prop · FV0357 · 1972-12-31 00:00:00 — Två remissinstanser geruttryck åt stor tveksamhet beträffande fortsatt verksamhet i . Svenska teknologföreningenframhåller att utvecklingen av marknadsbilden under den gångna treårsperiodentalar mot en fortsatt drift vid . Föreningen anser tveksamt om Ranstadskulle kunna bli lönsamt genom att man utvidgar med annan verksamhet ochfinner därför angeläget att fortsatta utredningar bedrivs snabbt så att olikaläsningar kan värderas från lokal sysselsättningssynpunkt. industriförbundanför liknande synpunkter och drar den slutsatsen att det varken från kommersieUsynpunkt eller försörjnings-trygghetssynpunkt finns anledning att nu planeraför en uranutvinning i ens . Eftersom det föreliggandematerialet inte medger några definitiva slutsatser kan det dock möjligen vararimligt att Atomenergi tUlsammans med berörda kraftproducenter och i enlighetmed förslagen fuUföljer erforderliga och slutgiltiga utredningar på området. Deremissinstanser som uttalar sig beträffande anrikningsfrågan ansluter sig ihuvudsak till bedömningarna i departementspromemorian. Överstyrelsen förekonomiskt försvar framhåller betydelsen för vår försörjningsberedskap av attbehoven av anrikat uran säkerställs. Båda de i promemorian angivna vägarna samarbete med utlandet och insatser i syfte att åstadkomma inhemskanrikningskapacitet för att uppnå detta måste därför beträdas. 1972: 57 21 Ung anser likaledes att ett visst inhemsktutvecklingsarbete rörande urananrikning bör bedrivas med inriktning påanläggningar av den typ som möjliggör uppförande i mindre enheter. Aktuella idetta fall är då gascentrifugmetoden och en svensk metod för gasseparering.Utvecklingsarbetet bör bedrivas huvudsakligen vid Atomenergi i Studsvik. Atomenergianser att de diskussioner som förts i anrikningsfråganbekräftar riktigheten av de synpunkter på ambitionsnivån för ett svensktprogram som förts fram i bolagets anslagsframställning . Bolagethar fortsatt kartläggningen av centri-fugmetodens tekniska och ekonomiskaförutsättningar, vilket stärkt tilltron till riktigheten i att göra en störreinsats på detta område. Pä gasdiffusionsområdet anser Atomenergi attmöjligheterna till svensk medverkan i utländska studie- och planeringsarbetenför centrala multinationella anläggningar blivit mer konkreta och att bolagetbör delta under förutsättning att godtagbara villkor kan erhållas. IVA framhåUer att huvudsyftet för en svensk verksamhet pådetta område torde vara att medverka i anrilcningsprojekt i där Sverigesbehov tas i beaktande. Tills vidare gäller det i första hand att minskariskerna för störningar genom långsiktiga avtal med ochSovjetunionen. Det är enligt IVA väsentligt att fleia leverantörer avanrikningstjänster kan anlitas. anser önskvärt att aktivt deltar i samarbete med andraländer genom deltagande i utvecklingsarbete eller t. o. m. delägarskap ianläggningar utomlands. För dagen synes emellertid inte anledning föreliggaatt mera aktivt gå in för en nationell anrikningsverksamhet. Kraftföretagenhar skaffat sig behövliga garantier för dessa tjänster, vilket enligt förbundetskänker rådrum för en senare insats t. ex. på centrifugteknikens område. Endast ett fåtal remissinstanser har haft synpunkter påfrågor rörande bränsleelement och upparbetning. Delegationenför atomenergifrågor framhåller att upparbetningen är den del av bränslecykelnutanför reaktorerna som har störst intresse från säkerhetssynpunkt. Även omSveriges behov av upparbetnings-tjänster kan tUlgodoses av anläggningar iutlandet fram ät det av vikt att man inom noga följerutvecklingen av säkerhetsfrågorna vid upparbetning och efterföljande avfaUsdisponeringpå grund av dessa frågors betydelse för totalbedömningen av kärnindustrinsmiljöproblem. Även IVAoch Atomenergi pekar på avfallslagringsfrågan. IVA anser inte orimligt attvarje stat själv får ta hand om det icke kortlivade radioaktiva avfallet. Enpermanent lagring av detta under säkerhets-mässigt tUlfredsställande former kanerbjuda svårlösta tekniska problem som bör beaktas. Prop.1972: 57 22 Behandlingeni promemorian av beredskapsfrågan har föranlett vissa påpekanden. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar framhåller att de från CDL hämtade uppgifterna idepartementspromemorian om uthåUigheten hos kraftsystemet baseras på felaktigaantaganden om de kvantiteter olja som vid en avspärrning disponeras förelproduktion. Överstyrelsen avser att ta upp beredskapsfrågorna förkärnkraftproduktionen till närmare övervägande med sikte på att synpunkter ocheventueUa förslag till åtgärder skall kunna läggas fram i anslutning till denkontrollstation som förutsätts i det löpande oljelagringsprogrammet.Överstyrelsen instämmer i uttalandet i departementspromemorian att kostnadernaför de åtgärder på försörjningsområdet som kärnkraftens införande medför börbäras av producenterna av sådan kraft. IVAframhåller att den svenska marknaden för kapslingsrör till bränsleelement inteär tillräckligt stor för att på kommersiell grund motivera en tillverkning iSverige, vilket skulle kunna ge upphov till problem från försörjningssynpunktom den nuvarande tUlverkningen läggs ned och en avspärrning följer. AB Asea-Atompåpekar att zirko-nium för kapslingsrör och vissa andrabränsleelementkomponenter är för svensk kärnbränsleförsörjning viktigamaterial, vilket bör beaktas vid överväganden om beredskapslagring. Iorganisationsfrågan har skUda uppfattningar framförts av remissinstanserna. Förslageti promemorian om inrättande av ett av staten och kraftföretagen samägtkärnbränslebolag förordas i princip av statskontoret, ochstyrelsen för teknisk utveckling. Styrelsenför teknisk utveckling anser att förslaget har uppenbara fördelar. Detta gällerframför allt i fråga om att samordna ekonomiska insatser och åtgärder förlandets kärnbränsleförsörjning samt vid skapandet av internationella kontakterför vissa delar av kärnbränslecykeln. Bolagets verksamhet bör då omfatta samtiigasteg i kärnbränslecykeln. kan ett bolag vara en lämplig organisationsform för attlösa angivna uppgifter. Det finns enligt verket skäl att som alternativ tilldet föreslagna delstatliga bolaget pröva även ett helt samhällsägt företag. Statskontoretanser att förslaget kan utgöra ett riktmärke för en organisationsuppbyggnad påkärnbränsleområdet. Enligt ämbetsverkets mening kan dock slutlig ställning tas tUlen bolagsbildning först sedan ett klargörande skett av frågor som berör Ranstadsverketsframtid, formerna för samarbete med stathga och privatakärnbränsleintressenter samt uranprospekteringens koppling med övrig verksamhetinom kärnbränsleområdet. Prop.1972: 57 23 Statsföretagtillstyrker att ett samlande organ för vissa frågor på kärnbränsleområdetkommer till stånd. Med hänsyn till svårigheterna att överblicka de samladeuppgifterna för ett sådant organ synes dock den föreslagna organisationsformenkunna diskuteras. Enligt Statsföretags uppfattning kan man tänka sig attkärnbränsleorganet inledningsvis inrättas som en delegation, som även skulleges uppdrag att efter hand som erfarenhet vinns vara förslagsställarebeträffande en slutiig organisation. CDLanser att strävandena att skapa försörjningstrygghet på kärnbränsleområdet börföranleda att ett särskilt kärnbränslebolag bildas av de kraftföretag som i dagär engagerade inom kärnkraftproduktionen. En sådan organisation bör repliera påde väl utbyggda samarbetsformer som finns bland kraftföretagen, t. ex. genom CDL.Vid fastställandet av organisationens uppgifter bör kraftföretagens intresseav kommersiell rörelsefrihet beaktas. Köp av uran och anrikningstjänster börsåledes i första hand företas av kraftföretagen själva. Om intressenternaframdeles skulle finna en samordning av köp ändamålsenlig bör dock detgemensamma bolaget svara härför. Någraremissinstanser ställer sig kritiska tiU det föreslagna kärnbränslebolagetskonstruktion, utan att de fördenskull avvisar tanken på ett bolag med uppgiftatt samordna avnämarintressena på området. Överstyrelsenför ekonomiskt försvar utgår från att målsättningen för