prop · FV03132 · 1972-12-31 00:00:00 — I de fall då understödsnämnden ex officio tar upp en fråga ombefrielse från återbetalningsskyldighet men inte finner skäl föreligga tUlsådan befrielse, finns däremot enligt förslaget inte skäl att meddela formelltbeslut i ärendet, varför någon fråga om besvärsrätt inte uppkommer i dessafall. Den föreslagna lagen bör enligt promemorian träda ikraft med rättshjälpsreformen och tillämpas på ekonomiskt bistånd somlämnas efter lagens ikraftträdande. Däremot bör den inte retroaktivttUl-lämpas på bistånd som utgetts . I fråga om skyldigheten attåterbetala biståndsbelopp som utgått före lagens ikraftträdande skal! såledesäldre bestämmelser alltjämt gäUa. I fråga om rätten att föra talan motunderstödsnämndens beslut i frågor om jämkning eUer eftergift av fordringarskall emellertid de nya bestämmelserna tillämpas även beträffande bistånd somlämnats före lagens ikraftträdande. Förslaget har genomgående fått ett välvilligtmottagande. Man framhåller att det allmänt sett föreligger ett behov avklarhet i fråga om gmndläggande principer för bistånd i socialt och rättsligthänseende till svenska medborgare i utlandet. Från olika håll uttalas attförslaget är väl ägnat att ligga tUl grund för lagstiftning samt att denföreslagna ordningen kommer att väsentligt förenkla handläggningen av biståndsärenden. Så gott som aUa remissinstanserna finner detvärdefullt att biståndsverksamheten blir reglerad i lag. Därigenom undanröjsbetydande olägenheter både för utlandsmyndigheten och den enskilde, som ärförknippade med den nuvarande ordningen. Ambassaden i hyser emellertidvissa farhågor med anledning av en lagstiftning. Det kan enligt ambassadeninte uteslutas, att frågans reglering genom lag kan komma att medföra vissakonsekvenser av icke juridisk natur. Många kan komma att betrakta konsulärtbistånd som en i vidare mening medborgerlig rättighet. En sådan inställningskulle, om den vann större spridning, kunna få tiU följd minskad omsorgbeträffande den ekonomiska planeringen av utiandsresor. handhavandet av den medfördareskassan samt respekten för gästiandets lagar och förordningar. Det kanenligt ambassaden inte uteslutas, att den nya lagen vid sitt ikraftträdandeeller i annat sammanhang kan i massmedia få missvisande publicitet av nuantydd innebörd. Det blir angeläget klargöra att den nya ordningen inteinnebär en generell ökning av rätten till socialt bistånd utan att det i dettaavseende rör sig om en förändring blott i juridisk-teknisk bemärkelse. 1 saml Nr 132 Generalkonsulaten i och Isianbul föreslåratt tillämpningsföreskrifter också i lortsältningen utfärdas avutrikesministern. Någraremissinstanser tar upp frågan om omfattningen av den personkrets som börkomma i åtnjutande av biståndet. framhåller sålunda att enrelativt stor grupp av här bosatta utiändska medborgare enligt förslagetutesluts från bistånd. När det gäller andra slags hjälpbehov, som. uppkommer iutlandet, än de som avses täckas genom den föreslagna lagen, såsom hjälp vidsjukdomsfall, är svenska och utländska medborgare som är bosatta i . Detta framgår bl. a. av lagen om allmän försäkring och dessföljdförfattningar. EiUigt 3 § är aUa svenska medborgare och de som ulan altvara svenska medborgare är bosatta i , försäkrade enligt lagen. Enligten särskild kungörelse om ersättning för sjukvård utom riket (SFS 1962; 388)bör varje försäkrad som är bosatt i få ersättning för läkarvård ochsjukhusvård om han under tUlfäUig utiandsvistelse blir i behov av sådan vård.Sverige har emellertid träffat särskilda överenskommelser med de nordiskaländerna samt och varför kungörelsen inte avser vårdsom meddelas i någon av dessa länder. anser det mot denbakgmnden vara anmärkningsvärt, att de utiändska medborgama som genom sinbosättning i har anknytning här vid utlandsvistelse inte skall ha sammarättigheter som svenska medborgare vid andra slags hjälpbehov än sjukvård. faU bör enUgt styrelsen sådan hjälp som det sociala biståndet innebär dvs.kost och logi och/eller