prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — HargenereUa uppgifter avgetts, måste importören vara medveten om atl de uppgiftersom han sedermera har att lämna för varje varu-sändning skall utgöra en riktigoch fullständig komplettering av det tidigare lämnade generellauppgiftsmaterialel. Importören ansvarar sålunda bl, a, för att ändringar iförhållande som tidigare generellt uppgetls för ombudet meddelas denne. Föratt importören inte skall förbise delta bör generella uppgifter få lämnasendast för en begränsad tidsperiod, förslagsvis . Uppgifterna börförvaras hos ombudet och kunna uppvisas för påanfordran. Med hänsyn tUl de laav som bör kunna ställas på uppgiftsmaterialetstillförlitlighet synes det böra fömtsättas, att den som anlitas som ombudskall vara godkänd av för sådan verksamhel och att godkännandet skallkunna återkallas om det visar sig att lämnade uppgifler inte ärtillförlitliga. Kommiltén behandlar härefter omtulltaxering. Delframhålls vara angeläget, att uppkomna fel kan rättas snabbt och utan störte omgång.Lokal tullmyndighet bör därför ha vidsträckt befogenhet alt verkställarättelse. Enligt kommitténs uppfattning är det praktiskt, om lokaltullmyndighet har genereU befogenhet att besluta om ändring avverkställd tulltaxering, omtulltaxering, när myndigheten finner, att tulltaxeringenär felaktig. Importören har visserligen intresse av att Prop, 1972:110 57 inleutsättas för opåräknade krav sedan tulllaxeringen avslutats, men statsverketmåste ha vissa möjligheter att exempelvis i anmärknings-eller besvärsväg påtalaför låg debitering. Befogenheten för lokal tullmyndighet att verkställaomtulltaxering är enligt kommittén att ses närmast som en praktisk förenklingav förfarandet. Kommiltén erinrar i detta sammanhang om de möjligheter tillsåväl självrättelse i Inskränkt mening som efterbeskattning, vilka stårskattemyndigheterna tiU buds när det gäller inrikes beskattning. Förutsatt attomtulltaxering endast får ske inom tid och under förutsättningar i övrigt somgäller för framställande av krav i annan ordning, anser kommitién därför attdet från rättssäkerhetssynpunkt inte är något att erinra mot en sådan anordning.Omtulltaxering bör, oavsett om över- eller underdebitering ägt rum, kunna skepå myndighetens eget initiativ eller efter framställning av importören. Kommittén konstaterar atl det alltid ärotillfredssfällande att efter-debilera tull såväl som andra allmänna avgiftergentemot en avgiftsskyldig i god tro. Kommiltén föreslår därför, att tulleller andra avgifter som uppbär inte skall efterdebiteras, om detmed hänsyn tiU omständighetema framstår som uppenbart oskäligt. Denna regel börgälla vid såväl omtulltaxering som besvär. Vidare föreslås att tull och andrainförselavgifter, i överensstäramelse med reglema om efterbeskattning påskatteområdet i övrigt, skall kunna efterdebiteras om feletföranletts av att importören lämnat oriktiga uppgifter eller underlåtit attlämna uppgifter som det ålegat honom att lämna. Tiden bör räknas från den dagdå beslutet i debiteringsfrågan fattats eller, om sådant beslut ej föreligger,från den dag då uppgiften lämnats eller senast bort lämnas. Kommittén diskuterar frågan huravida en femårigpreskriptionstid bör gälla även vamhavare som lämnat felaktig uppgift i godtro. Det framhålls att det i många fall otvivelaktigt skulle vara stötande attefter framställa krav mot godtroende vamhavare. Det kan emellertidmöta betydande svårigheter att visa att en vamhavare varit i ond tro. Med denrätt att efter skälighetsbedömning efterge statsverkets anspråk som kommitiénföreslår finns enligt kommitténs åsikt inte heller någon anledning att ha ensärskUd regel för godtrosfall. Om felet inte beror på att importören lämnatoriktiga uppgifter bör enligt kommittén preskriptionstiden fastställas till sexmånader för att ge parterna skälig tid att granska tulltaxeringen och framstäUaeventuella yrkanden om ändring. Erfarenheten anses ha visat att den nuvarandesextiodagarsfristen ofta är för kort medan å