prot · FV09143 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag vill först säga ett par ord ora vad soravar avsikten raed den skrivning sora finns i utskottets utlåtande i sarabandraed det beslut vi fattade 1969. Avsikten raed den skrivningen var inte att maninte skulle genomföra reformen i vissa områden i landet, utan avsikten var juatt i den raån det hade inträffat någonting sedan man bildade kommunblocken sommotiverade en omprövning av blocken och som kanske t. o. ra. skulle raotiveraatt man inte gjorde en sammanläggning, sä skulle den möjligheten finnas. Det ärden typen av omprövningar som vi nu får göra, när sararaanläggningarna sker,men det är inte fråga ora något genereUt avstående från att fullfölja reformeni vissa delar av landet. När vUl försöka göra gällande att detskulle vara särskilt värdefullt och gynnsamt för glesbygdens komrauner ora intekoraraunindelningsreformen fullföljdes, förvånar det mig med tanke på denattityd hans parti ändå intar tUl regionalpolitiken. Jag kan självfallet intestå här och försöka mig på att utvärdera vUka förändringar som har skett ialla koramuner sora har gjort saramanläggningar . Vad jag emellertidkan säga är att om vi inte skapar någorlunda bärkraftiga komraunala enhetersora får möjligheter att svara upp eraot de regionalpolitiska insatser soraskall göras från statens sida, koraraer vi inte tUl rätta med den utvecklingsora vi nuraera är överens ora att vi raåste försöka vända, nämligen den snabbautflyttning som vi just har haft ifrån glesbygderna och som vi måste göranågonting åt. Det skulle, herr talman, tarva en oerhört lång historiafrån min sida för att klarlägga alla de här tingen, men jag tycker att det ärfel att jag här natten före den regionalpolitiska debatten skall börja dendebatten. Det är väl bättre att det får anstå tUl , när denregionalpolitiska debatten skall gå av stapeln. Men jag har velat göra dessaantydningar och hänvisar i övrigt tUl de motiveringar som har angetts i raittsvar. Jag är väl medveten om att bärkraftigaenheter är en ganska viktig förutsättning för att bedriva regionalpolitik. Menvad jag betvivlar är att enheterna blir så raycket raer bärkraftiga av att mantöjer ut dem över oändligt stora glesområden, som exemplet från Härjedalenvittnar om. Det är det jag betvivlar, och det är mot den bakgrunden sora jagställer frågan tUl statsrådet: Vad har raan för erfarenheter från de områdendär raan har genomfört sararaanslagningar? Det borde vara ganska rimligt,tycker jag, att man hade vissa erfarenheter utvärderade därifrån och toghänsyn tUl dem. Det är ju ändå en ganska skör Uvsgnista i raånga av de härorarådena, och raan får inte vidta så vidlyftiga åtgärder att det ytterligareförsärarar situationen. säger statsrådet att den här undantagsbestämmelsenegentligen inte avsåg sådana här specieUa omständigheter utan den skulle gällaunder förutsättning att något extra hade inträffat efter det att kommunblockenvar fastlagda. Jag tycker att det i och för sig har mträffat ganska många tingsedan dess. Vi har fått betydUgt försämrade komraunikationer och försämradeförhållanden även i andra avseenden. Och det tycker jag också borde vara skälför att skynda något långsararaare, så att raan Ang. sammanslagningen av glesbygdskommuner Ang. sammanslagningen av glesbygdskommuner verkUgenutvärderar den bästa modellen för en kommun i dessa områden. Det går inte attgöra en mall som passar för både tättbebyggda områden och oraråden i de raestutpräglade glesbygderna. Regeringen borde kunna ge ett svar på frågan vUkaerfarenheter raan har vunnit under de år som storkommunerna nu har fungerat ien del glesbygdsområden. i (c); I denna sena eller tidiga - timme drar mansig för att medverka tUl att debatten blir lång. Men jag skall inte delta iregionaldebatten och i överraorgon, ora det kan vara en tröst förstatsrådet. Jag skulle vUja anföra några synpunkter i den rent principielltviktiga och intressanta fråga sora har tagit upp. stäUde frågan: VUka är erfarenheterna avredan gjorda