återresa till i en tUlfällig nödställd belägenhetutomlands kunna lämnas. Beträffande bistånd vid brottmål torde man möjligen fålägga andra aspekter. Det rättsliga förfarandet kan avse politisk aktivitet,där det ur neutralitetssynpunkt vore olämpligt med ekonomisk hjälp. Ävenambassaden i menar att biståndet bör omfatta andra utlänningar änflyktingar och statslösa som är fast bosatta i . Många sådana är giftamed svenska medborgare, är försörjningspliktiga gentemot svenskar och betalarskatt i . Det framhålls att sådana utlänningar vid flera tUlfällenerhållit ekonomiskt bistånd vid ambassaden efter samråd med departementet, närdet tett sig angeläget att vederbörande möjligt bort kunna återgå tillarbetet och därmed återupptaga försörjningsplikten. I en del yttranden framställs önskemål om altbosättningsbegreppet definieras i lagtexten. säger att det böranges efter hur utomlands man upphör att vara bosatt här i landet ilagens mening. Även ambassaden i understryker behovet av en definition.Man nämner att det vid ambassaden visat sig att svenskar so.m i praktiken varitbosatta i eller längre i själva verket aldrigregelmässigt utflyttat från av en eller annan anledning. Tveksamhethar i sådana fall uppkommit. Kammarrätten i konstaterar att medbegreppet svensk medborgare som inte är bo- salthär i iandet åsyftas emigranter. Domstolen förmodar att med emigranter haravsetts sådana personer, som jämlikt 34 § folkbokförings-förordnuigen anmältavsikt att bosätta sig stadigvarande i utlandet. Emellertid kan en person varastadigvarande bosatt utomlands utan att ha gjort sådan anmälan. Begreppet 'ickebosatt'' bör dilrfö:- cniigt kammarrätten på något sätt förtydligas.Kammarrätten erinrar cm atl hithörande frågor f. n. är under utredning avHemvistsakkunniga. i betonar att innebörden avbegreppet bosatt varierar. Vilken tolkning som än ges anser man det dockkiart, att inte alla ""icke bosatta"' svenska medborgare kanhänföras till kategorin emigranter som föratsätts i promemorian. Som exempelpå personer som inte hör tUl emigrantkategorin anges i siationeradetjänstemän såsom Svenska iriformationskontorets personal, handelssekreterarnaoch dessas svenska personal, lokalrepresentanter för . Andra exempel på personer som inte utan vidare kanbetecknas som emigranter är enligt generalkonsulatet de halvstatliga företagens(, ) företrädare iNew , liksom svenska tidningskorrespcnden-ter, studerande, forskare,vetenskapsmän och privalanslällda med tidsbegränsade utlandskontiakt frånsvenska företag. Ocksä om de med skäl skulle kunna hänföras dit, har de förövrigt ofta Uka stark anloiytning tUl som d'är bosatta svenskamedborgare, statslösa och flyktingar. Generalkonsulatet anser det därförangeläget att bosättningsvUlkoret inte ges en snäv tillämpning. Ambassaden iRom anför att ett ökande antal flyktingar uppehåller sig i . Detta gersärskild tyngd åt frågan om dessas rätt till bistånd. Erfarenheten visar enligt.-»mbassaden att praxis i dessa fall är svårgripbar, vilket främsttorde hänga samman med svårigheten att definiera kraven på anknytning til! ochhemvist i : när skall en flykting anses ha visat tUlräcklig samhörighetmed ifråga om exempelvis vistelsetid? Skall den principen tUlämpas allom flyktingen hade kunnat få socialhjälp vid hänvändelse tUl svensk socialmyndighet han även bör ha rätt till socialt bistånd av utlandsmyndighet påsamma vUlkor som svensk medborgare? Deföreslagna ersättningsbestämmelserna när det gäller bistånd i brottmål har iallmänhet godtagits utan särskUd kommentar. framhåller att reglemai görligaste mån bör överensstämma med innehållet i den föreslagnarättshjälpsreformen. förutsätter att lagen ombiståndsverksamhet samordnas med hela frågan om rättshjälp inomförvaltningsförfarandet. I fråga om biståndets omfattning framhållergeneralkonsulatet i det angelägna i att biståndsrätten inte begränsastill frihetsberövande på grund av misstanke om brott. Man belyser sittpåstående med ett fall där generalkonsulatet hjälpte en svensk medborgare