prot · FV09131 · 1972-12-04 00:00:00 — Maj:ti samband med att ytterligare ett antal studietimmar ställdes tillinvandrar-undervisningens förfogande knöt ett speciellt vUlkor tUl användandetav huvuddelen av de nytillkomna studietimmarna. VUlkoret var att huvuddelen avtimmarna "skulle reserveras för sådana studiecirklar som grundar sig påöverenskommelser, vilka ingåtts eller godkänts av berörd arbetstagarorganisationoch genom vilka arbetsgivare åtagit sig att utge ersättning tUl arbetstagaresom deltar i undervisningen". Att ge ersättning tUl arbetstagare somdeltog i invandrarundervisningen var liksom ännu någon tidett frivUligt åtagande. I praktiken kom denna bestämmelse att arbetstagarorganisationernaskulle godkänna - jag understryker godkänna studieavtal med företag ochindustrier att betyda att ett studieförbund, det som fackföreningarna vUlegynna, fick och fortfarande får hand om nästan all verksamhet och att deandra studieförbunden måste lägga ned en hel del av den undervisning som de iåtskilliga år tidigare med framgång bedrivit. Reaktion kom i delsgenom en enkel fråga till inrikesministern inte redovisad i utskottetsbetänkande - dels genom en därpå följande interpeUation. Uteslutandet av flertalet studieförbund får kvantitativtsett ännu större verkan, om propositionen 100 med dess förslag till lag om rätttill ledighet och lön för deltagande i svenskundervisningen antas och ominvandrarundervisningen fortfarande skaU vara en angelägenhet för folkbUdningenoch inte för den kommunala vuxenundervisningen. Utskottet menar att det inte fmns tUlräckliga skäl attinföra en ordning som syftar tUl att inskränka möjligheterna för arbetsgivareoch arbetstagare att träffa avtal om att i konkreta fall anlita visst ellervissa studieförbund. Jo, sådana skäl föreligger verkligen, när ett avtalträffats mellan ett studieförbund och ett företag, ett avtal som är mer än ettstudieavtal om samverkan i olika avseenden vad gäller studiernas innehåll,uppläggning och genomförande, dvs. som också innehåller överenskommelse om attde studerande skall delta i ett visst studieförbunds kurser för att komma iåtnjutande av de förmåner som företaget förbinder sig att ge de anstäUda somvill bedriva studier. När dylika förmåner - en form av sådana är ju den nuaktuella ledigheten med lön nu blir lagfästa och sålunda blir en medborgerligrättighet, framstår det som än mer frihetskränkande om den enskilde invandrarentvingas att gå till ett visst studieförbund. Gör andra studieförbund sammaeller liknande studieutbud, får enligt mitt och det särskUda yrkandetsförmenande den enskUde inte hindras från att välja dessa anbud, om han så vill.Väljer han ett sådant alternativ, skall han, menar jag, ha rätt till ledighetoch lön på samma sätt som han får om han vänder sigtill det studieförbund som arbetstagarorganisationen eller, för den delen,också arbetsgivaren eventuellt vill gynna med avtalsbestämmelser eUer medpåtryckningsmedel. Detta är det fria och frivUliga folkbUdningsarbetetsprincip, knäsatt i folkbUdningsförordningen. Det är denna princip som detsärskilda yttrandet vill ge uttryck åt då det heter: "Några föreskriftervarigenom ett eller flera studieförbund ensidigt gynnas i vad avser anordnandeav svenskundervisning bör alltså inte få förekomma." Detta borde, herr talman, ha varit utskottets utlåtandeoch inte bara ett särskilt yttrande. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Idetta anförande instämde (). HerrWIRTEN (fp); Under det här harvi i haft en mot helt avvikande bild i fråga omantalet invandrare. Statistiken visar upp en nettoutvandring på ca 8 000personer. Någon kan med anledning av detta frestas att utbrista: Behöver vi dålagfästa rätten tUl ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisning förinvandrare? Strömmen av invandrare har ju vänts till sin motsats! En sådan slutsats vore emellertid säkert förhastad. Fördet första måste vi komma ihåg hur invandringen sett ut de närmast föregåendeåren. Visserligen var invandringsöverskottet ringa även 1971. Det uppgick detåret tUl endast 3 000 personer. Men 1970 däremot hade vi en nettoinvandring på48 700. Det finns således ett stort antal invandrare i som talarsvenska mycket dåligt eUer inte alls. Vi gjorde i invandrarutredningen ettförsök till uppskattning av hur många invandrare som var i behov avsvenskundervisning 1970 och kom då fram tiU 60 000 ä 70000 vuxna invandrare. Det var den gmppen som bedömdes behöva gå igenom den s.k. gmndutbildningen. Det finns således ett stort uppdämt behov av den här utbUdningen trots att studieförbunden gjort finainsatser för att förbättra situationen. För det andra drar man lätt felaktiga slutsatser, om manenbart intresserar sig för nettosiffror. Statistiken visar oss att trots ennettoutvandring, som jag sade, på 8 000 iår, uppgick ändå bmttoinvandringen till hela 17 000 personer. Det är denrelativt stora utvandringen som gör att vi får ett minusnetto. Vifår alltså räkna med att det även under det här året kommer in ett tiotusentalpersoner som inte kan någon svenska. För det tredje vUl vi väl litet var hoppas på attkonjunkturen och även det svenska näringslivet skaU få en skjuts.Sannolikt kommer en mer markerad konjunkturuppgång också att betyda en ökadinvandring. Det föreligger således starka skäl för att få svenskundervisningenför invandrare organiserad i fastare former. Det är i varje faU nödvändigt omvi skaU kunna leva upp tUl det mål vi satt upp för vår invandringspolitik,nämligen som utskottet säger redan i första meningen av utskottets yttrande,nämUgen att "invandrare skaU beredas en med Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare befolkningeni övrigt jämbördig stäUning". Det är nu inte bara för att tillgodose vackra principersom denna undervisning nödvändiggöres. Vi kan motivera den av många skäl:sociala, ekonomiska, humanistiska, kulturella osv. De finns redovisade i invandrarutredningen,och jag får för dagen nöja mig med att hänvisa till denna. Det kan i det härsammanhanget också vara på sin plats att nämna om resolution från1968. I denna uppmanas medlemsregeringarna, inklusive den svenska, att för detförsta göra större insatser för att göra det möjligt för alla invandrare som såönskar att lära sig invandringslandets språk och för det andra att erbjudahustrur och barn tiU invandrare möjligheter att lära sig invandringslandetsspråk genom för dem lämphga anordningar. Som ledamot av invandrarutredningen känner jag mignaturligtvis nöjd med att vårt betänkande om svenskundervisning för invandrarehar fått ett så positivt mottagande av remissinstanserna. Det är ocksåtillfredsställande för oss i utredningen att den lag som skaU säkerställarätten och möjligheten tUl svenskundervisning nu är på väg att genomföras visserligen med några smärre ändringar men i stort sett enligt våraintentioner. Men därmed får min belåtenhet avbrytas. Visst finns detbesvikelse över att de viktiga delar som vi ansåg skulle föras fram tiU beslutnu ramlat bort under beredningen i kanslihuset. Man kan litet generaliseratsäga; Regeringen har tagit den viktiga bit som näringslivet får bära bördan avmen sprungit ifrån - i varje fall tUls vidare de nya åtaganden som statenmåste ta ansvaret för. Visserligen sägs det redan i inledningen avpropositionen att regeringen skaU komma igen när invandrarutredningens förslagprövats i ett vidare budgetsammanhang. Men, herr inrUcesminister, vad innebärdet och sak? När kan förvänta sig förslag om undervisningenshuvudmannaskap, den fördjupade svenskundervisningen, analfabetundervisningenoch sist men inte minst om stimulansåtgärder för att få i gång en effektivsvenskundervisning för hemmakvinnorna? Och vidare: Vilken är regeringensvUjeinrUctning i dessa frågor? Remissinstanserna har i allmänhet stäUt sigmycket positiva tUl invandrarutredningens förslag. Kommer regeringen att följautredningens intentioner också i dessa avseenden? Det är många som