prot · FV0927 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag konstaterade att argumentationenfaktiskt mer riktade sig mot propositionen än mot utskottets egen skrivning.Utskottsmajoriteten har funnit att propositionen kanske inte var kristallklari alla avseenden, och därför har vi verkligen gjort oss möda att försöka att så långt möjligt precisera de riktlinjer efter vilka reformen skullegenomföras. säger att utskottsmajoriteten accepterar flyttar på polischefer och att vi gör gällande att det inte skulle innebäranågon nämnvärt försämrad service. Ja, jag har personligen den uppfattningen attdet inte är så många människor som direkt strävar efter att träffa justpolischefen. När det gäller polismyndighetsärenden menar vi att reformen genomde delegationsbestämmelser som vi föreslår i praktiken inte kommer att ledatill försämrad service för allmänheten. Det väsentliga är hur polisövervakningen skall ske. Ochdär finns det vill jag återigen säga inte någon skillnad i sak mellanreservanternas och utskottsniajoritetens uppfattning beträffande efter vilkariktlinjer den lokala polisorganisationen skall genomföras. Det är tvärtom pådet sättet att reservanterna på flera ställen i reservationen har använt sammaformuleringar som utskottsmajoriteten har gjort i sitt betänkande. Detförtjänar också att särskilt understrykas att vi anser att man, vid reformensgenomförande, även skall ta hänsyn till de regionalpolitiska strävanden somfinns. När utskottsmäjoriteten sedan anför att en förutsättning för den härreformen är att en utredning görs i varje särskilt fall och att de ärenden därtveksamhet föreligger skall underställas för beslut anser jag att vii utskottsmajoriteten har gått så långt som vi har kunnat. Till slut, herr talman, kan fortfarande ingen av oss sägavilket antal polisdistrikt som kommer att bli resultatet av den här begränsadereformen. Riktlinjerna för reformens genomförande är vi överens om. Därförtycker jag att det som påstår skulle vara en skillnad mellanutskottsmajoritetens betänkande och reservationen egentligen bara är en lek medord. den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet HerrWESTBERG i (fp) kort genmäle: Jag kan nu notera ytterligare en framgång medreservationen. Utskottets ordförande säger att denna indragning avpoliskanslier och flyttning av deras personal inte innebär någon nämnvärt 2 protokoll 1972. Vissa refonner inom polis- och åklagarväsendet Jag kämpade mycket hårt i utskottet för att få in detta i skrivningen,men det var omöjligt att få det. Det skulle heta, att det inte synes innebära"någon försämrad service". Man fick inte ens sätta in"nämnvärt". har ordföranden satt in detta ord, vilket jag noterarmed tillfredsställelse. Sedan är det självklart att polisbevakningen är detväsentliga i sammanhanget. Men hur skall man bevara polisbevakningen bl. a. utei glesbygderna, om man går fram centraliseringsvägen? Det är klart att man kansäga att det går att lösa problemet ändå, men vi alla som har erfarenhet av vadcentralisering leder till jag behöver inte ge något exempel, mendet finns tusentals - vill värja oss mot en fortsatt centralisering. Slutligen säger att jag leker med ord, närjag påstår att det i något enstaka fall kan bli nödvändigt med en indragning.Vi vill inte blunda för att detta kan bli nödvändigt. Man skall vararealistisk. Det är möjligt att man måste krympa antalet distrikt till, skall visäga, 11 5. Det är inte alldeles orimligt. Jag hoppas att man inte behöver gåså långt ned, men i något enstaka fall kan det bli nödvändigt med indragning.Förstår inte att det ändå är ett väsentligt avstånd mellan denståndpunkten och den som hon förfäktar, nämligen att antalet skall "ickeobetydligt" överstiga 90. Det måste väl då röra sig om kanske 93, 94, 95,och därifrån är det långt till 115. FrökenBERGEGREN (s): Utskottets ordförande har ju mycket utförligt redogjortför innehållet i utskottets betänkande och kommenterat utskottetsställningstagande i olika avsnitt. Jag skall