prot · FV0962 · 1972-12-31 00:00:00 — Frågan är som jag sade gammal, och utskottet har påsedvanligt sätt kommit med en enligt min mening dålig argumentering för sittavstyrkande. Utskottet säger alt statsmakterna anförtrottSvenska jägareförbundet att handha jakten i vårt land. Detta har egentligeningenting med det begärda anslaget att göra; vi begär pengar för vårverksamhet. Utskottet säger att etl tillstyrkande skulle leda tilladministrativ oklarhet. När jag satt i utskottet frågade jag vad delta betyddeoch fick till svaratt jag kunde ställa denna fråga i kammaren. Del har jag nu gjort och vill haett svar av utskottels ärade talesman. Vad betyder uttrycket"administrativ oklarhet"? Utskottet framhåller vidare att det skulle bli fråga omökade administrationskostnader för jaktvården. Det kan väl inte vara betungandeatt överlämna , och det kan därför inte gärna vara det som avses.Värt förbund har faktiskt samma uppgift som Svensk; jägareförbundet: det villfrämja en god jakt och viltvård samt sprid; upplysning. Utskottet framhåller att jaktmarksutredningen kommer attpröva bl. a. frågor rörande jaktvårdsfonden. Jag har talat med dem som sittermed i jaktmarksutredningen och fått till svar att denna alls inte kommer att taupp problem, som sammanhänger med fördelningen av jaktvårdsfondens medel pengar som alla jägare är med om att betala in. Många har frågat mig om varför vi har två jägarförbund.Jag skall helt kort beröra detta. Är 1938 förbereddes en ny jaktlag av en dåutsedd utredning. När denna utredning började presentera sitt material, framfördeshäftiga angrepp mot utredningens förslag. Motståndet kom framför allt frånmindre markägare och marklösa jägare, eftersom de ansåg, att deras jakträttblev beskuren. Några jägare i sammankallade då kolleger till ettstort möte, och vid detta sammanträde bildades . Detta togtill sin uppgift att framför allt tillvarata de mindre markägarnas och demarklösa jägarnas intressen. Förslaget till jaktlag kom på grund avdessa jägares hårda kritik och bildandet av atl modifieraspå många punkter. har förbundet ohämmat arbetat för att bevakamedlemmarnas intressen, och det är lätt att räkna ut vilka som skulle ha fåttjaga , om Svenska jägareförbimdet ensamt fått bestämma. Tack vare och kritiken från detta håll har undan förundan fått ändra sin tidigare inställning till jakten. harnu sammanslagits med Landsbygdens jägare till ett förbund. När denna sammanslagning ägde rum hade ca 6 000 medlemmar. är medlemsantalet över 14 000 och befinnersig i stigande. Detta bevisar väl atl förbundet har en uppgift att fylla i vårtsamhälle. Det jägarförbund jag tillhör vill framför allt organiserajägarna i en opolitisk organisation. Det vill åstadkomma större rättvisa ijakträttsliga hänseenden och främja en demokratisk utveckling på jaktområdet.Vi vill att kronans och bolagens marker, som tillsammans upptar en stor del avlandets skogsareal, i större utsträckning än nu öppnas för de inte markägandejägarna, småbrukarna och jordbruksarrendatorerna. Vi vUl främja humana jaktmetoder och fostra jägarna tillförståelse och ansvar för viltet och naturvården, med uppmärksamhet följautvecklingen i fråga om den intensiva skogsvårdens verkningar på viltet och följaden vetenskapliga forskningen samt verka för åtgärder mot massdöd bland djur pågrund av utspridning av gifter och andra föroreningar. Vi villeftersträva en decentralisering av beslutanderätten i jaktfrågor Anslag ur jaktvårdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare A nslag ur jaktvårds-fonden till Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare samt verkaför ett lokalt inflytande på beslut om jakttider, fridlysning och viltvård isyfte att stärka det lokala ansvaret för jakt- och viltvård. Vi vill verka för att jaktvårdskonsulenter och jaktvårdarefår ett anställningsförhållande som frigör dem från förenings- ochorganisationsbildningar, sä att de kan ägna sig åt jakt- och viltvårdsarbetemed möjlighet att betjäna samfliga jägare. Vi vill ocksä ha en väsentligt ökad upplysning och vi villha till stånd övningsskytte på jaktstigar och jaktskyttebanor, vilket gerjägarna mer självansvar och omdöme än vad en utökning av svårtolkade lagar ochförordningar kan ge. Vi bedriver också kursverksamhet på Karl-Ersgården utanförHällefors, och jag kan nämna att jag själv deltagit i en tredagarskurs där,vai-vid vi behandlade bl. a. jakt- och viltvård, jaktlagen samtjaktförordningen och de.ss tillämpning. Vi bedriver således kursverksamhet isamma syfte som på sin kursgård . Jag vill ocksä nämna något rörande just anslaget. Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare fungerar även - i likhet med som remissorgan i jaktfrågor hos olika myndigheter. Vi vet att alla jägare är ålagda att betala en särskildjaktvårdsavgift, som skall användas för jaktvårdsarbete i landet. Sådanverksamhet bedrivs i betydande omfattning av Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare. Påståendet atl jaktvårdsfondens medel endast skall fådisponeras av är felaktigt. fårvarje år anshig från jaktvårdsfonden. Inget principiellt hinder föreligger föratt Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare skall få anslag från jaktvårdsfonden.Därom säger lagen atl av influtna jaktvårdsavgifter skall bildas en fond somefter Konungens bestämmande skall användas till främjande av jaktvården inomriket. För sådant ändamål skall också användas övriga medel enligt vad somstadgas i jaktlagens 26 § 3 mom. Det är dessa bestämmelser vi stöder oss på. Jaktvårdsfonden tillföres ca 8 miljoner kronorgenom de avgifter som landets samtliga jägare tvingas betala för att få jaga påsina egna jaktmarker. De aktiva medlemmarna i Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare erlägger också denna jaktvårdsavgift, och betalade vi till jaktvårdsfonden. De pengar som vi begär - -finns således redan och påverkar inte statsbudgeten. De finns redan fonderade.Det finns enligt uppgifter ca odisponerade ijaktvårdsfonden. Av detta begär vi som sagt 200 000 i anslag. Därför kommer det anslag som vi begär inte att inkräkta påSvenska jägareförbundets anslag. Frågan rör endast en rättvisare och förjaktvärden i landet uppenbart allmännyttig fördelning och användning avjägarnas egna pengar. Något som helst ställningstagande i några direktajaktfrågor är icke förenat med detta spörsmål. När det är fråga omjaktvårdsfonden och dess användning är det jägarnas, alltså våra egna pengarsom vi begär. Vi vill också erinra om att fri åsiktsbildning ochyttrandefrihet i det svenska samhället av ålder har ansetts så betydelsefullatl reglerna är inskrivna i själva grundlagen. Frågan om anslag till Jägarnasriksförbund- Landsbygdensjägare är således en ren rättvisefråga som ej på något vis är partiskiljande.Vi har tagit reda på att vi vid röstning fick stöd av enskildariksdagsledamöter från samtliga fem partier. Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare är ej ute efteratt i onödan splittra jägarna. Verkliga förhållandet är i stället att Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare har föreslagit attgemensamt söka få lill stånd någon form av samarbete för att på detta sätt nåbättre resultat lill gagn för såväl jägarna som viltvården. Jag kan inomparentes nämna att det var faktiskt jag som tog upp den här frågan förstagången. Den kom icke från , utan det var Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare som genom mig föreslog att vi skulle ha ettresonemang. Tyvärr har dock visat klar ovilja atl isamförstånd söka nå acceptabla lösningar på en rad viktiga jakt- ochvillvårdsfrågor. I dagens samhälle talar alla partier om rättvisa ochjämlikhet. Varför får inte detta gälla i den här frågan, som vi anser såviktig? Med detta ber jag att få yrka bifall till reservationen.Jag kommer också att begära votering och rösträkning. Anslag ur jaktvårdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare HerrMOSSBERGER(s): Jag skall inte med många ord förlänga debatteni detta ärende, och det finns bärande motiveringar för del. Vi har som herrWikner mycket riktigt påpekade haft denna fråga på dagordningen under en följdav