önskar fåsvar på de här frågorna och framför allt få sin oro stillad att det inte är såatt den inledning som jag citerade ur propositionen bara är ett försök attskriva bort de här bitarna i utredningens förslag och låta dem faUa i glömskamed det. I så faU tror jag att det finns många som är beredda att påminna omatt den här reformen bara är halv, om ens det. Särskilt angeläget är det att de hemarbetande kvinnornalyfts fram ur den isolering de så lätt hamnar i om inte kraftåtgärder vidtasför att bryta den språkbarriär de kringgärdas av. Utredningen föreslog ettpremiesystem som kunde ha varit en metod att pröva. Jag hoppas att detförslaget finns med redan i nästa års statsverksproposition. Vittnesbörden omde sociala problem som håller på att växa fram genom den bristandekommunUcationsmöjUghet dessa kvinnor har är mångfaldiga. Därför brådskar det. Vi ärmånga som också finner det irriterande att inte inrUcesministern harförmått sig att ta frågan om vem som skall handha den här undervisningen underomprövning. Jag har redan sagt att de frivUliga studieförbunden gjort enbanbrytande och mycket förtjänstfull insats för att få i gång invandrarnassvenskundervisning. Men det är också klart att tar man del av hur den härundervisningen vuxit fram från att 1965/66 ha omfattat tUl641 /70, dvs. en sexdubbling - eller mätt somherr gjorde förut i statens kostnader för undervisningen under sammaperiod från 6 mUjoner upp emot 60 mUjoner kronor ja, då måste man fråga sigom vi har den bästa organisationen för undervisningen. Utredningen har, efteratt noga ha prövat förhåUandena, kommit fram till att det mest rationella äratt lägga ansvaret för den här grundutbUdningen i svenska språket - liksomövrig aUmän medborgarutbUdning under kommunalt huvudmannaskap. Som vi harsett det, är det här en uppgift för de kommunala vuxenenheterna. Det bör noteras att också ett enhälligt utskottkonstaterat att det finns "skäl som talar för ett ökat kommunalt ansvarför invandrarnas undervisning". För dagen kan man bara hoppas attinrikesministern drar samma slutsats och förelägger nästa års riksdag ettförslag i huvudmannaskapsfrågan baserat på invandrarutredningens synpunkter.När vi nu tills vidare får låta svenskundervisningen helt anordnas av defrivilliga studieförbunden är det självklart att de olika förbunden bör få likachanser att anordna undervisning. Det är detta som sägs ut i det tiUbetänkandet fogade särskilda yttrandet, som jag helt stäUer mig bakom. Ätt det är svårt att lära sig ett främmande språk harmånga erfarenhet av. SkaU inlärningen ske vid sidan av ett hårt arbete och oftai studieovänlig mUjö, så blir inte uppgiften lättare. En del invandrareupplever uppgiften så omöjlig att de helt enkelt ger upp eUer inte ens finnerdet meningsfuUt att försöka. De behöver mycket hjälp av det svenska samhälletför att inte bli utanför. Andra äter lyckas utomordentligt bratUlägna sig det svenska språket. Ett av de bästa exemplen på det är grekenTheodor KaUifatides. Men även en så språkbegåvad person som KaUifatides numera redaktör för kan möta oväntade svårigheter. Han berättade i söndagsnummer om hur han efteratt ha kommit tUl 1964 som lärobok i svenska gjort det originella valetav . Det intressanta är att lyssna till KaUifatidesskUdring av sin läsupplevelse. "Jag fortsatte att läsa men det ville siginte rUctigt. Jag hade ingen kontakt med språket, det flöt utanför mig, av ord som inte stod för någonting. Tingen var bortom språket, och jagvar hUom tingen. Ett ganska besvärligt förhåUande: man känner sig som enmisslyckad friare." Vad var då anledningen tUl det dåliga resultatet? Jo, sägerKaUifatides; "Jag hade tidigare läst stycket på grekiska, flera gånger.Jag trodde att jag läste den på svenska men i själva verket läste jag den pågrekiska." Samma svårighet som skildras i det här lilla citatet förinvandraren som försöker att fånga ett främmande språks valörer i ord ochuttryck har samme KaUifatides också fångat