somhade inspärrats av de amerikanska Prop.1972: 132 164 immigrationsmyndigheterna(på ansökan av militär domstol). vari ett avsevärt borgensbeloppkrävdes för frigivning. ger enligt gs-neralkonsulatet också anledning attuttala tillfredsställelse över alt enligt promemorian bistånd för betalning avborgen skall undanlagsvis kunna beviljas. I yttrandet tas även upp en annansituation. Under en lång följd av år aktualiserades för generalkonsulatets delfrågan om ekonomiskt bistånd till två redan dömda och fängslade personer, somsjälva krävde resning i målet och på svenskt initiativ begärdes benådade.Visst underlag för biståndet i sådant fall finns enligt generalkonsulatet iAFUR 36 § c). Man anser det däremot inte klart framgå att ekonomiskt biståndfår utgå enligt lagförslagets 3 § till svensk medborgare som avtjänar straff.Är så ej fallet, innebär förslaget en inskränkning i utlandsmyndigheternasmöjligheter att lämna dömda personer bistånd til! Fråganom återbetalningsskyldighet i brottmålsfallen har lagits upp av någraremissinstanser. godtar i likhet med övriga remissinstanser,att man med hänsyn tUl rättstUlståndet i särskilda stater i vissa faU görundantag från återbetalningsskyldigheten vid fällande dom, Däremot opponerarman sig mot den i promemorian antydda begränsningen av friheten frånåterbetalningsskyldighet vid frikännande dom. Styrelsen anser det vara tveksamtatt frågan om återbetalningsskyldighet avgörs efter skilda normer beroende påvilket land man befinner sig i. Vid prövningen av en partiellåterbetalningsskyldighet bör man enligt styrelsen i vart fall ta hänsyn tUl denbelägenhet vederbörande hjälp-tagare befunnit sig i vid valet av försvararesamt om möjlighet funnits att samråda med den svenska utlandsmyndigheten. Även kommuns rättshjälpsanstalt och Malmörättshjälpsanstalt betonar, att befrielsen från återbetalningsskyldighet vidfrikännande dom inte får inskränkas, därför att advokatarvodena är särskilthöga. Den senare remissinstansen ifrågasätter om resonemanget i promemorian pådenna punkt är bärande. Enligt 3 § i lagförslaget är nämligen svenskmedborgare under vissa förutsättningar berättigad att av beskickning ellerkonsulat erhålla ekonomiskt bistånd i den utsträckning som erfordras för atthan skall beredas tillfredsställande rättsskydd i förfarandet inför denutländska domstolen eller myndigheten. Biståndet skall särskUt avse bl. a.arvode och annan ersättning till försvarare eller rättegångsbiträde. Denutländske advokaten kan alltså alltid räkna med att få sitt arvode ersatt avsvenska staten. Om den enskUde enligt svensk lag i viss utsträckning åläggsåterbetalningsskyldighet tiil svenska staten för t. ex. höga advokatarvoden,kan detta enligt rättshjälpsanstalten inte få någon nedpressande effekt pådessa arvoden, vUka statsverket under aUa förhållanden får betala. Den enskUdekan inte heller påverka storleken av de advokatarvoden som enligt gängse normerfinns i ett Det föreslås därför all tredje stycket i 4 § i lagförslaget ulgår. Ifråga om förutsättningarna för utgivande av socialt bistånd förtslås ipromemorian ingen saklig ändring av gällande regler. Endast några fåremissinstanser har berört denna fråga. Generalkonsulaiet i , som iprincip godtar promemorieförslaget i denna del, ifrågasätter om man inte bordeterminologiskt och begreppsmässigt skilja på det ekonomiska bistånd, somhuvudsakligen ulgör en försträckningsrörelse till tjänst ät personer itillfällig penningsförlägenhet och bistånd i sådana fall som lUlgodoses genomsociallagstiftning, främst lagen om socialhjälp. Man framhåller att den förrabiståndsverksamheten knappast hör tUl egentlig social verksamhet. Inte destomindre gäller i princip samma regler för "'socialfallet"' som för denhelt välanpassade samhällsmedlemmen. Det kunde vara av viss psykologisk nyttaatt ta bort termen "social"' belräffande den försiräckningsverksamhelsom det i verkligheten är fråga om. Ordet kan ge ett intryck av att enrättighet att låna pengar föreligger. Även ordet "nödställd" ger lättett missvisande intryck. En lämplig rubrik till 1 och 2 §§ kunde kanske vara"Om ekonomiskt bistånd i aUmänhet". Den principiellaåterbetalningsskyldigheten, som på flera sätt skUjer sig från vad somföreskrivs i socialhjälpslagen skulle efier denna terminologiska ändring te sigmera naturlig. Med detla betraktelsesätt skulle det enligt generalkonsulatet ocksåbli lättare att acceptera införandet av en mindre ersättning till statsverketför den service som försträckningen utgör. I yttrandet föreslås en föreskriftom en expeditionsavgift vid utbetalande av bistånd. opponerarsig mot uttalandet i promemorian att bistånd skall kunna vägras personer, somtidigare har missbrukat möjUgheten att erhåUa sådant bistånd varmed enligtstyrelsen torde avses exempelvis den som inte ersatt tidigare utgiven hjälp.Det kan emellertid enligt styrelsens mening ifrågasättas cm det verkligen ärmöjligt att annat än i undantagsfall vägra bistå någon med den hjälp som kanerfordras för återresa tUl . Den önskvärda och nödvändigarestriktiviteten av verksamheten bör därför i StäUet gälla möjligheterna att fåeftergift av återbetalningsskyldigheten. föreslår enbestämmelse som motsvarar innehållet i 37 § IFUR, varigenom reglerasbeskicknings respektive konsulats skyldigheter vid svenska medborgaresdödsfall utomlands angående kostnader för hemtransport. När det gäller åläggande av skyldighet attåterbetala medel som erhållits som socialt bistånd bör enligt socialstyrelsensmening i vissa fall göras andra än rent ekonomiska överväganden. Så är falletbeträffande kostnad för hemtransporter av psykiskt sjuka liksom av alkohol- ochläkemedelsmissbmkare. I betydande omfattning förekommer att patienter somvärdas i för psykisk sjukdom eller alkoholism vid upprepade tUlfällenreser utomlands, blir omhändertagna på grund av sin Prop.1972: 132 166 Det ter sig enligt styrelsen inte rimligt att ålägga dessamänniskor nägon återbetalningsskyldighet. Om man av humanitära eller andrask"al vill förhindra sådana ur rehabilitsringssynpunkt tveksamma resormåste passkungörelsen eller dess tillämp.Ting ändras. tar också upp en annan fråga. Mananser det otillfredsställande att det av promemorian inte klart framgår,huruvida vissa där citerade uttalanden rörande anknytning till principerna ifattigvårdslag respektive socialhjälpslag cm återbetalningsskyldigheten alltjämtskall vara vägledande. Styrelsen framhåller att praxis ifråga om återkrav avutgiven socialhjälp numera markant förändrats. Man avstår nu ofta från krav pååterbetalning av utgiven socialhjälp. anser dock, att andraöverv'Liganden måste läggas på den biståndsverksamhet, som behandlas ipromemorian än de som ligger till grund för socialhjälpslagen, främst därföratt den hjälp som lämnas svenskar i en nödsituation utomlands inle är av denkaraktär eller har del syfte som socialhjälpslagen indicerar. På grund häravoch med hänsyn till den alltmer ökande omfattningen av turismen lorde en vissrestriktivitet av eftergift av återbetalningsskyldighet vara önskvärd. Denanknytning till socialhjälpspraxis som finns nu bör således enligt socialstyrelsensmening omprövas. kommuns rättshjälpsanstalt menar å andra sidan attdet sociala bistånd som lämnas svensk medborgare ofta har karaktären avsocialhjälp och att återbetalningsskyldigheten i sådana fall så nära sommöjligt bör anpassas till de bestämmelser, som gäller i socialhjälpslagen omåterbetalningsskyldighet. Beträffande formerna för tryggande av återbetalninganför ambassaden i att det även i fortsättningen är lämpligt att behållaett formellt ansökningsförfarande med tillhörande återbetalningsförbindelse.Det framstår för ambassaden som angeläget, att inte den uppfattningen vinnerspridning att man vid utomlands iråkad ekonomisk förlägenhet alltid kan räknamed att på beskickning eller konsulat mer eller mindre automatiskt fåutkvittera erforderliga penningbelopp. Biståndssökanden bör bibringas det rättaintrycket att biståndets utgivande innebär en extraordinär åtgärd, som måsteföregås