därför inte gå in på hela fältetutan nöja mig med att ge några kommentarer till den del som intresset kanskehuvudsakligen knyter sig till, nämligen själva huvudprincipen förpropositionen, alltså att man försöker åstadkomma en effektivt verkandepolisorganisation och att man då i första hand måste försöka avhjälpa debrister som finns i fråga om den lokala polisorganisationen. Jag kanske ocksåskall försöka att i någon mån kommentera det som sadebeträffande övriga avsnitt. Jag skulle vilja böria med att framhålla att vi på s. 37och 38 i utskottets betänkande börjar den bedömning som är vår egen med eninledande beskrivning. Vi rekapitulerar där förhistorien till denna propositionoch redogör för att man , när polisväsendet förstatligades, framhöllatt man antagligen inte gick tillräckligt radikalt till väga, utan attsvårigheter skulle komma att uppstå och behov av nya reformer snart skulle görasig kännbara. Detta var också en erfarenhet som sedan besannades: kort efteråttillsattes polisutredningen, som har kommit med sitt betänkande, vilket ihuvudsak ligger till grund för denna proposition. har yttrat, och departementschefen harinstämt i det, att de betydande svagheter som vidlåder den nuvarande lokalapolisorganisationen främst kan hänföras till att vi haren del små distrikt sominte kan fylla sin funktion effektivt. De flesta remissinstanserna har medgivitatt så är fallet. Sedan skall jag be att ordagrant få läsa upp vad utskottetsäger, därför att detta är den principiella utgångspunkten för helautskottsbetänkandet. Samtliga av utskottets ledamöter har också instämt däri,vilket vi har fått bekräftat av i . Utskottet skriveri de två sista styckena på s. 38: "Enligt utskottets mening är det frånsamhällsekonomisk synpunkt och mot bakgrund av den oroandebrottslighetsutvecklingen ytterst angeläget att åtgärder vidtas för att rådabot på de påtalade bristerna. Även om, som utskottet i annat sammanhangframhållit, varaktiga garantier mot en utbredd kriminalitet inte kan skapasenbart genom förstärkning av polisens brottsförebyggande och brottsbekämpandeverksamhet, utgör en rationellt utformad och effektiv polisverksamhet enförutsättning för en framgångsrik kamp mot kriminaliteten. Utskottet ser därför med tillfredsställelse att frågan ompolisverksamhetens organisation i stort ånyo underställes riksdagensbedömning. Sedan övergår vi till sakbehandlingen av de olikaavsnitten i propositionen. Här har utskottsmajoriteten - 13 av utskottets 15ledamöter - dragit konsekvenserna av det föregående uttalandet och accepteratde principiella huvudlinjerna för en reform av den lokala polisverksamhetenenligt propositionens förslag, med de uttalanden och modifikationer vartill vihänvisar under punkten A i yrkandet. har räknat upp en rad punkter där honmenaratt vi i betänkandet skiljer oss från propositionen. Jag skulle docksnarare vilja säga att vi skiljer oss från propositionen i det avsnittet där vibegär att man före beslut om distriktssammanläggning skall företa en förnyadundersökning i varje särskilt fall. Detta har vi motiverat med att det har hänten hel del sedan polisutredningen framlade sitt betänkande och att det därförkan vara skäl att ånyo höra myndigheterna innan man går till beslut. 1 övrigtinnebär egentligen utskottets uttalande ett kraftigt understrykande av vad somhar sagts i propositionen. Om menar att propositionen intealltid har varit vad hon kallar "kristallklar", så är det en bedömningsom får stå för hennes räkning; jag har snarare den uppfattningen att vad vihar tagit intryck av i utskottet är den oro som kommer till synes i ett antalmotioner, en oro som den må vara berättigad eller inte - ändå finns där.Därför har vi funnit det nödvändigt att, kanske mera än vi brukar göra i ettutskottsbetänkande, stryka under de avsnitt i propositionen som, om man läserdem rätt, borde ha lugnat en mängd onödiga farhågor. Vi har nått fram till en mycket betydande grad av enigheti utskottet, och jag tycker detta är någonting vi kan vara