prop · FV0347 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition angående åtgärder för möbelindustrin, snickeriindustrin m,fl. Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokolletöver industriärenden, föreslå att bifalla de förslag om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen framläggs förslag om tidsbegränsade åtgärder för möbelindustrin,snickeriindustrin, trähusindustrin och viss annan trämanufakturindustri.Förslagen består av ett program som syftar tUl att höja kunskapsnivån ochfrämja exporten inom berörda branscher med viss prioritering av möbelindustrin.För programmet, som avses löpa fr. o. m. , beräknasmedelsbehovet till sammanlagt 9,8 milj. kr., eUer . Inomramen för det nämnda programmet föreslås ett särskilt utbildningsprogram fören total kostnad av 6 milj. kr., eller 1,5 milj. kr. Vidareberäknas medel för en teknisk konsulent och för två exportkonsulenter samtbidrag till kollektiva exportprojekt. Föradministrationen av utbildningsprogrammet och den tekniska konsulentverksamhetenavses svara. Exportkonsulenterna avsesbli knutna till det exportorgan exportråd varom förslag nyligenlagts fram (prop. 1972: 31). Utdragav protokollet över industriärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet på . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , , ,, , , . Chefenför industridepartementet, statsrådet , anmäler efter gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga angående åtgärder förmöbelindustrin, snickeriindustrin m. fl. Undersenare år har problemen inom den träbearbetande industrin, främst möbel-,snickeri- och trähusindustrin, alltmer kommit att uppmärksammas.Länsstyrelserna i , och län hemställde i november1969 att Kungl. Maj:t skulle överväga att utreda möbel- och snickeriindustrinsframtida utvecklingsmöjligheter. En fortsatt strukturomvandling fömtsågs kurmamedföra många svårlösta problem för dessa branscher, som i tämligen hög gradär koncentrerade till Smålandslänen och utgör basen för näringslivet i fleramindre och medelstora tätorter. Utredningsaktiviteteri skUda former och rörande olika delar av den träbearbetande industrin hargenomförts under loppet av föregående år. Efter bemyndigande av Kungl. Maj:t tillkaUadechefen för industridepartementet en sakkunniga förutredning av vissa frågor rörande möbehndustrin. Utredningen antog namnet möbelindustriutredningen(I 1970: 20). Utredningsuppdraget fömtsatte samverkan med Industrins byrå för stmkturstudier,som på möbelindustrins uppdrag utförde en kompletterande undersökning av möbelindustrinsexportmarknader. Idirektiven till utredningen framhölls bl. a. att den sakkunnige borde undersökavilka förändringar som krävs inom den svenska möbelindustrin för att påtagligtöka exportandelen samt avge förslag om vUka åtgärder branschen ochstatsmakterna lämpligen bör vidta. för företagsutveckling (SIFU) har genomförts enundersökning av behovet av särskUda utbildningsinsatser inom träindustrin.Utredningsarbetet har utmynnat i ett förslag till särskilt utvecklingsprogramför träindustrin med sikte på att tillgodose branschens utbildningsbehov(Utvecklingsprogram TRÄ, stencU, ). 'Direktör . . Prop.1972: 47 3 Möbelindustriutredningenlade fram sitt betänkande (SOU 1972: 2) Svensk möbelindustri.Problem och möjligheter. Beträffande utbildningsområdet har utredningenutformat sina förslag med utgångspunkt från SIFU: s förslag tUlutbildningsprogram. Två studier rörandesnickeriindustrins problem har genomförts i samråd med en referensgruppbestående av representanter för berörda företags- och löntagarorganisationer. Stmkturförhållandenahar belysts i en undersökning som initierats av industridepartementet ochSnickerifabrikernas riksförbund (SNIRI) och utförts av . Vidarehar på initiativ av industridepartementet en studie av efterfrågeutvecklingenför byggnadssnickerier fram gjorts av A 4 . Slutligenhar förhållandena inom trähusindustrin studerats i en utredning som låtit utföra. Möbelindustriutredningensbetänkande samt SIFU:s