komraunsaramanläggningar? Jag vUl i det sammanhanget beröra hurmänniskorna i utpräglade glesbygdsområden upplever dessa nya storkommuner. Vi har ett exempel i som statsrådet välkänner tUl, nämUgen ,\lvdalens nya kommun. Dit hänförde man och . Jaghar goda kontakter med ytterorarådena de gamla fjällområdena som jag oftahar tUlfälle att besöka. Där sägs det samstämmigt att det inte har blivitbättre. Kontakterna med kommunala myndigheter och servicekontakterna överhuvud taget har blivit sämre som en följd av kommunsararaanläggningen, när raanhar fått 1215 mU tUl sin nya centralort. Det är faktiskt den erfarenhet somman har . Dessutom uppstår nya problera. I dessa utprägladeutkantsområden, där man får en åldrande befolkning och en ökad isolering, fårraan också sociala problera genom brist på hemhjälp osv. I de gamlacentralorterna fanns det större raöjligheter att följa upp sådana frågor. riksdagsbeslut om förutsättningarna förkoraraunsamraan-läggningar sades att i utpräglade fjäll- och glesbygdskommunerkunde man göra undantag från det befolkningstal på 8 000 invånare sora man dådiskuterade. Jag vUl minnas att det sades i utredningen och också ipropositionen, att man i dessa områden kunde göra speciella insatser, sora raannu diskuterar i glesbygdsutredningen och som statsrådet har signalerat skallkomma . Man kan då diskutera särskilt skatteut-järaning osv. för attstödja de kommuner som inte når upp tUl detta befolkningstal. Innan man beslutar ora exempelvis , som jagockså känner tiU, finns det anledning att fundera över om man inte bör pröva demöjligheter som beslut gav underlag för. Man bör, som , dra erfarenheter av de komraunsamraanläggningar som redan har fjorts. Man skall inte bara klara sammanläggningen så snart sommöjligt - jag tror att det också är angeläget att raan får en ändamålsenligsammanläggning med hänsyn till de krav på service och närkontakter sommedborgarna har. Låt inte, herr statsråd, bli ett heligt datum! Regeringenhar dock vissa möjligheter att fråga sig: Kan det inte vara anledning,ora det finns ett önskeraål från ett stort antal av de nya kommunernasinvånare, att pröva ora man inte kan låta en sararaanlägg-ning som exerapelvisden i anstå tUl den för att samla mera erfarenheterpå det här området? Herr statsrådet och jag har diskuterat de här frågornaförut. Jag har också en principiell fråga om mitt eget län, som statsrådetkänner tUl, där man kanske från andra utgångspunkter måste pröva om huruvidaraan kan vara färdig att lägga ihop 1974. Den här reforraen har ändock - det skall jag erkänna,eftersora jag inte har varit raotståndare tUl den i alla delar - raångafördelar, raen det gäller att se tUl att raan genoraför den på ett sådant sättatt raan kan utnyttja de fördelarna. Därför tror jag det kan vara klokt att tadet litet lugnt . kan vara ett exerapel på det. Även om mandär inte når upp tUl de ambitioner för undantag som vi hade 1969, når raan upptUl de förutsättningar sora angavs 1962. Det finns kanske raöjlighet förstatsrådet att fundera på detta. Kan raan inte vänta tUl 1977? En svårighet som man alltid har när raanskall göra järaförelser är ju att man inte kan jämföra med hur det skulle hablivit därest man hade avstått från att vidta en åtgärd. Den utveckling vi vetatt vi har haft i de här områdena har inneburit en snabb utflyttning. Vad harvi diskuterat? Jo, angelägenheten av att så snabbt sora raöjligt kunna kommatUl rätta med den utvecklingen - skapa bättre förutsättningar för utkomst åtraänniskorna i de här bygderna, förbättra möjligheten att stanna kvar, ökatUlfällena att få sysselsättning och service. Vad har vi konstaterat att vi måste göra? Vi måste tUlförade har bygderna nya raöjligheter som de inte har haft tidigare. Vi vet att vikanske inte orkar med att göra det i var och en av de gamla, små kommunerna. Vimåste försöka samla krafterna för att tUlföra bygden som helhet de nyaraöjUgheterna. Det är förutsättningen för att vända UtveckUngen, och det är detvi satsar på. Om vi skulle vänta