prot · FV09136 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:t efter de utredningar varom ovan nämntsnoga överväger frågan och utnyttjar de möjligheter som finns att bevara ävendomstolar med endast två domare. Skäl av nämnda slag kan enligt utskottetbefinnas vara så starka att de motiverar bibehållande av dorakrets som gerarbete för endast en domare." Denna första lagutskottets skrivning, som också blevriksdagens beslut, tolkar jag så att det inte hindrar att beslutet att flyttatingsrätten i får anstå. Jag hoppas att statsrådet här har samma tolkning. Överläggningen var härmed slutad. §10Om åtgärder mot våldsbrott Herr justitieministern erhöll ordet för att i ettsammanhang besvara dels () framställdainterpellation, nr 213, dels i (fp) den 22 novemberframställda interpellation, nr 229, och anförde; har frågat mig vilka åtgärderrörande polisverksamheten som jag avser att vidta för att öka tryggheten tillliv och lem i . i har frågat mig om jagavser att ta ytterligare initiativ för att motarbeta den brottsUghet som rUctarsig mot äldre personer. Jag hemställer att fä besvara interpeUationerna i ettsararaanhang. Jag vill kraftigt understryka - som jag har gjort tidigarei skilda sammanhang, bl. a. här i - att de förändringar som brottsligheten har undergått i vårt land liksom i andra jämförbara länder är oroande.Vi upprörs kanske särskilt av redogörelser i massmedia av brott mot äldre. Vad gäller brott mot äldre raänniskor vUl jag - för attnågot nyansera bUden upplysa att en undersökning avseende somgjordes visade att s. k. oprovoeerade gatufridsbrottdrabbade äldre människor betydligt mera sällan än vad man tror. Med gatufridsbrottmenar jag brott som begås på allmän plats och där den misstänkte och offretinte är bekanta med varandra eller den misstänkte inte har provocerats avoffret. I anmäldes det år undersökningen avsåg 2 266 sådana brott.Sammanlagt 211, eller , av dessa rUctade sig mot personer . tar speciellt upp bl. a. väskryckningar.Professor har redovisat en undersökning om samtliga polisanmäldarånbrott i . Där finns raed alla rån, allagärningskombinationer och alla åldrar, både för gärningsmän och offer. Det är istor utsträckning kriminalvårds- och socialvårdsklientelet som är inblandat.Ungefär hälften av rånen är av den typen att det är mycket besvärligt att redaut vem som gjort vad mot vem. Av målsägarna var t. ex. hälften själva registreradehos polisen och många förekommer i kriminalregistret. Undersökningen från 1969visar att det anmäldes 216 faU av väskryckning. 86 av dessa drabbade kvinnorsora var och däröver. pekar även på den risk för andra våldsbrottsom åldringar enligt honom löper. redovisar en undersökning från 1965sora gäller samtliga mord och dråp samt misshandel med dödlig utgång.Rånoffrens vanligaste ålder var . 16 personer, eller , varöver . Värt att notera när det gäUer dessa brott är att undersökningenvisade att i av fallen var offer och gärningsman tidigare bekantamed varandra. De vanligaste offren var gärningsmannens hustru och andrafamiljemedlemmar eller närstående. har i en undersökning avseende visat attkvinnor sällan bhr utsatta för våldsbrott av gatufridstyp, bortsett frånvåldtäkt och försök till våldtäkt. Av de 1 789 personer som var offer förvåldsbrott var 258, eller , kvinnor. harvåldtäktsbrotten enligt statistiken minskat. Men jag vUl framhålla, att det ökade antalet rån raotbank- och postlokaler är allvarligt. De flesta av dessa rån har förövats medanvändning av skjutvapen. Det är en oroande utveckling. När det gäller sistnämnda slag av brott har polismästareni vidtagit särskUda åtgärder för att söka komma till rätta med dessabrott. Särskild bevakning har satts in för att övervaka bank- och postlokaler.Det bör också ankomma på bankerna och postverket att vidta tekniska skyddsåtgärder. Svårigheterna med ordningshåUningen i beror iövrigt till stor del på personalsituationen i . Jag hari svar på en annan interpellation redogjort för deförstärkningsåtgärder som har vidtagUs. När