andra sidan en så som tvåår knappast anses erforderlig. Mot kommitténs förslag om rätt för importör attanlita ombud för uppgift tUl tulltaxering har ledamoten anfört reservation.Förslaget riskerar enligt hans uppfattnmg att i värsta fallgöra ansvarsfrågan oklar och all i varje fall försvaga importörens känsla avatt han gentemot är ansvarig för de lämnade uppgifternas riktighet.De regler, som föreslagits för att det i tvistiga fall skall kunna klarläggasvem av de båda berörda parterna som skall anses vara ansvarig, är enligtCroneborgs mening invecklade. Inte heller är det allmänt sett rimligt allimportören, i vars intresse importen sker och som är den som bäst känner lUlvarorna och andra för tulltaxeringen väsentiiga omständigheter, skall kunnaöverlåta deklarationen gentemot myndighetema på en annan, vars i varje fallprimära intresse är att snabbt ombesörja ett så stort antal transaktioner sommöjligt. Reservation har också anförts mot kommitténs förslag om införande aven straffsanktionerad plikt att i efterhand rätta oriktig tulltaxeringsuppgift.Enligt ledamoten mening är det inte nödvändigt att införa en sådanrättelseplikt. De flesta remissinstanserna tillslyrker ellerlämnar ulan erinran kommitténs förslag att tulltaxeringen i princip skallgrundas på skriftiiga uppgifter av importörerna. Några remissinstanser,nämligen kommerskollegium, allmänna tulltjänstemannaförening , förordar dock i stället s, k, avanceradtulltaxering, dvs. att taxeringen gmndas på faktura och andra handlingarrörande varan och att varan undersöks endast i särskilda fall. Delade meningarråder också i frågan om uppgiftsskyldighetens omfattning. Kommitténs förslaglämnas dock ulan erinran av flertalet remissinstanser. Generaltullstyrelsensståndpunkt är alt i varje fall hemlagningsimporlör bör vara skyldig att avgefullständig deklaration med angivande av bl, a. statistiskt nummer, tullvärdeoch avgiftsbelopp, m. fl. och anser att importören inte skaU behöva införskaffa inte tillgängligauppgifter så snart hemtagningsproceduren inte tillämpas utan godset tuUtaxerasdirekt över tullklareringsupplag. Kommitténs förslag att importör skall varaskyldig att rätta sådana fel i deklaration som han upptäcker i efterhand tillstyrksav de remissinstanser som yttrat sig i frågan. Även kommUténs förslag rörandeomtulltaxering behandlas positivt i remissvaren. Medan komnutténs förslag att uppgiftema förtulltaxeringen skaU lämnas av importören inte mött erinran vidremissbehandlingen är meningarna bland remissinstanserna delade beträffandeförslaget rörande ombuds medverkan. Förslaget tiUstyrks av eller lämnas ihuvudsak utan erinran av m. fl,, , , , handelskamrarnai , och , handelskammaren i ochSödermanland saml handelskammare. och kommerskollegium avslyrkerförslaget angående ombud. Bland det flertal remissinstanser som tUlstyrkerförslaget om uppgiftsskyldighet går ingen närmare in på frågan. uttalar dock alt den för beskattningen grundläggande tulltaxeringenenligt koraraitténs riktlinjer synes smidigt kunna anpassas till detföreslagna godsvårdssystemel. Godsundersökning skulle sålunda behöva företasendast när erforderliga uppgifter för tuUtaxeringen inte kan frambringas påenklare sätt. uttalar sig som nämnts föralternativet med avancerad tulltaxering. Enligt kollegiets uppfattning bör iprincip faktura (eventuellt proforraafaktura, orderbekräftelse e. ), någonförra av försäkran (typ värdeförsäkran) särat licenser och andra importtUlståndföretes innan heratagning får ske. Vid uppläggande av gods på s.k. kreditlagerbör motsvarande handUngar bifogas anhåUan om uppläggning. I övrigt anserkommerskollegium att skyldighet att lämna uppgifler i vidare mån än som gäUerf. n. ej bör krävas utora i särskUda fall. tvivlar på att ett deklaralionssystem skulle raedföra ensnabbare godsgenoraströmnmg än det nuvarande dokumentförfarandet, s. k.avancerad tulltaxering gmndad på faktura och andra handlingar rörande varan.Samma inställning har allmänna tulltjänstemannaförening. understryker dock att