beredskapspolitikensåväl inom detta som för andra försörjningsområden är en uteslutande statligangelägenhet. Överstyrelsen anser vidare att det redan finns organ med godkompetens för de uppgifter, som enligt förslaget är avsedda för bolaget.Samordningen från statens sida av olika organs verksamhet synes kunna anförtrosåt det särskilda statliga energiorgan, varom förslag lagts fram avenergikommittén och kommerskollegieutredningen. Enliknande ståndpunkt intas av IVA, som betecknar förslaget tUl konstruktion ochuppgifter för kärnbränslebolaget som oklart och ogenomtänkt. Det förefallerakademin självklart att de myndighetsutövande funktionerna skall inordnas iett blivande statligt energiorgan i den mån de inte naturligt ligger underandra myndigheter. Atomenergianser det tveksamt om en på kommersieUa grunder baserad verksamhet lämpligenkan förenas med en av andra skäl betingad verksamhet för att tillgodosenationella intressen. Enligt Atomenergis mening bör ett försörjningspolitisktprogram formuleras av statsmakterna och övervakas av lämplig myndighet. Vidarepåpekas att de försörjnings- och industripolitiska frågorna inomkärnbränsleområdet är mycket nära sammanvävda. Atomenergi fömtsätter att detliksom skall ha huvudansvaret för den statliga verksamhet som syftar tiUatt främja den tekniska och industriella utvecklingen inom den svenska kärnbränsleindustrin.En sådan samordnande roll för Atomenergi på 1972: 57 24 industrisidanutgör det nödvändiga komplementet till ett kärnbränslebolag som företräderavnämarintressena. AB Asea-Atomframhåller betydelsen för bolaget av att den organisation som kan komma tillstånd för försörjning med kärnbränsle inte får en diskriminerandeeffekt på bolagets möjligheter att leverera bränsleelement till kärnkraftverk iSverige. och avstyrker bUdandet av ettcentralt kärnbränsleorgan. Teknologföreningenvänder sig bestämt mot den föreslagna lösningen att i ett bolag tillgodosesåväl affärsintressen som beredskapskrav och forsknings- ochutvecklingsintressen. Affärsmässigheten tillgodoses av det"svenska systemet", där varje inköpare strävar efter att för sigfinna gynnsammaste inköpskälla men också delge andra sina kunskaper ommarknaden. Inte heller beredskapsintressen kan enligt Teknologföreningenmotivera den föreslagna organisationen. Föreningen förordar i stället samrådoch ramar sanktionerade i lag om så erfordras som uttrycker kraven påförsörjningsberedskap. Forsknings-och utvecklingsinsatser är däremot etthävdvunnet statsintresse, och föreningen framhåller att staten och de enskildaintressenterna bör kunna enas om former för samarbete på området. uttalar sin skepsis mot en vidgad central styrning avenergipolitiken och ser det som angeläget att kraftföretagen även ifortsättningen i full frihet får avtala om uraninköp samt anriknings- och upparbetningstjänster. Från kraftkonsumentens synpunkt ger denna ordning bäst garanti förkraftförsörjningen . Någraremissinstanser har berört frågan om organisationen för prospektering ochutvinning av uran. Sverigesgeologiska undersökning framhåller att det finns en naturlig gräns mellan denpå geologiska grundförutsättningar och sakkunskap vilande prospekteringen å enasidan och de ekonomiskt-tekniska aktiviteterna såsom gruvundersökning,brytningsplanering och malmbehandling å andra sidan. Den idepartementspromemorian framförda tanken på att skapa en ny organisation,knuten till kärnbränslebolaget, för såväl viss del av prospekteringen som den ekonomiskt-tekniskaverksamheten betecknas som verklighetsfrämmande. Däremot anser undersökningenatt finansieringen av uranprospekteringen mycket väl kan överföras till detföreslagna kärnbränslebolaget, vilket skulle kunna ge undersökningen i uppdragatt genomföra prospektering i projektform. Statsföretaganser naturligt att samhäUets insatser för uranprospekte-ring inordnas i denorganisatoriska ram som kan bli en följd av geologiutrednings förslagoch att eventuella särskilda medel för uran-prospektering via direkta uppdragkanaliseras genom denna organisation. Av detta följer att ett eventuelltefterföljande statligt engagemang i fråga om utvinning bör anförtros existerande mineralexploateringsföretag. 