det gäller andra sätt attpä kortare och komma till rätta med polissituationen i Stockholmvill jag nämna att en särskUd utredningsman har föreslagit Om åtgärder mot våldsbrott Om åtgärder mot våldsbrott vissaåtgärder i det syftet, nämUgen att viss personal inom kriminalavdelningen frigörs genomöverföring av arbetsuppgifter till biträdespersonal; att 60 tjänster för yttre befäl vid ordningsavdelningenoch 10 sådana tjänster vid trafikavdelningen höjs i lön med hänsyn tiU de kravyttre tjänsten ställer; att stadsdelspoUsorganisationen, som för närvarandeomfattar 41 tjänster, mer än fördubblas; och att 236 polismanstjänster omregleras till en typ avförraanstjänster och att 60 nya polisraanstjänster, därav 10 befäl, inrättasfrån den . För att täcka det permanenta behovet av vUcarier vidkriminalavdelningen föreslår utredningsmannen 60 göroraålsförordnanden. Vidareföreslås att patrulleringstUlägget avskaffas och ersätts av ett nytt tillägg,sora föreslås utgå tUl all personal inom ordnings- och trafikavdelningarna samtspaningsroteln. För att främja en god rekrytering från Stockhoms-orarådetföreslår utredningsraannen att en tjänst som rekryteringskonsulent inrättas iStockholms polisdistrikt. Utredningsmannens förslag bereds ijustitiedepartementet. Resultatet kommer att redovisas istatsverkspropositionen. Bland de frågor på som utredningsmannen harkvar att behandla är rekryteringsfrågan och relationerna polis-allmänhet.Förslag i den delen väntas . Herr talmannen tillkännagav att anslag utfärdats omsammanträdets fortsättande . FruKRISTENSSON (m): Jag får tacka justitieministern för svaret pämin interpellation. När jag läste inledningen till detta svar, fick jag vissaförväntningar. Jag tänkte att när statsrådet nu säger att han kraftigt viUunderstryka att brottsligheten i det här landet är oroande, skulle detta ledafram till något konkret så att raan ändå kunde se att nu kommer det att bli enljusning. En förändring i förhåUande tUl tidigare svar är det väl attstatsrådet nu säger att han kraftigt understryker att läget är oroande, och detuppfattar jag som någontmg posUivt i och för sig. Det är bara det att skall vikänna att vi koraraer att få en förbättrad situation, måste raan ju också avsvaret kunna utläsa vad som konkret kommer att göras. Herr statsrådet fördjupar sig i en mängd detaljsiffror omstatistik, och det förstår jag egentligen är föranlett av i Morainterpellation, så jag skall inte i och för sig kommentera det så mycket. JagvUl bara notera att det är en ny teknUc som har börjatmed att försöka gå in i de olUca brotten och verkligen analysera om det intehar blivit någon liten procentdels minskning eller hur det kan vara i fråga omden eller den brottstypen och förklara att olika brott som förekommer kan ha ennaturlig förklaring beroende på olika omständigheter. Jag har personligen kommit fram till att statistik ärintressant, och enbart den leder väl tUl den slutsatsen att utvecklingen harvarit mycket oroandeoch att någonting måste göras. Men jag menar att en detalj diskussion om olikavåldstyper och om hur den statistiska utveckUngen ser ut är ganska litetfruktbar därför att den centrala frågan är ändå att man måste konstatera attläget i är helt otillfredsställande. Det som stockholmarnabegär är väl att vidtar åtgärder och det snabbt för attfå en förbättring till stånd. Det svar sora herr statsrådet ger mig på min fråga äregentligen en redovisning av utredningsmannens förslag. Det är ju i och för sigbra, raen jag tror att de av karamarens ledaraöter som har varit intresseradeav denna fråga redan har tagit del av vad utredningsmannen har föreslagit. DenessentieUa frågan, nämligen vad kommer att hända med det här förslaget, får maninget besked om, utan herr statsrådet säger att det prövas i pågåendebudgetarbete. Jag hade den tron att läget i också bekymradejustitieministern så pass att han menade att raan inte skuUe avvakta pågåendearbete i budgetberedningen, utan att det här var en fråga av sådanangelägenhetsgrad att man