myckeltillfredsställda med. Det är bara de två folkpartirepresentanterna som harskilt sig ut ur samstämmigheten. Denna övervägande enighet inom utskottettycker jag är glädjande med tanke på att detta är en fråga som från början tersig en smula kontroversiell just därför att den berör lokala problem. Vi vetatt känslorna lätt råkar i svallning så fort man kommer in på vad som brukarkallas lokala problem och som ibland - med mer eller mindre stor rätt kallasför bypolitik. Det fanns faktiskt inom utskottet - utom tydligen hos två avledamöterna - en klar önskan att försöka komma fram till enighet och finna enlösning på en sådan viktig fråga för samhället utan den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet den 23 febmari 1972 Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet attonödigtvis snegla på de eventuella politiska fördelar man skulle kunna få genomatt anmäla säruppfattningar. Men det har förstås inneburit att vi alla utomde två reservanterna fått lov att jämka och göra eftergifter utan att därmedäventyra det som vi alla eftersträvar, nämligen ett beslut som skulle leda framtill en polisorganisation på det lokala planet, där rimliga krav påeffektivitet kunde förenas med allmänhetens berättigade krav på trygghet ochpolisiär service. Vi har väl också under överläggningarna kunnat undanröja endel missförstånd och onödiga farhågor. Jag tycker att centerpartietsrepresentanter här har visat en rakryggad hållning. Trots att det faktisktfanns ett avslagsyrkande i deras partimotion har de låtit sig övertyga av denargumentation som kommit fram under debatterna och slutit upp kring dettamajoritetsbetänkande. De uttalanden vi gjort har väl huvudsakligen karaktären avunderstrykande eller förtydligande av vad som sägs i propositionen. I de fallsom vi i detta avsnitt och även på andra håll sökt nå en annan lösning än den ipropositionen förordade rör det sig inte om principfrågor utan om den renttekniska utformningen av hur det hela skall gå till. Vi har sagt i utskottet, och det har framhållits såväl iutredningen som i propositionen och i en rad motioner, att kravet på att maneffektivt skall utnyttja resurserna inte får sträckas så långt att man inte kantillgodose andra berättigade allmänna intressen. Därför säger vi att i t. ex.ett glesbygdsdistrikt med mycket långa avstånd det självklara kravet på eneffektiv övervakning ibland får maka åt sig för de önskemål man har om enservice pä nära häll, dvs. en kansliort som ligger på rimligt avstånd. I sådanadistrikt kanske man kan säga sig att bevakningsbehovet inte är lika uttalat somi andra distrikt där man har många tätorter och där det är mera tätbefolkat. Vi har också understrukit vad som sagts i propositionenatt polisens lokalkännedom är mycket viktig och att man måste se till attbevara det förtroendefulla förhållandet mellan polisen och allmänheten. Vi har också framhållit - därmed säger vi ingenting utövervad som sagts i propositionen att reformen inte bara får innebära attpolisövervakning och service inte får försämras totalt sett utan att meningenmed en reform är att man skall vinna påtagliga fördelar och alltså få eneffektivare övervakning och en oförändrat god eller bättre service i andrahänseenden. Med förslagen om ökad delegeringsrätt och att man skall hakvar service på en förutvarande kansliort och med det uttalande som utskottetgör att man kanske också bör överväga om inte delegationsrätten genomförfattningsändringar kan utvecklas ytterligare kan man nog tryggt påstå attgarantier skapats för att invånarnas berättigade krav i de berörda distriktenskall bli tillgodosedda. Som utskottets ordförande sade har vj rätt mycketdiskuterat vad man skall lägga in i begreppet "en tillfredsställandeövervakning" och kommit fram till att man inte kan fastställa några normerdärför att distrikten är så olika både geografiskt och befolkningsmässigt. Detär dock rimligt att kräva att allmänheten i distriktet dygnet om skall hamöjlighet att komma i kontakt med polisen och