om en sådan tulltaxeringsordningskall genomföras jämte heratagningssystemet kraven på uppgiftsskyldighet förimportörer som har hemtagningsrätt måste skärpas betydligt. Erfarenhetsmässigtföreligger stor risk för att handlingar och upplysningar, som behövs förtuUtaxeringen, i många fall lämnas först efter upprepade påstötningar. Blanddem som anmält avvikande mening i fråga om uppgiftsskyldighetens omfattninganser m. fl. och allimportören inte skall behöva införskaffa uppgifter i faU dåhemtagningsförfarandet inte tiUämpas. m. fl. Beträffande hemtaget gods kan importören föruppgiflslämnandet till behöva införskaffa kompletterandeupplysningar från utländsk leverantör (tUlverkare) eller göra undersökningaroch bestämningar som från kommersiell synpunkt skulle vara onödiga. När godstulltaxeras på tullklareringsupplag, kan det däremot inte vara rimligt attfordra andra uppgifter än sådana, som är direkt tillgängliga hos importören.Detta bör givetvis gälla alla importörskategorier. Anledningen till att enregistrerad importör undantagsvis låter förtulla elt vamparti övertullklareringsupplag kan ju vara viss osäkerhet om tulllaxeringen och svårighetatt införskaffa för relevanta uppgifter i det aktuella fallet. Dennärmare bearbetningen av de uppgifter som framläggs beträffande hemtaget godsför avgiftsbeläggning och för klassi- ficeringenligt den statistiska vamförleckningen torde i normala fall snabbast ochsäkrast ulföras av tullverkels för ändamålet särskilt utbildade tjänstemän. För ett särskilt fall föreslår organisationernalättnader i uppgiftsskyldigheten och anför. I saraband raed tulltaxeringsförfarandel finnsanledning att ägna uppmärksamhet ål den möjlighet till befrielse från tull ochannan införselavgift, som må åtnjutas för varor, som vid införseln ärbehäftade raed avsevärd skada och som importören därför låter förstöra undertullkontroll. Såsora typexempel kan nämnas färsk frukt och grönsaker somundergått förskämning. Vid införsel för registrerad importör torde tullkontrolleni dylika fall kunna utövas på elt för importören föga betungande sätt, t. ex.enbart genom avlämnande av intyg om destmk-tionen av varan till . Enligt generaltullstyrelsens mening bör i varjefall hemlagningsimporlör vara skyldig atl avge fullständig deklaration. Ideklarationen bör härvid anges varans position i gällande tulltaxa medstatistisk varuförteckning, tullsats, tullpliktig kvantitet eller tullpUktigtvarde samt tull. Motsvarande bör enligt styrelsen gälla även i fråga om annaninförselavgift än tull. Kommittén har, erinrar styrelsen, föreslagit, attimportören skall vara skyldig att bl. a. lämna en så utförlig beskrivning avvaran, att alla för klassificeringen av varan relevanta omständigheter blirtillgängliga för tulltaxeringen. Detla fömtsätter enligt styrelsens mening ensådan förtrogenhet med tulltaxan att ett angivande av varans position itulltaxan inte borde vålla nämnvärda problem för importören. Det anses ocksåvara uppenbart alt en importör i ett sådant läge framför allt om en sändninginnehåller många varuslag skulle föredra att ange de statistiska numrenframför att behöva göra en vidlyftig beskrivning av varusortimentet isändningen. Det skulle antagligen i praktiken också komma att förhålla sig såalt importörens beskrivning av varan ej s'dHan skulle vara bristfällig ochdärigenom föranleda onödiga besvärligheter för såväl som importörengenora ofta återkommande behov av kompletteringar. Kommittén har visserligenlämnat möjligheten öppen för importör, som finner delta praktiskt, att själv angebl. a. det statistiska numret, men den har inte klart angett om detta är etlalternativ till vambeskrivningea eller en komplettering av uppgiftslämnandet.Under alla omständigheter anser styrelsen det mer realistiskt att som huvudprincipföreskriva en deklarationsskyldighet i enlighet med styrelsens förslag. Beträffande unporlörernas förmåga alt lämnaerforderUga uppgifter vid ett sådant deklarationsförfarande anses någon tvekanknappast göra sig gällande utom i