prot · FV09139 · 1972-12-31 00:00:00 — Strukturpåverkan på det svenska näringslivet får inteunderskattas, vUket väl kan sägas att EEC gjorde under sin inledning, då deamerikanska multinationella företagen var de företag som snabbast och bästförmådde utnyttja den stora marknaden och dess fördelar. Detta ledde i sin turtiU att EEC ansåg att man behövde särskilt stimulera bUdandet avmultinationella företag, t. ex. genom särskilda skatteregler och finansielltEEC-stöd för tvärnationella fusioner, särskild europeisk bolagsstadga osv. alltför att balansera den amerikanska dominansen. Men den sora anser att demultinationella företagen utgör ett hot i sig mot demokrati och nationellbestäraraanderätt och att de begränsar de fackliga organisationernasraöjligheter osv. kan ju inte känna sig till freds raed "balanserandemaktkoncentrationer". Därför tycker jag att det är ganska malplacerat närman ibland hävdar i debatten att EEC-samarbetet på något sätt skulle"lösa" probleraen med de multinationella företagen. Som det varithittUls har det gått i motsatt riktning. De konflikter i anslutning tUl konkurrensparagrafen sorakan bli allvarligast är, som jag bedömer det, om vi av regionalpolitiska skäleller försörjningsskäl eller för att möta en utländsk beroenderisk inomindustrin, t. ex. från de multinationella företagen, satsar på att stödjasvenska företag med god konkurrenskraft och handel på EEC, vilket naturligtviskan snedvrida konkurrensen även ora syftet inte är detta. Där kommer nogEEC-länderna att vilja ha ett ord med i laget. Som de flesta avtal innehåller också detta oklarheter.Avtalet koramer att bli föremål för tolkningar i många olika avseenden. Därförär det oerhört vUctigt att informationen om samarbetet blir uttömmande, attriksdagen hålles informerad och att svenska folket informeras omEEC-samarbetet. Det är också vUctigt att de fullmakter som regeringen begär avriksdagen tUlämpas restrUctivt, så att vi inte i efterhand får onödigakonflikter om de här sakerna. Det har vi också från sida markerat iett särskilt yttrande till skatteutskottets förevarande betänkande. Viunderstryker där att bemyndiganden för Kungl. Maj.t av den karaktär sombehandlas i propositionen 143 kan leda till en förskjutning av prövningsrättenfrån tUl Kungl. Jag tror att det finns särskUd anledning att idetta sammanhang understryka detta, eftersom avtalen medför orafattandekonsekvenser utanför frihandelsorarådet. Som jag ser det bör dessabemyndiganden syfta till att på ett smidigt sätt fullfölja avtalen sådana dessaanmäls för vid detta tUlfälle. Alla förändringar i avtalen som är avlångsUctig karaktär bör däremot återkommande anmälas för . Det ärsjälvklart att snabba åtgärder när man behöver tillgripa skyddsklausuler ochliknande måste Ugga i regeringens händer, men jag tror att det är viktigt därefter hanterar dessa frågor så, att har en möjlighet att sägasin mening. Därför är det positivt att departementschefen i propositionen 143inte är beredd att ta på sig fullmakter från för alla internationellaavtal som skall slutas. Det tror jag vore en olycklig utveckling och dessutomett sätt att strypa debatten, och debatten är nödvändig om vi skall lyckas attförankra detta samarbete i folkopinionen. Avtal med EEC, m. m. Avtal med EEC, m. m. Det är också vUctigt att konstitutioneUa rättatt pröva en eventuell utveckling inte begränsas genom alltför "hopknutnapaket" från en enhällig utan att det ges möjlighet till engenomlysande och omfattande diskussion. Det senare borde vara en självklarhet,men det förtjänar ändå att påpekas. Den enighet vi behöver för tUlämpning av detta avtal blirriktigt värdefull bara om ställningstagandena kan förankras hos folket efteromfattande diskussion. Det finns anledning att, som jag inledningsvis gjorde,konstatera att vi inte lyckats riktigt raed detta hittUls när det gäller de härföreliggande avtalen. ordförande nämnde tidigare i dagalternativet med en moderat mmoritetsregering. Jag skulle vilja anknyta tUl dentanken, även