1972: 57 25 Statsföretagpåpekar vidare att utvärdering av indikationer framkomna vid den översiktligaprospekteringen av uran inte är artfrämmande den som förekommer vid annanmalmhantering. Inom den statliga gruv-hanteringen besitter erforderligaresurser för utvärdering och dessa resurser kan upprustas för uran bl. a. genomatt utvidga det samarbete som redan inletts med Atomenergi. framhåller att prospektering och brytning m. m. av uranmalm iprincip inte skiljer sig från motsvarande verksamheter i fråga om andramineral. Föreningen är därför mycket tveksam om det finns behov av atttillskapa en serie intressentbolag för dessa verksamheter på uranområdet. Isammanhanget framhåller föreningen att den gällande koncessionslagstiftningenför uran fullständigt inskränkt den privata verksamheten på området och inte heller bör räkna med någon direkt medverkan från gruvföretagen inomramen för ett gemensamt kärnbränslebolag. Avtalom fortsatt utveckhngsarbete rörande utvinning av uran Medanledning av förslaget i departementspromemorian om en undersökning av fömtsättningarnaför kommersiell exploatering av Ran-stadsfyndigheten har Atomenergi med statensvattenfallsverk bildat en arbetsgrupp för bearbetning av frågan om ettgemensamt utvecklings-och utredningsprogram. Parterna har gemensamt konsulteratutomstående expertis. Ettantal alternativa program har undersökts. Målet har varit att programmen skallkunna leda fram till beslutsunderlag som möjliggör exploatering före1980-talets mitt. Härvid skall miljöeffekterna vara klarlagda. Intäktsökandeoch kostnadssänkande potentialer skaU vara utvärderade liksom villkoren för ensnabb utbyggnad efter beslut. Programmen innebär vidare att anläggningarna i Ranstadbibehålls. Destuderade programmen har något olika innebörd i fråga om tidsåtgång,försöksskala för läkningen, personalbehov och kostnader. Från teknisk synpunkthar preferens getts åt ett treårigt program som innebär att ett komplett nytt lakningssystemi 3 tons skala byggs upp. Möjlighet att köra det befintliga 250 tons systemetkampanjvis bevaras dock. Personalbehovet uppgår tUl ca 77, vUket innebär enavsevärd minskning av sysselsättningsnivån. Kostnaderna för programmet uppgårtill ca 24,5 milj. kr., vilket är något lägre än för de övriga undersökta programmen. Atomenergihar anmält att vattenfallsverket och bolaget underförutsättning av Kungl. Maj:ts godkännande träffat avtal om gemensamfinansiering och ledning av ett treårigt utrednings- och utvecklingsarbetebaserat på nämnda program. Arbetet omfattar perioden den 1 juli 1972den 30juni 1975. Kostnaden beräknas tUl 9,4 milj. Prop.1972: 57 26 kr.för /73, 8,0 mUj. för /74 och 7.1 milj. kr. /75, räknat kostnadsläge. Vid bedömningen avfinansieringsfördelningen har i Atomenergis del räknats kalkyleradebaskostnader för att hålla anläggningarna i sådant skick att de effektivt kanutnyttjas om beslut senare skulle träffas om utbyggnad. Kostnaden härförberäknas för en treårsperiod till ca 10 milj. kr. Kostnaden för det egenthgautvecklings- och utredningsarbetet uppgår enligt detta beräkningssätt tUl ca15 mUj. Till denna kostnad för utvecklings- ochutredningsarbetet bidrar med 2,5 milj. kr. perbudgetår med skäligt tiUägg för kostnadsfördyringar under de två sistabudgetåren, dvs. sammanlagt 7,5 milj. kr. I avtalet ingår attvattenfallsverket efter eget val har rätten att upp till en andel av 50 "/odelta i eventuell fortsatt verksamhet efter perioden. Partema är vidare överensom att andra företag efter Kungl. Maj:ts godkännande kan inträda iutvecklings- och utredningsprogrammet med rätt att delta i fortsatt verksamhet.Mot bakgmnd härav pågår diskussioner dels med andra kraftföretag, dels med gmv-och utvinningsindustri i avsikt att erhålla dessa företags ställningstagandeföre treårsprogrammets start . Programmetinnebär att Atomenergis resurser på malmbearbetnings-området