vad avser varans position i tulltaxan. Styrelsenanför härvidlag följande. Tillämpningenav tulltaxan kan utan tvivel vara besv'är- Den övervägande delen av varorna är emellertid relativt lättatt klassificera. Härtill kommer att importören i allmänhet rör sig inom etttämligen begränsat vamområde, där han ganska lätt kan sätta sig in i även merakoraplicerade tulltaxeringsfrågor. Av betydelse är även att när det gällerheratagningsimportörer det ofla kommer att vara fråga ora upprepad import avsamma varuslag. För importörer, vilkas verksamhet täcker en slörre del avvaruområdet och som ofta importerar nya varuslag, kan förfarandet dock blisvårare. Erfarenheten har emellertid visat att sådana importörer ofta är väl insattai tulltaxeringsfrågor. En viktig fömtsättning för deklarationsförfarandet ärvidare en effektiv informationstjänst i vad gäller lämnande av såväl officiellaupplysningar av generaltullstyrelsen som underhandsbesked av lokalatullmyndigheter. Har klassificeringen en gång avgjorts på auktoritativ nivå,känner importören tUl detta och kan begagna sig därav vid kommandeinförsellUlfällen. I allmänhet bör det sålunda vara möjligt för importören attutan större svårighet deklarera sina varor. Styrelsen har sålunda kommit tiU den uppfattningenatt det med hänsyn tUl importörens förmåga i nämnda hänseende inte kan ansesföreligga något hinder för övergång tUl ett deklarationssystem raed den avstyrelsen föreslagna utforraningen. Denna uppfattning stöds av denomständigheten atl liknande deklarationssystem tUlämpas i många andra länder. Styrelsen pekar i delta sammanhang på att man i deövriga nordiska länderna är på väg att genomföra ett förfarande enligt vUketfullständiga deklarationer krävs. Avgiften skall därvid också anges ideklarationen enligt de norska och isländska tuUtaxeringsordningama men ejenligl de återstående nordiska ländemas. Det är önskvärt att likartadeför-tuUningsprocedurer tUlämpas i de nordiska länderna såvida inle särskUdaskäl finns för en avvikande ordning i visst land. Enligt styrelsens meningkommer det sålmida förordade deklarationsförfarandet att för samhället i desshelhet innebära betydande fördelar. Det ifrågasätts också f. ö. om överhuvud taget kommer alt kunna klara expedieringen av den alltmer ökandetrafikmängden utan att genomföra ett sådant deklarationssystem. Dessa fördelar måste givetvis, framhållerstyrelsen, från importörernas synpunkt vägas mot en viss ökning av derasarbete med förtullningen. Detta ökade arbele anses uppvägas av de fördelar iolika h'änseen-den, främst genom snabbare åtkomst av godset och enklaregodshantering som i allmänhet möjliggörs av den nu föreslagna tullproceduren.Styrelsen tiUägger att det även bör beaktas att deklarationsförfarandet kommeratt kunna avsevärt underlättas genom automatisk databehandling. Den snabbautvecklingen på datateknikens område koraraer säkerligen att medföra att ettallt större anlal importörer kommer att använda sig avsådan teknik. Genom att deklarationsförfarandet inlegreras med företagensintema ADB-mtiner kan såväl tarifferingen som uträkningen av tuUvärden ochavgiftsbelopp ske enk- lareoch med mindre arbetsinsats än vad som är fallet när motsvarande arbete görsgenom försorg. När det gäller faU där hemtagningssystemet intekommer att tUlämpas utgår generaltuUstyrelsen från att deklarationerna även härkan vara fullständiga och anför att det i dessa fall torde få ankomma påtullverket att bedöma i vad mån avsteg kan medges från skyldigheten att läranafullständiga uppgifter. I fråga om tiden för anmälan till förtuUningföreslår generaltuUstyrelsen att vara som förvaras på kreditiager skallanmälas tUI förtuUning innan varan tas ut från lagret. understryker för sin delatt det torde vara ofrånkomligt att en tulltaxering som bygger på deklarationerfrån importören ökar riskema för alt tullsedeln kommer att innehålla felaktigauppgifter. Mot bakgrund av att det föreslagna hemlagningssystemet skuUeförsvaga taxeringskontroUen understryker statistiska