med just de här bygderna, då skulle vivänta med de bygder sora bäst behöver stöd just . Vi skulle skjuta detstörsta problemet . Jag tror att det är fel att ställa de bygdersom behöver hjälpen i första hand utanför möjligheten att få den så snabbt somdet över huvud taget finns förutsättningar för. Jag delar statsrådets uppfattning att man börtUlföra dessa bygder någonting. Man har tagit ifrån dem så pass raycket att deti och för sig är hög tid att tUlföra dem någonting. Men jag begriper inte vadman tUlför, om man endast slår ihop stora områden. Min svårighet att förståfördelen med det delas ändå av väldigt raånga av de koraraunalmän som har atthandlägga de här frågorna och av människorna som är intresserade av dem i dehär bygderna. Om vi tar som exempel, vet vi att det rör sigom en stor geografisk yta, och det finns utan tvivel behov av mer än encentralort i Ang. sammanslagningen av glesbygdskommuner Ang. förberedelserna för kommunsammanläggning ett såstort oraråde. Man måste, tycker jag, ta hänsyn tUl det också, när man går mför att tUlföra dessa bygder nya möjligheter. Om man gör det får man inte börjamed att ta bort vissa möjligheter men jag är rädd att man gör det, om manskyndar fram med reformen. Man borde dröja och se, för det är ändå inte genorasjälva sammanslagningen som man kommer att lösa problemen. Jag tycker attsvaret också ger besked om att det är andra insatser som måste tUl för atträdda de här bygderna, och då är mindre omfattande sammanslagningar tUlräckligtstora planeringsenheter. Överläggningen var härmed slutad. § 11 Ang. förberedelserna för kommimsammanläggning Herr civilministern ordet för att besvara (ra) den 29 noveraber fraraställdainterpeUation, nr 238, och anförde: har frågat mig omkommunsammanlägg-ningarna kommer att förberedas av sammanläggningsdelegerade isamtliga komraunblock. EiUigt 19 § lagen (1919:293) ora ändring i koraraunal ochecklesiastik indelning kan Kungl. Maj:t, i samband med förordnande om ändring ikoramunal indelning, föreskriva, att beslutanderätten i kommunen enligt den nyaindelningen skall utövas av saramanläggningsdelegerade till dessindelningsändringen träder i kraft. Sararaanläggning av korarauner innebär vanligtvis att degamla kommunerna upplöses och en ny koramun bUdas. Sammanläggnings-delegeradeutses alltid för nybUdad kommun. I vissa undantagsfall kan emellertid sammanläggninggenomföras utan att ny kommun bildas. Om en eller ett par små kommuner läggssamman med en avsevärt större koramun brukar detta genomföras på så sätt attden större kommunen får bestå och vidgas med övriga områden. Enligt praxisraeddelas förordnande ora att sararaanläggningsdelegerade skaU utses även isålunda vidgade kommuner om indelningsändringen raedfört en folkraängdsökningpå . Även när indelningsändringen medfört mindrefolkmängdsförskjutning än har det i vissa fall ansetts motiveratatt utse sararaanläggningsdelegerade t. ex. därför att det fraraställtsönskeraål om detta. De samraanläggningar, som avsesträda i kraft , kommer, såvitt nu kan bedömas, i det alldelesövervägande antalet fall att ske genom nybildning varigenomsararaanläggningsdelegerade, efter Kungl. Maj:ts beslut om indelningsändring,kommer att ansvara förbi. a. förberedelserna för sammanläggning. HerrKOMSTEDT (ra): Jag tackar statsrådet för det snabba ochkorta svaret på rain interpellation. Vid denna sena timme skall jag försökafatta mig lika föredömUgt kort. Svaret bestyrker näraligen rain egenuppfattning att sammanläggningsdelegerade alltid skall utses då det är fråga omnybildan- Då jag emeUertid har kunnat konstatera att man i vissakomrauner har beslutat att nybUda kommun och att inte utse någrasammanläggningsdelegerade, skulle det vara intressant att få närmareinformation om hur man från Kungl. Maj:ts sida kommer att följa upp dessaärenden. Komraer departementschefen att vidta några ytterUgare åtgärder för atttillgodose minoritetskommunernas berättigade önskemål ora att utsesararaanläggningsdelegerade? Jag talar här givetvis ora