om den är hisnande. Efter handelsministerns avbasning av välförtjänt, för övrigt - vUl jag gärna fråga, om handelsministern vågar sättapunkt 3 i heraställan i propositionen 135 i händerna på en sådan regering. Denhar att göra raed vilka ramar regeringen skaU hålla sig inom när det gällerfullmakterna. Vilka förändringar i avtalen menar handelsministern skall kunnabeslutas av Kungl. Det vore intressant att få svar på den frågan, innanvi med frikostig hand delar ut fullmakter. har ett direkt intresse av att undvikahandelsdiskriminering på våra huvudsakliga utlandsmarknader. Det är ett skältUl att detta avtal är angeläget. Ätt inför omvärlden redovisa ett varaktigtavtal med EEC-området bör klara ut gränserna för vUken grad av anknytning vi ärberedda att acceptera. Detta syfte försvagas visserligen, som jag ser det, avutveckhngsklausulen. En restrUctiv tUlämpning är viktig om inte klausulenallvarligt skall försvaga vår trovärdighet från neutraUtetssyn-punkt. Också på denpunkten är det alltså bara tillämpningen som kommer att avgöra det slutUgaintrycket. HerrSVANBERG (s): Att vid detta stadium av debatten gå in inågon större diskussion om vore ganska tokigt, och jag skall hellerinte göra det. Jag tror att det avtal vi skall fatta beslut om kommer attfå en mycket stor betydelse för svensk industri och dess möjUgheter framöver. Ur raina synpunkter är särskilt avtalet raed Kol- ochstålunionen att hälsa med tillfredsställelse. Det kommer att ge svenskstålindustri helt andra möjligheter än den hUtills haft att hävda sig ikonkurrensen. Hela detta avtal innehåller en väldig mängd detaljbestäraraelser,anvisningar och sådant. Detta har lett till att det på en del håll uppståttvissa missuppfattningar om detta avtal. Tidningarna i norra har iveckor skrivit raycket ora alt skulle kunna leda tiU en oravändregionalpolitik; raan skulle få svårt att klara den mekaniskaverkstadsindustrin och Uknande industrier på grund av att järnbruken skullefastställa sina priser utifrån vissa basorter. Det järnverk sora ligger i Luleåskulle ha SundsvaU och i vissa fall sora basorter. Det har sagts skulle få kostnader för frakten dit upp, trots att järnet inte fraktas denvägen. Vi har diskuterat denna fråga i näringsutskottet när vibehandlat den del av detta avtal som hänvisats dit. Vi kunde inte finna attdessa farhågor var reella. Vi vet att regeringen tillsatt en kommitté som seröver bestämmelserna. Vi kunde heller inte finna att det skulle föreligga någothinder att lösa den här frågan inom landet. Jag har endast velat framhålla att dettaproblem är uppmärksammat, att det följs mycket noga och att jag är övertygad omatt dessa frågor skall kunna lösas tillfredsställande, så att de svårighetersom det yppats farhågor om inte skall behöva uppkomma. Jag yrkarbifall till utskottets hemställan. Den här länga debatten har i mycket blivit endebatt om termer och positioner, men den Ulustrerar ändå på sitt sätt hur dennafråga har mognat genora åren. Avtalet är, om raan ser det i ett längre perspektiv, ettutvecklingssteg som markerar ökat internationellt beroende och ökadinternationell samverkan. Det markerar naturligtvis ur denna synpunkt ettutvecklingssteg raed både frågor och löften. har ända sedanindustrialismens genombrott varit inriktat på ett omfattande varuutbyte medomvärlden. Intensiteten i denna världshandel ökar successivt genom denfortgående specialiseringen. Våra gamla speciahteter trävaror, järn och stål-trängs relativt sett tiUbaka för mer specialiserade och högt förädladeprodukter. Utvecklingen går sannoUkt vidare i riktning mot ökad specialiseringoch arbetsfördelning inora världssamhället. Det är en utveckling som inte ärutan problem t. ex. med tanke på våra relationer tUl . Kommunikations- och informationsteknikens snabba utvecklingunderstryker också på sitt sätt att vi är inne i en utveckling som alltmer göross till en provins i världssamhället. Omsorgen och vakthållningen kring vårtoberoende ställer med den här utvecklingen allt