att denna när det behövs snabbtskall kunna komma till platsen. Det krävs för den saken en viss personalstyrka som räckertill att hålla en polisstation bemannad dygnet om och till att under samma tidhålla en patrull pä minst två poliser samt en man för att sköta erforderligteknisk service. Däremot har vi inte tyckt att vi kunde gå sä långt att viinstämmer i den tolkning av propositionen som nian velat göra i motionen 16 19.Där tolkas departementchefens uttalande om vad han anser vara en effektiv ochtillfredsställande bevakningsberedskap pä sådant sätt att nuvarandepolisdistrikt, som har verksamheten uppdelad på avdelningar och harpolisstationen bemannad dygnet runt, kommer att vara självständigapolisdistrikt. Det är möjligt att sä kan vara fallet, men det kanman inte ta som en generell regel, därför att omständigheterna är så passolika. Så har vi dä reservationen som harkommenterat. Där yrkas avslag på propositionen i vad avser minskningen avantalet distrikt från 119 till ca 90. Utskottets ordförande har sagt att hon inte förstårriktigt varför denna reservation kommit till. Hon finner att avståndet inte ärsä stort mellan utskottsmajoritetens uppfattning och reservanternas. Där måstejag anmäla avvikande uppfattning. På denna enda punkt observera denna endapunkt vill jag ge rätt. Det är verkligen ett stort avståndmellan majoriteten och reservanterna här. Det är visserligen inte alldelesklart vad man menar med yrkandet i partimotionen 1971:1625 frän omatt man skall avslå förslaget om en minskning av antalet polisdistrikt från 119till ca 90. Men vi fick en bruksanvisning i utskottet. har juböriat tala om vad som försiggick i utskottet, så jag avslöjar väl inte såmycket hemligheter när jag säger att vi fick veta att vi skall förstå dettayrkande så, att man var emot alla rationaliseringstendenser enligtpropositionens förslag men att man i något enstaka fall skulle kunna tänka sigatt sammanslå ett svagt distrikt med ett annat. Sedan har vi sä småningom också fått ytterligaremedgivanden. talade om att man skulle kunna tänka sig att gä nedtill 117 distrikt, ja kanske rent av till 116 eller 1 15. Därom står nu ingenting i reservationen, men vi fick höranyss att i alla fall sträckt sig litet längre än sin egenreservation och att man i några enstaka fall kan tänka sig en sammanläggning.Det är naturligtvis en väldig skillnad mellan denna oerhört negativainställning och den positiva inställning utskottsmajoriteten har, där vi i allafall klart understryker att vi accepterar kravet på en effektivisering avpolisorganisationen och att vi drar konsekvensen av det. En annan sak är att vi har begärt att det skall göras ensärskild utredning före vae sammanläggning. Om den utredningen leder till attdet finns klara och övertygande skäl för en sammanläggning, sedan man övervägtmöjligheterna att åstadkomma ytterligare personalförstärkningar och funnit attdet inte går, dä måste vi acceptera det. Eftersom reservanterna instämt i utskottets uttalande attdet är ytterst angeläget att åtgärder vidtas mot de i propositionen och avpolisutredningen påtalade bristerna - och alltså erkänt att dessa finns - vardet inte utan spänning jag väntade på att få se vad det skulle stå ireservationen. 1 utskottet fick vi inte veta mycket om den saken. Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och åklagarväsendet jag lästreservationen och lyssnat till . Reservationen böriar med ett stycke text som är tagetdirekt från majoritetens betänkande, och sedan kommer en lätt omstuvning avargumenten i partimotion. Sedan har man sprängt in ett paruttalanden från utskottsmajoriteten som stöder kraven på att man skallundersöka möjligheterna att sätta in förtärkningar innan man företar endistriktsindragning. Däremot har man omsorgsfullt hoppat över en mening somstår mitt emellan och där vi säger, att utskottet anser att det är inteekonomiskt försvarbart att ge varje distrikt sädana resurser att det därmed kantillgodose kraven pä en god service. Några egna förslag