förslag till utvecklingsprogram för träindustrin har remissbehandlats.Härvid har remissinstanserna tillställts även studierna rörande snickeriindustrin. Yttranden har avgetts avskolöverstyrelsen, kommerskollegium, marknadsrådet, (), för den mindre industrin, (),, länsstyrelserna i Östergötiands, , ,, , och , statens institut förföretagsutveckling (SIFU), styrelsen för teknisk utveckling (STU),delegationen för de mindre och medelstora företagen, , i (LO) efter hörande av Samverkande träfacken, , . () efter hörande av berörda branschorganisationer , . (), akademikerscentralorganisation (), allmänna exportförening, Sverigeshantverks- och industriorganisation (SHIO), efterhörande av berörda branschorganisationer samt () efter hörande av Svenska industritjänstemannaförbundetoch . Vidarehar yttrande inkommit från . Vissa remissinstanser harbifogat yttranden, i från företagareföreningen,länsarbetsnämnden. i , Samarbetsnämndeni kommunblock samt Smålands- och distrikt av SHIO, länsstyrelseni län från företagareföreningen och länsarbetsnämnden, iGävleborgs län från företagareföreningen, handelskammaren ochlänsarbetsnämnden, LO från Samverkande träfacken och slutiigen från möbelindu- Prop.1972: 47 4 (), () och . Eftersamråd med chefen för får jag nu ta upp tiU behandlingproblem och förslag tUl åtgärder för den träbearbetande industrin. Föröverblickens och sammanhangets skull redovisas därvid på åtskilliga punkteräven förslag som inte kräver medverkan. Enavgränsning av vad som är att anse som träbearbetande industri i dettasammanhang är nödvändig. Möbel-,snickeri- och trähusindustri är tre huvudgrupper inom träbearbetande industri.Utöver dessa finns mindre tUlverkningsområden av skilda slag, exempelvisindustri för fanér- och lamellträtillverkning. Sågverk och hyvlerier har inte taghsmed här. Det är viktigt att observera att vissa företag inom den träbearbetandeindustrin inte arbetar med enbart trä som råvara. Frånvaron av skarpa gränser idetta hänseende är speciellt markant bland möbelföretagen, som inrymmer eninte obetydlig bearbetning av framför allt textilier men även plast och metaU.En särskild grupp utgör metallmöbelfabrikerna som inte har trä som huvudsakligråvara. Problemen torde dock vara likartade antingen det är fråga om metall-eller trämöbelindustri och behandlas lämpligen i ett sammanhang. De olikabranschernas storlek framgår av följande tabell. Tillsammans omfattarbranscherna 12 "/o av hela industrins arbetsställen och 6 0/0 avindustrins totala sysselsättning. Träbearbetandeindustri samt metallmöbelindustri (1969) 530 78 644 132 291 16 068 4 099 16 582 9212 7 860 Möbelindustrinomfattade drygt 600 arbetsställen med ett saluvärde på 1 550 milj. kr.och ett förädlingsvärde på 810 milj. kr. Av förädlingsvärdet svarademetallmöbelindustrin för ungefär 20 »/o. Antalet anställda var 20 200. Möbelindustrinsproduktion och produktivitet har under i stort settuppvisat samma tillväxttakt som hela industrin. Den genomsnitliga lönenivån är inommöbelindustri något lägre än inom industrin som helhet. 1972: 47 5 Karakteristisktför trämöbelindustrin är att huvuddelen av arbetsställena är små. Medan år1968 inom hela industrin 12 "/o av arbetarna var sysselsatta vidarbetsställen med mindre än 20 anstäUda var motsvarande siffra förträmöbelbranschen 30 "/o. Arbetsställen med mer än 100 arbetare svaradeinom hela industrin för 61 "/o av sysselsättningen men inomträmöbelindustrin för endast 25 "/o. Hitintills harmöbelindustrin berörts av strukturomvandlingen i begränsad omfattning. Antaletarbetsställen framför allt de små enheterna har uppvisat en viss minskningsamtidigt som sysselsättningen ökat. Genomsnittligt har såledesarbetsställenas storlek ökat. Förändringen beror i första hand på minskadnyetablering och inte på ökad nedläggning. Möbelindustrin utmärks aven tämligen stark geografisk koncentration till Smålandslänen, främstJönköpings län som hade 28 "/o av samtliga arbetsställen inommöbelindustrin och en lika stor andel