större krav på vår nationellapolitik. Detta gäller snart sagt alla områden, men sannolikt måste vaksamhetenbli särskilt stor när det gäller den ekonomiska politUc en ochregionalpolitiken. raot den bakgrunden är det föreliggande EEC-avtaletacceptabelt, raen det föratsätter ökad lyhördhet och vaksamhet när det gällerutvecklingstendenser i näringsliv och samhälle. Det är måhända karakteristiskt för situationen och förövrigt också för dagens debatt att lantbruket befinner sig i förgmnden förintresset. Det har också varit förhållandet vid de förhandlingar om medlemskapoch avtal som ägt mm i . Det är betecknande därför attlantbmket tillhör de s. k. areella näringarna och därmed är en integrerad delav landskap och boenderailjö. Lantbruket är alltså inte bara produktion av råvarorför t. ex, livsraedels- och skogsindustri utan en näring, sora mer än andraberör gmndläggande samhällsfunktioner. Jag skall därför något närmare dröja vid konsekvensernaför lantbruket av detta avtal. Det omfattar i princip enbart industrivaruområdetmen berör likväl lantbruket på skilda sätt. Ätt svenskindustri successivt får tillgång tUl en marknad med ca 300 Avtal med EEC, m. m. Nr 139 miljoner människor innebärsjälvklart att avsättningsmöjligheterna väsent- Tisdaeenden ''' förbättras, vilket bör främjatillväxten i samhällsekonomin. Avtal med EEC, m. m. faktum avbetydelse även för svenskt lantbruk. En ökad tillväxt ger en stabU efterfråganpå livsmedel och ger de lantbrukare sora är beroende av sidoinkomster bättreraöjligheter till detta. Vidare skapas möjligheter för en sund strukturellutveckling i jordbruket. En förutsättning för att lantbruket i sin helhet skallkunna få del av denna välståndsökning är emellertid att regering och riksdag ärberedda till en rättvis fördelning av de frukter vi alla hoppas att vi skaUkunna skörda av . Kommer vinstema att stanna i de stora företagen,som har de bästa möjligheterna att utnyttja stormarknaden, ökarinkomstklyftorna i samhället. Det är en utveckling som vi från centerpartietinte kan acceptera. Men avtalet kan även få andra, gynnsamma effekter förlantbruket. Det omfattar i stort sett alla viktigare industriellt produceradeförnödenheter för lantbmket. Stormarknaden bör med andra ord rimligtvis fågynnsamma återverkningar på kostnadssidan i näringslivet totalt och därmedockså ijordbmket. Vidare omfattas skogen, som svarar för i stort sett entredjedel av de samlade inkomsterna i lantbruket, av avtalet. Den förbättringav konkurrenssituationen som efter hand blir resultatet bör leda tillstigande råvampriser och löner för de anställda i skogsbruket och dessindustrier. Ett problem är emellertid att de förädladeskogsprodukterna, papper, papp och pappersprodukter av skilda slag,särbehandlas. Skogsindustrin har därmed inte samma möjligheter som andraproduktionsgrenar att konkurrera ora arbete och kapital. Man bör dock inteöverdriva denna nackdel, eftersom konkurrensläget förbättras även för dessaprodukter. Jag tycker att dagens debatt ibland har tenderat att målautvecklingen på dessa områden i för dystra färger. Naturhgtvis måste man frånsvensk sida verka för att övergångsperioden för dessa produkter skallförkortas. Det kan mycket väl visa sig möjligt, eftersora efterfrågan påpappersprodukter anses öka betydUgt i hela , och dettaraåste självfaUet påverka denna frågas vidare utveckling. Det får också ses som ett framsteg att man skapatförutsättningar för en ökad frihandel för livsmedelsindustriprodukterna. Enförutsättning för att livsmedelsindustrin skall kunna utnyttja denna möjlighetär att prisutjämningen för de råvaror sora ingår i produkterna i verklighetenockså motsvarar skillnaden mellan världsmarknadspriserna och de priser somtUlämpas i respektive EEC. Det finns emellertid anledning förmoda attEEC för flera viktiga livsmedelsindustriprodukter tillämpar ett högre skydd änsom är avsett i avtalet. Det är därför nödvändigt att man genomgående granskarEEC;s gränsskydd och i de fall där EEC bryter raot principen