prot · FV0927 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:t skallkomma till med varje indelningsändring. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet I fråga om själva principerna för reformen finns det somjag ser det inte någon skillnad mellan folkpartiståndpunkten ochutskottsmajoritetens ståndpunkt, ty de riktlinjer för reformens genomförandesom utskottet angivit har icke mött någon gensaga från reservanternas sida.Därför är det faktiska läget det att varken reservanterna eller utskottetsmajoritet kan säga exakt hur många polisdistrikt som vi kommeratt få när reformen är genomförd. Man anser att det inte kommer att bli ett sålågt antal som vad propositionen avsett, men ett exakt antal har ingen av ossvågat ange. När det, herr talman, gäller vissa frågor rörande detpraktiska polisarbetet vill jag endast kort säga att de motionärer som harföreslagit en aktiv samverkan mellan hem, skola och sociala myndigheter redan ioch för sig var tillgodosedda genom de åtgärder som Kungl. Maj:t vidtagit dåman rekommenderat att samarbetsorgan skulle bildas i kommunerna för ettintensifierat samarbete mellan , skola och polis.Länsstyrelserna har för övrigt ålagts verka för att sådana samarbetsorganbildas. Utskottet har alltså med tillfredsställelse kunnat notera att det somvi också bedömer som väsentligt nu i alla fall är åtgärdat. När det gäller frågan om kvarterspoliser konstaterarutskottet att en fullt genomförd kvarterspolisorganisation är mycketpersonalkrävande. En sådan organisation bör enligt min personliga meninggenomföras successivt, men vi hälsar inom utskottet med tillfredsställelse detinitiativ som tagit då den rekommenderat en ökadtjänstgöring till fots och att man i övrigt skall se till att tillgängligapersonalresurser för övervakning används på bästa möjliga sätt. När det därefter gäUer frågan om medborgarinflytandet harvi även här inom utskottet stannat vid en något annan ståndpunkt än vadpropositionen föreslagit. Vi delar självfallet uppfattningen att det ärglädjande att man nu föreslår att polisnämnderna, som endast hade en rådgivandefunktion, skall ersättas med polisstyrelser med beslutande funktion. Vi troratt det kommer att ge den lokala polisorganisationen en bättre chans tillkommunal och medborgerlig förankring än som är fallet. Så långt är vi alltsåeniga med propositionen. Men när det sedan gäller vilka som skall utse ledamöternai polisstyrelserna har vi kommit till en annan ståndpunkt än propositionen.Enligt polisutredningens förslag skulle medborgarrepresentanterna föreslås avkommunfullmäktige i de fall där polisdistrikt består av en enda kommun och iövrigt av eller kommunfullmäktige i lands-tingsfria kommuner.Propositionen föreslår att primärkommunerna utan undantag skall utseledamöterna. Utskottet har i stället stannat för att landstingen respektivekommunfullmäktige i de landstingsfria kommunerna bör vara valkorporation. Mensjälvfallet måste enligt utskottets mening samråd ske med primärkommunerna idenna fråga. Anledningen till att vi har föreslagit landstingen somvalkorporation är att vi tror att man därigenom kommer att kunna få ensammansättning av polisstyrelserna som återspeglar den partipolitiskaställningen. Vi har inom utskottet ansett det väsentligt att man ipolisstyrelserna får representation för de poHtiska partier som finnsrepresenterade, och vi rnenar att detta önskemål lättare kommer att kunna tillgodoses om landstingenblir valkorporation än om priniärkommunerna blir det - låt vara att kanske inteheller detta är en idealisk lösning. Beträffande antalet ledamöter i polisstyrelserna har det ipropositionen föreslagits att styrelsen skall bestå av polischefen och sexmedborgar-representanter. Utskottet har stannat för att denna lösning är bramen har menat att man i enstaka undantagsfall kan tänkas komma i en situationdå ett något större antal vore motiverat. Vi har speciellt tänkt på sådana falldär i ett distrikt finns en