prop · FV0369 · 1972-12-31 00:00:00 — Pågmnd av det anförda förordar jag att lagen inte görs tillämplig på förening somhar tUl ändamål att driva verksamhet som avser försäkring vid arbetslöshet.Jag förordar vidare att i en övergångsbestämmelse anges att den äldreunderstödsföreningslagen fortfarande skall äga tillämpning i fråga om erkändarbetslöshetskassa och sådan icke erkänd arbetslöshetskassa, som registreratsföre den nya lagens ikraftträdande. Som följd av vad jag nuföreslagit saknas anledning att i den nya lagen ta in en motsvarighet till 90 §första stycket 2 UFL, där det stadgas att lagen inte äger tUlämpning påfackförening, fackförbund eller annan liknande förening, som skall vårdayrkesangelägenheter, av den anledningen att organisationen meddelar understödvid arbetslöshet. Understödsföreningarnaär från associationsrättslig synpunkt att anse som juridiska personer avsärskild art. De är emellertid i flera hänseenden nära besläktade medföreningar enligt lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar (EFL). Det närasambandet mellan understödsföreningarna och ekonomiska föreningar i aUmänhetåterspeglas i 118 § EFL. Det har ansetts behövligt att där särskilt ange, attlagen inte är tillämplig på understödsföreningar. Prop,1972: 69 68 Omman bortser från de erkända arbetslöshetskassoma ges i UFL uttömmande regler omimderstödsföreningarna utan hänvisningar till annan lag. Den sakkuimige harutformat sitt lagförslag enligt den nu angivna ordningen. I fråga om deföreningsrättsliga avsnitten har den sakkunnige i sitt förslag i åtskilligahänseenden ändrat de nuvarande reglema efter mönster av främst EFL. Samtidigthar i sakkunnigförslaget även andra bestämmelser förts över från EFL. Normalt torde denlämpligaste lagtekniska metoden vid utformningen av ny lagstiftning vara attange laginnehåUet så fullständigt som möjligt utan ett flertal hänvisningar tiUannan lagstiftning. Avsteg från metoden kan dock tänkas, om det är föranlett avbl. a. praktiska skäl. Exempel härpå är lagen (1956: 216) omjordbrukskasserörelsen och bostadsrätts-lagen (1971: 479). En lagteknisklösning enligt den av den sakkunnige valda metoden får tiU följd att lagenkommer att innehåUa bestämmelser som i åtskilliga hänseenden praktiskt tagethelt saknar betydelse för imderstödsföreningarna. Lagen bUr därigenom onödigtvidlyftig. Dessutom krävs med en sådan lagteknisk lösning attsakkunnigförslaget kompletteras på flera punkter. En sådan komplettering medföri vissa fall avgränsningssvårigheter som de till den nya lagen överfördabestämmelserna måste utformas på ett redaktioneUt och språkhgt sätt som i vissaavseenden väsentligt avviker från den nuvarande utformningen av bestämmelsernai EFL. Detta får tUl följd att bestämmelser med samma sakliga innebörd får enolikartad utformning, vUket enligt min uppfattning är mindre lämpligt när detgäller tiUämpningen av de båda lagarna. Mot denna bakgrund anser jagatt en annan lagteknisk metod bör väljas än den som den sakkunnige föreslagit.I princip bör i understödsföreningslagen fullständigt reglerasunderstödsföreningarnas förhållanden. Efter mönster avjordbrukskasserörelselagen och bostadsrättslagen bör emellertid i de avsnittsom är av allmän föreningsrättslig natur hänvisning ske tiU EFL. Därvid behövervissa avvikelser och tillägg göras i understödsföreningslagen. Dessa torde intei nämnvärd utsträckning försvåra tUlämpningen av denna. I vissa fall, näravvikelser från bestämmelse i EFL behövs, bör dock en fuUständig reglering skei understödsföreningslagen i underlättande syfte. Medutgångspunkt i vad jag anfört i det föregående har inom finansdepartementetupprättats förslag tUl dels en ny lag om understödsföreningar, dels lag omändring i lagen om ekonomiska föreningar. Förslagentorde få fogas tUl statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Prop.1972: 69 69 4 Försäkringstekniska frågor 4.1 Nuvarande ordning I 13§ UFL föreskrivs att understödsförening tUl verksamhetens bedrivande skall taupp fasta