centralbyrånnödvändigheten av att man beaktar statistikens krav på korrekta primäruppgifter. Med anledning av kommitténs förslag om skyldighetför importör att göra rättelse i avgiven deklaration efler detatt tidigare lämnade uppgifter i deklarationen befunnits oriktiga, framhållergeneraltuUstyrelsen att det i praktiken inte torde vara ovanligt att vissa förtulltaxeringen väsentliga omständigheter blir kända först efler tulltaxeringensavslutande, trots att importören iakttagit tUlbörlig aktsamhet i saraband medgodsels förtuUning. Styrelsen anser därför alt det finns elt klart behov av enregel som den föreslagna. Den lid av efter det felet upptäckts, somimportören enligt förslaget skall ha på sig för att anmäla felet, finnerdäremot statens jordbruksnämnd vara för lång och framhåller att avgifterna iviss uisträckning kan preskriberas . För att begränsapreskriptionsrisken bör man därför enligt jordbruksn'åmndens mening kräva attiakttagen felaktighet anmäls efter upptäckten. Som redan nämnts har kommitténs förslag om rätt förimportören alt använda ombud vid tulltaxering, varit föremål för delademeningar vid remissbehandlingen. Bland de remissinstanser som tUlstyrker kommitténsförslag om ombuds medverkan vid tulltaxering konstaterar att det inte är koraraitténs avsikt att förhåUandena vid vanligtullklarering skall förändras nämnvärt. Det måste vidare enligt förbundet betraktassom ytterligt väsentiigt från allmän synpunkt, att speditörernas sakkunskapskall kunna tas i anspråk, även då varan tas hem av registrerad importör.Förbundet betvivlar att hemtagningsproceduren över huvud taget kommer att fåtiUräcklig omfattning, om de registrerade importörerna förvägras möjUghet attutnyttja speditör som ombud. Förbundet kan acceptera den ansvarsfördelningmellan importör och ombud som angetts i betänkandet. m. fl. framhåller för sindel att de större importörerna, som inte sällan har egnaspeditionsavdelningar, kan ha mindre behov än övriga importörer alt anlitaombud och alt hemtagningsproceduren torde koraraa att utgöra ett incitaraentför de registrerade importörerna med hemtagningsrätt att i ökad utsträckningsjälva ombesörja kontakten raed . För importörer som inför varormera sporadiskt och i smärre partier kan ombudsförfarandet däremot innebära enpåtaglig fördel. Dessa importörer kan inte förväntas ha närmare kunskap omtullformaliteterna och kan inte heller bli registrerade enligthemlagningsförfarandet. tUlstyrker förslagetunder förutsättning att det föreslagna förfarandet inte onödigtvis försenar ochförsvårar godstrafiken. m. fl. samt handelskamrarnai , och anser det vara av vikt alt ansvaret föruppgifter som ombud läranar regleras på ett klart sätt, Handelskararama anseralt ansvarsfrågan ej skall behöva bereda några verkliga svårigheter om så sker. Handelskammaren i och Södermanlandfinner den föreslagna regleringen vara onödigt komplicerad och ägnad atthäraraa elt rationellt samarbele mellan importören och ombudet. Ansvaret börhelt åvUa den part, som undertecknat den uppgift, som tulltaxeringen gmndas på.Vederbörande har då ett eget intresse av att tUlse att sådant underlag finnsatt uppgifternas riktighet kan styrkas. ViU ombudet inte själv ikläda sigansvar för lämnade uppgifters riktighet bör nu förekommande syslem med separatvärdeförsälcran kunna bibehållas. handelskammare anser att kravet attombud skall granda sina uppgifler för tulltaxering på skriftlig uppgift blirsvår att upprätlhåUa i praktiken. anser att det föreslagna systemetmed ombud inte bör genomföras och detta oavsett om koraraitténs förslag lilltullprocedur eller annan ordning tillämpas för tulllaxeringen. Kollegiethänvisar härvidlag tUI vad komraittéledaraoten Croneborg anför i sitt särskildayttrande i ombudsfrågan. , som också avstyrkerförslaget, påpekar att det ombudsförfarande som tillämpas kommit till främsti syfte alt undvika att godsels vidaresändning tUl importören försenas och attdetta skäl uppenbarligen faller bort om det föreslagna heratagningssystemetgenomförs. Enligt