av föreskriven prövning baserad på en skriftlig ansökan i vilkenkortfattat anges de omständigheter som föranlett den aktuella situationen.Detsamma gäller utfärdandet a\ skuldförbindelse, en åtgärd som understrykerutbetalningens karaktär av en under särskilda förhållanden lämnadförsträckning. Generalkonsulaiet i framhåller att den nuvarandeordningen för lämnande av bistånd åt nödställda är synnerligentillfredsställande. Man förutsätter att förfarandet enligt den nya lagen blirlika verkningsfullt. Proceduren med avfordrande av en biståndsansökan har intevållat några svårigheter. Det kan enligt generalkonsulatet ifrågasättas om detär en psykologiskt riktig åtgärd att avskaffa biståndsansökningen. Personenifråga måste från början göras uppmärksam på att han skall återbe- Prop.1972: 132 167 Har han inte fyllt , måste han dessutom vara på dei klara med atthans vårdnadshavare blir återbetalningsskyldig. TUl detta kommer attutiandsmyndigheten måste veta att sökanden befinner sig i nöd eller annansvårighet och som regel måste lita på veder"DÖ-randes skriftliga försäkranhärom. I yttrandet föreslås därför att biståndsansökningen bibehålls. Malmörättshjälpsanstalt ställer sig kritisk till förslaget om vårdnadshavaresåterbelalningsskyldighet. Man menar att i promemorian inte tillräckligtbeaktats det fallet att vårdnadshavare lämnat sitt medgivande till pass åtbarn för att användas vid en skolresa till utlandet, men barnetsenare på nytt företar en resa tUl utiandet, utan föräldrarnastillstånd eller vetskap. I en sådan situation skulle vårdnadshavare kunna bliersättningsskyldig till statsverket trots att han icke haft skälig anledningatt efter barnets skolresa hos passmyndigheten begära återkallande av passet.Detta anser rättshjälpsanstalten innebära ett alltför strängt krav. AnnorlundaförhåUer det sig när vårdnadshavare utan tillbörlig omtanke släppt iväg barnentUl utlandet. Enligt rättshjälpsanstaltens mening bör därför vårdnadshavaregenerellt vara befriade från ansvar men kunna i undantagsfall närvårdslöshet från vårdnadshavarens sida visas föreligga förpliktas att tUlstatsverket återbetala de kostnader den underåriges vistelse i utlandetmedfört. Stockholmslän landstings rältshjälpsnämnd anser att åldersgränsen bör sättas till . kommuns rättshjälpsanstalt anser det interimligt att återbetalningsskyldigheten för vårdnadshavare skall gälla i defall då vårdnaden anförtrotts åt en särskilt förordnad förmyndare. Den bör istället begränsas till vårdnadshavare som är underhållsskyldig enligt bestämmelsernai . Man ifrågasätter vidare om inte aterbetalningsskyldighetenbör i överensstämmelse med socialhjälpslagen begränsas till att avse biståndsom lämnats till barn . I detta sammanhang kan nämnas att generalkonsulateti föreslår, att man tUl övervägande tar upp frågan om möjlighet attförhindra personer som missbrukar biståndsmöjligheterna från attinneha pass och på nytt bege sig utomlands. BådeGöteborgs kommuns rättshjälpsanstalt och rättshjälpsanstalt opponerarsig mot uttalandet i promemorian att det i många fall kan vara praktisktmotiverat att låta en på frivillig väg utfärdad garantiförbindelse omfatta helabiståndsbeloppet inklusive den del som utgår på grund av lag. Det kan enligtremissinstansema inte anses vara aUtför svårt att göra enskälighetsuppskattning av de kostnader som under aUa förhållanden skall utgåenligt lag. Garantiförbindelsen bör sålunda endast omfatta den överskjutandekostnaden. Enligt promemorian skall återbetalningsskyldighetprincipiellt åvila biståndstagaren men möjligheter föreligga tUl eftergifteller jämkning skall fordringen kunna avskrivas utan att slutiigen efterges,framför allt i fall då ingen eller ringa möjlighet föreligger att utfåbetaln"mg eller indrivning skulle förorsaka osk"älig kostnad. Avskrivenfordran kan enligt promemorian vid förändrade förhållanden på nytt görasgäUande. rättshjälpsanstalt menar, att om ingen eller ringa möjlighetföreligger att utfå betalning för fordringen, det endast