medlemsavgifter. Enligt 8 § 6 UFL skaU avgifternas storlek ellergmnderna för deras beräkning anges i stadgarna. Vissa bestämmelser omberäkningen finns i 13 §. Avgifterna skall vara så avvägda, att de tillsammansmed andra för verksamheten avsedda inkomster kan antas förslå tUl att infriaförfallna utfästelser, förvaltningskostnader och övriga utgifter som föreningenhar att svara för liksom tUl att fullgöra föreskriven fondbildning. Dettahuvudkrav, som alltså innebär att avgifterna skall vara tillräckliga för sittändamål, är ett uttryck för soliditetsprincipen. Vidare föreskrivs att avgifternasupptagande inte får göras beroende av inträffade försäkringsfall. Avgifternafår inte heller utgå med olika belopp för olika gmpper av föreningens medlemmari annan mån än som skäHgen föranleds av olikhet medlemmarna emellan medavseende på försäkringsrisk eller på understödsrätt, tiU den del denna grundaspå erlagda medlemsavgifter. De angivna riktlinjerna för beräkning av avgifternaskall, om föreningens verksamhet är uppdelad på olika verksamhetsgrenar, gällaför varje sådan gren. Om stadgama innehåller bestämmelser om särskild uttaxering,får sådan ske endast när föreningens tillgångar är otUlräckliga förverksamhetens behöriga utövande. TiUsynsmyndighetenhar i fråga om understödsföreningarna utfärdat normalgmnderför beräkning av avgifter och för upprättande av försäkringsteknisk utredning.Grunderna omfattar således dels försäkringstekniskt underlag med antagandenom räntefot, dödhghet och andra riskmått samt föreskrifter om omkostnads- ochsäkerhetsbelastning dels övriga regler för beräkning av avgiftema. Kraven iförsäkringstekniskt hänseende är inte lika rigorösa som motsvarande krav förförsäkringsbolagen. Detta har sin gmnd i att en understödsförening vid behovgenom stadgeändring kan ändra såväl avgifternas som förmånernas storlek underdet att försäkringsavtal med ett bolag i regel inte kan ändras. Vidare harhänsyn tagits till att en sträng tillämpning av försäkringstekniska principer imånga fall måste anses vara väsensfrämmande för en förening beroende påverksamhetens ringa omfattning, föreningens allmänna syfte eller andrasärskilda förhållanden. Det har därför ansetts befogat att alltefterverksamhetens särkaraktär medge eftergifter i olika avseenden i fråga om deförsäkringstekniska normer som skaU tUlämpas vid avgiftsberäkningen. a.ställer normalgmnderna upp olika krav på den försäkringstekniska noggrannhetmed vilken avgifterna skall beräknas för skilda typer av för- eningar.I huvudsak är kraven lindrigast för föreningar som meddelar sjukpenning förhögst för ett sammanhängande sjuklighetstUlstånd ellersjukvårdsersättning eller båda dessa förmåner tUlsammans. Strängast är kravenför bl. a. pensionskassor och föreningar som meddelar kapitalunderstöd över500 kr. Närförhållandena motiverat det har tUlsynsmyndigheten gett förening rätt attavvika från normalgmnderna. Detta har t. ex. skett, när uttag av enhetligaavgifter möjliggjort eller underlättat en kollektiv avgiftsuppbörd samtidigtmed fackföreningsavgifter eller genom avdrag på lön, vilket förenklatföreningens administration och reducerat förvaltningskostnaderna. Generelltsett har kraven på försäkringsteknisk noggrannhet vid avgiftsberäkningen kunnatefterges i större omfattning för slutna föreningar än för öppna föreningar. I 15§ UFL ges bestämmelser om försäkringsteknisk utredning. ärskyldig att låta upprätta sådan utredning av föreningensställning. Arbetslöshetskassa eller förening, som endast meddelar sjukpenningför för ett sammanhängande sjuklighetstiUstånd ellersjukvårdsersättning eller båda dessa förmåner, är dock undantagen från sådanskyldighet. Om tiUsynsverksam-heten ger anledning till det, kantiUsynsmyndigheten ålägga förening att upprätta utredning också vid annantidpunkt än som direkt följer av lagen. Försäkringsteknisk utredning skallupprättas enligt grunder som faststäUts av tiUsynsmyndigheten. Den somupprättar utredningen skall antingen inneha kompetens att vara aktuarie