år. hade vi en ganska lång debatt. Enda skillnaden attherr har prutat på sitt anslagsyrkande. Då begärde han 250 000 kronor.Denna gång är han nere i 200 000, Håll på så så kommer vi kansketillsammans ändå! Vad jaganförde gäller även . När vi nu under alla år har diskuterat den här frågan ärdet ganska egendomligt atl det inte har kunnat gå upp för och hansmeningsfränder att genom de beslut som fattades vid 1938 och riksdagarhar anförtrotts ledningen av viltvårdsarbetet i dettaland. Så länge som detta beslut gäller bör vi också rätta oss efter det. Det är mig personligen likgiltigt om namnet på förbundetär eller Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare, menvarför skall man splittra upp verksamheten på två förbund? Nog vore det välbättre om i så fall anslöt sig lill , om det ändå är så som säger att de bedriver precissamma verksamhet. Det är också egendomligt atl dels kritiserarSvenska jägareförbundet åt vilket, som jag nämnde, uppdragit atthandha denna verksamhet, dels i nästa andetag talar för att det skall anslåmedel till ett annat förbund. Jag skulle nästan medungefär samma ord som i vpk en gång riktade till sina egnapartimedlemmar vilja säga: Någon jädrans ordning får det väl ändå vara! Var skulle man hamna om t, ex, medlemmar i integodkände utan gjorde en utbrytning och sedan kom tillbaka med enbegäran Anslag ur jaktvårdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare om anslagför sin verksamhet för att få hjälp med att bekämpa den gamla organisationen?Det är ju precis samma ordning som nu talar för. Jag menar att vi får lov att följa den nuvarande ordningenså länge den gäller. Det har tillsatts en jaktmarksutredning, och det harförutskickats att den kanske kommer att lämna ett förslag innevarande år. Detkan också hända att det dröjer . Vi får se vilket resultat denkommer fram till, och intUI dess får vi arbeta efter det system vi har. anförde en rad andra synpunkter i anslutningtill en skrivelse, som han eller hans organisation såvitt jag förstår låtitsända till samtliga ledamöter av . Jag skall inte gå nännare in påden, men jag vill säga att det påstående gör att Landsbygdensjägare ej är ute efter att i onödan splittra jägarna och ställa till oreda,utan att det verkliga förhållandet i stället är att harvägrat samarbete är en ren lögn. Jag ber, fru talman, med det anförda att fä yrka bifall tillutskottets hemställan. HerrWIKNER (s) kort genmäle: Jag kommer inte atl använda en sä bUligargumentering och sådana fraser som vi just hört prov på. Jag tycker all vi fören gångs skull skall föra en seriös debatt och undvika sådana inslag. Jag har ju sagt att vi har samma uppfattning som då det gäller vilt- och jaktvården. Vi arbetar för sammaändamål. Skillnaden är emellertid att våra stadgar inte stämmer överens medSvenska jägareförbundets stadgar. förslag tillutformning av jaktvården innebar som bekant en väsentlig skärpning avförhållandena för de mindre markägarna och de marklösa, och det var detta viarbetade emot. Vi har mycket stora olikheter i uppfattningen om vem som skallha rätt att jaga, och det är det som är den stora skiljande frågan mellan oss. Vidare säger atl vi kanske kommer attpruta ytterligare på våra anspråk så att man kanske till slut inte kommer attbehöva lämna något anslag till oss. Är det dit vill att viskall komma? Med de argumenten får vi nog hålla på med de här diskussionernaganska . 1938 och riksdagsbeslut har, som jag sadetidigare, ingenting med anslaget att göra fär ju 6miljoner kronor att använda för sin verksamhet. Vi har heller inte påstått attförbundet inte skall få fortsätta med uppdraget att utöva ledning avjaktvärdsarbetet i landet. Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare böremellertid också få pengar ur jaktvårdsfonden, eftersom värt förbund i viss månbedriver samma verksamhet som och vi även själva satsarpengar och betalar avgifter, även om vi skiljer oss åt i övrigt när det gällerjakten. De förhållanden som råder är felaktiga då det gälleranslagsfördelningen. Sedan anser , med stöd av den skrivelse somhar utsänts till ledamöter, att jag far med lögn. Det är härda ord.Jag tycker bör akta sig för att påstå det jag har varken författatskrivelsen eller haft någonting med den att göra. Jag far inte med lögn, ochjiig vill inte fara med lögn, utan jag vill, som i Skegrie sade fören tid sedan om den franska vittneseden, att man skall tala sanning och sägahela sanningen över huvud taget. () kort genmäle: Det är inte jag som har prutat på , utan det är han själv som har prutat ner anspråket till 200 000 kronordetta år. Vad som står i skrivelsen och om har skrivitden eller inte känner jag inte till, men det var han som åberopade den. Jagstår för vad jag har sagt, nämligen att det är felaktigt att påstå att det ärSvenska jägareförbundet som har avvisat samarbetet. den 20 aprU 1972 Anslag ur jaktvärdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare HerrANDERSSON i (): De människor här i landet som sysslar medjaktfrågor och viltvård är ganska få; det kan möjligen röra sig om avsvenska folket. Jag tycker därför det är synd att vi skall såväl i offentligtsammanhang som ute i provinserna träta om vilken organisation som är tillstörsta nytta för jakten och viltvården. När vi är så få lycker jag med all rätt dessutom attvi borde kunna vara överens om att vi inte behöver ha två organisationer; detmedför ett dubbelarbete som vi fåtaliga människor faktiskt inte har råd med.Därmed har jag också antytt att jag tycker att ett anslag till denjägarorganisation som talar för inte har särskilt stortberättigande. Jag fäste mig vid och jag tror att det i huvudsak ärrikliga synpunkter som redovisades då drog hela katalogen över dehöga ambitioner som hans jägarorganisation har. Jag kanske inte vartillräckligt uppmärksam, men jag reagerade faktiskt inte för någonting av dethan läste upp. Jag tror att man ocksä i i huvudsak ärberedd att arbeta för dessa saker och redan nu arbetar för dem. Skulle vi inte,, kunna göra en hederlig ansträngning för att söka komma till rättamed det som är ett organisationsproblem, och inte låta det bli så som någonäldre ledamot i kammaren sade till mig i går. Jag blir så arg närjägardebatterna kommer upp, sade ledamoten, så då går jag och stänger in mignågonstans, för de är det ledaste vi har ! Är det på det sättet,? Jag har ju inget gammalt förflutet i jägardebatterna här, men omjägardebatterna har varit så tråkiga att människor uppfattar dem som ledsammaoch om de inte ger någonting nytt till annat, skulle vi kanske kunnalösa problemet genom att i stället ägna oss åt jaktvårdsfrågor och viltvårdsfrågorute i landet och göra del gemensamt. Jag fäste mig också vid några punkter i skrivelsen som vihade fått från Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare. Jag skall inte ägnamig åt många av dem. Men i den tredje punkten talas det om att jaktvårdsfondenårligen tillförs ca genom de avgifter som landets samtligajägare tvingas betala för att få jaga på egna jaktmarker, osv. Formuleringen "tvingas betala" skulle möjligen kunna belyda att ni Anslag ur jaktvärdsfonden till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare tycker attvi inte skall ha någon jaktvårdsfond. Är det på det sättet? När man använderdet skrivsättet och ställer sig sä kritisk till fonden borde man kanske intebegära att få hämta pengar ur den. I den sista punkten som också berördesäger man att man inte är ute efter att i onödan splittra jägarna. Varför denreservationen, ? Om ni tycker att det finns skäl för atl splittra såvill ni göra det. Dess värre, fru talman, är det på det sättet att debatten utei landet dä man besöker möten som arrangeras av Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare är sädan att man ifrågasätter om inte mycketkraft ödslas just på att bekämpa . Jag vill till slut helt kort säga att en inflytelserik ochkampglad ;igitator från ert förbund i ett av de anföranden jag lyssnat tillsammanfattade sitt tal med att säga att "vår huvuduppgift är att bekämpa som vill ta jakträtten från bönderna". Det sade han iSjuhärad, men det var en mycket illa vald plats. Vi har inga