i avtalet försökerfå till stånd förhandlingar sora kan rätta till eventueUa skevheter ikonkurrensförutsättningarna. Det hade varit av intresse, herr talman, att i det härsammanhanget få en koniraentar av handelsrainistern beträffande de intentionerregeringen har i detta avseende. Jordbruket,som är den viktigaste delen av lantbruket, har lämnats utanförden frihandel som avtalet ger andra näringsgrenar. Orsaken är att EEC energisktmotsatte sig alla former av ett mer förpliktande saraarbete påjordbruksområdet. Det var inte möjligt att ens uppnå ett mera begränsatsamarbete. Detta är ett faktum som tyvärr i alltför ringa omfattning harredovisats i debatten. Det innebär å ena sidan att vi bibehåUer vårjordbrukspolitiska handlingsfrihet en fördel som till sin effekt blirberoende av hur regering och riksdag kommer att utforma jordbrukspolitiken iframtiden. Å andra sidan skapar den förändrade marknadssituationen i Västeuropaproblem för avsättningen av svenska jordbruksprodukter. När blir medlem i EEC kommer det efter handatt bli svårare att avsätta exporten av bl. a. bacon, smör och vete på dennamarknad. och de nuvarande EEC-länderna får en väsentligkonkurrensfördel i förhållande till . Eftersom de nya raedlemslän-dernafår en konkurrensfördel på den nuvarande EEC-marknaden, kan dessutom vissasvårigheter uppstå för export av animalieprodukter till t. ex. - enmarknad sora har ett visst, icke obetydligt intresse för svenskt lantbruk. Det har i debatten hävdats att den svenskajordbmksexporten är förhållandevis Uten och att probleraen för jordbrukets deldärför skulle bli marginella. Jag vill emellertid understryka att även orajordbruket i första hand är heramamarknadsorienterat, raotsvarar exporten 20procent av produktionen, Iraporten överstiger emellertid exporten med . Det sora skapar bekymraer är att inte mindre än 70procent av exporten går till den utvidgade EEC-marknaden. Trots en strävan attanpassa produktionen till hemmamarknaden kommer därför EEC-marknaden även ifortsättningen att vara av betydelse för svenskt jordbruk. Den fråga man ställer sig är då: Vad kan vi göra för atträdda vad sora räddas kan av den nuvarande exporten till EEC? För det första står det inskrivet i avtalet att parternaskaU försöka främja handeln även med jordbmksprodukter. Det är ettgrundläggande uttalande, som får tillmätas en avgörande betydelse för detfortsatta handlandet. Eventuella problera i fråga ora handeln skall kunnabehandlas i den blandade kommittén. För det andra har EEC och de nya medlemsländerna i ettsärskilt protokoll framhållit att speciella åtgärder av temporär karaktär skallkunna vidtas för att förhindra en omedelbar förändring av handeln medjordbruksprodukter. Målsättningen från svensk sida raåste här vara att erhållagarantier sora gör det möjUgt att fortsätta en export av nuvarande omfattning.Detta bör inte minst ligga i EEC:s eget intresse, eftersom vår import från EECav jordbruksprodukter är lika stor som vår export till EEC. I detta sararaanhang vill jag betona värdet av att dessaförhandlingar, som redan är aviserade, vilket reservanterna tycks ha förbisett,komraer i gång . utvidgasjordbmksraark-naden, och därefter koramer successivt de problera sora jag härtidigare i all korthet har skisserat att raöta den svenska jordbruksexporten.Vi bör raed andra ord förekorama, och inte förekom mas. Avtal med EEC, m. m. Nr 139 är trotsdetaljrikedomen att betrakta sora ett raraavtal vad Tisdaeenden gäller principerna. Hur vårt fraratida samarbete med den europeiska 17december 1972 ekonomiska gemenskapen kommer att gestaltas blir alltså till icke -------------------- oväsentlig del ett resultat av hur relationerna till fortlöpande Avtal meaatL, utvecklas, hur bevakningen avvåra intressen i EEC-administrationen '"'" sköts och sist men inte minst hur framgångsrika vi blir i vår egen nationellapoUtik när det gäller att säkra sysselsättning och produktion. EEC-avtaletkräver dock, herr talraan, en högre arabitionsgrad i näringspolitik ochekonorai än den som regeringen anser sig kunna acceptera. Dettaär ett ofrånkomligt och uppfordrande faktum, som man inte får glöraraa när vinu går att acceptera detta avtal. i Stockholra (s): Det jag skall säga riktar sig närmast tillherr i sora haft en egen tonart i debatten . Det grandläggande skälet till att vi står utanför EEC ärväl klart för alla raänniskor; vi håller på vår neutralitet och anser att deninte skulle bevaras om vi ginge in i en EEC-gemenskap. Detta skäl har varitavgörande åtrainstone för det socialdemokratiska partiet. Ända sedan TageErlander höll sitt Metalltal har det inte funnits några grupper som svävat påmålet. Åtminstone har vi vanhga människor varit eraot en anknytning till EEC. När i klagar över att fråganinte varit ute till debatt i hans parti, kan detta kanske förklara hansungdomsförbunds ställning . Vi kan emellertid inte klaga över detta ivårt parti. Vi har haft frågan ute i flera oragångar - det finns inte enarbetarkommun som inte behandlat den. Vi har haft fråganuppe i studiecirklar, och vi har följt den. Jag tror inte skall kunna säga att frågans yttre konturer är okända för medleramarna ivårt parti. Man har kunnat följa med utan att vara handelsexpert. ärdessa grundlinjer också accepterade av alla utom av koramunisterna. tog frara ett annat skäl för att man inteskulle ansluta sig till EEC, konsekvenserna på det socialpolitiska området. Hansade att vi i en EEC-gemenskap skulle få svårt att vidhålla densociallagstiftning och skattelagstiftning som vi har. Ja, det är samraa skälsom här i kammaren, i raånga uttalanden och i uppvaktningar till regeringen harkommit fram från de socialdemokratiska kvinnorna. Vi har betraktat dessa skälsom mycket tungt vägande, vid sidan ora neutralitetsfrågan kanske dem som vifäst största avseende vid. Därför är vi till freds med att vi går med iett frihandelsavtal raen inte i någon geraenskap, där de farhågor vi hyste pånågot sätt behöver irritera. Det är väl som sade att liksom inte hängde med; det är inte fråga om attargumentera för att gå eraot EEC utan det gäller ett frihandelsavtal. Det herrMagnusson i här återgivit är vad vi har sagt. man harmoniserar de sociallagar och skattelagar sora finns inora ,betyder detta att kvinnans självständighet inora orarådet för dennalagstiftning bleve raindre än den nu är. Vi skulle få det svårare 128 att utveckla självständighetenytteriigare, och vi har uppfattat det så att människori vårt land accepterar den självständighet som finns när det gällersocialförsäkringarna. De accepterar att vi har en folkpension som inte ärknuten till en anställning och att när man har en pension i en famUj denna inteär knuten tUl mannens anställning och att hustru och barn står på hansförsäkringar. Vi har också alla uppskattat att vi har en familjerätt, sora vihoppas skall ytterligare utvecklas och sora innebär betydligt merprogressivitet än vad man har inom EEC-området. Det är anledningen till att vi inom det socialdemokratiskakvinnoförbundet varit aktiva på den här punkten och helt accepterar denutveckhng som vi har sett . har fortfarande sina farhågor mot enanslutning. Det har alla vi andra också. Jag tycker att skallvara tacksam mot alla dem som varit uppmärksamma på det här området. har tydligen läst ett anförande som jaghade här i kamraaren . Han återgav anförandet ord för ord.Jag vet inte om han var med så mycket då våra uttalanden fälldes,raen han är nu lika progressiv sora vi var för länge sedan. Och tror hanalltså fortfarande att han slåss eraot en anslutning till EEC. Det var också intressant att åberopade sigpå de norska och danska folken, där raånga gått emot en EEC-anslutning. Menvarför inte glädjas över svenska folket, som praktiskt taget helt och hålletstår på den ståndpunkten att vi icke skall gå in i EEC. förordar en folkomröstning om det häravtalet. Men det är väl inte så att inbillar sig att raan dåskulle få en sådan frondering raot vårt handelsavtal som man har haft iDanraark och raot en