av sysselsättningen, samt ochÖstergötlands län. TUlsammans svarade dessa län för 65 "/o av antaletarbetsställen inom möbelindustrin och för 63 "/o av antalet anställda. Imånga mindre och medelstora orter svarar möbelföretagen för en väsentlig delav sysselsättningen. Även mätt i genomsnittssiffror för länen väger möbelindustrini vissa fall relativt tungt. Av samtliga industrianställda var inom Jönköpingslän 12 »/o och inom 8 "/o sysselsatta inom möbelbranschen. Utrikeshandeln med möblervar tidigare liten men har fått en allt större betydelse.Exportvärdet var 226 milj. kr. mot 39 milj. kr. Ökningen påimportsidan har varit av samma storieksordning från 27 milj. kr. tUl199 milj. kr. och utgör betydelsefullaavsättningsmarknader för den svenska exporten. Av importen svarar ochFinland för betydande andelar. Nära 30 "/o av importen kommer från deösteuropeiska länderna. Ökningen av utrikeshandelnhar varit starkare än ökningen av den inhemska möbelkonsumtionen. De svenskaproducenternas andel av hemmamarknaden har således minskat från 95 till 87 "/omellan som en kompenserande ökning kunnat ske på e.xportsidan.Importkonkurrensen är av olika intensitet för olika slag av möbler och starkastnär det gäller s. k. planmöbler (skåp, bord, bokhyllor) från vissa länder medgynnsammare kostnadsläge. På hemmamarknadenframträder nya distributionsmönster inom detaljhandeln. Den traditionellamöbelhandeln minskar i betydelse i takt med de koncentrationstendenser som görsig gällande. För möbelindustrinsframtida utveckhng torde dess internationella konkurrenskraft bli av än meravgörande betydelse än . Trovärdiga prognoser har lagts fram som pekarpå en positiv utveckling 1972: 47 6 avden inhemska möbelefterfrågan. Likaså bedöms efterfrågeutvecklingen komma attbli gynnsam i de för svensk möbelexport viktiga ex-portiänderna och innebärapotentiella möjligheter tUl ökad svensk export. Man torde få räkna med attimporten av vissa slag av möbler kommer att öka och att den samladeimportandelen successivt stiger. För att kompensera sig för en sådan utvecklingpå hemmamarknaden måste möbelindustrin liksom kunnat ske öka sinexport på de varuområden där svensk möbelindustri är mest konkurrenskraftig.Den fördelning på olika möbeltyper som svensk möbelproduktion har kommersålunda knappast att kunna bibehållas. En strukturell omstäUning kan vänfasinnebära positiva möjligheter för vissa företag, avsättningssvårigheter förandra. I den mån som det är svårare för mindre företag än för större attanpassa sin produktion efter nya förhållanden kommer svårigheterna attspeciellt beröra de mindre möbelföretagen. Dessa saknar också de störreföretagens resurser för marknadsföring på exportmarknaderna. Relativtkraftiga förändringar i företagsstrukturen kan förutses under den närmaste 10-årsperioden.För en nedgång av antalet tillverkande enheter, som f. n. uppgår till ca 600,talar bl. a. behovet att skapa organisatoriska enheter som förmår att konkurrerapå en internationell marknad. Utvecklingen på detaljhandelssidan, som går motallt färre inköpsenheter, verkar i samma riktning. Sluthgen utgår kraftiga impulsertill strukturella förändringar även från tekniksidan, där stordrifts- ochspecialiseringsfördelar alltmer påtagligt gör sig gällande. Detkan antas att den omstruktureringsprocess som förestår inom möbelindustrin kanfå besvärande sysselsättningskonsekvenser eftersom branschen uppvisar såväl enbetydande regional koncentration (främst till och )som en lokalisering till enföretagsdominerade orter. Enomständighet som bör beaktas när ställning tas till åtgärder för möbelindustrinär den betydelse som denna industrigren har som förbrukare av hemtextilier.Den positiva utvecklingen för svensk hemtextilieproduktion harbegränsat den i övrigt kraftiga nedgången inom TEKO-industrin. Snickeriindustrinär av samma omfattning som trämöbelindustrin. Antalet arbetsställen var ca 650år 1969 med 16 600 anställda. Produktionens saluvärde uppgick tUl 1 150 milj.kr. varav 640 milj. kr. 