eller flera mycket folkrika kommuner. Då kan detvara motiverat att man får ett större antal ledamöter, och vi har sagt att mankan tänka sig högst åtta ledamöter, men fler bör inte komma i fråga. I motioner har också föreslagits att personalen skulle blirepresenterad i polisstyrelserna. Utskottsledamöterna har i den fråganenhälligt förklarat att vi vill avvakta den utredning om fördjupadföretagsdemokrati som pågår inom statsförvaltningen, och vi vill inte föregripaden med att nu ta ställning i denna fråga även om vi har sympati för tanken somsådan. Frågan om ordförandeskapet i polisstyrelserna har ocksåvållat stora diskussioner. Där vill jag erinra om bakgrunden. Polisutredningensmajoritet ansåg att de regler som gäller för kommunala nämnder skulle varavägledande och att ordförandeskapet borde ligga hos någon av de förtroendevaldaledamöterna. Men en minoritet i polisutredningen föreslog att polischefenskulle vara ordförande. Den linjen har departementschefen gått på, och ipropositionen föreslås alltså att polischefen skall vara ordförande ipolisstyrelserna. För egen del hade jag rätt stora sympatier för det förslaget,men det flnns naturligtvis här som i många andra fall skäl för och emot.Utskottet har till slut stannat för att förorda att ordföranden ipolisstyrelsen skall utses bland de förtroendevalda ledamöterna. Förslag om attpolisdistrikten själva kunde besluta i detta fall och ibland utse polischefentill ordförande, ibland låta någon förtroendevald ledamot bli ordförande, harvi avvisat. Vi menar att det är angeläget att man får en enhetlig modell föralla polisstyrelser. Därför har vi alltså stannat för att någon av deförtroendevalda ledamöterna bör bli ordförande. Självfallet finns det väl anledning att konstatera attpolischefen, som skulle vara självskriven ledamot i polisstyrelsen, genom denfackkunskap som han besitter ändå kommer att inta en särställning i styrelsen.Han kommer naturligtvis att få fungera som föredragande i flertalet frågor. Departementschefen föreslår en noggrann avgränsning mellande uppgifter som skulle ankomma på polisstyrelsen i plenum och de uppgifter somåligger polischefen ensam. När det gäller den ärendefördelningen vill jag korterinra om att i plenum skulle enligt förslaget avgöras viktigare frågor omorganisation och arbetsordning, förslag av större ekonomisk betydelse och ävenfrågor om tillsättande av kvalificerade polismanstjänster. Ärenden som innebärutövning av polisledningen -och de är ju det alldeles övervägande antalet skulle däremot falla helt utanför medborgarrepresentanternas befogenhetsområdeoch skulle alltså åvila polischefen ensam. I det här sammanhanget vill jag säga några ord om detsärskilda yttrande som är fogat till betänkandet av och mig. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet yttrandetkritiserar vi förslaget till lag om polismyndighet. Enligt lagförslaget skullemed polismyndighet avses polisstyrelsen i distriktet och inte, som tidigare,polischefen. Vi som står för det särskilda yttrandet har ansett att den härlagtekniska lösningen är mindre lyckad, eftersom den faktiskt ger en felaktigbild av den tänkta uppgiftsfördelningen mellan polisstyrelse och polischef.Det är, som jag sade, polischefen som ensam kommer att handlägga det alldelesövervägande antalet ärenden, och då är det egendomligt att med polismyndighetskall avses polisstyrelsen, som ju ändå har den mindre delen av ärendena inomsitt beslutandeområde. Man kan också fråga om myndighetsbegreppet passarsärskilt väl när det gäller en förtroendevald styrelse, som i och för sig inteskall fullgöra någon myndighetsutövning utan vars hela syfte är att skapagarantier för insyn och för lokalt förankrat medborgarinflytande. Det verkar kanske litet egendomligt, herr talman, när manär så bestämt övertygad som jag är om att den här lösningen är felaktig, attjag ändå inte har avgett någon reservation. Jag vill gärna säga att anledningentill det är den