andra människor änbondejordbmkare, och nästan alla är medlemmar av . Vi haringa storfräsare i fråga om marker där nere. Har man den ambitionen och uttalarden så klart och otvetydigt, då vill jag med risk för att det är en överdriftändå påstå att det närmast kan liknas vid hets mot folkgrupp, och sådant fårman nog bedriva av ideella skäl men i vart fall inte med allmänna medel. Därför berjag, fru talman, att få yrka bifall till utskottels hemställan. i (s); Som flera av talarna sagt är detta inget nyttärende. Det har diskuterats i . Personligen är jag ingenjägare, men jag är mycket intresserad av vilt och viltvård och naturvård ochnaturskydd. När det nu finns två jägarorganisationer i landet med arbetetinriktat på jakt- och viltvård, borde det vara en rimlig åtgärd att bäggeorganisationerna erhöll statsbidrag. Beslut som fattats av 1938 och1951 bör inte vara giltiga en gång för alla. Försöken från statsmakternas sidaatt vara styrmekanismen när det gäller landets jägaresorganisationstillhörighet till ett förbund -borde nuupphöra. Samarbete kan ske och är säkert också till stor nytta, men då bör detvara skapat på de två organisationernas gemensamma intressen och egnasynpunkter och insatser. Alla jägare betalar ju en avgift som går tilljaktvårdsfonden, och då bör deras organisationer också kunna erhålla bidrag urjaktvårdsfonden. Det är riktigt det bestrider, jag inte att fått uppdrag att sköta om viltvården och jaktvården,och detta har man som jag ser det också gjort på ett relativt bra sätt. Men dethar väl ändå, fru talman, hänt många saker , och det uppdrag somlämnades borde inte behöva vara bestående för alla tider.Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare har vuxit sig starkt och fått någotatt säga till om i jagar-och jaktsammanhang. Dä tycker jag att det vore rimligtatt vi med statsbidrag underlättade detta förbunds arbete. Jag vill också helt kort säga några ord om det argumentsom framskymtat, nu sist av i att man inte borde ha I mänga andra sammanhang finns flera organisationer inomsamma område utan att detta kritiseras. Det finns sålunda flera nykterhetsorganisationer,kristna organisationer och organisationer av olika art i andra sammanhang. Detbör vara rimligt att man då låter organisationstillhörigheten vara fri ocksånär det gäller landets jägare. Vi kan inte i längden fortsätta att avvisa motionsvägenframförda krav om ekonomiskt bidrag till Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare. I utskottets skrivning anges inga klara motiv för avstyrkandet. Jagskulle därför vara glad om utskottets talesman klart redogjorde för desynpunkter som ligger till grund för utskottets ställningstagande. Det finns enligt min mening bara ett sätt att på lång sikttillfredsställande lösa denna fråga, och det är atl bevilja Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare anslag. För ett sådant beslut behöver vi inteavvakta jaktmarksutredningen eller någonting annal; vi kan fatta ettbeslut innebärande bifall till reservationen av herrar och , tillvilken jag med detta, fru talman, yrkar bifall. A nslag ur jaktvårdsfonden till Jägarnasriksförbund-Landsbygdens jägare Enligt senaste uppgifter har 263 000 personeri värt land löst jaktkort och är alltså jägare. har 92000 direkt anslutna medlemmar och dessutom 125 000 indirekt anslutna. Detföreligger här en viss dubbelräkning, och det är svårt att ange det exaktaantalet, men det torde röra sig om minst 180 av dem somlöst jaktkort. Den andra organisationen, som vi nu behandlar, har enligtuppgift 14 000 medlemmar eller av jaklkorlsin-nehavarna.Dessutom skulle det alltså finnas jägare som inte är anslutna tillnågon organisation, har, som sagts, fåttuppdraget av statsmakterna alt driva viltvärdsarbetet i vårt land och får litetmer än 6 mUjoner kronor av jaktvärdsfondens medel för detta ändamål. Depengarna används till åtgärder som är till nytta för alla jägare, bådemedlemmar i , medlemmar i Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare och de som inte är organiserade. Jag skall bara ta ett par exempel pävad