prop · FV0384 · 1972-12-31 00:00:00 — Utredningen understrykervikten av att de särskilda förkunskapskraven endast uttrycker de kunskaper somär nödvändiga utöver den allmänna behörigheten för att den studerande skaUkunna följa och tiUgodogöra sig undervisningen enligt gällande studieplaner.För vissa studerandegrupper, bl. a. sådana som gått igenom tvåårigyrkesinriktad linje på gymnasieskolan samt vuxna utan formell gymnasialutbildning, kan omfattande förkunskapskrav utgöra ett allvarligt hinder påvägen till önskad utbildning. Utredningen förordardärför att de formella förkunskapskraven begränsas så långt det är möjligt medhänsyn till de krav den högre utbildningen ställer. Förkunskapskraven får dockinte sättas så lågt eller bli så få, att de utbildningssökande inges felaktigaföreställningar om vad studierna verkligen kräver. Utredningen har utarbetatdels förslag till riktlinjer för de särskilda behörighetskravens utformning,dels lagt fram konkreta förslag till förkunskapskrav för tillträde till vissautbildningsvägar. Beträffande riktlinjer förutformning av särskilda förkunskapskrav föreslår utredningen följande. Förkunskapskraven bör i förstahand uttryckas i lärokurser i gymnasieskolan. Emellertid kan ett och sammaämne förekomma på olika linjer och grenar i gymnasieskolan med växlande timtaloch i olika antal årskurser. Det är därför långt ifrån alltid självklartvilken lärokurs som skall vara normalkrav eller minimifordran. Prop.1972: 84 31 de särskilda förkunskapskraven måste man därför analyseravilka förkunskaper som har verkUg relevans för studier och undervisning inomvarje enskild utbildningslinje eller varje enskilt ämnesområde. Det börvidare ankomma på antagningsmyndigheten att undersöka om i huvudsak motsvarandekunskaper kan förvärvas på annat sätt än genom studier i gymnasieskolan,exempelvis genom folkhögskolestudier eller yrkesverksamhet. Förkunskapskravenbör alltså, enligt utredningen, anges genom en beskrivning av kraven,relaterad exempelvis till vissa huvudmoment i gymnasieskolans lärokurs iämnet. Utredningenanser vidare att det alltid måste finnas en »normalväg» genom gymnasieskolantill varje linje inom den högre utbildningen. Inbördes oförenliga krav, dvs.krav på förkunskaper från två eller flera linjer i gymnasieskolan får såledesinte förekomma. Det är också angeläget, framhåller utredningen, attförkunskapskraven ansluter, där så är möjligt, till mer än en lärokurs igymnasieskolan. Vadbeträffar kvalitetskravet föreskrivs i nu gällande bestämmdser, att denstuderande, för att uppfylla de särskilda kraven på förkunskaper, skall ha lägstbetyget 2 i vart och ett av de föreskrivna ämnena. Utredningen är principiellttveksam mot betygsgränser av detta slag i ett relativt betygssystem men finnerdet i första hand med hänsyn till den till, nya grupper vidgade allmännabehörigheten motiverat att föreslå att betyget 2 skall vara lägsta gräns förbehörighet i enskilt ämne även i fortsättningen. Detta krav skall gälla varesig betyget avser två- eller treårig hnje. Utredningen har även diskuteratmöjligheten att ha differentierade betygskrav i förkunskapsämnena men avvisarett sådant system. Utredningenhar vidare lagt fram konkreta förslag till f ö r k u n -skapskrav för vissa utbildningsvägar.Dessa förslag grundar sig på synpunkter som inkommit från berörda utbildningsnämnder. Förmedicinsk, odontologisk och farmaceutisk fakultet samt för ,skogshögskolan och fann utredningen, attutbildningsnämndernas förslag icke uppvisade större olikheter än att de kundeligga till grund för gemensamma förkunskapskrav. För studier vid tekniskfakultet fann utredningen däremot, att förkunskapskraven fick differentierasmed hänsyn till studiekraven på de olika sektionerna. Utredningens förslag utgör de minimikrav på förkunskaper iberörda ämnen, som enligt utredningens bedömande skall uppstäUas för att denstuderande skall kunna tillgodogöra sig den sökta utbildningen. Kraven, somuttrycks i fordringar enligt dels gymnasiets läroplan (1965), dels