1likhet med möbelindustrin är den stora mängden små företag och arbetsställenett utmärkande drag i snickeribranschens struktur. hardock en påtaglig företagskoncentration ägt rum. Prop.1972: 47 7 Trestora företagsgrupper kan urskiljas: Svenska tändsticks AB (STAB), Borohus samt det statiiga Svenska industrietable-rings AB (Svetab). Enviss geografisk koncentration till Västergötiands- och Smålandslänenkarakteriserar snickeribranschen. För sysselsättningen inom många små ochmedelstora orter har snickeriföretag stor betydelse. Utrikeshandelnmed snickeriprodukter är inom flertalet vamgmpper helt obetydlig.Snickeriindustrin är för sin utveckling starkt beroende av den inhemskaaktiviteten på byggnadsområdet, främst bostadsbyggandet. Branschens produkterutgörs av byggnads- och inredningssnickerier. Den snabba expansionen avbyggnadsverksamheten under en stor del av återspeglas i en kraftig tUlväxti förbrukningen av snickeriprodukter. Ökningen i produktionen har skett vid destörre företagen medan de mindre företagens produktion som helhet inte ökat.Under senare år har en klar dämpning av byggandet inträtt. a. harbostadsbyggandets kraftiga expansion upphört och en stabilisering inträtt. Denförsvagade avsättningen har självfallet medfört stora påfrestningar försnickeriindustrin. Denframtida utvecklingen inom snickeriindustrin kommer såvitt kan bedömas attinnebära flera allvarliga problem. Ävenvid relativt optimistiska bedömningar av utvecklingen inom byggnadssektorn blirprognosen för snickerier tämligen ogynnsam med en i stort sett stagnerandeefterfrågan. Härtill bidrar bl. a. en väntad substitution av produkter från dentraditionella snickeriindustrin med produkter av andra material. Vid enfortsatt produktivitetsförbättring inom snickeriindustrin torde en utvecklingav skisserat slag leda till överkapacitetsproblem och en utslagning av ettbetydande antal företag samt därav följande sysselsättningsproblem. Härvid börobserveras att snickeriindustrin i stor utsträckning är lokaliserad på enföretagsdomineradeorter och att branschen svarar för en betydande del av industrisysselsättningeninom stödområdet. Utbildningsnivånär i flertalet snickeriföretag låg och organisationen för marknadsföring ochproduktutveckling outvecklad. Strukturen är i stor utsträckning anpassad tillförekomsten av ett stort antal lokala och regionala avsättningsmarknader. Dettamarknadsmönster är i färd med att snabbt förändras i riktning mot ensammanhängande riks-marknad p. g. a. ändrade förhåUanden inom byggandet (bl. a.färre och större byggherrar och byggnadsobjekt) och byggnadsmaterialdistributionen.Kraven på strukturell omdaning blir av dessa skäl framträdande under1970-talet. Impulsertill en förändrad företagsstruktur utgår liksom inom möbelindustrin även frånutvecklingen på det tillverkningstekniska området. För tUlverkning avstandardsnickerier krävs större och mer specialiserade enheter än flertalet avde företag som opererar på mark- Prop.1972: 47 8 nåden.Samtidigt torde finnas utrymme för utveckling av samarbetsformer ochunderleverantörsförhållanden. Trähusindustrinomfattade ca 130 arbetsställen med 9 200 anstäUda. Saluvärdet uppgick tUl950 mUj. och förädlingsvärdet till 450 milj. kr. Trähusindustrinsaknar möbel- och snickeribranschernas starka inslag av småföretagsamhet. Tillsin struktur överensstämmer trähusbranschen i allt väsentligt med genomsnittetför hela industrin med endast obetydlig andel sysselsatta vid arbetsställen medmindre än 20 arbetare och tyngdpunkten i sysselsättningen förlagd tillarbetsställen med mer än 100 arbetare. 