mästerligt i den lilla dikten och jag; Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Varje gångjag säger sten tänker jag på andra stenar och havet betyder bara delvis hav Jag har förlorat mitt språk tingen haringen smak längre det finnsalltid en oändlig meUan migoch de nya orden en tystnadsom jag fyUer nej detfinns inga gråa löv De nyaorden är som kåldolmar som harstått för länge jag kaninte fylla denna stumma stund som harfrusit som en droppe vatten och atttala har blivit med myckensvett och trötta muskler Men om jag inte kan gå med de nya orden kan jag åtminstonetrampa på dem Jag yrkar bifall tUl utskottets hemställan. Fm LAAG(s): I motionen 1748 av mig och iHärnösand tar vi upp en fråga som berör studieförbundens roll i svenskundervisningenför invandrare. Av motionen framgår att vi helt ansluter oss tillpropositionens lagförslag och att vi delar den uppfattning som där framförs attlagstiftningen bör grundas på den undervisning som anordnas avstudieförbunden. Men vi har dessutom mot bakgrund av lagförslagets innebördansett det viktigt att garantera studieförbunden reella möjligheter attgenomföra utbUdningen i svenska för invandrare. Lagförslaget innehåller mycketkonkreta och helt nya arbetsuppgifter i och med den centrala registrering somföreslås. Det innebär bl. a. anmälning av påbörjad undervisning, anmälning avavbmten undervisnmg, anmälning av antal närvarotimmar och anmälning av avslutad240-timmars utbUdning. TUl detta kommer ytterligare informationsuppgifter tiUarbetsgivare och berörd facklig organisation under utbUdningens gång. TUl bUden hör också att det lokala administrationsbidragettill invandramndervisnUigen för mnevarande budgetår sänktes från 15-16 kronortiU . avstatliga insatser utfärdade en rekommendation enligt vUkenkommunala bidrag inte borde utgå tUl invandrarunder-visnuig. Kommunernas mera aUmänt kärva ekonomiska läge är bekant.Det har också i sin tur mneburit kännbara inskränkningar i kommunernasbidragsgiv ning till studieförbundens övriga verksamhet, vUket ofta fåråterverkningar på möjligheterna att klara invandrarundervisningens administrationpå ett tillfredsställande sätt. Därför har vi krävt att rUcsdagen uttalar att ersättningför dessa merkostnader behandlas budgetförberedelser. Därest detblir ett riksdagsbeslut i enlighet med propositionen, vUket jag skall hälsa medtUlfredsstäUelse, har också uttalat vissa förväntningar påstudieförbunden. Jag tror inte att dessa har något att invända mot det utantvärtom ytterst gärna vill infria de förväntningarna. Men då måste förbundenockså ges rimliga villkor och resurser. Utskottet säger på den här punkten i betänkandet ianledning av motionen att denna fråga torde komma att prövas i samband meddepartementsbehandhngen av studieförbundens anslagsäskanden. Det vore utmärkt -om det vore möjligt. Utskottets uttalande är nämhgen i sak felaktigt. Det förhåller sig ju så att studieförbunden gör inga egnaäskanden tiU departementet. petita är den handling somförväntas innehålla studieförbundsanslagen. Men petita för1973 avlämnades, enligt praxis, eller september ochinnehåUer inte rimligtvis några anvisningar om medel avseende det lagförslagsverkningar som vi nu behandlar. Propositionen 100 var ju då inte avlämnad. Detta föranleder mig att av utskottets talesman här begäraett förtydligande kring utskottets skrivning. Jag förväntar mig en uppfattningom det rättmätiga kravet att studieförbundens merkostnader, därest lagförslagetleder till beslut, blir föremål för behandling i budget förberedelserna. Av utskottets skrivning framgår inte att utskottet harnågon uppfattning alls, och därest det begärda förtydligandet inte skullelämnas här avser jag, herr talman, att återkomma med yrkande avseende motionen1748. Det är också min förhoppning attinrikesministern, som följt debatten, tar största möjliga hänsyn till desynpunkter som jag har framfört. Stödet till studieförbunden syftar ju yttersttUl att få en väl fungerande undervisnmg för våra invandrare. Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare HerrSVENSSON i EskUstuna (s): Jag skall göra en kommentar till moderaternasavslagsyrkande beträffande den som jag tycker mycket angelägna propositionen idetta ärende och till det avsnitt i utskottets betänkande, där man med en iviss mån välvillig skrivning yrkar avslag på en motion, väckt av ochmig, med krav på en utredning av frågan om berörda invandrares skyldighet att deltai svenskundervisning. Ireservationen 1 uttalas något som jag inte vill kalla ett förtäckt hot Rätt till ledighet och lön vid deltagande isvensk-undervisn ing för invandrare men väl enUlavarslande prognos. Det heter i reservationen: "Det finns otvivelaktigtrisk för att, om lagförslaget genomförs, många företag kommer att undvUca attnyanställa invandrare efter och att invandrarnas ställningpå arbetsmarknaden härigenom försvagas." Jag förstår inte hur herrar och , somundertecknat reservation, kan förena sitt nej tiU propositionenmed anslutning tUl den likabehandling av invandrare och av befolkningen iövrigt som vår utlänningslagstiftning principiellt utgår från. för en ordning motsvarande vad som gäller i andra länder och hansuppfattning att vi inte borde sträva efter högre kostnader kunde jag över huvudtaget inte fatta. Vi har att följa den svenska lagstiftningen. Att det här rörisig om en reform utan internationellt motstycke skaU vi anse som en fördel ochsom ett allvarligt försök att leva upp tiU den målsättning för vårinvandringspolitik som vi här i ändå i stort sett varit överens om.Från löntagarorganisationerna, som även företräder invandrarna, hävdas ocksåbestämt att man inte kan nå fram till ett effektivt system förinvandrarundervisningen avtalsvägen. gjorde också det påståendet, att dennareform skuUe vara ogynnsam för de svenska arbetarna, men det kan väl ändå intevara rUctigt. Den svenska omgivningen lider allvarligt men av att invandrarnainte kan tala svenska. Det leder tUl minskad trivsel på arbetsplatserna ävenför de svenska arbetarna, till ett sämre arbetarskydd och ibland också tillminskade inkomster. Svenska arbetare som lämnar sina anställningar uppger oftavid avskedsintervjuer att de gör det på grund av dessa omständigheter, som ärviktiga inslag i den totala arbetsmiljön. Invandrarnas bristande kunskaper isvenska bidrar sålunda också till svenska anställdas överrörlighet.Konsekvensen för invandrarna själva blir att de visserligen byter arbete men istort sett fastnar i låglöneyrkena. inställning är alltså principielltförkastlig, och den kunde väl lämnas därhän, eftersom den underkänts avsamtliga övriga partier. Det besvärande skulle dock vara om i detav mig citerade yttrandet rätt skulle ha tolkat arbetsgivarnas inställning tillreformen. Dessa skulle alltså av kostnadsskäl undvika att anställa invandrare,som i enlighet med de rättigheter lagen ger ställer anspråk på att få utbildasig i svenska språket på arbetstid. Har här tolkat arbetsgivarnasinställning rätt - och ingen vill förneka att detta parti har ganska godakontakter med arbetsgivarna kan man sätta flera frågetecken beträffande hurreformen skaU kunna effektivt genomföras i den av majoriteten tiUstyrktautformnmgen. EnUgt 4 § är det arbetsgivaren som skaU, så snart det kanske, upplysa nyanstäUd arbetstagare om hans rättigheter enhgt denna lag. Arbetsgivarenskall från anställningens början bereda arbetstagaren möjlighettill ledighet. Självklart kommer arbetstagarna att stödjas av de fackligaorganisationerna, men det är trist nog, med tanke på vilken arbetsmiljöfrågaden här delen av introduktionen i arbetet är, att man tydhgen inte frånarbetsgivarna - åtminstone enligt uppfattning kan vänta enpositiv medverkan i arbetet på att hos invandrarnaskapa motivation till deltagande i svenskundervisningen. Det är för att garantera ett så nära hundraprocentigtdeltagande som möjligt som det i motionen 1758, som jag har väckt tUlsammansmed , föreslagit