koncentreras till Ranstad.Anläggningarna där liksom de personella resurserna bhr därmed väl ägnade förstudier och utvecklingsarbeten även över eventuella andra uranmalmstyper, somkan bli aktuella. De kan också utnyttjas för undersökningar av kemiskabearbetnings-processer också för helt andra produktutvinningar ur skUdaråvaror. Avdet beräknade medelsbehovet för /73 av 9,4 milj. kr. för detangivna programmet pä uranskifferområdet återstår efter avdrag av bidragetfrån vattenfallsverket 6,9 milj. kr. En förutsättning för Atomenergis del äratt anslag anvisas av statsmedel. Liksom bör inom ramen för anslagetfinnas möjlighet att finansiera arbeten för preliminär bedömning av exploateringsfömtsättningarför andra uranmalmstyper, som kan komma fram vid inhemsk prospektering.Kostnaden härför beräknas tUl . För den händelse att finansieringsbidrag kan erhållas från gmv- och utvinningsindustri till utvecklingsarbetet kommer motsvarande belopp att av Atomenergi inlevereras till statsverket liksom de medel som erhålls vid försäljning av uran, som framkommer vid försöksverk samheten. Atomenergihar även i enlighet med förslaget i departementspromemorian undersökt fömtsättningarnaför ett mera begränsat, väsentligen försörjningspolitiskt motiverat programmed syfte att möjliggöra en utbyggnad av från mitten av1980-talet. Årskostnaden för ett sådant program skulle bli något lägre än fördet före- Prop.1972: 57 27 Totalkostnaden skulle dock bli högre. Manfår för detta fall fömtse ett mera aUmänt inriktat utvecklingsprogram.Atomenergi har emellertid den bestämda uppfattningen att ett dylikt program äralltför utdraget i tiden för att bli effektivt. 1enlighet med förslag i departementspromemorian har Atomenergi också lämnat enredovisning tUl i över tekniska och tidsmässigaförhållanden och begränsningar för en eventuell alternativ verksamhet i Ranstad.Vid en sådan verksamhet förutsätts anläggningens resurser bli utnyttjade utanatt möjligheterna begränsas att där genomföra utvecklingsprogram av angiven arteller att åtgärder försväras som kan beslutas sedan ett dylikt programgenomförts. Atomenergiavser att återkomma med hemställan om anslag för extraordinära kostnader somkan uppkomma i samband med personalaweck-ling. Under1970-talet introduceras kärnkraften i stor skala i . Enligtkraftföretagens utbyggnadsplaner kommer ca en tredjedel av dentotala produktionen av elenergi att baseras på kärnkraft. Andelen år 1985uppskattas till ca hälften. Detta innebär att landets framtida försörjning medkärnbränsle utgör en fråga av stor energipolitisk betydelse. Verksamhetenpå kämenergiområdet i har innefattat stora insatser i fråga omutvinning av uran ur inhemska uranskiffertillgångar. Den försöksanläggning somuppfördes i vid har utgjort basen förett utvecklingsarbete med sikte på att klarlägga de tekniska och ekonomiskaförutsättningarna för en framtida utvinning i stor skala. Är 1969 fattadesbeslut om ett utvecklingsprogram, som löper ut med utgången av budgetåret1971/72. Isamband med att ställning tas tUl framtid och till behovet avfortsatta insatser på uranområdet bör även andra led i kärnreaktorernas bränsleförsörjninguppmärksammas. I syfte att skapa underlag för en samlad bedömning har ettomfattande utredningsmaterial tagits fram under medverkan av bl. a.kraftföretagen och AB Atomenergi. Materialet har sammanfattats i endepartementspromemoria. Härmed har möjligheter skapats för en analys avkärnbränsle-försörjningsfrågorna i stort. En sådan analys bör kunna leda framtill allmänna riktiinjer för det fortsatta arbetet. Vårtland är beroende av omvärlden för såväl tillförsel av naturligt uran som förflertalet tjänster inom den s. k. bränslecykeln för kärnreaktorer. Lägetbeträffande kärnbränsleförsörjningen på kort sikt är emellertid tämligenbetryggande. Internationellt sett råder en betydan- 1972: 57 28 Detta beror på att efterfrågan på kämkraftbränsleför den civUa kämkraftutbyggnaden ännu mte kompenserat bortfaUet av denmilitära efterfrågan, för vilken såväl