sådanakommunsammanläggningar där folkmängdsökningen överstiger de soradeparteraentschefen omnämner i sitt svar. Ang. förberedelserna för kommunsammanläggning Vi får ju framställningen orakommunsammanläggning och har att fatta beslut om den. I framställningen finnsockså förslag ora sammanläggningsdelegerade, och då hanterar regeringen de härbesluten i enUghet med de riktlinjer som jag har redovisat i mitt svar. (ra); Det är bara på det sättet att en kommun,oavsett vilket styre den har, med en än så Uten majoritet kan besluta att maninte skall utse sararaanläggningsdelegerade, trots att de korarauner som skallinkorporeras överstiger det procenttal som statsrådet redovisade i sitt svar. Jag menar att det är betydelsefullt för dessa småkorarauner som skaU inkorporeras att få veta hur man från statsmakternas sidaser på detta. Det är ju ändå statsmakternas beslut som ligger till grund försammanläggningarna. Då är det klart att den kommunen begär att blihanterad i den bästa möjliga deraokratiska ordning. Det finns faU från raitteget län där jag klart kan bevisa att raajoriteten i den stora kommunen harvägrat att utse sammanläggningsdelegerade, som man har beslutat attnybilda. Det gäller inte saramanläggning, utan som man ikommunfullmäktige beslutar att inte utse sammanläggningsdelegerade har mankonstigt nog tidigare under sammanträdet beslutat att man skall nybildakommunen. Och det intressanta i min fråga är hur statsrådet avser att hanteradetta spörsmål. Eftersom det inte är kommunerna som avgör omsammanläggrungsdelegerade skall tUlsättas eller ej enligt de här principernakan jag tveklöst svara, att ifall en kommun befinner sig i den situationen attden har av invånarantalet i den samlade nya kommunen, såkomraer sammanläggningsdelegerade att få lov att utses där, om framstäUninggörs om det från den kommunens sida. Det kommer i regeringens beslut attförordnas att det blir sararaanläggningsdelegerade. Även ora alltså den störrekoraraunen skulle raotsätta sig detta, så koramer regeringen att förordna omsammanläggningsdelegerade. 16 protokoll 1972. Ang. utformningen av fiygterminaler HerrKOMSTEDT (ra): Jag ber att få tacka statsrådet ytterligareen gång för svaret. Det är ett mycket klart konstaterande och ett klarläggandebesked på en punkt där det i vissa kommuner råder betänksamhet. Jag haruppfattat detta synnerligen positivt och anser att man i dessa kommuner kan seframtiden an med tillförsikt, då statsrådet kommer att tillse att man förordnarom sammanläggningsdelegerade trots den stora kommunens något odemokratiskahandlande. Överläggningen var härmed slutad. Herr komraunUcationsrainistern erhöll ordet föratt i ett sararaanhang besvara dels ' (ra) den I novemberframstäUda interpellation, nr 202, dels i (s) den 29november framställda interpellation, nr 237, och dels () ikammarens protokoll för intagna fråga, nr 359, och anförde: har frågat mig ora svenskaflygplatser kommer att byggas enligt finger-hus-principen och vUkaintemationeUa erfarenheter som påverkar rain syn på utforraningen avflygplatser. har frågat ora jag är beredd att lämna enredogörelse för för- och nackdelar hos de två typer av lösningar som diskuteratsunder arbetet med planeringen av Arlandaterminalen. har frågat om jag efter de invändningar sorarests mot att utforma storflygplatsers flygterminaler enligtfinger-hus-principen vill låta utreda för- och nackdelar med rundahusprincipen. Eftersom samtliga frågor synes ha sina utgångspunkter iArlandaprojektet har jag ansett det lämpligt att besvara de bådainterpeUationerna och den enkla frågan i ett sammanhang. De frågor som ställts tyder på att de olika beslut sorafattats i Arlandaärendet inte tiU alla delar blivit kända för frågestäUarna.Låt mig därför som inledande information i korthet rekapitulera dessa beslutoch bakgrunden till dem. överläranade luftfartsverket till Kungl.Maj.t en översiktlig utredning ora Ariandas fraratida utbyggnad. För attgranska förslaget tillkallade Kungl. Maj:t särskilda sakkunniga,den