att grundutbUdningen för invandrare bör betraktas somett led i introduktion i arbetet. Tillsammans med två koUeger från andra partier, herrHamrin från och i från , har jag iinvandrarverkets styrelse underskrivit följande motivering för dettaställningstagande , innan mvandrarutredningen lagt framsitt betänkande: "För en framtida harmonisk utveckling inom arbetslivet,för de ömsesidiga relationerna mellan anställda av olika kategorier, förföretagen själva och för hela samhället är det av stor betydelse attundervisningen i svenska som en del av arbetet författningsregleras." ÄT det inte i själva verket både för invandrarna och förarbetsgivarna bäst, om det redan före invandringen ut attgrundutbUdningen, som inte är särskUt omfattande, ses som ett led i arbetet?Händelserna på Arendalsvarvet visar hur negativt det nuvarande tUlståndet kanpåverka arbetsmiljön och att vi, om vi inte löser de här problemen, kan öppnaslussarna för i okända destabiUseringstendenser påarbetsmarknaden. Utskottets argument mot motionen är i stort sett att manryggar tillbaka för införande av vad man karakteriserar som ett obligatorium.Vi har med tanke på reformens angelägenhet som lösning av en angelägenarbetsmiljöfråga svårt att förstå denna invändning, I arbetslivet och påarbetsplatsen finns många betydligt mera långtgående bestämmelser som griper ini arbetstagarnas villkor. För övrigt finns inte ordet obligatorium i vårmotion. Vi vill att inrikesministern i samband med kommande proposition omtilläggsförslag för de invandrare som finns i landet även skall pröva frågan omatt denna grundläggande svenskundervisning skall få ingå som enförfattningsreglerad del i introduktionen. Jag tycker också att man bör undvika störande former och istället ta sUcte på att skapa en god motivation för undervisningen. Jag troratt det är möjligt att dispensvägen sörja för att personer med vägande skäl kanundantas från deltagande i grundutbildningen utan att detta skaU inkräkta påderas möjligheter att försörja sig och sina familjer. En möjUghet därtill synesvara att samtliga anstäUda invandrare under en inledande utbUdningstid omexempelvis får en god och allsidig orientering i det svenskasamhället som integrerande del av introduktionen tUl arbetet. En sådanorientering bör i görligaste mån ges på invandrarens eget språk, eventuellt medhjälp av tolk, och därvid bör Också ägnas åt motivationsskapandemformation bl. a. om gmndutbildningen i svenska språket. Det bör också kunnabeviljas dispenser, om det under utbUdningens gång visar sig att deltagare avsärskilda skäl är förhindrad att meningsfuUt fullfölja hela utbildningen.Förutsättningen för att en sådan ordning framgångsrikt skaU kunna tillämpas äremellertid att arbetsgivaren effektivt förhindras att efter den inledandeutbUdnings-tiden erbjuda bättre löneförmåner än invandrare under utbildningen ärberättigad tiU. Ja, sådanaoch liknande frågor behöver närmare utredning, och jag är Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare Rätt till ledighet och lön vid deltagande i svenskundervisningför invandrare fullt pådet klara med att jag här inte har något färdigt förslag. Jag har heller intenågot yrkande utan avvaktar utvecklingen och effektiviteten i reformen. Jagvill också avvakta de siffror som kan komma fram om anslutningen tUlundervisningen. Jag har också accepterat inrikesministerns prioritering närdet gäller att lösa problemet för de invandrare som kommit in i landet förenyår. Även jag måste naturligtvis, fast utifrån en merpessimistisk inställning, dela utskottets förhoppning "att de föreslagnareglerna om ledighet och lön skall innebära en tillräcklig stimulans tilldeltagande i undervisnmg". Men utskottet tillägger att "verkningarnaav reformen bör avvaktas innan andra åtgärder aktualiseras". Dä jag räknar med att inrikesministern med uppmärksamhetföljer frågan vUl jag med motiveringarna i detta anförande yrka bifall tUlutskottets hemställan. () kort genmäle: