prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Denna utredning avgav också enpromemoria, vari föreslogs att beslutanderätten i ärenden omexpropriationstiUstånd skulle decentraliseras tUl länsstyrelserna. Förslaget,som inte blev remissbehandlat, ledde emeUertid inte tUl någon åtgärd. Idet av eldistributionsutredningen avgivna betänkandet (SOU 1968:39)Eldistributionens rationalisering föreslås att Kungl. Maj:t skall kunnadelegera till kommerskollegium beslutanderätten i sådant ärende somavser tiUstånd tiU expropriation av nyttjanderätt eller servitutsrätt förelektrisk starkströmsledning, dock med skyldighet för koUegiel alt lämna överärendet till Kungl, Maj:t, om länsstyrelse eUer från aUmänsynpunkt bestrider bifall tUl ansökningen. Enligt utredningens mening kan detsålunda föreslagna systemet lämpligen åstadkommas genom att en bestämmelseinförs i ExL om rätt för Kungl, Maj:t att i expropriationsärende delegerabeslutanderätten tiU kommerskollegium, varefter Kungl. Maj:t i administrativordning föreskriver de särskilda vUlkor som skall gäUa för koUegietsbefattning med hithörande ärenden. Somalternativ tiU den föreslagna ordningen förordar utredningen att den som sökerkoncession för elektrisk starkströmsledning och önskarexpropriationsrätt skaU ge in expropriationsansökan tUl kommerskollegium somefter beredning av koncessions- och expropriationsärendet lämnar över det tUlKungl, Maj:t, Eldistributionsutredningensbetänkande har remissbehandlats. Remissutfallet i förevarande delar varsplittrat. Utredningens huvudförslag tillstyrktes av bl.a. vattenöverdomstolenoch kommerskollegium samt länsstyrelserna i och län.Vattenfallsverket och i förordade utredningensandra-handsförslag. Elverksföreningenställde sig tveksam tiU huvudförslaget och framhöll att detta i praktiken intetorde leda tiU en önskvärd förenkling, eftersom överklaganden torde kunnafömtses i sådan omfattning att resultalel i stället kunde bli en långsammareprocedur. Föreningen utgick från att frågan skulle komma att prövas ytterligareav expropriationsutredningen. Kammarkollegiet förklarade sig inte kunna biträdautredningens första-handsförslag. Att tiUägga kommerskollegium befogenhet attbesluta om expropriation av nyttjanderätt eller servitutsrätt skuUe innebäraett principiellt avsteg från de regler som gäller om expropriation. Ett sådantavsteg kunde inte godtas med mindre starka skäl talade för det och enligt kammarkollegietsmening hade sådana skäl inte förebragts. Denberedning av bl.a, eldistributionsutredningens förslag som efterremissbehandlingen påbörjades inom industridepartementet syftade tUl attåstadkomma en helt ny lagstiftning om elekttiska anläggningar. Frågan omeldisttibutionens rationalisering har emellertid ansetts kräva ytterligareöverväganden. Ny lagstiftning har därför fått anstå såvitt avsertiUståndsreglerna (prop. En ny utredning om eldistributionens ochelproduktionens organisation tiUkedlades , se riksdagsberättelsen 19721:14. Utredningen kan ta upp också frågan om koncessionslagstiftningensutformning, Expropriationsutredningenberör i sitt betänkande Expropriationsändamål och expropriationsersättningm,m, även frågan om tUlstånds- Utredningenframhåller bl.a. att åtskUligt skuUe vara att vinna om föreskriften omobligatorisk prövning av Kungl. Maj:t reserverades för fall där parterna inteär ense om att expropriationsrätt får utövas. Något avgörande hinder bör enligtutredningens mening inte möta mot en regel av sådan innebörd. Såvälfastighetsägare som rättighetshavare har redan ett fullt tillfredsställandeskydd som inte på något sätt skuUe rubbas. Frågan om ett mera generellt avstegfrån den nu gällande regeln alt fråga om tillstånd till expropriation prövas avKungl, Maj:t återverkar emellertid i viss utsträckning på uppläggningen avexpropriationsförfarandet i stort. Utredningen menar därför att frågan bör tasupp till slutlig prövning först i samband med översynen av helaexpropriationsförfarandet, I avvaktan på det förordas