fackskolansläroplan (1965) framgår av följande sammanställningar. Förslagtill förkunskapskrav för studier vid medicinsk, odontologisk och farmaceutiskfakultet samt vid , skogshögskolan och . åk 12 Na/Te eller åk 13 Sh/Ek åk 13 Na/Te åk 13 Na dier åk 12 Te Förslagtill förkunskapskrav för studier vid teknisk fakultet. Sektion(linje) Arkitektur (åk 12 Te) Endast vidhelt genomgången fackskola på teknisk linje (slutbetyg). TeK teknisk linje, kemiteknisk gren EnUgt nu gällande villkor för tillträde till medicinsk, odontologiskoch farmaceutisk fakultet samt till , skogshögskolan ochveterinärhögskolan är det endast gymnasieskolans treåriga na-turvetenskaphgalinje, som inom sin ram medger att samtUga förkunskapskrav uppfylls. Den punktdär utredningens förslag mest avviker från nu gällande villkor, är deföreslagna kraven i matematik, där tre årskurser enligt samhällsvetenskapligeller ekonomisk linje eller två årskurser enligt naturvetenskaplig ellerteknisk linje bedöms vara till fyllest. Enligt nu gällande bestämmelser för tillträde till samtiigautbildningslinjer vid teknisk fakultet uppfylls alla behörighetskrav pågymnasieskolans naturvetenskapliga eller fyraåriga tekniska linje. Utredningenföreslår en differentiering av förkunskapskraven för tillträde till studiervid teknisk fakultet. Förkunskapskraven till arkitekturlinjen ansluts tillfordringarna för treårig samhällsvetenskaplig eller ekonomisk linje.Utredningen framhåller, att förslaget tillgodoser en önskan från berördautbildningsnämnder att tillföra arkitekturlinjen fler samhälls- Prop.1972: 84 33 vetenskapligt inriktade studerande. För övrigautbildningslinjer vid teknisk fakultet föreslår alltså utredningen gemensammaförkunskapskrav. Beträffande förkunskapskrav för studier vid juridisk ochteologisk fakultet bör det enhgt utredningen ankomma på vederbörande myndighet,dvs. UKÄ, att ta slutlig ställning till erforderliga förkunskapskrav. Eftergenomgång av berörda utbildningsnämnders förslag har utredningen emellertidfunnit att de minimikunskaper som erfordras för att den studerande skall kunnafölja undervisningen vid juridisk fakultet borde inskränka sig till i huvudsakkunskaper i svenska, nämligen ämnesdelen svenska språket i tal och skriftmotsvarande fordringarna för gymnasiets årskurs 3 eller fullständig lärokurs isvenska (årskurs 12) enligt läroplan. För studier vid teologiskfakultet bedömer utredningen att förkunskaper i religionskunskap, filosofi,psykologi och svenska är de mest angelägna. Utredningentar även upp frågan om ordningen för fastställande av förkunskapskrav. F. n.fastställs förkunskapskraven av Kungl. Maj:t eller myndighet, som Kungl. Utredningen har inte funnit anledning att föreslå ändring avnuvarande fördelning mellan Kungl. Maj:t och myndigheter. För tillträde tillde fria fakulteterna (juridisk, teologisk och filosofisk fakultet) anserutredningen att fastställandet av förkunskapskraven liksom nu bör ankomma på UKÄ.I övrigt bör alltså förkunskapskraven, enligt utredningens uppfattning,bestämmas av Kungl. Maj:t eller den myndighet som Kungl. Maj:t bestämmer.Beträffande utbildningsvägar utanför universitetssektorn föreslår utredningen,att förkunskapskraven skall fastställas av vederbörande tillsynsmyndighet, föratt säkerställa en samordning av kompetensfrågornas handläggning. I sin reservation mot utredningens förslag föreslårledamoten , att de särskilda förkunskapskraven utformas så att de delsär gångbara för en hel sektor eller mer av den högre utbildningen, delsunderlättar verksamheten i yrkeslivet. 