skulle lägga frara förslag för nu sorakunde leda till några konkreta åtgärder. Skall det in i budgetsammanhang, kommerdet att behandlas i den vanliga tågordningen, och då kanske vi inte bestämmeross i för hur det skall bli med detta förrän den avvårsessionen, och det tycker jag är klart otUlfredsställande. Att vara poUs i har naturligtvis sina problem.För det första är arbetsuppgifterna självfallet här mera kvalificerade ochställer större krav på polismannen än vad de gör t. ex. i en landsortsstad. Detborde enligt min mening leda tiU att lönesättningen för poliser i skuUevara raera attraktiv än vad den är . Jag tror för det andra ochdet kanske justitieministern håller med mig om att den senast träffadeavtalsuppgörelsen, vilken gick i jämlikhetens tecken och vilken gjorde att detblev en utjämning mellan lönesättningen för Stockholmspoliserna ochlandsortspoUserna, är en av orsakerna till uttunningen här i . Har maninte längre någon ekonomisk motivering för att tjänstgöra i , har mansannerligen inte heller någon arbetsmässig motivering för att stanna här.Arbetet är nämligen som sagt speciellt krävande, besvärligt och riskfyllt. Något som för det tredje spelar en roU i detta sammanhang- och det var herr statsrådet själv inne på när han nämnde att utredningsmannennu skaU gå över tUl att behandla frågan om relationen mellan pohs och aUmänhet- det är vill jag betona, också relationerna mellan den statliga arbetsgivaren,nämligen justitedepartementet raed justitieministern i spetsen, och poUsen.Vissa uttalanden som justitieministern har gjort -felciterade eller inte harhaft negativ effekt på polisens arbetsglädje. Om justitieministern hade enkänsla för att detta verkligen är ett problem, borde han vinnlägga sig om attförsöka få polisen att förstå att den har justitiedeparteraentets fulla stödoch att man verkligen inom departementet upplever polisens situation sombekymmersam och tänker göra aUt vad som står i möjligheternas makt för attförändra denna besvärliga situation. Jag tänkersärskUt på ett uttalande jag tror det gjordes i en intervju i Om åtgärder mot våldsbrott Orn åtgärder mot våldsbrott tidningenLundagård - där justitieministern säger att vi inte tror att ett ökat antalpoUser betyder mycket för den brottsförebyggande kampen. Det är ett egendomligtuttalande. Om jag vore polis och fick läsa detta, skulle jag nog tappa sugen.Det är väl just bristen på poliser som gör att arbetsförhållandena blir såsvårbemästrade, raed så mycket övertidsarbete och med de stora risker sompoliserna måste utsättas för i den dagUga verksamheten. Jag skall inte förlänga debatten ytterUgare- tiden är redan långt framskriden men jag vUl bara avslutningsviskonstatera att det svar som herr statsrådet givit mig egentligen inte aUs ärnågot svar utan bara innebär, att man skjuter på frågan till budgetbehandlingen.RUcsdagen får alltså inte något besked om vad som kommer att hända raed ordningshållningeni på kort sikt. HerrJONSSON i (fp): Jag vUl tacka justitieministern för svaret påmin interpellation, där jag tagit upp frågan om den ökade brottsligheten -särskUtden som riktar sig mot äldre personer. Justitieministern uttrycker också i svaret sin oro införde förändringar som brottsligheten undergått i vårt land. Våld borde ju varaett främmande element i den samhäUeliga samlevnaden, och respekten för andramänniskors integritet borde i stället vara vägledande. Men tyvärr är det inteså. Siffrorna över brottsUgheten har nått en oroande höjd, och dagligenmeddelas i massmedia nya övergrepp mot människor. Våldsbrotten har ofta samband med rån och stölder, där gärningsmännen eller t. o. m. kvinnor tUltvingar sig pengar och värdeföremål undermisshandel eller hot om sådan. Hemfriden är i många fall inte hellerrespekterad. Människor får därför ofta leva i otrygghet inför befaradeövergrepp. Jag har i min interpellation särskilt tagit upp frågan omden brottslighet som riktar sig mot äldre personer. Dessa är i många faU heltförsvarslösa och bhr därför lätt offer