1fråga om tillverkningstekniken uppvisar trähusindustrin stora likheter med denövriga träbearbetande industrin. Denexpansion som kännetecknat branschen har skett efter tvålinjer. Dels har de stora företagen blivit ännu större, dels har en omfattandenyetablering av mindre företag ägt rum. Den sammanlagda effekten har blivit attföretagsstorleken genomsnittiigt minskat. TiU den snabba expansionenav trähusproduktionen har flera faktorer medverkat. Det starkt ökadebostadsbyggandet under större delen av berörde småhusbyggandet hkavälsom övrigt bostadsbyggande. Småhusandelen har varit relativt ochutgjort ca 30 "/o av antalet lägenheter. Av småhusen har monteringsfärdigaträhus kommit att svara för en allt större del andelen var 25 "/o imitten av men hade stigit till 56 "/o. Vidare har enproduktionsökning skett genom att färdigställandegraden ökat kraftigt. Sanitärainstallationer sker exempelvis ofta i trähusfabriker. Liksom tidigare anförts isamband med snickeriindustrin har de senare årens stabilisering avbostadsbyggandet inneburit påfrestningar även för trähusindustrin. Försöken attfinna nya avsättningsmöjligheter har bl. a. manifesterats i det servicebolagför trähusexport som under viss statlig medverkan bildats av 25 företag inomoch utom trähusbranschen. Utrikeshandeln med trähus har hitintUls varitrelativt obetydlig exporten uppgår till 5 "/o av produktionen.Exportservicebolaget beskrivs utförligare i samband med att hittUls vidtagnastatliga åtgärder för den träbearbetande industrin senare redovisas. Försin framtida utveckling är trähusindustrin självfallet starkt beroende avbostadsbyggandets omfattning. Den kommande aktiviteten inom dettabyggnadsområde kan inte exakt bedömas men torde i alla händelserinte innebära samma expansionstakt som . I takt med den stigandelevnadsstandarden ökar dock efter- Generellt kan trähusföretagen sägas vara inriktade på försäljning avstyckhus. Detta utgör ett av branschens huvudproblem eftersom expansionen inomsmåhusbyggandet f. n. främst avser grupphus. Hittillsvidtagna statliga åtgärder rörande den träbearbetande industrin Ingabranschspecifika åtgärder med inriktning på de träbearbetande branscherna harhittills vidtagits med undantag av det tidigare nämnda servicebolaget förexport av trähus, vilket tillkommit efter initiativ från statens sida. Eftersomträbearbetande industri både har ett starkt inslag av småföretag och delvis ärlokaliserad till det regionalpolitiska stödområdet har de träbearbetandebranscherna relativt sett erhållit en betydande andel av de olika statiigafinansieringsstöden. Genomsin medverkan i AB Industrikredit och AB Företagskredit har staten underlättatde mindre och medelstora företagens långfristiga finansiering. Vidare ställerstaten långfristigt lånekapital till mindre företags förfogande genomhantverks- och industrUånefonden samt underlättar sådan utiåning genomindustrilånegarantierna. Beviljade hantverks- och industrilån samt industrUånegarantierhar tUlsammans haft följande omfattning för berörda branscher (i milj. av totala lån- och Dessaformer av finansieringsstöd har kommit berörda branscher till godo i avsevärtstörre utsträckning än vad som motsvarar deras sammanlagda andel av helaindustrins sysselsättning, 56 "/o. Framför allt har stödet gått tillmöbel- och snickeriindustrierna. Inomramen för det statiiga regionalpolitiska stödet kan bl. a. lokaliseringsbidragoch lokaliseringslån utgå. Stödet är i första hand inriktat på det s. k.allmänna stödområdet men kan under vissa förutsättningar även utgå i landet iövrigt. beviljat lokaliseringsstöd avdetta slag till den träbearbetande industrin framgår av följandesammanställning (i mUj. Prop.1972: 47 10 Andel i % av lokaUserings-stödet tiU hela industrin Lokaliseringsstödethar som helhet sett utgått till dessa träbearbetande branscher i ungefärligproportion tUl deras andel av totala sysselsättningen inom industrin.Påtagliga skillnader föreligger dock mellan branscherna. Lokaliseringsstödettill möbelindustrin, som i tämligen liten omfattning är lokaliserad till stödområdet,är relativt obetydhgt. Snickeri- och trähusindustrierna, som tUlsammans svararför ca 3 "/o av industrisysselsättningen, har däremot fått en avsevärdandel av lokaliseringsbidragen, 12 o/o. 1samverkan med övriga organ som handhar statligt kreditstöd på detta områdelämnar stiftelsen stöd för etablering och utbyggnad i form avmedellångt eller långfristigt lån. Detta stöd har i fråga om här berördabranscher uppgått till sammanlagt drygt 6 mUj. 1sammanhanget bör även det stathga etableringsbolaget engagemang inomsnickeriindustrin nämnas. Som primär målsättning för Svetab gäller att underkrav på lönsamhet skapa nya eller tryggare sysselsättningstillfällen i regionermed sysselsättningsproblem. 