till en början attreglerna om proformaexproprialion av särskUd rätt att dra fram elektriskledning behålls. Utredningenerinrar i fortsättningen om att det vid sidan av den begränsade rätt tUlproformaexproprialion, som ExL och ellag f,n, medger, finns flera falldär inlösen kan ske utan särskild föregående prövning av Kungl, Maj:t, mening bör flera av dessa fall föras över till den nyaexpropriationslagen. Det kan emeUertid knappast komma i fråga att förlängaexpropriationsförfarandet genom att i dessa faU ha en obligatorisktUlståndsprövning av Kungl, Maj:t, Tvärtom synes det enligt utredningens meningvara uppenbart att lagens huvudregel måste förses med ett antal undantag. Utredningenberör härefter de s,k, planfallen enligt bl,a, 18 och 41 §§ BL, Ganska likartatmed dessa anges det faUet vara att väghållare för allmän väg önskar exproprieramark, som enligt fastställd arbetsplan skall ingå i vägen. Arbetsplanen kannämligen i stor utsträckning jämställas med stadsplan. Ett annat likartat fallanser utredningen vara då aUmän vatten- och avloppsanläggning skall tas om handav annan huvudman än kommun. Inom område med faststäUd generalplan ellerstadsplan gmndas kommuns lösningsrätt för ledningsändamål på planen ochutredningen finner det svårt att inte anlägga samma betraktelsesätt när annanhuvudman önskar utöva inlösningsrätt inom planlagt område. Utredningenframhåller som gemensamt för de nämnda faUen alt rätten tiU inlösen gmndas påen plan som har granskats och fastställts av myndighet, i åtskiUigafall av Kungl. Utredningen föreslår därför att i likhet med vad somf.n. i stor utsträckning redan gäller avsteg görs från huvudregeln om krav påKungl, Maj:ts förordnande i de åsyftade fallen. Utredningen föreslår attexpropriationstillstånd i dessa fall lämnas av domstolen. Detsamma bör gällabeträffande expropriation för ledning för vatten tUl husbehovsförbrukning. Expropriationsutredningensförslag i denna del har vid remissbehandlingen fått ett gynnsamt mottagande.Luftfartsverket erinrar om att bestämmelserna i 34 § ExL om hänvisning tiUsakägare atl i särskild rättegång föra talan om ersättning för skada ellerintrång leder tUl proformaexpropriationer som i onödan belastar Kungl, Maj:t,Föreskriften ellag om all kraftledningsexpropriationen får medföraendast ringa men för att expropriationstiUstånd av Kungl. Maj:t skall kunnaundvaras har enligt bl.a. vattenfallsverket gett anledning tUl tvekan hosdomstolarna. Det är därför önskvärt att orden 'ringa men' utmönsttas urlagtexten. Beträffandevad som i övrigt i denna del förekommit vid remissbehandlingen hänvisas tUljustUiedepartementets promemoria s. 50-51. InledningsvisframhåUs i promemorian att en anledning till atl beslutanderätten i ärenden ommedgivande tiU expropriation i så stor utsträckning förbehåUits Kungl. Maj:ttorde ha varit en önskan att skapa garantier för en enhetlig praxis. Maj:ts beslul inte kan överklagas kan också handläggningen avtUIståndsfrågorna ske med minsta möjliga tidsutdräkt. I promemorian anförs attsystemet emellertid har vissa nackdelar, Expropriationsärendena utgör en inteobetydlig belastning för Kungl, . ÅtskiUiga ärenden äruppenbarligen inte av sådan vikt att beslutanderätten bör tiUkomma Kungl.Maj:t. Det gäller särskilt ärenden i vUka parterna är eller får antas varaöverens i tiUståndsfrågan. Den särskUda prövningen hos Kungl. Maj:t innebär isådana ärenden en onödig omgång och tidsutdräkt. Enligt promemorian är antaletproformaexpropriationer dock i minoritet. Flertalet ansökningar torde bestridasav åtminstone någon eller några sakägare. Erdigtpromemorian äger de skäl som anförts för den nuvarande ordningen alltjämt singiltighet. TUl dem, kommer att många ärenden är av sådan större allmänbetydelse atl avgörandet bör träffas av Kungl. 1 promemorian uttalas därför i princip bör hålla fast vid den nuvarande huvudregeln. Frågangäller om det är möjligt att göra undantag från den. Ipromemorian framhålls att en av anledningarna tUl den tidsutdräkt somförekommer i expropriationsärenden är att förfarandet är uppdelat iadministrativ behandling av tUlståndsfrågan och domstolsprövning aversättningarna. Genom att den exproprierande har fått möjlighet att väcka talanvid domstol redan innan tUlståndsprövningen har avslutals och genom attreglerna om förhandstUlträde ändrats har olägenhetema av långahandläggningstider minskat och nackdelarna med en uppdelning av prövningenblivit mindre framträdande. Önskemålet att få till stånd en förenklingoch effektivisering av expropriationsförfarandet gör sig enligt promemorianemellertid alltjämt gällande. Härefterdiskuteras i promemorian lämpligheten av all handläggningen av tUlstånds- ochersättningsfrågor koncentreras till domstol. Mot en sådan ordning kanemellertid enligt promemorian anföras betänkligheter av både principiell ochpraktisk art. Lösningen får därför åstadkommas efter andra riktlinjer, 1promemorian erinras om den befattning som länsstyrelse tar med ärenden omtillstånd till expropriation. Det framhålls att har att prövaärendet noga och själv ta ståndpunkt till frågan om det begärda tillståndet börlämnas eller ej. Enligt promemorian synes det i åtskilliga ärenden innebäraonödig omgång och besvär atl överlåta det slutliga avgörandet tiU Kungl, Maj:t,Dels förekommer i en del ärenden inga stridiga intressen, dels sker avvägningeni många fall mellan olika intressen av främst lokal karaktär, en avvägning somlänsstyrelsen är väl skickad att utföra. Omprövningen av vissa expropriationsärenden av mindre vikt eller enklarebeskaffenhet delegeras till , uppnås otvivelaktigt en vissförenkling och arbelsbesparing. Några betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkttorde inte möta mot en sådan ordning. Skulle riktigheten eller lämpligheten avlänsstyrelsens beslut sättas ifråga i något fall, står alltid möjligheten öppenatt besvärsvägen få frågan underställd Kungl. Visserligenligger del en olägenhet i att ärendena måste handläggas i två instanser, omlänsstyrelsens beslut överklagas, men denna synpunkt bör enligt promemorianinte överdrivas. Med den begränsning av beslutanderätt somfömtsätts bör man kunna utgå från att avgörandena i det stora flertalet fallkommer att godtas av parterna. Det merarbete som kan bli följden av enstakaöverklaganden väger lätt i jämförelse med del dubbelarbete som följer av attf.n, både beredande organ och Kungl. Maj:t har att ta befattning med samtligaexpropriationsansökningar, Ipromemorian erinras vidare om att länsstyrelse redan enligt gällandelagstiftning i egenskap av planmyndighet har alt fatta beslut som fårexpropriationsrättsliga verkningar. Enligt BL gäller sålunda bl,a. att det iprincip ankommer på att faststäUa stadsplan eller ändring av sådan.Endast mera omfattande eller eljest ur aUmän synpunkt särskUt betydelsefuUafaststäUelseärenden skall hänskjutas tUl Kungl, Maj:t, När stadsplan harfaststäUts har kommunen rätt att lösa i planen ingående mark, som är avsedd tUlgata eller annan allmän plats. Något särskiU medgivande av Kungl, Maj:t behövsinte. Får befogenhet att i viss utsträckning avgöraexpropriationsärenden, innebär detta enligt promemorian egentligen inte någonprincipiell nyhet, Ipromemorian föreslås under hänvisning lill gjorda överväganden att Kungl.Maj:l skall ha rätl att förordna alt vissa ärenden om lillslånd lillexpropriation skall prövas av . Härefterbehandlas i promemorian frågan om tillståndsmyndighet vid expropriation förelektrisk starkströmsledning. Del uttalas atl starka skäl talar för altprövningen av koncessions- och expropriationsfrågorna samordnas även ifortsättningen. I avvaktan på det förslag som utredningen om ledningsrällväntas lägga fram om bl.a. tiUståndsmyndighet i ledningsärende föreslås ipromemorian inte nu någon ändring i bestämmelserna om tUlstånd lillexpropriation i 1902 år.s ellag. Vad som gäller enligl ellag sägsemellertid visa atl Kungl. Maj:t kan behöva delegera rätten att pröva expropriationsansökanäven till andra underordnade