kan jag Inte finna att reservanternaframfört, och några sådana kunde jag inte heller finna i . Frågan står kvar; Hur har egentligen reservanterna tänkt sig att viskall komma till rätta med de brister som de själva medger finns? och så gott som alla remissinstanser äreniga om att de små distrikten inte kan klara sina uppgiftertillfredsställande. Departementschefen delar den åsikten i propositionen, ochutskottsmajoriteten delar den också. Nästan alla är överens om att en fortsattreform av polisdistriktsindelningen måste till. Reservanterna har ensamma framhärdat i sin uppfattning attdet här inte är fråga om en önskan att göra det bättre för medborgarna, utan omen illvillig önskan från regeringen att öka den centrala makten och berövaglesbygderna service och skydd. Enligt deras mening var reform detonda, och måste det alltså vara stopp. Det gär naturligtvis inte att övertyga reservanterna ommotsatsen. Vi har försökt i utskottet, det skall alla veta. Jag skulle i alla fall vilja understryka att om två svagadistrikt, som var för sig inte förmått vare sig att effektivt lösaövervakningsproblemet eller att pä ett rationellt sätt utnyttja personal ochteknisk utrustning på kansliorten, slår ihop sina resurser, kan man få enbättre övervakning för hela befolkningen i båda distrikten och därtill ettrationellt fungerande kansli. Om man därtill kompletterar organisationen med enservice pä de förutvarande kansliorterna och med möjligheter till delegering avbeslutanderätten, så kommer inte någon försämring att inträda för den allmänhetsom drabbas av rationaliseringsätgärden. Vi har under debatterna i utskottet försökt få någrakonkreta exempel frän reservanterna pä vad de egentligen menar att det är förväldiga nackdelar med den här rationaliseringen. Jag har inte lyckats fä utnågot annat än att tycker att om ljusdalsborna hädanefter måstefara till för att tala med polischefen, sä är det en väsentlignackdel. Jag tror att större olyckor kan drabba de flesta av oss. har väl reservanterna haft sina goda om än förborgadeskäl för sitt ställningstagande. Men när vi justitieutskott skildesät sedan vi behandlat denna fråga levde vi faktiskt i denuppfattningen att det efter föredragningen av propositionen och de motioner somhade väckts i anledning av denna och efter de diskussioner vi hade fört skullevara möjligt att skriva ihop sig till ett enhälligt utskottsbetänkande. Ett vagt uttalande om att "man får väl se vad skrivningenkommer att innehålla" måste väl också tolkas så att man i självahuvudfrågan var ense. Men när vi samlades nyvalda justitieutskott,med i stort sett oförändrad personbesättning, och gick till fortsatt behandlingav ärendet - sedan vi hade fatt oss tillställt ett utkast tillbetänkande och yrkanden visade det sig att folkpartietsrepresentanter tänkte gä sin egen väg och yrka avslag i själva huvudfrågan.Man ville alltså yrka avslag på själva förslaget om fortsatt reformering avpolisdistriktsorganisationen. Det hade väl i och för sig inte varit mycket attsäga om. Man kunde ju ha tänkt om under den månad som hade gått, och man hadeväl fått sina förhållningsorder. Däremot kanske man inte skall förtänkautskottskamraterna om de finner det en smula irriterande att två ledamöter utanatt omnämna sin avsikt att reservera sig slår sig ned och deltar i utformningenav utskottets betänkande även i de avsnitt, där man hade för avsikt attreservera sig. Och står här och berömmer sig av att hanförsökte påverka skrivningen i de avsnitt, där han inte tänkte vara med ochgodkänna denna. sade något som gladde mig mycket. Hansade att har rätt att kräva klarhet och att få klara besked om varman egentligen står. Efter vad som förevarit i utskottet gläder det mig nu attveta att vi hädanefter ko.mmer att kunna förvänta klara besked från herrWestberg om var han står, innan vi sätter oss ned och diskuterar vad ettbetänkande skall innehålla. Jag är glad att kunna konstatera att dettaintermezzo inte har rubbat de övriga utskottsledamöternas föresats att