ihvförsäkringsbolag eller av försäkringsinspektionen ha förklarats behörig attupprätta sådan utredning. Förening kan också begära att tUlsynsmyndighetenskall upprätta försäkringsteknisk utredning. Föreningen skall i så fallersätta kostnaderna för utredningen med belopp som myndigheten bestämmer. Pågmnd av brist på personal har inspektionen emellertid sedan lång tid tillbakainte kunnat åta sig sådana uppdrag. I stället hänvisas tiU utredningsmänutanför inspektionen. HitintUls har sådana utredningsmän funnits tiUgängliga ibehövUg omfattning. Somangetts i det föregående har normalgmnder för försäkringsteknisk utredningsenast fastställts av försäkringsinspektionen . I samband med attgrunderna fastställdes föreskrev inspektionen bl. a., att denförsäkringstekniska utredningen skall fömtom beräkning av premiereserv även innefatta prövning om gällande avgifter är tillräckliga och skäliga förnya medlemmar. Visar utredningen att det finns överskott eller brist i den motpremiereserven svarande fonden, skall utredningen också innehålla förslag tUl behövligåtgärd. Kapitalvärdet av gäUande utfästelser, av de beräknade framtidaförvaltningskostnader- 1972: 69 71 naoch av de avgifter medlemmarna ytterligare skall betala skall redovisas varför sig. Försäkringsinspektionenhar rätt att helt eller delvis befria förening från skyldigheten att upprättaförsäkringsteknisk utredning. Sådan befrielse får medges om rörelsen är avmindre omfattning eller om det annars finns skälig anledning tUl det. Ungefärhälften av alla föreningar som faller under huvudregeln i 15 § ansöker om sådanbefrielse. bifaUer ansökningarna i ganska stor omfattning.Dock tiUämpas den principen, att samma förening inte kan erhålla befrielse tvågånger i följd, om det inte föreligger speciella förhållanden som kan motiveradet. Enligt8 § 9 UFL skall grunderna för fondbUdning anges i förenings stadgar. Regler omfondbUdning finns i 1618 §§ UFL. Vissakategorier föreningar är underkastade strängare fondbildningsregler än övrigaföreningar. Dessa kategorier är dels föreningar som meddelar sjukhjälp förlängre tid än för varje tidsperiod av 12 månader eller för avmer än för ett sammanhängande sjuklighetstiUstånd, dels föreningar sommeddelar kapitalunderstöd till högre belopp än , dels föreningar sommeddelar pension. Samtliga dessa föreningar ingår bland de föreningar som iprincip är skyldiga enligt 15 § att minst upprättaförsäkringsteknisk utredning. Den för varje verksamhetsgren upprättadeförsäkringstekniska utredningen skall som skuld ta upp en fond, benämndpremiereserv. Denna skall svara mot det belopp varmed kapitalvärdet avförsäkringsutfästelserna och de framtida förvaltningskostnader som belöper pådessa överstiger kapitalvärdet av de återstående avgiftema.Vissa andra föreskriftergäller i fråga om premiereservens beräkning. efter övergång tillnya försäkringstekniska gmnder kan anstånd ges från skyldigheten att ta upppremiereserven tiU det högre belopp som föranleds av de nya grunderna. Utöverpremiereserven skall dessa föreningar också bilda säkerhetsfond. Denna skalltäcka förluster, som kan uppkomma genom förändringar i förhållande tUl deantaganden om ränta, sjuklighet, dödlighet, förvaltningskostnader m. m. somlegat till grund för beräkningama av premiereserven. Avsättningar av rörelsensförsäkringstekniska överskott till säkerhetsfond skall ske så länge denna inteuppgår tUl 1/20 av premiereserven. Nedsättning av säkerhetsfond kan endastkomma i fråga för att täcka förlust, som inte kunnat ersättas genom uppkommenårsvinst eller om tUlsynsmyndigheten i annat fall medger sådan nedsättning. Demedel som är avsatta för försäkringsverksamheten bUdar en fond som iblandkallas för försäkringsfonden. I denna ingår premiereserven och säkerhetsfonden.Under de år då någon försäkringsteknisk utred- 1972: 69 72 ninginte upprättats skall de bokföringsmässiga överskotten på försäkringsverksamhetenreserveras för att tas i anspråk om det uppstår underskott på rörelsen.Sålunda reserverade medel kan i