rävam-utvinning som ohka tillverkningsprocesserurspmngligen dimensionerats. Dennaför köparen kortsiktigt gynnsamma marknadssituation företer även vissa oroandedrag. Den låga prisnivån innebär att incitament till kapacitetsutbyggnadsaknas. finns vissa tendenser tiU kartellbildning hos producentiändemai syfte att reglera marknaden. HärtUI kommer att de säkerhetspolitisktmotiverade bindningar, som från början kännetecknat kämbränsleområdet, även iframtiden torde komma att försvåra en utveckling mot normala marknadsförhållanden. Omutbyggnaden av kärnkraftverk i de industrialiserade länderna under 1980-taletgenomförs i nu planerad omfattning kommer detta att skapa en starkt ökadefterfrågan på uran och tjänster inom bränslecykeln. För att denna efterfråganskall kunna tUlgodoses måste ny kapacitet komma till. Beslut om utbyggnad avsådan kapacitet måste fattas . Det är emellertid enöppen fråga om så kommer att ske i tillräcklig omfattning. Därav följer att detråder stor osäkerhet om marknadsutvecklingen inom olika delar av kärnbränsleområdetunder . Kraftiga prisstegringar och t. o. m. svåra bristsituationerkan inte uteslutas. Å andra sidan kan det nuvarande överskottsläget komma attbestå inom vissa sektorer som en följd av att kämkraftutbyggnadenhos vissa länder fördröjts. Enligtmin mening leder utredningsmaterialet till den allmänna slutsatsen att kämbränsleförsÖrjningsfrågornakräver stor uppmärksamhet framför allt med hänsyn till utvecklingen under1980-talet. För vidkommande gäller detta särskUt under årtiondetssenare del, då kärnkraften börjar spela en dominerande roU i vår elförsörjningoch då störningar av kommersiell eller politisk natur i tillförseln av kärnbränsleskulle kunna få allvarliga konsekvenser för vårt samhälle. Den statligapolitiken på området bör alltså syfta till att minska riskema för sådanastörningar. Jagdelar uppfattningen i departementspromemorian att det på gmnd av frågornaslångsiktiga natur och det ännu ofullständiga underlaget inte är möjligt att nuutforma ett handlingsprogram på kärnbränsleområdet. Denna uppgift krävermedverkan av den nya organisation i bolagsform för kämbränsleförsörjningsfrågorvarom avtal träffats mellan den statiiga och enskilda kraftindustrin. Iimanjag går in på frågan om det nya bolaget vUl jag redovisa min syn på de olikaleden i kämbränslecykeln med särskild hänsyn till behovet av åtgärder i syfteatt bevara vår framtida handlingsfrihet på området. Prop.1972: 57 29 Ifråga om naturligt uran är tillgången på världsmarknaden mycket god, och prisemaär följaktiigen låga. Handeln med naturligt uran är f. n. relativt fri frånrestriktioner av ohka slag. Svenska kraftföretag har ingen svårighet atttillgodose sina behov av uran på kort och me-ddlång sikt genom avtal med olikaproducenter på gynnsamma och väl definierade vUlkor. Denna marknadssituationväntas enligt allmän uppfattning komma att bestå åtminstone fram till början av1980-talet. Därefter bhr utvecklingen beroende på i vilken utsträckning nyafyndigheter kommit fram genom prospektering och ny produktionskapacitet tagitsi drift. Detta kan inte bedömas med någon säkerhet och man måste därförräkna med möjligheten av marknadsstörningar. Ohka åtgärder för att minskaolägenheterna härav bör övervägas, såsom längtidskontrakt med utländskaproducenter eller lagring. En viss riskutjämning genom fördelning av inköpen påflera leverantörländer bör även eftersträvas. Atomenergisutvecklingsarbete rörande utvinning av uranskiffertillgångarna i Billingenföreligger också på något möjligheter att få tUl stånd en inhemskuranproduktion i stor skala. Atomenergi har i en lägesrapport sommaren 1971redovisat resultat av arbetet i imder av det år 1969beslutade treårsprogrammet. Utvecklingsarbetet har inriktats på en anläggningmed en årsproduktion av uran, vilket motsvarar halva det beräknadesvenska behovet . Den erforderliga tiden för projektering ochuppbyggnad av anläggningen beräknas tUl . Investeringskostnaderna anges tUl430 mUj. och antalet sysselsatta tUl 660.