pengarna går till. Det finns en organisation med konsulenter som bekostas avSvenska jägareförbundet. Vi har en riksjaktvårdskonsulent, ensjöfågelkonsulent, 14 länsjaktvårdskonsulenter och 34 länsjaktvårdare. De stårtill tjänst för alla, oberoende av organisationstillhörighet. Alla kan alltsåfå nytta av deras tjänster. Som en liten parentes kan jag nämna att sjöfågeljaktvårdskonsulentenhar arbetat intensivt med en fråga i intimt samarbete med , nämligen frågan om återinförande avsenvinterjakt. Det arbetet hoppas jag livligt skall ge gott resultat inom ennära framtid. Det kommer alla sjöfågelsjägare till del. Vidare bedriver en mycket omfattandeforskningsverksamhet, också lill glädje för alla jägare i vårt land. Frånfonden utgår också medel till med för närvarande150 . Det anslaget var ursprungligen men har Anslag ur jaktvärdsfonden till Jägarnas riksförbund-LandsbygdensJägare Det förvånade mig litet när sade - det stårockså i skrivelsen från förbundet att påståendet att jaktvårdsfondens medelendast skulle få disponeras av är felaktigt. Vem harpåstått något sådant? Mig veterligt har i varje fall inle och inle heller utskottet gjort det. Det har varit helt klartatt det har gått medel också till annat håll. har huvudsakligen utnyttjats av ,som bl. a. gör sjöfågelsräkningar i som är lill myckel stor nyttaför kännedomen om sjöfåglarnas numerär. Vid sidan av den här verksamheten som jag lämnade ett parexempel på bedriver för mer än avegna medel en mängd olika verksamheter, och det gör ocksålänsjakt-vårdsföreningarna. Med medlemsavgifter som man tar in finansierararman medlemsvård, information av olika slag. Svensk Jakt osv. Och det är justför den arten av verksamhet som Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare nubegär anslag inte för verksamhet som använderjaktvårdsfondsmedlen till. Enligt min mening borde ganska fåtaliga jägare på den punkten instämmer jag med i kunna samsas ien enda organisation och därigenom bli slagkraftigare. Jag beklagar atl herrWikner uppenbarligen inle tycker det. Han säger i sin reservation: "Somjakten nu börjat utformas är det enligt utskottets mening nödvändigt med tvåjägarorganisationer. Jägarnas riksförbund-Landsbygdens jägare har nämligentagit till sin uppgift att slå vakt om de jägare som helt saknar eller ägerendast mindre jaktmark. Därigenom bör mer demokratiska och rättvisajaktförhållanden komma till stånd." Indirekt måste alltså menaatl inte arbetar för demokratiska och rättvisajaktförhållanden och inte slår vakt om de jägare som har mindre marker. Detlycker jag är ganska egendomligt. Det finns ingen skillnad i målsättningen. 1en undersökning som gjordes inom visade detsig att ungefär hälften, 42 000, av de direkt anslutna medlemmarna inte hadeegen mark utan huvudsakligen jagade på andras. eller 28 000 ägdeegna marker, men medeltalet låg mellan 100 och aUtså förhållandevis små marker i jaktsammanhang. Det är klart att vi skall ha föreningsfrihet, och om detfinns jägare som inte trivs inom är det i och för siginget fel alt de bildar en egen organisation. Men om det nu finns tvåorganisationer bör det ändå kunna vara ett gott samarbete mellan dessa. I den skrivelse från Jägarnas riksförbund-Landsbygdensjägare som bl. a. redan har berört säger man i punkten 10 på s.2 atl man inle vill splittra jägarna och ger skuldenför att det inte är ett gott samarbete. Det är väl ändå inte riktigt att göraså! Vi har från utskottets sida sagt att det vore önskvärt med ettsamarbete. Ett sådant har också kommit till stånd, och del officiellainitiativet till det togs av 1968 len skrivelse tillJägarnas riksförbund. Det blev överläggningar , och då kom manöverens om följande: "För att samarbetet centralt, regionalt och lokaltska bli meningsfyllt förutsattes, att debatten inte längre ska vara en polemikmot den andra organisationen som sådan utan begränsas till ett meningsutbyte,där man på ömse sidor behandlar sakfrågor. 1 verkligheten strävar nämligen bådaorganisationerna mot samma mål - en successivt allt bättre och mera riktigtbedriven jakt och viltvård."