praktiken ingå i försäkringsfonden eUerredovisas särskilt. Lagen innehåUer för nu avsedda föreningar inga uttryckligabestämmelser om att medel får tas undan från försäkringsfond. Av stadgama skallemellertid framgå under vilka fömtsättningar överföring av medel frånförsäkringsfond kan äga mm. Dessa stadgebestämmelser har i allmänhet deninnebörden att överföring endast får ske i samband med försäkringsteknisk utredningoch intUl det belopp, varmed försäkringsfonden överstiger premiereserven jämtesäkerhetsfond om 1/20 av premiereserven. Vissa föreningar, främst sådana varsverksamhet är av mindre omfattning, har dock bestämmelser i stadgarna, sominnebär att undantag från försäkringsfond får ske endast efter tUlstånd avtUlsynsmyndigheten, Förövriga föreningar gäller att hela det överskott, som för varje verksamhetsgrenenligt bokslutet uppkommit på försäkringsverksamheten, skall avsättas tillförsäkringsfonden. kan medge förening att för visst årunderlåta att göra föreskriven fondavsättning. Viss del av medel, som redanavsatts till fonden, kan också få tas undan från denna. Medgivande kan lämnasendast när tUlsynsmyndigheten finner att den uteblivna fondavsättningen eUerundantaget från fonden inte äventyrar föreningens förmåga att fuUgöra sinaförbindelser. När det är fråga om sådan förening som är skyldig att låtaupprätta försäkringsteknisk utredning kräver försäkringsinspektionen i regel,att den begärda åtgärden inte medför att fonden kommer att understiga denberäknade premiereserven jämte ett säkerhetstillägg på 5 o/o. som inte är skyldig att upprätta försäkringsteknisk utredningtUlämpas den bedömningsgmnden att försäkringsfonden, efter överföring frånfonden, bör motsvara avgifter för verksamhetsgrenen. Somnyss nämnts skall försäkringsfond bUdas för varje verksamhetsgren för sig.Medel som undantas från försäkringsfond bmkar överföras tUl någon i stadgarnaangiven fri fond för att användas enligt de stadgebestämmelser som gäller fördenna fond. I princip medger försäkringsinspektionen inte att medel överförsfrån en försäkringsfond till annan försäkringsfond. Det överskott som bUdatsinom en verksamhetsgren anses nämligen böra komma de medlemmar tillgodo, varsförsäkringar lämnat överskottet. Enligt8 § 11 UFL skall i förenings stadgar anges användningen av de behåUna medel sominte skall avsättas till fond eller som skall undantas från fond. vardet mycket vanligt med stadgebestämmelser enligt vilka medlen skulle överförastill en särskild understöds- 1972: 69 73 fondeller nödhjälpsfond, som togs i anspråk för behovsprövade understöd. Undersenare tid har sådana regler i allmänhet ersatts av regler som i större ellermindre utsträckning tillgodoser, att medlen i stället tillgodoförs medlemmarnasom återbäring, i regel i form av tilläggsförmåner. Dennautveckling kan tiU en del ses som en direkt anpassning efter de tankegångar somkommit till uttryck i skäUghetsprincipen. De hänger också samman med att det avrent sociala skäl betingade hjälpbehovet i dagens samhäUe inte alls har sammaaktualitet som då de flesta understödsföreningarna bildades.Dessutom har överskott blivit alltmer vanliga och fått störreomfattning. Till-lämpningen av soUditetsprincipen innebär ju bl. a. att iavgifterna inläggs säkerhetsmarginaler som garanti för att föreningarna skallkunna fullgöra sina åtaganden. Normalt bör därför överskott uppstå. Uppkommetöverskott kan användas till att höja de i stadgarna utfästaförsäkringsförmånerna. I den mån så sker, måste emeUertid försäkringsfonden(premiereserven) förstärkas i samma grad. I regel införs i ställetbestämmelser i stadgama, som innebär att tilläggsförmåner skall utges i enUghetmed beslut som fattas på föreningssammanträde i anledning av företagenförsäkringsteknisk utredning. Sådant beslut gäller sedan under högst fem år.Det föreskrivs vidare ofta att beslutet skall anmälas för tillsynsmyndighetenoch inte får verkställas innan så skett. De på föreningssammanträdet beslutadetiUäggsförmånerna eller andra former av