myndigheter än länsstyrelserna, exempelvis lillkommerskollegium. Sammanfattningsvisanförs i promemorian att i den nya expropriationslagen bör föreskrivas, atlKungl. Maj:t kan överlämna ål annan myndighet att pröva fråga om tillstånd tiUexpropriation beträffande visst slag av ärenden. Talan mot den underordnademyndighetens beslut bör få föras hos Kungl. Maj:t genom besvär. Vidtillämpningen av den föreslagna delegationsrätten bör beaktas att Kungl. Maj:tär tillståndsmyndighet i vissa koncessionsärenden, som också aktualiserarbehov av att ta mark i anspråk genom expropriation. Sålunda erinras bl.a. ombestämmelserna om inrättande och drift av aUmän flygplats och om rätt attinneha eller driva atomreaktor. Koncessions- och expropriationsfrågorna börenligt promemorian i regel avgöras av en och samma myndighet. Endast dåsambandet mellan frågorna är myckel svagt kan en annan ordning väntas medföranågra egentiiga fördelar. Ett sådant läge sägs kunna föreligga exempelvis omexpropriationen avser utvidgning av en redan befintlig anläggning utan att nykoncessionsprövning aktualiseras. Beträffandede faU då Kungl. Maj:t skall få överlämna prövningen av ärendet omexpropriationstillstånd anförs i promemorian följande. Delegation tiUlänsslyrelsen bör i första hand avse ärenden i vilka ansökan om expropriationmedges eller lämnas obestridd. Ansökan lorde få anses vara bestridd, närsakägare på saklig grund motsätter sig atl expropriation sker. Från bestridandensom hänför sig till att sökanden och sakägaren har skilda uppfattningar omvärdet av den egendom ansökan avser torde böra bortses. Därutöver börlänsslyrelsen även om bestridande sker kunna pröva ärende som har lokaleller regional anknytning. Är ärendet av störte omfattning eller eljesi avstörre allmän betydelse, bör prövningen däremot ankomma på Kungl. Maj:t.Detsamma bör gälla om expropriation skaU ske för verksamhel som kräver särskildkoncession och sådan meddelas av Kungl. Närmare föreskrifter lorde fåmeddelas i administrativ ordning. 1promemorian erinras slutligen om att expropriationsutredningen för vissaspeciella fall föreslagit att Kungl. Maj:ts tillstånd inle skall behövas utanatt tUlstånd i stället skall meddelas av domstol. De undantag från huvudregelnsom utredningen sålunda föreslagil gäller (1) i de s.k. planfallen enligt bl.a.18 och 41 §§ BL, (2) när väghållare för allmän väg skall expropriera mark somenligt fastställd arbetsplan ingår i sådan väg, (3) när annan huvudman föraUmän vallen- och avloppsanläggning än kommun med kommunens medgivande vUlexpropriera mark, som inom område med fastställd generalplan eller stadsplanavsetts för ledningsändamål, (4) vid expropriation för ledning för vatten tiUhusbehovsförbrukning samt (5) när fastighetsägare har förklarat sig villig allupplåta nyttjanderätt eller servitutsrätt för elektrisk ledning samtexpropriation därav medför endast ringa men. Ianslutning härtill anförs i promemorian följande. Vad först angårexpropriationsutredningens förslag till handläggningsordning beträffande des.k, planfaUen hänger detta samman med att utredningen i annat sammanhangföreslagit att om rätl till inlösen på grund av faststäUd plan m,m,förs över tUl en ny expropriationslag. Med hänsyn tiU attbyggnadslagstiftningen ses över av bygglagutredningen bör emellertid några merbetydande ändringar i BL inte genomföras , Uttedningens förslag på dennapunkt saknar därför f ,n. aktualitet. Expropriationför vägändamål förekommer f.n, i mycket ringa utsträckning, huvudsakligenberoende på atl vägrätten i allmänhet tillgodoser väghåUarens behov avrådighet över den erforderliga marken. Den nya väglagen innebär attvägrättsinnehavarens befogenheter ytterligare utvidgas. Därför kommer sannoUktbehovet av expropriation för vägändamål att ytterligare minska. En sådanspeciell reglering av frågan om tillstånd till expropriation för vägar somföreslagits av expropriationsutredningen synes mot bakgmnden av det anfördainte vara motiverad. Möjlighet finns också att för