utan att kunna bjuda motstånd ellerkunna skydda sig. Brott av denna art ter sig därför särskilt stötande. Det ären iakttagelse att även om sådana brott i stor utsträckning förekommer iStockholm eller i större städer, äger de också rum ute på landsbygden. Ensligtboende personer blir där ofta hemsökta av samvetslösa personer, som i vetskapom de specieUa förhåUandena lätt kan tränga sig på för att tUlskansa sigförraåner. läste vi i pressen ora ett pargamla raänniskor i ett torp i Roslagen sora väcktes mitt av okändamän. Under förespegling av att de var hungriga och ville ha mat lyckades männentränga sig in i stugan, när de gamla gläntade på dörren för att räcka övernågra smörgåsar. Under hot om misshandel - t. o. ra. knivhot förekora-avtvingades de gamla de kontanter som de hade i bostaden. Sedan försvann gärningsmännen,och de gamla tyckte sig inte kunna larma polisen mitt . Eller den gamla kvinnan, som blev överfallen när honskulle öppna dörren till sin lägenhet i det centrala . Rånarenmisshandlade henne och slet sedan till sig kvinnans handväska och försvann. Senast i gårdagens tidningar kunde vi läsa om två äldrekvinnor, den ena 81 är, som i en trappuppgång blev misshandlade av en berusadman, slagna och sparkade så att den ena kvinnan bröt lårbenshalsen ochförorsakades lång sjukhusvistelse. Dessa exempel är några bland de många som kunde anförasför att bestyrka hur förhållandena utvecklas i negativ riktning. Tendensen äroroande, vUket också justitieministern anför, som han betonar att vikanske särskilt upprörs av redogörelser i massmedia av brott mot äldre. Därför känner sig äldre personer otrygga. De vågar iraånga fall inte vistas utomhus efter mörkrets inbrott. Ja, de går inte säkraens i parker och på aUmänna platser. Det är symtomatiskt attrikspolisstyrelsen vädjar till äldre människor, särskUt ensamboende, att intesläppa in främUngar i sina lägenheter eller villor. Då och då opererar ute pålandsbygden bUburna rånare, som snabbt kan dyka upp och sedan försvinna. Saken har också uppmärksammats av . beslöt dess representantskap att tillregeringen och rUcspolisstyrelsen översända ett uttalande, där man bl. a.anför: "har från många pensionärer fåttframstäUningar om att vidtaga åtgärder, som garanterar pensionärernas ochandras trygghet. Överfallen i hemraen, våldshandlingar på gator och andraoffentliga ställen, väskryckningar särskUt rUctade mot äldre människor - harspeglat framställningarna. Vi är också medvetna om den fruktan, som äldremänniskor lever i, när de kan vänta inbrott, överfall och misshandeli sin bostad och knappast heller vågar gå ut i samhället raed risk förvåldshandlingar raot dera och att deras små tillgångar skall stjälas." PROhemställer "att regeringen och vidtager sådana åtgärderpå rättssäkerhetens område att samhällets invånare -äldre såväl som övriga kan känna sig trygga i sin egen bostad och vid vistelse på gator och offentligaplatser." säger justitieministern i sitt intressanta svar att enundersökning som gjordes i siffrorna avser 1965och 1966, så de är ju litet gamla - visade att s. k. oprovoceradegatufridsbrott drabbade äldre personer mera säUan än man tror. Det är i och försig värt att notera som tUIfredsställande, men problemet kvarstår. Och är detinte så, herr justitieminister, att tendenserna pekar mot en ökning? I en artikel i sägsdet att brotten mot åldringar åter skjutit i höjden. anmäldes740 stölder hos åldringar, 317 bedrägerier, 171 rån och 8 beväpnade rån. FramtUl den har 667 inbrott och stölder förövats hos åldringar, somså blivit av med sina besparingar. Enligt talar mycket föratt fjolårets siffror koramer att överträffas. Jag frågade i min interpellation om justitieministernavser att ta ytterligare inUiativ för att motarbeta den brottslighet som rUctarsig mot äldre personer. I sitt svar redogör för de förbättringaroch förstärkningar som man avser att genomföra när det gäller polissituationeni . Det är mycket angeläget att sådana åtgärder vidtas -det har redan understrukUs av - och jag viU bara Om åtgärder mot våldsbrott Om åtgärder mot våldsbrott uttryckaden förhoppningen att förhållandena genom de aviserade åtgärderna skall blibättre. I fråga ora landsbygdenglesbygden, som justitieministerni stort sett förbigår i sitt svar, är ju situationen den att stora områden pågrund av den centralisering av polisväsendet som ägt rum saknar permanentpolisövervakning. Det gör att den brottsförhindrande verksamheten har svårareatt fungera. Detsamma kan sägas gälla också i tätorternas stora bostadsområden,där förekomsten av kvarterspolis, som i många fall saknas, skulle ha enpreventiv inverkan. Det vore av intresse att höra av justitieministern ora hanhar några ytterUgare synpunkter på de problemställningarna och hur man skaUlösa dera. Låt mig sedan tUlägga att det finns vissa möjligheter attskydda sig mot inbrott genom att i lägenheterna montera s. k. säkerhetskedjoroch s. k. "polisögon" i ytterdörrarna. är detta ingenstandardutrustning i bostäderna, raen det finns exempel på kommuner sombeslutat att insätta säkerhetskedjor i kommunägda fastigheter. RUcspolisstyrelsen har, sorii jag tidigare anförde, vädjattill äldre människor att inte släppa in främlingar. Hur vore det, herrjustitieminister, att genomföra en informationskampanj genom massmedia elleren broschyr om det lämpligaste sättet för äldre raänniskor att skydda sig mot brottslingar?UtveckUngen i vårt samhälle tyder tyvärr på en ändrad mentalitet hos raångamänniskor. Även om det inte i svaret på min interpeUation kommit framså många nya synpunkter eUer förslag till ytterUgare åtgärder när det gälleratt lösa frågan för de ensligt boende drar jag ändå den slutsatsen att justitieministernhar sm uppmärksamhet riktad på allvaret i problemet och är beredd att vidtaåtgärder som är motiverade, särskUt om situationen ytterligare skulleförvärras. Jag ber att än en gång få tacka justitieministern för svaret. i (fp); Eftersom jag i polisnämnden i Stockholmdeltagit i utformningen av nämndens avgivna yttrande över expeditionschefenGullnäs' "Polisen i " har jag haft anledning att någotsyssla inte bara med den aktuella polisbristen utan också med de stora problem,inte minst ekonomiska, som den växande kriminaliteten utgör i . Attdet ena är avhängigt av det andra ligger i öppen dag, även om det naturligtvishär rör sig om en problematik, som inte bara beror på polisbristen. Representanterna i kommunfullmäktige för det parti jagföreträder har ägnat situationen extraordinär uppmärksamhet genom en direkthänvändelse tiU justitieministern , där man givit uttryckför sin uppfattning om lägets allvar. Detta har skett genom en skrivelseundertecknad av borgarrådet . Den uppfattning som kommer tiUuttryck i denna skrivelse speglar säkert en bred opinion. Som här redanbetonats är oron över brottslighetens utbredning i huvudstaden näraligen storoch allmän. Den försämrade ordningssituationen är särskUt märkbar icityområdet. Jag skall be att få läsa in tUl kammarens protokoU delarav den skrivelse jag åsyftar - detta i syfte att ge spridning åt denuppfattning kommunfuUmäktigegrupp sålunda hävdat inför regeringeni den här saken och med anledning av att några mer påtagliga resultat avframställningen inte kunnat noteras. "Det är tyvärr ingen överdrift", heter det iborgarrådet skrivelse, "att påstå att stora medborgargmpper iStockholm känner olust och rädsla över hur ordningssituationen utvecklas. Dettagäller inte minst aUa dem som har sitt arbete i eityområdet och dagligenuppehåller sig i de utsatta områdena. Trakasserier av olika slag är vanliga.