återbäringar utgår från medel i en frifond, som benämns tiUäggsfonden, vinstfonden eller liknande. Iförening, som meddelar kapitalförsäkring tUl mindre belopp, tUl-lämpas ofta denåterbäringsprincipen att överskott fördelas mellan alla medlemmarna i form avlika procentuella tUlägg på försäkringsbeloppen. I en del fall användsöverskottet eUer del därav till avgiftsbefrielse för medlemmar som uppnått vissålder, i allmänhet lägst . Inom förening som meddelar störrekapitalförsäkringar utges vanligen tUl-läggsförmåner efter en särskild graderadskala beroende på medlemstidens längd. Så kan t. ex. beslutas att medlem somvid försäkringsfallet tillhört förenmgen får 25 Vo tUlägg påutfaUande försäkringsbelopp, medlem som tillhört föreningen över 20 men högst30 år får 15 o/o osv. Pensionskassornafördelar i allmänhet sitt överskott efter ungefär samma regler och principersom tillämpas inom föreningar som meddelar kapitalförsäkring. I de föreningarsom meddelar försäkringar enligt av arbetsmarknadens parter träffadepensionsuppgörelser, t. ex. den s.k. ITP-planen, sker fördelningen emeUertidofta efter andra regler. Dessa s. k. ITP-kassor meddelar samma slag avförsäkringar som SPP och utger därför i regel, sä långt överskottet gör detmöjligt, indextUlägg efter samma regler som SPP. 3t 1972.1 saml. 1972: 69 74 Avhänsyn tUl risken för överförsäkring har det i allmänhet inte ansetts varamöjHgt att utge återbäring på sjukförsäkring i form av procentuella tUlägg tUlutfästa förmåner. Överskott brukar i stället användas exempelvis till förlängdsjukhjälp eller/och avgiftsbefrielse åt långvarigt sjuka medlemmar. I12 § andra stycket UFL föreskrivs att, när medlem avgått ur förening, han ellerhans rättsinnehavare inte har annan rätt tUl föreningens tUlgångar än somdirekt framgår av föreningens stadgar. I övrigt saknas i UFL regler om rätt tiUfribrev eller återköp. Redani samband med införandet av UFL rådde uppfattningen att föreningar sommeddelade pensions- eller kapitalförsäkring på större belopp borde ge medlemrätt att vid avgång få sin försäkring omvandlad tiU avgiftsfri försäkring pålägre belopp, s. k. fribrev. Det ansågs vidare naturligt att förening sommeddelade kapitalunderstöd med belopp . borde tillförsäkra sinamedlemmar rätt till utbetalning av försäkringens värde , dåmedlemmen frånträder sin försäkring, s. k. återköp. De stadgebestämmelser somkom att gäUa för föreningar som meddelade kapitalunderstöd blev emellertid oftaså utformade, att rätten till fribrev eller återköp starkt och ibland godtyckUgtbegränsades. Som exempel kan anges bestämmelse om att medlem som inte tUlhörtföreningen visst antal år för återköp kunde gälla upp till saknaderätt till fribrev eller återköp. Förpensionskassornas del synes fribrevsbestämmelserna redan från början i stortsett ha getts en utformning, som bättre svarar mot dagens krav på rättvisa ochskälighet. Framför allt försäkringstekniska skäl men även skattetekniska hänsynutgör däremot hinder för pensionskassorna att medge sina medlemmar rätt tUlåterköp av försäkringar. Enda undantag från denna regel avser återköp avfribrev på små belopp och motiveras i så fall enbart av omsorg om vad som frånföreningens synpunkt är mest praktiskt och ändamålsenhgt. Iförening som meddelar sjukhjälp har frågan om vederlag tUl medlem vid avgångur föreningen ännu aldrig aktualiserats. Det främsta skälet till det är attverksamheten inom dessa föreningar ger upphov tUl ett tämligen obetydligtsparande. Underden tid UFL gäUt har många kapitalförsäkringsföreningar ändrat sinastadgebestämmelser om rätt till vederlag vid avgång ur föreningen, oftast efterrekommendation av tillsynsmyndigheten. Genom ändringarna har medlemmarnas rätttUl fribrev och återköp blivit bättre tiUgodosedd . Så har t. ex. somenda villkor för sådan rätt brukat föreskrivas att medlemmen skaU ha betaltvisst mindre belopp i avgifter (t. ex. .) för den aktuella försäkringen.Av praktiska skäl har ofta samma minimibelopp bestämts för såväl fribrev som Prop.1972: 69 