s. k. Ariandagruppen 70, förkortat Äg 70. Gruppen avlämnade i juU samma årsin rapport, sora remissbehandlades. Äg 70 hade i stort inga invändningar motverkets förslag raen föreslog en viss nedbantning av projektet. I fråga om stationsbyggnadens utforraning hadeluftfartsverket föreslagit en principmodell som innebär en central huskroppvari funktioner såsom incheckning och bagagesortering samlas och tvåplattformsenheter kring vilka flygplanen ställs upp. Äg 70 fann att verketsförslag kunde läggas till grund för det fortsatta planerings- ochprojekteringsarbetet. inkom senare, i deceraber 1970, raedförslag tUl byggnadsprogram för stationsbyggnaden. Programmet byggde på degrundläggande fömtsättningar och principer som redovisats i utbyggnadsplanenmed anpassning till de synpunkter som Äg 70 fört frara. Efter ingående beredning inora kommunikationsdepartementetoch sedan överenskommelse med träffats om bidragtill bl. a. kostnaden för projektering meddelade Kungl. Maj:t i januari 1972föreskrifter för det fortsatta utrednings- och projekteringsarbetet avseendestationsbyggnaden. Maj;t föreskrev bl. a. att arbetet skall bedrivas ihuvudsaklig överensstäraraelse med de förutsättningar som angetts i verketsbyggnadsprograra och med beaktande av vad Äg 70 anfört i fråga ora möjhgakostnadsbesparande åtgärder. Någon tid härefter kontaktadeskommunikationsdeparteraentet av en arkitektgrupp sora utarbetat översiktligtförslag till annan utforraning av stationsbyggnaden, det s. k. runda huset.Efter ett antal kontakter med departementet och uppvaktningar hos mig i ärendetinköra arkitektgruppen i raaj raed skrivelse, vari herastäUdes attmndahusförslaget skulle läggas till grund för genoraförande eUer - om detpresenterade materialet inte ansågs tillräckligt att förslaget skulle fåföras fram till förslagshandlingsstadiet. Yttrande i ärendet angående det s. k. rundahusförslagetavgavs av luftfartsverket i sararåd raed . Tillyttrandet fogades bl. a. en inom SAS utarbetad promeraoria. Verken och SAS varstarkt kritiska mot förslaget. Det framgick bl. a. att luftfartsverket ochbyggnadsstyrelsen fäst avgörande betydelse redan vid det förhållandet attrandahusalternativet var ofördelaktigt från driftkostnadssynpunkt. Verken fanndet "ostridigt" att personalökningen skulle bU minst 80 personerjärafört raed det av luftfartsverket utarbetade förslaget. Runda huset visadeinte upp sådana fördelar att dessa vägde upp kravet på ökad personal. SAS ansågför sin del att förslaget på väsentliga punkter var helt oacceptabelt. Med hänsyn härtUl och tUl resultatet av ytterligareberedning inora kommunikationsdeparteraentet innefattande en samlad funktionelloch ekonomisk värdering av rundahusalternativet läranade Kungl. Maj;t i beslutden arkitektgruppens skrivelse utan åtgärd. Mot bakgrund av den grundliga prövning avrundahusalternativet som skett avser jag inte att föranstalta om någonytterligare utredning av detta. Jag vUl ora den av luftfartsverket fraralagda raodellenframhåUa att den tillgodoser alla rimliga servicekrav tUl godtagbaraanläggnings- och driftkostnader. Förslaget har föregåtts av orafattandeutredningar, i vUka ingått studier av befintliga och planeradestationsbyggnader på ett stort antal flygplatser i och Nordamerika.Förslaget bygger på en väl beprövad, internationellt accepterad princip somanpassats till trafikförhållanden och geografiska förutsättningar. Det val som träffats om utformningen av Arlandasstationsbyggnad för utrikes trafik innebär naturligtvis inte någon bindningtill viss principiell utformrung av stationsbyggnader över huvud taget.Utforraningen av andra stationsbyggnader får avgöras med utgångspunkt frånoraständighe- Ang. utformningen av fiygterminaler terna ivarje särskilt fall. Omständigheter sora påverkar utformningen avstationsanläggningar är bl. a. flygtrafikens karaktär - t. ex. andelenterminerande trafik respektive transit- och transfertrafik samt fördelningenpå inrikes respektive utrikes trafik - flygtrafikens omfattning, flygbolagenssamt