Även risken för rån och misshandel upplevs som överhängande. Inte minst itunnelbanan är den bristande tryggheten för trafikanterna ett aUvarligtproblem. Som styrelseledamot i får jagofta exempel på den otUlfredsställande ordnmgen. Trafikbolaget har exempelvisnyhgen tvingats stänga vänthaUen i . Den vid harvarit igenbommad . Stängningarna har skett i samråd med polisen.Resenärer har helt enkelt inte vågat eller kunnat använda dem eftersom poliseninte haft möjligheter att upprätthålla ordningen. Från huvudstadens synpunkt är här antydda utveckling djuptolycklig och inger stora farhågor. Vid omdaningen av city har kommunen strävatefter att skapa en god citymiljö och ett funktionsdugligt och attraktivt city.Denna målsättning kan inte uppnås om säkerheten tUl person och egendom ej kanupprätthållas och rimlig trivsel- och trygghetsstandard inte kan uppnås. Nedbusningen och det tiUtagande våldet har blivit ettspeciellt problera för detaljhandeln främst i city. Snatterierna och stöldernahar ökat lUcsom övergreppen och trakasserierna mot butiksanställda ochbutiksägare. Sambandet med de skärpta åtgärderna mot checkbedrägerier synesuppenbart. I medeltal ungefär ett bankrån talar sitttydliga språk." Borgarrådetfortsätter i sin skrivelse; "Jag har vid olika tillfällen blivit uppvaktad avaffärsidkare i , vUka förhyr lokaler i stadens fastigheter eUer iT-banestatio-nerna. Deras skUdringar av förhållandena i city är oftaupprörande. Det är uppenbart att nedbusningen för många butUcsinnehavare harinneburit stora personliga och ekonomiska bekymmer. Kunderna trakasseras ochskräms bort. De större butikskedjorna har måhända lättare att klara problemenmen för mindre butiker kan det innebära ekonomisk ruin. Kommunen har ett direkt ansvar gentemot medborgare,näringsliv och organisationer att innerstaden fungerar väl. Ur kommunenssynvinkel är den nuvarande utvecklingen inte acceptabel. Ett resultat som i dagkan iakttagas är att möjligheterna att hyra ut lokaler minskar, liksomintresset att göra investeringar i city. En av de främsta orsakerna till att människorna på raångaplatser inte kan beredas godtagbar säkerhet till person och egendom är attpolisens tUlgång på personal och teknisk utrustning inte motsvarar behovet.Detta välkända faktum har gång på gäng påtalats av såvälStockholms pohsdistrikt som . 6 protokoll 1972. Om åtgärder mot våldsbrott Om åtgärder mot våldsbrott vakanserna ca 450 och övertiden visar att speciella åtgärder krävs förStockholms del för att underlätta rekryteringen av polispersonalen. Åtgärdenatt inkommendera 200 poliser från landsorten att tjänstgöra några månader iStockholm belyser samma sak. Polisarbetet i är uppenbarligen svårareoch hårdare än på andra håll. För att få tUl stånd en bättre rekrytering tordedet vara ofrånkomligt att söka förbättra arbetsförhållandena och kompenserapohspersonalen för det svårare arbetet i exempelvis genom ettstorstadstUlägg. Det är dock inte min uppgift att föreslå vUka åtgärder som börgenomföras för att förbättra läget. Jag vUl endast kraftigt understryka nödvändighetenav att åtgärder ofördröjUgen vidtas." Ifortsättningen av skrivelsen heter det: "Polisen måste ges tiUräckliga resurser för attförhindra misshandel, öppna stölder i affärer, angrepp och trakasserier påaffärsanställda och allmänhet. Det är nödvändigt att ge polisen resurser förbättre övervakning inom de särskUt besvärliga och utsatta områdena.Naturligtvis krävs det inte enbart polisiära insatser från samhällets sida föratt komma åt de djupast liggande orsakerna tUl förhåUandena. Men en stor del avansvaret och bördan måste bäras av polisen." Och såslutar skrivelsen: "Från kommunens sida görs betydande ansträngningaratt förbättra miljön och motverka förslumningstendenserna i city. Inte minstbarnavårdsnämndens fältpatruUer gör här stora insatser. Såväl med hänsyn tiUnäringslivet i området som med tanke på kulturliv och sociala effekter sökerkommunen få området i city färdigstäUt så fort som möljligt. Men om verkligencity skaU kunna bli attraktivt måste allmänheten tiUförsäk-ras säkerhet, trygghetoch trivsel. Jag hemställer att från Er sida allt görs för att medverkatill bl. a. en sådan resurstilldelning till attordningshållningen i staden och inte minst i city kan tiUgodoses och därmedbidra till ett bättre sakernas tUlstånd även i andra avseenden." Jag har, herr talman, som gått deltagit i endebatt om dessa förhållanden i polisens Vällingbydistrikt i .