näst efter ochUppsala län har haft den snabbaste befolkningsökningen åren 19501970 i procenträknat. Det är mest industrialiserade län men raed ett raycketensidigt näringsliv sora domineras av ett fåtal stora företag. Det är också ettav raest urbaniserade län, där av befolkningen bor iett 40-tal tätorter. Det är ett ungdoraligt län raed raindre antal pensionärerän vad i övrigt har. Det är ett av de län i som har störstaandelen invandrare, av befolkningen mot riksgenomsnittet ,och det är också ett län med gynnsamt geografiskt läge och goda koraraunikationerraed resten av vårt land. Det är det län sora började medgrundskolereforraen och först av alla län i fick utbyggd. Ja, ungefär så här skulle man kunna sararaanfattasituationen i Västraanland, och det gjorde för övrigt 1970. Mångaav er tänker säkert att det här har varit en fantastiskt positiv utveckUng. Ochvad finns det då för problem i finns det över huvud tagetnågonting att diskutera? Så har nog diskussionen gått bland inte så få både häri och i departementen - raan har betraktat som ett länutan problem. Jag vUl försöka belysa hur vi just nu ser på situationen och hurvi räknar raed att det skall gä när expansionen är slut och vi på raånga orterunder detta år och även nästa raåste vänta befolkningsminskningar. De strukturrationaliseringar sora har gått genoraindustrin drabbar naturligtvis ytterligt hårt de län där industrin är soraraest utbyggd. I Västraanland har det inneburit att försvarsverkstäder, järnbrukoch andra industrier har varit tvungna att vidtaga åtgärder för att rainskaomkostnaderna i såväl drifts- sora förvaltningsdelen. Det finns exerapel påhur den tidigare kraftiga tiUströraningen av personal på både verkstads- ochkontorssidan har förbytts, när en allt högre produktivitet bland de anställdahar raedfört ett raindre behov av ny personal. Det här har i sin tur lett tUlatt bostadssituationen i länet har förändrats från ett kraftigt nybyggnadsbehovtUl ett överskott av lägenheter i orter som Hallstaham-mar, , Västeråsoch . Vi har också trots vår höga industrialisering ett mindreantal yrkesverksamraa kvinnor än landet i övrigt.