styrelsens mening talar mycket starka skalför att importören själv skall gentemot statsverket utan mellanhand svara förde uppgifter rörande varan som är väsentliga för tulltaxeringen. Det somfrämst talar härför är att det är i importörens inttesse den ifrågavarande importensker och att det utan tvivel är importören som bäst känner till deomständigheter som är relevanta för tuUtaxeringen. atlimportörens känsla av ansvar för tulltaxeringsuppgifternas riktighet försvagasom deklaration rörande hans import avges till genom ombud. Ombudetsintresse att gentemot ombesörja tullärendena på ett rikligt sättanses dessutom lätt komma i konflikt med önskemålet att vara uppdragsgivarentill lags och intresset av att fullgöra ett så stort antal förlullningsuppdragsom möjligt. I den mån importören önskar utnyttja speciell sakkunskap vidupprättande av deklarationer genom anlitande av exempelvis speditionsföretag kan detla enligt styrelsen mycket väl ske utan att ett ombudsförfarande behövertUlämpas. Risken för att en del importörer i sådana fall kommer att undertecknadeklarationema in anses ofrånkomlig men skulle kunna minskas genommöjligheten att tiUämpa stränga sanktioner häremot, exempelvis mistning avhemtagningsrätten. Det kan, påpekar styrelsen, ifrågasättas omombudsförfarandet möjligen bör kunna tilllåtas beträffande importör som ejtiirämpar hemtagningsförfarandet. För ett sådant förfarande talar detförhållandet att godsets vidaresändning lUl importören i viss uisträckning kanpåskyndas och att i vissa avseenden har bättre kontrollmöjlighetergenom godsundersökning ra, m. Genom att det då oftast blir fråga om import, somej är kontinuerlig, har emeUertid ombud vid sådan import ej säUan bristfälligkännedom om omständigheter som är väsentliga för tuUtaxeringen. Vidare iimebärenligt styrelsens mening frågan om ansvarsfördelning stora problem. På grand av svårigheterna alt visa vinningsmolivtorde sannolikt ombud för importör endast undantagsvis komma att kunna dömasför uppsåtiigt brott vid lämnande av oriktiga tulltaxeringsuppgifter. Det kandärför inte uteslutas att ombudet med utnyttjande härav, i maskopi medimportören uppsåtiigen läranar vilseledande uppgifter till . Vid genomförande av ett tuUtaxeringssystem därtulltaxeringens riktighet är så gott som helt beroende av tiUförUtiigheten hosde av importören lämnade uppgiftema är det uppenbarUgen av största vikt att ansvarsfråganfår en enkel, tydlig och ändamålsenlig lösning. Det är därför inte lämpligtatt den i allmänhet besvärliga bevisningen rörande vem som eventueUt förfaritbrottsligt då oriktiga uppgifter länmats skall ytterligare i avsevärd månförsvåras genom att två parter importör och dennes ombud delar ansvaret föruppgiftslämnandet. Kommitténs förslag att ombudets uppgifter skallvara grandade på skriftliga eUer andra bevisliga uppgifter från importörensynes utgöra en tungrodd och invecklad konstmktion. Det är i hög gradtvivelaktigt ora ett sådant förfarande skulle fungera på avsett vis ipraktiken. i pekar ocksåpå risken för alt importörerna undertecknar deklarationer in och förordaratt utttyckUgt förbud häremot uppstäUs. Över huvud taget bör man enligtlänsåklagarmyndigheten på ett eller annat sätt söka skapa garantier för atttuUlaxeringsuppgifter endast undertecknas av personer i ansvarig ställning ochför att den som undertecknar en uppgift också satt sig in i vad det är han iuppgiften försäkrar. De remissinstanser som yttrat sig om kommitténsförslag rörande omtulltaxering ställer sig positiva till förslaget, berör den av kommitiénföreslagna regeln om att tull eller andra avgifter, som uppbär, inleskall efterdebiteras, då det med hänsyn tiU omständigheterna frarastår sorauppenbart oskäligt. Enligl uppfattning bör regeln användas,ora exempelvis en vara under längre lid tuUtaxeras efler viss etablerad praxismen praxis sedan ändrats utan att vederbörande lokala tullanstalt ellerimportören informeras. Att i sådana fall i efterhand kräva förhöjd tull frarastårenligt förbundet som obilligt.