strävan, som jag varit besjälad av, att vi skulleförsöka få ett enhälligt betänkande. Den har alltså lett mig till att gå denhär litet halvdana vägen över ett särskilt yttrande. Också när det gäller den regionala polisorganisationen harutskottet hamnat på en något annan linje än departementschefen. Vi har sagt attom ett län består av endast ett eller två polisdistrikt kan det inte rimligenfinnas utrymme för en regional organisation som skulle ha till uppgift attinspektera och samordna verksamheten inom de här två distrikten eller i detenda distriktet. Därför bör en reform stanna vid en sammanföring av län, därantalet polisdistrikt är så litet som ett eller två. Vi har inom utskottetockså sagt att möjligen även län med tre distrikt kan komma i fråga, men vivill klart markera att skälen i så fall bör vara mycket starka. Vi harkonstaterat att med vår utgångspunkt kommer flertalet län således även ifortsättningen att bilda självständiga regionala verksamhetsområden. Vi menaratt bör underställas frågan om den regionala indelningsändringen. Vihar alltså även här en i förhållande till departementschefen annanuppfattning. 1 propositionen föreslogs att skulle uppdra åt Kungl.Maj:t att fatta beslut om den regionala indelningen, men utskottet förordar attriksdagen skall höras. Slutligen vill jag vad beträffardistriktsäklagarorganisationen endast frmhålla att med utskottetsställningstaganden till den lokala polisdistriktsorganisationen följernaturligt att vi också har motsvarande invändningar motdistriktsäklagarorganisationen. Den reformen kommer inte heller att bli såomfattande, eftersom den är avhängig av utformningen av den lokalapolisdistriktsindelningen. Med det sagda ber jag att fä yrka bifall tillutskottets förslag. HerrWESTBERG i (fp): Utskottets värderade ordförande har gett ossen god redogörelse för vad den proposition som vi nu behandlar innehåller ochlikaså för de motioner som förelåg vid utskottsbehandlingen. ocksåutförligt redogjort för de ändringsförslag som utskottsmajoritetens betänkandeinnebär. Jag kan därför för min del i huvudsak nöja mig med att ta uppfrågeställningar där vi inte är ense och kanske också i någon mån kommenterafru anförande. Låt mig då först säga att avståndet mellanutskottsmajoriteten och oss reservanter inte är särskilt stort. I långa styckensammanfaller våra uppfattningar. Detta gäller t. ex. behovet av att råda bot påpåtalade brister i polisorganisationen. Inte minst den oroandebrottslighetsutvecklingen gör detta ytterst angeläget. En rationellt utformadoch effektiv polisverksamhet utgör också enligt vår mening en avförutsättningarna och en mycket viktig sådan för en framgångsrik kamp motkriminaliteten. Denna enighet gäller också förslag om ökat medborgarinflytandeinom den lokala polisorganisationen genom inrättande av polisstyrelser, som bl.a. skall överta de nuvarande polisnämndernas uppgifter, liksom även attpolisstyrelsens förtroendevalda ledamöter inom sig skall utse ordförande ochvice ordförande. Den gäller även antalet ledamöter i polisstyrelsen och valetav dessa ledamöter. Beträffande antalet ledamöter i polisstyrelserna hade vi ivår motion föreslagit att man skulle lämna större utrymme för en variation upptill elva ledamöter med tanke på att olika kommundelar skulle kunna fårepresentation. Vi har dock där avstått från reservation, när utskottet kundeenas om en ökning till åtta, vilket vi ju ansåg vara ett framsteg. Det framgick klart av anförande attutskottsmajoriteten varit starkt kritisk mot regeringens förslag. Dagen efterdet utskottssammanträde då betänkandet fastställdes kunde man också i vårstörsta morgontidning läsa att regeringen fått bakläxa om polisen, och jagförmodar att någon inom utskottsmajoriteten hade lämnat den uppgiften tilltidningen i fråga och att den var uttryck för den mening som vederbörande stodför. Polisdistrikten kommer inte, hette det, att skäras ned till omkring 90,vilket regeringen föreslagit. I