3.4 Urval bland behöriga sökande 3.4.1 Några effekter av det nuvarande urvalssystcmct Frågan om urval bland behöriga sökande gäller bara sådanutbildning där antalet utbildningsplatser är begränsat och det förekommer ettstörre antal sökande än det finns tillgängliga platser. Utredningen framhålleratt om man ser urvalsproblemet i stort, kan man betrakta behörighetsreglernasom det första steget i urvalsproceduren. Genom dem bestäms den möjligasammansättningen av sökandegrupperna. Det egentliga urvalet, grundat på t. ex.meritvärdering och konkurrens bland de sökande, blir då det andra steget. Somett tredje steg kan man betrakta det urval som sker inom den högreutbildningen i form av stu- 1972: 84 34 dieavbrott.Detta steg har i vårt land knappast använts som ett medvetet och sanktioneraturvalsinstrument. Detförekommer också andra metoder än det formella urvalsförfarandet för urvaleller rättare styrning av utbildningsvalet. Ett sådant instrument är studie-och yrkesorienteringen. Deavsiktligt använda urvalsinstrumenten kan ha konsekvenser som inte ärönskvärda. De oavsiktliga urvalseffekterna i samhället är betydelsefulla isammanhanget. Sociala och ekonomiska förhållanden fungerar som informellaurvals- och styrinstrument. Spärrar och urvalsinstrument av de slag somanvänds vid det formella urvalet kan förstärka eller försvaga de oavsiktligaurvalseffekterna. Det totala resultatet av nuvarande formella och informellaurvalsprocesser är bl. a. att lägre socialgrupper är underrepresenterade inomhögre utbildning i allmänhet och inom viss spärrad utbildning i synnerhet. TUlvissa spärrade utbildningslinjer rekryteras i stor utsträckning grupper som harbetydligt högre betyg än antagna till högre utbildning i allmänhet. Utredningenifrågasätter om utbUdningsväsendet i sin helhet är betjänt av en sådanuppdelning av utbildningslinjerna. Genom det nuvarande utbildningssystemet skeren sträng gallring till vissa utbildningsvägar och yrkesområden som inte berorpå att det av utbildnings- eUer arbetsmarknadspolitiska skäl skulle varanödvändigt att sovra särskilt noga bland dessa sökande. En annan sak är attdessa hårt spärrade utbildningslinjer efter hand har anpassat sig till ettpositivt gallrat elevmaterial. Detnuvarande urvalssystemet inverkar även på den underliggande skolutbildningen.Skolbetygens roll som urvalsinstrument får effekter på skolarbetet i form av enstark uppvärdering av betygens värde och betydelse. Bakomliggandefaktorer är bl. a. dragningskraften hos de spärrade utbildningsvägarna, som bl.a. torde bero på arbetsmarknaden och löneläget inom de yrken som de spärradeutbildningslinjerna leder till och på den allmänna värderingen av vissa yrken. Utredningensammanfattar vissa grunddrag i och effekter av det nuvarande urvalssystemet påföljande sätt. Urvalet sker efter fasta normer(skolbetyg). Den enskUde sökande kan efter hand relativt väl beräkna sinamöjligheter att vinna inträde vid önskad utbildning. Grunden för intagning ärsom regel klar och entydig. Vid urvalet gynnas denreceptiva studiebegåvningen, vilken särskUt väl kommer till sin rätt i skolanoch därför ger goda skolbetyg. Utrymmet för speciella intressefaktorer, motivationetc, utöver vad betygen ger uttryck åt, är litet, särskilt i det provisoriskaurvalssystem som regelfästs i behörighetskungörelsen (se även punkt 5 nedan). Den sociala bakgrunden slårofta igenom i skolan på så sätt att den inverkar på studieresultat och därmedbetyg. Eftersom urvalet till högre utbildning görs efter betyg, uppkommer entendens att elever Prop.1972: 84 35 frånlägre socialgrupp, i ett system med urval baserat på enbart betyg, kommer i ettsämre läge än de övriga. Urval efter skolbetyg, dvs.prestationerna i skolan, tenderar att ge ogynnsamma verkningar i skolan i formav en förskjutning av målet för skolarbetet mot betygsresultaten. Vissa utslagav stress i skolarbetet kan också hänföras till betygens avgörande roll. Urvalssystemet är, med vissaundantag, ensidigt baserat på skolbetyg. Den enskildes val träffas som regelpå grundval av en alltför begränsad personlig erfarenhet av arbetslivet.Betygsnivån spelar troligen en väsentlig roll för den enskildes val avutbildning. Slutbetyget från skolan kanbegränsa den enskildes framtida valmöjligheter i fråga om utbildning, eftersomurvalet i allmänhet sker efter medelvärdet av de olika ämnesbetygen. Urvaletbaseras på en prestation den sökande gjort iungdomsåren. En god studiemotivation och