1 detta syfte har Svetab förvärvat flerasnickeriföretag, som tUlsammans avses kunna bilda en konkurrenskraftigföretagsgrupp inom branschen. Bakgrundentill bUdandet av servicebolaget för export av trähus är följande. Redan år 1969stod det genom jämförelser meUan den förväntade kapacitetsutvecklingen inomträhusindustrin och de kommunala 5-åriga bostadsbyggnadsplanerna klart att enbetydande överkapacitet skulle uppstå. anordnades på initiativav inrikesministern ett seminarium med företrädare för trähusindustrin ochbyggnadsentreprenörerna. En arbetsgrupp tUlsattes för att bl. a. utveckla ocksåsamarbetsalternativ. Utvecklingsarbetet finansierades dels av intresseradeföretag inom berörda branscher, dels genom ett anslag på . från detstatliga byggforskningsrådet. Detta arbete har utmynnat i bildandet av ettservicebolag för trähusexport, , som påbörjade sin verksamhetvid ingången av . Bakom bolaget står 25 företag inom trähusindustrin,entreprenörverksamheten samt byggmaterialindustrin. Verksamheten finansierasgenom att varje delägare tillskjuter . Kollegiet för Sverigeinformationi utiandet har förklarat sig berett att bidra med finan- sieringenav konkreta projekt med . under innevarande budgetår.Exportföreningen har hos kollegiet ansökt om att . skall reserverasför samma ändamål för /73. 1det följande tas möbelindustriutredningens och SlFU:s förslag till åtgärder upptill behandling. SIFU:s förslag innefattar även andra träbearbetande branscherän möbelindustrin. Det utredningsmaterial i övrigt som föreligger belyservissa problem inom snickeri- och trähusindustrin men innehåller inga förslagtill åtgärder. Möbelindustriutredningenutgår vid sin bedömning av den framtida efterfrågeutvecklingen för möbler frånprognoser gjorda för såväl hemmamarknaden som de närmast aktuellaexportmarknaderna. Enhgt utredningen kommer den samlade efterfrågan rimligenatt utvecklas positivt. Utredningen konstateraratt möbelindustrin utsatts för en mycket hård konkurrens, framför allt på planmöbelsidan,genom import från vissa länder med ett gynnsammare kostnadsläge.Importkonkurrensen kan av skilda orsaker väntas bli än mer intensiv. Densvenska möbelindustrins intemationella konkurrenskraft kommer att bli avgörandeför dess framtida utveckling. Enligt utredningens uppfattning är många drag ivad avser branschens internationella konkurrenskraft gemensamma medsituationen på TEKO-området, även om det inslag av import från extrema lågkostnadsländersom är framträdande på TEKO-området saknats. Vid sin granskning avsvensk möbelindustris konkurrenskraft finner utredningen att naturligakonkurrensfördelar saknas på väsentliga punkter. Närvaron tillråvarukällan-skogen utgör knappast något konkurrensförsteg,transportkostnaderna försvårar inte konkurrensen från länder med gynnsammarekostnadsläge i avgörande grad och tekniken är liksom på TEKO-området internationell. Utredningendrar den aUmänna slutsatsen att den filosofi för branschanpassning som i andrasammanhang presenterats för TEKO-industrierna i sina huvuddrag är tillämpligäven för möbelindustrin. Branschen bör genomföra en konsekvent produktmässig omorienteringi riktning mot produkter med högt teknik-, design- och modeinnehåll. Det är försådana produkter som kundernas priskänslighet kan förutsättas vara minst. Dekomparativa fördelar som svensk möbelindustri fortfarande torde åtnjuta när detgäller produkternas finish måste härvid tas tiU vara. Parallelltmed en produktmässig omstäUning blir det enligt utredningen nödvändigt med en marknadsmässigomorientering. Möbelindustrin måste på exportmarknaderna söka finnakompensation för det försälj- 1972: 47 12