justirieut-skott har nämhgen såstora ändringar gjorts i regeringens förslag att antalet blir, som utskottetförklarar, "icke obetydligt" större än 90. Det kan vara skäl attobservera att uttrycket "icke obetydligt" kom till sä att säga isista stund, dä det stod klart att reseivation förelåg. Man kan kanske säga attvi reservanter redan där vann en betydande framgång den skrivningen ärväsentligt mera negativ i förhållande till propositionen än den skrivning vihade att ta ställning till då vi beslöt att reservera oss. Men vad innebär nu denna skrivning "ickeobetydligt"? Är det någon inom utskottsmajoriteten som kan lämna besked omdetta? Betyder det att vi i fortsättningen skall få 93, 95 eller 98polisdistrikt eller vad innebär det? Det vore värdefullt med ett besked på denpunkten. Vi får inte glömma vikten av klara besked, då vi tarställning i olika frågor. När lämnar ifrån sig ett ärende bör det ståklart för de myndigheter, som skall tillämpa beslutet, vad beslutet egentligeninnebär. Detta krav tillmäter vi utomordentlig vikt. Ett av skälen till vår reservation är just bristen påprecisering såväl i propositionen som i utskottsbetänkandet. Målet för polisdistriktsindelningsreformen sägs ipropositionen vara att komma till rätta med bristerna i de mindre distrikten,och reformen bör den 23 febmari 1972 Vissa refomier inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet därförinriktas på att eliminera de minst bärkraftiga polisdistrikten. Den torde dockinte, heter det, komma att leda till att antalet polisdistrikt blir mindre änvad poHsutredningen har föreslagit, dvs. Stort avseende måstefästas vid att den polisiära servicen vid en samlad bedömning inte försämras inågon del av ett polisdistrikt vid en indelningsändring, sägerdepartementschefen. Och så långt kan vi ju vara ense. Men sedan blir det litetsämre möjligheter att följa med. Uttrycken är så vaga och tänjbara att man interiktigt vet vad det är fråga orn. Det står t, ex, att polistjänster bör förasöver till den nya kansliorten ; minsta möjliga omfattning. Vad är det? Tjänsterna i polischefskarriären får givetvis utgå urorganisationen på ort som upphör som kansliort och andra tjänster påpolismästarens kansli kan ; vissa fall behöva överföras, heter det vidare. "I vissa fall" - vilka fall? På övervakningssidan bör det vara möjligt att / vissutsträckning flytta tjänster från ort som upphör som kansliort till den nyakansliorten, står det. Ja, man frågar sig på nytt: Vad betyder det att "iviss utsträckning" flytta tjänster? Lämpligheten härav måste dock nogaövervägas. En lösning med oförändrad stationering måste väljas omsammanläggning sker trots att utryckningsavstånden från den nya kansliortentill distriktets ytterområden blir mycket långa. Vad innebär "mycketlånga"? Hur är det fråga om? I flera motioner framhölls som mycket väsentligt attbeslutsfunktionerna inom polisväsendet så långt möjligt är decentraliserade.Departementschefens opreciserade riktlinjer anses av motionärerna innefattamöjlighet till alltför långtgående förändringar och risk för en koncentrationav beslutsfunktionen som ej kan accepteras. Motionärerna understryker ocksåvikten av att hänsyn tas till de totala lokaliseringspolitiska strävandena ochatt reformen anpassas till och inordnas i den allmänna regionalpolitiskaplaneringen. Där framhölls också betydelsen av den lokala förankringen avpolisens verksamhet. Utskottsmajoriteten säger sig i långa stycken delamotionärernas synpunkter. Man säger t. ex. att distriktsindelningsreformen intefår bli så långtgående att den leder till en icke önskad centralisering avuppgifterna i polisverksamheten eller rubbar förutsättningarna för ett ökat,lokalt förankrat medborgarinflytande. Men man säger ingenting bestämt om hurlångt reformen bör gå. Man säger att en ändrad distriktsindelning inte får ledatill att allmänheten i vissa områden får en sämre polisiär service än förnärvarande, men man förklarar inte vilken