dessa fall utnyttja den föreslagnadelegationsrätten. Falldär annan huvudman för allmän vatten- och avloppsanläggning än kommun vUlexpropriera mark för ledningsändamål torde enligt promemorian inte förekomma isådan utsträckning att det finns anledning att införa särskUda bestämmelserhärom. Fråganom expropriation för ledning för vatten lill husbehovsförbrukning har kommit iett nytt läge genom FBL och promulgationslagen (1970:989) tiU denna. Genom FBLhar skapats möjligheter att bUda servitut för sådan ledning efter ett ganskaenkelt förrätlningsförfarande oberoende av om åtgärden sker i samband med annanfastighetsbild-ningsförtättning och oavsett om ägaren till den tjänandefastigheten motsätter sig åtgärden. Reglerna härom avser att ersätla bl,a.lagen om rätt att över annans mark framdraga ledning för vatten till husbe- hovsförbrukning,förslag i denna del saknar därmed aktualitet. Fråganom tiUståndsmyndighet i ärenden som gäller elektriska starkströmsledningar harbehandlats i det föregående. Som framgår av vad som där anförts bör enligtpromemorian någon ändring i bestämmelserna om tillstånd tUl expropriation i1902 års ellag inte göras . Bestämmelsernaom proformaexproprialion för elektriska svagströmsledningar i ExL saknarenligt promemorian praktisk betydelse och torde kunna utgå. Medhänsyn tiU det anförda har i promemorieförslaget inte tagits upp någonmotsvarighet till vad expropriationsutredningen har föreslagit om attexpropriationstiUstånd i vissa speciella faU skall meddelas av domstol. Övervägandeantalet remissinstanser tUlstyrker eller lämnar utan erinran det i promemorianframställda förslaget att Kungl. Maj:t skall kunna delegera beslutanderätten iärenden om expropriationstillstånd tUl administrativ myndighet, i första handlänsstyrelse. Bland de instanser som godtar delegationsmöjligheten märks Sveahovrätt, , bankinspektionen, länsstyrelserna i ,, och , och , samt . Endasttvå remissinstanser, och , ställer sig helt avvisande tUl förslaget om delegering. mening bör tillståndsprövningen åtminstone intedecentraliseras innan en enhetlig rättstillämpning har utbildats i fråga omexpropriation för tätbebyggelse. framhåller att denackdelar som är förenade med att Kungl, Maj:t är tUlståndsmyndighet kanminskas genom en effektivisering av handläggningen. anser att de skäl som anförs i promemorian mot att domstol skall fåpröva frågor om expropriationstillstånd inte är invändningsfria. Förbundeterinrar om den tiUståndsprövning som ankommer på vattendomstolarna enligt VLoch framhåller att denna ordning synes ha fungerat mycket väl. mening torde ärendena om expropriationstUlstånd kunna behandlassnabbare och rättssäkerheten bli bättre tiUgodosedd om tillståndsprövningendelegeras tiU fastighetsdomstolarna, Kungl, Maj:t bör dock kunna förbehålla sigprövningsrätten vid större expropriationer, och vidare bör ärenden om tUlståndtiU expropriation för kraftledning kunna delegeras till kommerskollegium.Förbundet anser emellertid att frågan om delegering bör utredasytterligare och atl t.v, den nuvarande ordningen bör behållas. anser atl det bör övervägas alt låtaexpropriationstillstånden prövas direki av domstol. Visstvekan om lämpligheten av promemorieförslaget uttalas av Sverigesadvokatsamfund. Sålunda anser samfundet att förslaget inte på elt tillräckligtpreciserat sätt anger förutsättningarna för delegation. Samfundet anser vidareatt länsstyrelsernas uppgift som planmyndighet och deras rekrytering med oflastarkt inslag av kommunala intressen kan komma att skapa svårigheter för dematt skilja mellan parter där den ene mestadels är kommun. Enligt samfundetsmening är det därför ingalunda säkert att, som fömtsätts i promemorian,överklaganden skulle förekomma endast i enstaka fall. ifrågasätter lämpligheten av att delegationsker tUl länsstyrelserna med hänsyn tUl att kommunala inttessen numera ärrikligt företrädda där. Enligl bör samtliga ärenden ivUka expropriation bestritts avgöras av Kungl. Maj:t, vars objektivitet