andra gynnsamma förutsättningarkrävs för att betyget skall bli tillräckligt högt. a. hemmiljön och den socialabakgrunden är härvid av betydelse. En tilltagande konkurrens (alltfler sökande till ett visst antal platser) medför, att urvalet i gränszonenmellan antagna-icke antagna måste göras efter från praktisk synpunkt och iprognoshänseende betydelselösa betygsskiUnader. har nivån på demedelbetyg som krävs för antagning pressats upp. Pågrundval av sin analys av det nuvarande utbildningssystemet har utredningenfunnit att en flerdimensionell lösning är den mest framkomliga vägen till ettnytt urvalssystem. Sådana frågor som den högre utbildningens förutsättningaroch hänsyn till sociala faktorer, t. ex. urvalsinstrumentens oavsiktligabiverkningar, måste enligt utredningens mening beaktas, då ett nytturvalssystem konstrueras. Urvalsfrågorna kan därför inte betraktas som ettuteslutande tekniskt problem. Utredningenhar visat att det är lättare att förutsäga studieframgång för grupper avstuderande än för enskilda. Om man gör urvalet med hänsyn till en sådankollektiv studieprognos får man studerandegrup per som snabbt strömmar igenomutbildningsväsendet samt har goda studieresultat och få studieavbrott.Utredningen framhåller att en kol lektiv tillämpning av prognosurvalet ärberättigad om begränsningen i tillträdet till vissa hnjer är grundad på enbegränsning av resurserna. Dessa kan då utnyttjas med högsta möjligaeffektivitet. Å andra sidan kan urvalet härigenom vidmakthålla oberättigadeklyftor i utbildnings väsende och samhälle i form av skilda värderingar avolika utbildningslinjer och yrken. Utredningen understryker därför vikten avatt den spärrade sektorn görs så liten som möjligt och att spärren, för attkunna motivera ett prognosurval, måste vara föranledd av begränsning i utbildningsresurserna. Utredningenaccepterar vidare ett kollektivt prognosurval endast un- 1972: 84 36 derförutsättning dels att urvalet sker i kombination med fördelningsurval(kvotering), så att urval sker inom varje sökandegrupp för sig, dels atturvalet sker på ett underlag som inte är så ensidigt sammansatt som f. n. dåbetygen vanhgen utgör det enda urvalsinstrumentet. Utredningen konstaterar attdet t. v. finns mycket begränsade möjligheter att göra urval med hänsyn tillförväntad yrkesframgång. LedamotenWallmark har i sitt tidigare nämnda särskilda yttrande framhållit attutredningens förslag synes bygga på ett slags kompensationstänkande, som isina konsekvenser leder till en bestraffning av de elever som, bl. a. genom ettaktivt stöd i hemmet, uppnått goda studieresultat. Alla sökande bör bedömaslika vid antagningstillfället med hänsyn till deras då redovisadestudieförutsättningar. Utredningenhar främst övervägt följande instrument för urval med hänsyn tillstudieprognos: skolbetyg, urvalsprov, lärarskattning av studielämplighet samttest av olika slag avseende anlag, intressen, attityder m. m. Av dessainstrument har utredningen funnit lärarskattningen mindre lämplig. är vidare knappast användbar som urvalsinstrument vid prognosurval utanett omfattande forsknings- och konstruktionsarbete. De urvalsinstrument somutredningen anser t. v. bör kunna koiuma i fråga är skolbetyg och ett test somavses mäta förutsättningar för fortsatt utbildning (studielämplighetsprov). Vidmeritvärderingen bör erfarenhet från arbetslivet tillgodoräknas som ettkomplement till betyg och studielämplighetsprov. Förslagetatt använda betyg som urvalsinstrument grundar utredningen bl. a. på att det idirektiven ges anvisningar om att urvalet bland behöriga sökande bör grundas påskolbetyget. Urval på grundval av betyg ger möjlighet för den enskilde attgenom egna prestationer påverka sitt meritvärderingsunderlag, vUket utredningenanser vara en viktig princip. Betyget har vidare i en rad undersökningar visatsig vara det bästa enskilda prognosinstrumentet, något som torde bero bl. a. påatt betygen rymmer ett samlat mått av flera lärares iakttagelser och bedömningav de enskilda eleverna . Utredningenhar kommit fram till att urvalspoängen bör beräknas på ett medelbetyg, där allaämnen ingår med lika vikt, samt att s. k. behörighetskompletterande betyg inteskall inräknas vid medelbetygsberäkningen. Dessutom föreslås vissasärbestämmelser för betyg i frivilliga ämnet samt i ämnet gymnastik. Iframtiden kan förändringar inträffa i betygssystemets utformning ochbetygsättningens omfattning som kan komma att påverka skolbetygens användningsom urvalsinstrument. I så fall krävs en fortlöpande anpassning avurvalssystemet till dessa nya förutsättningar. En omständighet som särskiltmåste beaktas vid användning av betyg som urvalsinstrument är återverkningarnapå skolan. Förslagetatt använda studielämplighetsprov som urvals- Prop.1972: 84 37 instrument grundar utredningen på huvudsakligen trefaktorer, nämligen avsaknaden av skolbetyg lämpliga för urval hos vissa grappersom enligt utredningens förslag skall få behörighet, vidare konkurrensförhåUandenavid urvalet tUl spärrad utbildning samt slutiigen de oförmånligaåterverkningar i gymnasieskolan som sammanhänger med dessa förhållanden.Utredningen konstaterar att systemet för urval till högre utbildning utsattsför hårda påfrestningar. Det har t. ex. i flera fall uppstått en anhopning avsökande vid den nedre betygsgräns som krävs för antagning. Ett kompletterandeurvalsinstrument är därför i hög grad önskvärt. Arbetet med konstruktionen av studidämplighetsprovet harförsiggått . Avsikten med provet var från början att det skulletjäna olika syften: behörighetsprövning, urval bland behöriga sökande utangymnasial skolutbildning samt, om så visade sig möjligt, urval bland behörigasökande från gymnasiet och . Utredningen har utfört förberedandeförsök med studidämplighetsprovet som kompletterande urvalsinstrument för attsenare ett huvudförsök skall kunna sättas igång. Genom dessa försök kan manräkna med att få metoder för att använda studidämplighetsprovet som ett rangordnandeinstrument tiUsammans med skolbetygen. Provet kommer vidare att ge ett instramentför urval där betyg saknas. Förslaget att arbetslivserfarenhet skall kunna tillgodoräknassom merit vid urvalet motiverar utredningen med att det krävs ett komplementtill betyg och studielämplighetsprov, eftersom urvalsprocessen annars styrsdels av prestationer (två eUer tre ungdomsår igymnasieskolan), dels av en punktbestämning av den sökandes prestationer genomtest. Man måste räkna med att en del av eleverna under skoltidenupplever en mindre tillfredsställande motivation i skolarbetet än vadkamraterna gör. Ett aktivt engagemang i sammanhang som inte har direkt anknytningtill studierna eller osäkerhet om den framtida yrkesinriktningen kan t. ex.förväntas påverka elevernas studiemotivation och därmed deras möjligheter attfå höga betyg. De som vid mognare ålder får intresse för fortsatta studier harnu små möjligheter att få inträde till en spärrad, attraktiv utbildning om deinte har ett högt betyg från skolan. Utredningen erinrar också om den socialabakgrundens betydelse för framgång i studierna. Elever från lägre socialgrupperkommer under studierna inte till sin rätt på samma sätt som lika begåvadeelever från mer studiemässigt gynnade hem. Utredningen framhåller vidare att praktisk erfarenhet föreden teoretiska utbildningen kan underlätta för de studerande att sätta in deteoretiska kunskaperna i ett större sammanhang. Eftersom många ungdomar görsitt definitiva yrkesval först skulle yrkeserfarenhet ocksåkunna vara av värde i den mån den kan ge individen 1972: 84 38 ettbättre underlag för studie- och yrkesvalet. Studerande som är mer bestämda isitt yrkesval är ofta mer framgångsrika i studier som är inriktade påyrkesverksamhet än sina mer osäkra kamrater. F.n. går de studerande direkt till universitet och högskolor från gymnasiet. Efterstudiernas slut går de ut i arbetsliv och arbetsmiljöer utan tidigareerfarenhet av förhållandena på en arbetsplats utanför skolan. Det är angelägetatt åtminstone en del av dem som går till högre