anslutning? Det är felaktigt att sora sinasympatisörer räkna dem som i och var emot en anslutning.Sympatisörerna finns icke för inställning. Vi är ju på samraalinje som dem som i våra grannländer fronderat och i viss raån också fått rätt,och det gäller nästan hela svenska folkets inställning i dessa frågor. Jag tror inte att vpk i resonemanget ute bland vanligamänniskor skall försöka göra det till en folkupplaga att vpk hållit päkvinnornas självständighet. Det vore riktigare att tittade efteroch såg att han inte är ensam på den punkten. Hela vill slå vakt orakvinnornas självständighet. tar skäl som anförts för något heltannat och använder dem för sin separatistiska inställning. Det är felaktigt. Avtal med EEC, m. m. HerrMAGNUSSON i (vpk): angriper raig för saker sorajag sade i mitt första anförande. Jag berörde dels en del avsociallagstiftningen, dels kvinnornas ställning inom EEC. Jag förstår inte riktigt varför angriperraig, eftersom och jag tydligen är av samraa raening beträffandesituationen inora EEC på det området. Vad jag uttalade var mycket riktigtfarhågor om att därest vi kommer in i EEC, komraer vi naturligtvis att drabbasav samma missförhållanden som råder där. Detta sadejag dock mot bakgrunden av den principiella uppfattning. 9 protokoll 1972. Avtal med EEC, m. m. som vi harredovisat tidigare i debatten och som borde vara medveten om,nämhgen att vi anser att detta frihandelsavtal är ett första steg på väg in iEEC. Har vi denna principiella uppfattning måste vi också redovisa deframtidsperspektiv som kan bli följden av en anslutning till EEC. Det tyckerjag inte kan vara fel. Sedan säger att det är alldeles felaktigt avraig att åberopa vUka grupper som har kämpat emot EEC-anslutning i ochNorge. Jag redovisade att arbetarklassen var den bärande i motståndet, alltsåde djupa folkleden. Jag håller på att det är fullkomligt riktigt. Jag ärövertygad om att det inte förhäller sig så, som i säger,nämligen att det bland de människor, sora var emot en fullständig anknytningtill EEC, inte fanns sådana som också var emot ett frihandelsavtal av den sortsom vi tar ställning till . Jag är helt övertygad om att det inteförhåller sig på det sättet. i (s): Jag har inte sagt att det inte skulle finnasen och annan koraraunist i Danraark eller . Det har jag inte sagt. Men jagsade att de stora grupper som sympatiserar med den svenska hållningen får inteherr i räkna in som sympatisörer tUl den hållning som nihar . När ni påstår att det är en principiell inställning, att man är taktiskoch agerar spåman då har man missförstått ordet principiell. Överläggningenvar härmed slutad. yttrade; Propositioner framställs först påbifall tiU eUer avslag på det av under överläggningen framställdaförstahandsyrkandet om folkomröstning ra. m. detta yrkande avslås ställesproposition på bifall tUl eller avslag på det av fraraställdaandrahandsyrkandet om avslag på Kungl. Maj.ts proposition nr 135. Om ocksådetta yrkande avslås ställes proposition pä bifall till utskottets hemstäUan iövrigt under denna punkt. yrkande har i stencil utdelats tillkammarens ledamöter. Det av i första handframställda yrkandet om folkomröstning m. m. Propositioner gavs dels på bifall tUl, dels på avslag pådet av under överläggningen framställda förstahandsyrkandet omfolkoraröstning ra. m., och förklarades den senare propositionen vara medövervägande ja besvarad. Sedan begärt votering upplästes ochgodkändes följande voteringsproposition: Den sora vill att kammaren avslår det av överläggningen framställda förstahandsyrkandet om folkomröstning m.m.röstar ja, den det ejvUl röstar nej. Vinner nej har kammaren bifallit detta yrkande. Vidomröstning genora uppresning förklarades flertalet av kammarens Nr 139 Avtal med EEC, m. m. ledamöterha röstat för ja-propositionen. Då begärde rösträkning verkstäUdesvotering med omröstningsapparat. Denna omröstning gav följande resultat: Nej - 15 Avstår - 2 Det av i andra handframställda yrkandet om avslag på Kungl. Majits proposition nr 135