undantagsvis kanfänkas komma ifråga att g"äldenären sj"ålvmant helt eller delvisbetalar skuldbeloppet. Man föreslår därför att avskrivning av fordringen äveninnebär eftergift. Samma remissinstans ställer sig kritisk tiU attunderstödsnämnden, när den ex officio tagit upp en fråga om eftergift ellerjämkning av återbetalningsskyldighet men ej funnit skäl tUl sådan åtgärd, intebör meddela något formellt beslut h'äTom. Rättshjälpsanstalten anser detopraktiskt att en nämnd prövar en fråga och meddelar beslut endast omprövningen föranleder ett visst resultat. .A,tt en ex officioprövning medförtför den betalningsskyldige negativt resultat kan vara av intresse för denne. Omkrav framställes ocb besked lämnas att fråga om jämkning ellereftergift varit föremål för prövning men icke medfört någon ändring avbetalningsskyldigheten, får den betalningsskyldige ett besked som kan tänkasmedföra att ett ogrundat yrkande om prövning icke framställes eller au ettvälgrundat sådant med angivande av nya omständigheter kommer tiU stånd. Kammarrätten i framhåller att någonbesvärsrätt tydligtvis inte skulle finnas när understödsnämnden, med stöd av 8§ sista meningen ex officio prövat fråga om jämkning eller eftergift eller ivart laU när nämnden inte medgivit jämkning eller eftergift. I sistnämnda fallskall, enligt promemorian, "något formellt beslut" inte meddelas.Enligt kammarrättens mening torde nämnden inte kunna underlåta att, när nämndenex officio prövat sådan fräga, fatta formligt beslut i ärendet och att iövrigt förfara i enlighet med bestämmelserna i . Om det skulle anses attbidragstagare inte skall äga rätt att föra talan mot nämndens ifrågavarandebeslut torde erfordras att den föreslagna lagen kompletteras med ett stadgandehärom. I några yttranden föreslås med hänsyn till attreglerna om aterbetalningsskyldighet har erhållit olika utformning när hjälpenavser socialt bistånd och bistånd i brottmål att utlandsmyndigheten åläggs atti beslutet ange vilket slags bistånd som lämnats. SlutUgen bör nämnas att generalkonsulatet iIstanbul föreslår, att frågan om överförande av utrikesdepartementetskravverksamhet till annan myndighet bör tas upp till förnyad granskning. Promemorians förslag när det gäller behörigamyndigheter har godtagils eller länonats utan erinran av flertaletremissinstanser. Ambassaden i anser det väl motiverat. Någraremissinstanser uttalar dock en annan mering. föreslårsålunda, under hänvisning uUbeslutets \ikt för den enskilde, att beslutanderätten när det gälleråterbetalning av bistånd i brottmål skall ankomma pä understödsnämnden. Ettytterligare skäl anges vara att beslutet om det vinner laga kraft skall varaJEmställbart i verkställighetshänseende med lagakraftägande dom. Kammarrätten iGöteborg har en liknande uppfattning. Enligt kammarrätten är det angeläget inte minsl med hänsyn till det "sociala element" som enligtutredningen skall beaktas vid bedömningen av återbetalningsskyldigheten attprövningen av de båda formerna av bistånd sker hos samma organ. Ett skäl härförär också att det beträffande en och samme person stundom kan vara fråga omsåväl socialt bistånd som om bistånd i brottmål. bör sålundaanförtros uppgiften att vara beslutsmyndighet. Intet torde emellertid hindraatt beredningen av ärendena och eventuellt "även föredragningen införnämnden ombesörjs av en befattningshavare inom rättsavdelningen. De vidgadearbetsuppgUter som nämnden under sådana omständigheter får torde enligtkammarrätten medföra att nämnden får sammanträda oftare. Kammarrätten iStockholm ifrågasätter om inte i de fal! då efler beslut avrättsavdelningschefen återbelalningsskyldighet bestrids eller äterbetalningunderlåts frågan skall underställas understödsnämndens prövning.Något behov av besvärsrätt över rättsavdelningschefens beslut föreligger dåinte. Inte heller erfordras någon bestämmelse om beslutets exigibilitet. Däremotbör i lagen anges, att understödsnämndens beslut i dessa ärenden fårverkställas i den ordning som gäller för lagakraftägande dom.