försökagemensamt komma fram till en lösning, som enligt vår mening beaktar kravet päden nödvändiga effektiviteten i den lokala polisorganisationen och som äveninnebär ett rimligt beaktande av flera i motionerna framförda synpunkter. Jag tror för min del också att den åtgärd som utskottetföreslär, nämligen att varje distriktsindelning skall föregås av en nyutredning, kommer att leda till att de sammanslagningar som genomförs ocksåkommer att omfattas med betydligt större förståelse från begynnelsen, och detkommer att borga för att reformen också kommer att leda till det resultat somman hoppas på och önskar. Jag skall väl inte alltför mycket gä in på de övrigaproblemen. Självfallet tar reservanterna fast det tog litet tid för dem attkomma på det konsekvenserna av att de yrkar avslag pådistriktsindelningsreformen. De säger att under förutsättning att derasreservation bifalles kan de heller inte gå med på förslaget omåklagardistriktsorganisationen. Utskottets ordförande nämnde något om sitt särskildayttrande om vad som skall avses med polismyndighet. I lagtexten sägs att medpolismyndighet skall förstås den förtroendevalda polisstyrelsen pluspolischefen. Hon menar att det inte är riktigt korrekt att, som utskottet gör,först förorda att polischefen inte skall vara ordförande i polisstyrelsen ochatt sedan ändå anse att polismyndigheten skall utgöras av den valda styrelsenoch polischefen tillsammans. Hon säger att de valda ledamöterna ipolisstyrelserna inte kommer att ha någon myndighetsfunktion. Det är kanske att hårdra resonemanget litet för mycket. Vissa refonner inom polis- och åklagarväsendet Vissa reformer inom polis- och äklagarväseitdet eftersomdet läggs ganska viktiga uppgifter pä dessa polisstyrelser. De skall t. ex.avgöra viktiga personalutnämningsfrägor, upprätta förslag till budget och ävenfatta en del andra viktiga principbeslut. Begreppet "myndighet" tordedärför vara tillämpligt även på polisstyrelsen. Jag medger att det kan finnas skäl för båda tankegångarna,men jag har stannat för den av utskottet förordade lösningen, eftersom jagmenar att det är riktigt att den av oss intagna ståndpunkten att de folkvaldarepresentanternas ställning och den folkliga självstyrelsen skall accentuerasockså bör komma till synes i lagtexten. Det är orsaken till att jag inte harhaft någon avvikande mening på denna punkt. I övrigt har vi väl nätt en glädjande grad av enighet iutskottet i fråga om behandlingen av detta ärende, även om vi kanske från våraolika politiska bedömningar gör något skiftande tolkningar av det som vi haruttalat. Men det är kanske oundvikligt när man träffar en kompromiss av dettaslag. Jag ber att i alla delar få yrka bifall tillutskottets förslag. HerrDOCKERED (c): Det betänkande som utskottet nu lagt framinnehåller ett majoritetsförslag, som tillkommit under en allvarlig strävaninom utskottet att jämka ihop de olika meningarna till ett enigt beslut.Ärendet har ju legat hos utskottet . Vi har alltså haft tid påoss, och det har säkerligen gagnat den konstruktiva lösning som vi nu harkunnat enas om. Jag kan också understryka att det är stor enighet om detväsentligaste. Fru ordföranden har ju här på ett mycket instruktivt sättredogjort för de väsentliga ståndpunkterna i utskottets förslag, och herrtalmannen ger mig väl tillgift om jag begränsar mitt anförande genom att idessa delar helt instämma i den upplysande framställning som fru ordförandengivit. Utskottets huvudsakliga uppgift har ju varit att på grundval avpropositionen 173 avgöra hur denna omorganisation av polisväsendet bör ske föratt tillgängliga resurser skall utnyttjas så effektivt som möjligt. Det harrått allmän enighet om att någon minskning av antalet polisdistrikt måstegenomföras, om personalen skall kunna utnyttjas med största effekt. Jag är därför något förvånad över i Ljusdalnu framförda krav på en precisering. Han säger att vi inte har preciserat oss ibetänkandet pä denna punkt. Det heter emellertid på s, 59 i reservationen avbl a i ;