slutsats detta leder till. Man sägerockså att det inte ar möjligt att bedöma frågan om en ändradpolisdistriktsindelning uteslutande med utgångspunkt i önskemålet att bedrivaen rationell poHsverksamhet, utan att rationaliseringsintresset måste vägas motallmänna intressen av annan art. Men vad denna inställning i sak leder till fårvi enligt min mening inte veta. Utskottsmajoritetens utlåtande andas stor restriktivitetgentemot indragning av polisdistrikt, men framhåller man attindragning av ett polisdistriktskansli och därmed förlusten av en inomdistriktet boende och fungerande polischef med tillhörande personal inte synesinnebära någon försämrad service för allmänheten. väldigtsvårt att förstå hur de båda synpunkterna kan gå ihop. Varför är man sårestriktiv, om indragningen inte innebär någon serviceförsämring? Härföreligger enligt min mening en avgörande skillnad mellan utskottsmajoritetensoch reservanternas uppfattning. Medan vi reservanter hävdar att en indragningav ett kansli och förflyttningen av personal innebär en serviceförsämring förmänniskorna på den ort det gäller, hävdar utskottsmajoriteten att det intesynes innebära någon sådan försämring. Det är för övrigt inte bara vi reservanter som hyseruppfattningen att en indragning betyder försämrad service. I motioner frånsamtliga partier talar man om samma sak, och berörda kommuner samt elva - sägerelva! länsstyrelser har redovisat en negativ inställning till förslaget, bl.a. under hänvisning till den försämrade service som en indragning skulleinnebära. Flera länsstyrelser, bl. a. i , hardärjämte påvisat att förslaget strider mot de lokaliseringspolitiska strävandensom finns inom deras verksamhetsområden. Som reservanter vill vi understryka att den lokalapolisorganisationen måste utgöra kärnan i ett rationellt och effektivtpolisväsende. Även från demokratiska synpunkter är det av största vikt atttyngdpunkten i polisväsendet ligger på det lokala planet; i annat fall saknasförutsättningarna för den nära kontakt med allmänheten, med olika kommunalaorgan och med organisationerna, som är så väsentlig för polisens del. När mandärför drar upp riktlinjerna för en effektiv polisorganisation kan det inte skeutifrån mer eller mindre renodlat förvaltningsekonomiska utgångspunkter. Enligt vår mening finns det anledning till en viss oroöver polisverksamhetens organisatoriska utveckling . De alltstörre enheterna och en alltmer utvecklad arbetsspecialisering leder gärna tillatt kontakten mellan polis och allmänhet alltmer minskas. Stora områden i främst glesbygderna lämnas utantillräcklig fortlöpande polisverksamhet. Framför allt hos de äldre leder ettförsämrat skydd till en ökad känsla av otrygghet. Den förebyggande roll sompolisen har om den finns tillgänglig på rimligt avstånd kan på ett olyckligtsätt få stå tillbaka till förmån för s. k. brandkårsutryckningar. Även om den väsentliga förändringen i dessa avseendenuppkom som ett resultat av att antalet polisdistrikt i samband medpolisväsendets förstatligande minskades från 554 till 119, anser vi attdet är angeläget att inte en ytterligare centralisering och uttunning avpolisresurserna i framför allt glesbygdsområdena kommer till stånd. Vimotsätter oss därför och i överensstämmelse med tankegångarna i motionen 1625den i propositionen föreslagna minskningen av antalet polisdistrikt, av alltatt döma från I 19 till ca 90. Den nedskärning av antalet polisdistrikt somföreslås kan visserligen sägas vara begränsad. Men detta borde å andra sidangöra det relativt lätt att avstå från den. 1. att lokaliseringsutrednings förslag ochriksdagens ställningstagande till detta beträffande bl. a. s. k.prioriteringsorter skall inväntas innan tar ställning till några mervittgående förändringar i polisdistriktsindelningen. Polisen ingår enligt vårmening i den totala samhällsservice medborgarna har rätt till, och det ärnödvändigt att ta den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet hänsyntill de totala lokaliseringspolitiska strävandena vid prövningen av polisensorganisation. Och det kan knappast vara någon brådska. Det är som bekant den förra distriktsindelningsreformen genomfördes, och många remissinstanserhar också uttryckt meningen att det finns skäl att prövautfallet av denna reform innan man går vidare; 2. attförstärkningsåtgärder - här sammanfaller vår synpunkt med utskottsmajoritetens- noga bör övervägas som ett alternativ i varje särskilt fall, då endistriktssanimanslagning blir aktuell. I viss utsträckning kan deneftersträvade högre effektiviteten uppnås genom relativt blygsamma personellaförstärkningar i polisdistrikt som hotas av indragning; 3. attmöjligheten- till samarbete även detta sammanfaller med utskottsmajoritetensmening - mellan de olika distrikten genom s. k. stödjande verksamhet börutnyttjas i större utsträckning; 4. att riksdagenger klart besked om att den motsätter sig s. k. reformer som medför risk för ensuccessivt tilltagande centralisering av polisväsendet och en alltmer försämradpolisiär service. Även om vi således motsätter oss en minskning från 119till ca 90 polisdistrikt, är vi medvetna om att det i några enstaka fall kantänkas vara rimUgt med en sammanslagning. Utskottets ordförande framhöll därförockså att ingen av oss kan säga hur många distrikt som finns kvar när reformenär genomförd. Men man kan väl ändå inte undgå att märka den stora skillnadenmellan formuleringen att antalet kommer att icke obetydligt överstiga 90 ochformuleringen att man skall tillåta indragningar i enstaka fall. Det bör vara Kungl. Maj:t obetaget att efter anmälan tillriksdagen -lägg märke till att jag säger "efter anmälan"; det innebärinte att ärendet skall föreläggas i förväg och under hänsynstagandetill de allmänna synpunkter som jag anfört undantagsvis göra sådana sammanläggningarsom ej återverkar pä den regionala organisationen. Men vi anser att det ärangeläget att det sker en anmälan till , sä at't kan följautvecklingen på det här området. I det fåtal fall där en indragning avpolisdistrikt kan övervägas bör ny utredning företas. Förslag om hur personalenskall disponeras bör vidare alltid föreläggas berörda myndigheter ochorganisationer för yttrande. Med hänsyn till vårt ställningstagande till frågan om nypolisdistriktsindelning saknas anledning till yttrande beträffande frågan omsättet och tiden för den föreslagna reformens genomförande. Detsamma gäller demotionsyrkanden som innefattar önskemål beträffande polisdistriktsindelningeni särskilda län. Samma sak gäller även frågan om åklagardistrikten, och detkan också gälla frågan om den regionala indelningen. 1 konsekvens med vårt ställningstagande angåendepolisdistriktsindelningen är något yttrande om antalet åklagardistrikt ickeerforderligt. Antalet sådana distrikt som ger arbetsunderlag för mindre än treåklagare blir med vårt ställningstagande högre än vad som förutsatts ipropositionen. De motioner som väckts rörande åklagardistriktsindelningen isärskilda län ger därför inte anledning till något särskilt uttalande från vårsida. Med hänvisning till det anförda ber jag, herr talman, attfå yrka bifall till den vid utskottsbetänkandet fogade reservationen. FruKRISTENSSON (m) kort genmäle: i sade att det varförst när utskottets ledamöter fick klart för sig att en reservation skullefogas till utskottsbetänkandet som uttrycket "icke obetydligt" komatt infogas i den diskussion som gällde vilket antal polisdistrikt vi skullekomma att stanna för. Jag vet inte, herr talman, om just är densom borde yppa vad som hände under utskottets handläggning av ärendet. Jag villendast som utskottsordförande klargöra att jag ändå tills klockan var 5 minuteri 12 hade förhoppningen att det skulle vara möjligt att få ett enigtutskottsbetänkande, och jag beklagar fortfarande att det sedan visade sig attden möjligheten inte fanns. 1 övrigt vill jag bemöta ironisering överde vaga och tänjbara formuleringarna.