utbildning skaffar sig egenkännedom om arbetsmiljön för dem som de i senare verksamhet kan komma att bharbetsledare för. Även för framtida deltagande i organisationsliv och allmäntmedborgerlig verksamhet måste praktisk erfarenhet vara värdefull. Utredningenföreslår att den praktiska erfarenheten skaU ha förvärvats under minst tolvmånaders anställning för att få tillgodoräknas. Särskilt kvalificeradyrkesverksamhet bör ge ett kvalitetstillägg. Utredningen lägger intefram något fullständigt förslag till värdering av de sökandes meriter.Beträffande studidämplighetsprovet menar utredningen att man måste avvakta utprövningav och försöksverksamhet med det prov som konstrueras på utredningensinitiativ. Även när det gäller tiUgodoräknande av arbetslivserfarenhet harutredningen föreslagit viss försöksverksamhet. Resultat av denna måsteavvaktas, innan man kan ta slutlig ställning tiU hur yrkesverksamhet skaUmeritvärderas i urvalssammanhang. LedamöternaBerg, Mundebo och har reserverat sig mot utredningens förslag att inomden grupp som är behörig genom gymnasieskolutbildning ge särskild meritpoängåt sökande med arbetslivserfarenhet. De framhåller, att ettgenomförande av detta förslag innebär en höjning av lägsta meritpoäng försökande som antas uteslutande på grundval av gymnasieskolbetyget, utan attutbildningen ifråga tillförs någon egentlig ny kategori av studerande. Beträffandefördelningen mellan olika grupper av sökande som skulle bli behöriga enligtutredningens förslag framhåUer utredningen att det är ett rättvisekrav att denspärrade utbildningen öppnas för nya grupper. Detta är vidare motiverat avnödvändigheten att på erhålla en bättre differentierad och vadtidigare erfarenheter beträffar rikare schatterad yrkeskår inom de områden somhaft och alltjämt har en alltför ensidig sammansättning med hänsyn tillrekrytering, utbildning och de utbildades allmänna erfarenhetsbakgrund. Påalla områden ställs ökade krav på yrkesutövarens förståelse för och inlevelse iarbetsplatsens totala problematik och övriga anställdas berättigade krav på medinflytandepå arbetsplatsen. Utredningenframhåller att behörigheten inte är graderad. Varje behörighetskategori harlika stor rätt till utbildningsplatser i spärrad utbildning som varje annan.Urvalssystemet måste utformas så att samtliga grupper får sin behörighet sålångt möjligt rättvist uppskattad och 1972: 84 39 Denna princip anser utredningen viktig, även omden kan få begränsad praktisk betydelse på grund av ringa efterfrågan på vissaslag av spärrad utbildning från en del grupper av behöriga. En tekniskform för principen om de olika gruppernas lika rätt är s. k. proportionell kvotering,dvs. en fördelning mellan grupperna av antalet tUlgängliga platser efter deolika sökandegruppernas storlek, varefter det egentliga urvalet sker genomrangordning inom varje grupp. Meriterna jämförs inte över gruppgränserna ochlängre utbildning hos en grupp sökande slår därför inte ut den kortare utbildningenhos en annan grupp. På grundval av det föreslagna behörighets-systemet kanproportionell kvotering bidra till en helhetssyn på gymnasieskolan och enlikvärdighet mellan olika linjer, även om de faktiska skillnaderna är så storaatt behörighets- och urvalsregler inte kan förväntas utjämna dem med en gång.För en proportionell kvotering talar också att den är väl utprövad och liggernära till hands både som teknisk fördelningsmetod och praktiskt och utbildningspolitisktgrundad princip vid konstruktion av ett nytt urvalssystem. Ett annat alternativ är en fördelning mellan gruppernaefter deras kollektiva studieprognos. En sådan kan motiveras medkvalitetsbegreppet. Ju bättre studieprognos en grupp har, desto större andelav platserna skulle den få. En metod att lösa detta tekniskt kan baseras påanvändningen av studielämplighetsprov (S P-k votering). Grupperna jämförsbeträffande resultatet på provet. Med hänsyn till detta bestäms varje gruppsandel. Urvalet inom varje grupp kan göras på olika sätt, t. ex. eftermedelbetyg.