tull- och polismyndigheternas expeditions- och kontrollrutiner. Det är viktigt att i sådana frågor dra lärdom averfarenheter som vunnits i andra länder. Så sker också genom attluftfartsverket som en naturlig del av sin verksarahet fortlöpande studerarbefintliga flygplatser och flygplatsprojekt och saramanträffar raed speciaUsteri olika länder som planerar och sköter driften av flygplatserna och trafiken. Ikonkreta projekt - som exempelvis skett i Arlandafallet - anUtar verket ocksåinternationeU expertis på konsultbasis. /ENNERFORS (m): Jag ber att få tacka för det relativt långaoch utförliga svaret på min interpellation. Här är det alltså fråga om utformningen avstationsbyggnaden på ett av våra större flygfält. Den frågan har naturligtvisstort intresse, inte enbart med tanke på det flygfältet utan också med tanke påframtida flygfält. Skall det vara ett hus enligt fingerhuslösningen, eUer skalldet vara ett runt hus? Jag beklagar verkligen att ett projekt av så stortriksintresse har genomförts på sätt som skett och att man har kommit så långt ihela proceduren att det nu tycks vara svårt att ändra sig. Man kan nämUgenifrågasätta, om inte ett så viktigt ärende och en fråga av så pass stortriksintresse kunde ha varit hjälpt med någon form av arkitekttäv-Ung. Sä småningora har det ändå i beslutsprocessen framkommitett alternativ, nämligen det som den s. k. arkitektgruppen har presenterat omrunda husets princip. Jag vill först anföra att jag tycker att det är uppenbaranackdelar med fingerhuslösningar. De som har haft nöjet och förmånen att seandra flygplatser runt om i världen har enbart dåliga erfarenheter av denna typav stationsbyggnader. Vi har en sådan mycket nära oss, nämligen . Allade sora koraraer den vägen till värt land har varit med om all denobekvämlighet som man kan uppleva på den flygplatsen raed alla de långagångavstånden, som verkligen är besvärande. Dessutom måste man peka på andranackdelar när det gäller fingerhuslösningen; jag tänker på den arbetsmiljösora bUdas meUan de här "fingrarna" med buller och avgaser. Även orastatsrådet i sitt svar sade att man tagit del av erfarenheterna ute i världen,måste jag påpeka att många av de nya flygplatserna byggs just enligtrundahusprincipen. Vi kan se på , på raed i NewYork, , Dallas-Fort Worth, Kaltenkirchen i Haraburg och den allrasenaste, . Vad är det då för fördelar med rundahusprincipen? Det ären korapakt lösning, som ger avsevärt större flexibUitet i användningssättet.Gångavstånden blir avsevärt kortare. Den lösningen blir personalbesparan-de.Från expertUåll säger man att den lösning sora arkitektgmppen lagt framskulle öka personalbehovet med 80 personer. Själva säger man att den skulleminska personalbehovet med 40 personer. Jag är självfaUet inte någon expert pådet här. Jag har dock mycket noggrant gått igenora de handlingar sora finns,och jag vill inte utan vidare säga att ökningen med 80 står helt klar i dessauträkningar för övrigt har jag inte sett så mycket av uträkningarna frånverken, och de uträkningarna är för övrigt inte heUer sä detaljerade somuträkningarna från arkitektgruppen; dera kan man följa från punkt tUl punkt ochse hur de räknat fram de olika talen. Vilket som är rätt, +80 eUer -40, skalljag naturligtvis låta vara osagt. Men jag skulle i detta sammanhang, herrstatsråd, vilja påminna ora något som är rätt märkligt när vi använder oss avflyget. Vi har det UtomordentUgt bekvämt så snart vi kommer på flygplanet, ochvi blir verkligen utsatta för en fömäralig service i aUa avseenden. Men när viskall ta oss från parkeringsplatsen, från bUen eUer från bussen och tiUflygplanet, då är det sämre med servicen. När en flygtur tUl någon plats ute iEuropa eUer på andra sidan ändå kostar så oerhört mycket, är det trotsallt rätt märkligt att man inte skaU ha råd att satsa på den personal som krävsför att servicen skall vara fullt tUlfredsstäUande även i stationsbyggnaden.Jag undrar om man verkligen tagit hänsyn till de krav som jag som konsument kanha på service.