75 återköp.I regel innebär de nya bestämmelserna dessutom att omvandlingen tUl avgiftsfriförsäkring sker automatiskt, när medlem avgår ur föreningen. Någon särskildansökan är sålunda i dessa fall inte längre nödvändig för att tryggafribrevsrätten. I fråga om återköp föreskrivs numera också i regel att tiUåterköpsvärdet även skall läggas återbäring (procentuellt tillägg), om sådanutgår inom föreningen. Densakkunnige erinrar inledningsvis om sitt förslag att i de allmänna kraven påstadgarnas innehåll och därmed på en förenings hela verksamhet ge uttryck åtbåde en modifierad skälighetsprincip och soliditetsprincipen. Om dessa föravgiftsberäkningen grundläggande principer tas in i lagrummet om stadgarnasinnehåll behövs inte några kompletterande bestämmelser i den särskildaparagrafen om avgifterna. De aUmänna kraven på stadgarna knyter för övrigtuttryckligen an tUl bl. a. kostnaden för försäkring och därigenom indhekt ocksåtill avgifterna. Införandetav en modifierad skäUghetsprincip föranleder enligt den sakkunnige knappastnågra större ändringar av gällande normalgmnder. Principen kan närmast fåbetydelse för avgifternas storlek genom att tvinga fram en begränsning avförvaltningsutgifterna. Den sakkunnige stryker emellertid under attskälighetsprincipen för understödsföreningarnas del inte innebär attavgifterna ovUlkorligen skall beräknas efter så starkt försäkringstekniskagrunder som tillämpas av hvförsäkrings-bolagen. Den sakkunnige finner att defaktiska förhållandena inom olika föreningar är varierande och kommer tUlslutsatsen att det är mest lämpligt att överlämna åt tUlsynsmyndigheten att motbakgrund av de allmänna kraven på avgifternas skälighet och tUlräcklighet övervägai vad mån normalgmnderna behöver kompletteras eller ändras. Inspektionen börsjälvfallet också i fortsättningen ha full befogenhet att medge de avvikelserfrån normalgrunderna som för vissa speciella grupper av föreningar eller inågot enskilt fall kan anses förenliga med de gmndläggande motiven bakomlagreglerna. Iförslaget tUl särskUda bestämmelser om avgifter anges i likhet med vad nugäller att understödsförening skall ta upp fasta medlemsavgifter, attavgifterna skall beräknas för varje verksamhetsgren för sig och att upptagande avavgifter inte får göras beroende av inttäffade försäkringsfall. Förslagetomfattar också den nu gällande föreskriften att särskild uttaxering får skeunder förutsättaing att stadgarna medger det och att föreningens tUlgångar ärotUlräckhga för verksamhetens behöriga utövande. Den sakkunnige påpekar ianslutning till den sist nämnda föreskriften, att en särskUd uttaxering iaUmänhet är ett klart bevis 1972: 69 76 påatt de fasta avgiftema inte längre svarar mot soliditetsprincipens krav. Sker särskilduttaxering bör därför frågan om en höjning av avgifterna eller om andraåtgärder tas upp tiU noggrann prövning. I sammanhanget pekar den sakkunnige påatt föreningsstyrelse föreslås bli ålagd att vaka över att stadgarnafortlöpande svarar mot de allmänna kraven på stadgarnas innehåll och därigenompå avgifterna. När det behövs skall styrelsen föreläggaföreningssammanträdet förslag till behövliga stadgeändringar eller till annanlämplig åtgärd för att komma tUl rätta med den aktuella situationen. Dennuvarande lagtekniska lösningen i fråga om kraven på försäkringstekniskutredning innebär, att i lagen anges endast när och under vUka förutsättningarsådan utredning skall upprättas under det att de närmare föreskrifternafastställs av tUlsynsmyndigheten. Den sakkunnige föreslår att denna lösningbehålls. Enligtförslaget skall försäkringsteknisk utredning verkställas minst vart femte åroch tidpunkterna anges i stadgarna. Ändring föreslås inte i fråga om försäkringsinspektionensnuvarande möjlighet att kräva att försäkringsteknisk utredning upprättas på tidsom inspektionen bestämmer och att medge befrielse från skyldigheten attupprätta sådan utred-nmg. Denkrets av föreningar som är befriad från skyldighet att upprättaförsäkringsteknisk utredning, dvs.