ejpåverkas av lokala hänsyn. framhåUer att expropriationer för försvarsändamål i allmänhettorde vara av sådan natur att tiUståndsgivningen alltjämt bör förbehåUasKungl, Maj:t, I de enstaka fall då delegation kan ske kan fördelen härav enligtcivUförvaltningens åsikt mycket väl motverkas genom tidsutdräkt och besvär vidöverklagande av tiUståndsmyndigbetens beslut. Frånnågra av de remissinstanser som i princip är positivt inställda tillpromemorieförslaget om delegering framförs vissa kritiska synpunkter somnärmast berör detaljfrågor. Sålunda påpekar bankinspektionen att dendelegationsrätt som promemorians lagförslag upptar är helt obegränsad. Demotivuttalanden i promemorian som avses bli vägledande för användningen avdelegationsrätten är enligl bankinspektionens mening ganska oklara ikonturerna. Uttalandena i promemorian atl delegering bör kunna ske även vidbestridande när ärendet är av mindre vikt eller enklare beskaffenhet ellernär ärendet har lokal eller regional anknytning leder till att en helt litendel av expropriationerna skulle förbehåUas Kungl, Maj:ts prövning, något somknappast torde vara avsett. Huvudregeln att Kungl, Maj:t prövar ärenden omexpropriationstillstånd skulle då urholkas betänkligt. Bankinspektionenförordar att bestämmelsen om delegation fär det innehållet att Kungl, Maj:t kanuppdra åt eller, om särskilda skäl föreligger, åt annan myndighetatt pröva fråga om tillstånd till expropriation som inte har bestritts ellersom är av mindre vikt från allmän eller enskild synpunkt. Innebörden av detsistnämnda uttrycket får preciseras i motiven. Enligt inspektionens mening kanhel eller huvudsaklig expropriation av äganderätten tUl fastighet på vilken bedrivs närings- verksamhetav betydelse eller som används för bostad inte anses vara av mindre vikt frånenskUd synpunkt. OcksåSvea hovrätt sätter i fråga om den formella möjligheten till delegation bör gesså vid omfattning som promemorians lagförslag innebär. Länsstyrelseni anser att tillståndsprövningen i princip bör kunnahandhas av länsstyrelserna. I sådana ärenden där expropriationen berör fleralän bör dock tiUståndsgivningen vara förbe-håUen Kungl. Föreskrifterna iämnet torde kunna utformas efler förebUd av 26 § BL, Om den föreslagnalösningen inte godtas ulan del i StäUet i överensstämmelse medpromemorieförslaget föreskrivs alt ], Maj:t får delegera beslutanderättenbeträffande visst slag av ärenden till underställd myndighet, anser siglänsstyrelsen inle kunna ansluta sig tUl uttalandet i promemorian atldelegeringen till länsstyrelse skaU i händelse av bestridande omfattaendast ärenden av mindre vikt eller enklare beskaffenhet. Länsstyrelserna hartiUgång tUl erforderlig expertis överlantmätare, länsarkitekt ochlänsingenjör och besitter den lokalkännedom som behövs för att kunna bedömatillståndsfrågor. Dessutom utgör lekmannainflytandet i länsstyrelserna ensärskUd garanti för en allsidig bedömning av ärenden om expropriationstiUstånd.Enligt mening bör frågan om delegering inte prövas från falltill faU, I stäUet bör Kungl. Maj:t efter mönster av 12 §miljöskyddskungörelsen (1969:388) meddela generella föreskrifter, varigenomtiUståndsgivningen delegeras i vissa uppräknade typer av ärenden. Ocksålänsstyrelsen i förordar att tUlståndsgivningen i principläggs på den underordnade myndigheten med rätt för denna att underställaärendet Kungl, Maj:ls prövning. Endast då ärendet är av större omfattning ellerannars av större allmän betydelse bör det underställas Kungl. Maj:t,sätter i fråga om inte den exproprierande bör ges rätt att isamband med ansökan om expropriationstUlstånd begära att ärendet understäUsKungl. Länsstyrelseni anför att delegationen synes kunna utformas i huvudsakligöverensstämmelse med 26 § BL, så att Kungl. Maj:t förbehåller sigbeslutanderätten i ärenden som är av slörre omfattning eller annars av störreallmän betydelse eller där expropriationen har samband med fråga varsavgörande ankommer på Kungl. Maj:t, exempelvis vissa koncessionsärenden.