prop · FV03145 · 1972-12-31 00:00:00 — eftersomdet i vissa fall kan vara svårt att i praktiken genomföra en sådan ordning, t.ex. i fråga om skattskyldiga i olika län. Vid statskontorels ochriksskatteverkets fortsatta utredningsarbete rörande taxeringsorganisationenbör man söka finna lämpliga mtiner i detta hänseende som kan möjliggöra engenerell samordning. Jag vill erinra om att hela frågan om beskattningenav fåmansbolagen utreds av företagsskalteberedningen. Jag föreslår att ägare av fåmansbolag och personersom ensamma eller tiUsammans med etl fåtal andra äger andelama i ekonomisk föreningdär så kan ske hänförs till samma taxeringsdistrikt som bolaget eller föreningen.Förslaget föranleder ändring av 4 § fjärde och femte styckena TF. De s'ärskilda taxeringsnämnder, som enUgt vad jagnyss sagt taxerar fysiska personer m. fl. med invecklade inkomstförhållanden,biträds av taxeringsassistent. Denne är tjänsteman hos ochplacerad hos eller den lokala skattemyndigheten. Bland hansarbelsuppgifter ingår granskning av deklarationer, upprättonde av förslag tilltaxeringar och föredragning i nämnden. Han är däremot inte ledamot av nämndenoch deltar inte i dess beslut. Ordningen med taxeringsassislenter som biträdeåt toxeringsnämndsordföranden infördes vid taxering. Den har fungeratbra och förbättrat kvaliteten på taxeringsarbetet i de nämnder d'är assistentförordnats. För de särskUda taxeringsnämnder som enligt 4 §femte stycket TF taxerar bl. a. aktiebolag och ekonomiska föreningar förordnasinte taxeringsassistent. Skälet härtill torde ursprungligen ha varit att dessan'ämn-der fömtsätts vara sammansatta så att erforderlig sakkunskap fanns hosnämndens ordförande och lo-onoombud. Emellertid har det visatsig svårt att få elt tUlräckligt antal bolagsnämnder med lämpligsammans'ättning. Behov finns därför att tillföra även sådana nämnder densakkunskap som en laxeringsassistent representerar. Med hänsyn härtUl föreslårjag att får möjlighet att förordna taxeringsassistent 'även förde s'ärskUda taxeringsn'ämnder som taxerar bl. a. aktiebolag och ekonomiskaföreningar. Förslaget syftar inte i och för sig tUl en utökningav antalet Ijänster som taxeringsassistent utan avser bara att låtalänsstyrelsema inom ramen för tillgängliga resurser fördela tUlgängligarbetskraft på lämpligaste sätt. Mittförslag i detta hänseende föranleder ändring i 6 § 2 mom. TF. För att taxeringama skall kunna bli i möjlig månlikformiga och rättvisa har de skattskyldiga ålagts en vidsträcktupplysningsplikt gentemot taxeringsmyndigheterna. Upplysningsplikten omfattarytterst alla uppgif- tersom behövs för kontroll av egen deklarations riktighet eller eljest för egentaxering. Även i fråga om andra skallskyldiga finns en omfattandeuppgiflsskyldighet. För att kunna kontroUera riktigheten av lämnade uppgifterför egen och andras taxering får taxeringsmyndigheterna ta del av handUngaroch verifikationer som rör den skattskyldiges ekonomiska förhållanden. I regelsker kontrollen genom enstaka förfrågningar eller uppmaningar att förele eneller annan handling. Om mera ingående kontroll behövs kantaxeringsrevision tillgripas. En taxeringsrevision kan i vissa fall varapartiell och avse bara en del av den skattskyldiges verksamhet. 1 andra fallkan en fullständig revision göras som omfattar hela den skattepliktigaverksamheten och i fråga om fysiska personer den skallskyldiges totalaekonomiska förhållanden. Även den skaltskyldiges famUjesituation och personligaförhållanden omfattas ibland av granskningen. En ingående granskning av enskattskyldigs förhållanden är emellertid ibland den enda möjligheten attupptäcka kvalificerat skatteundandragande i olika former. Erfarenheten frånsenare år visar alt betydande skattefusk och skatteflykt kunnat uppdagas förstsedan fullständig taxeringsrevision företogits och man därvid granskat såvälden skattskyldiges förvärvsverksamhet som hans ekonomiska transaktioner avmera privat natur. Taxeringsrevision hos rörelseidkare och bolag omfattar iprincip också momsbeskattningen och har en kontrollfunktion också beträffandeden indirekta beskattningen. Taxeringskon-Iroll genom revision är alltså mångagånger nödvändig för att uppnå en riktig taxering i det enskilda fallet. Jagvill i sammanhanget framhålla att självdeklarationer och handlingar somupprättas vid taxeringsrevision är sekretesskyddade och atttaxeringsmyndighetema har en långt gående tystnadsplikt. Erfarenhetema från det praktiska taxeringsarbetetger vid handen att de skattskyldiga normalt fullgör sin uppgiftsskyldighet ochalt myndighetema bereds tillfälle att utföra den gransknmg som behövs. I defaU den skattskyldige undandrar sig skyldigheten att ställa kontrollmaterialtiU förfogande eller att medverka vid taxeringsrevisionen har del emellertidvisat sig att den som verkställer kontrollen kan ha svårighet att skaffa sig deuppgifter han behöver. Jag vUl här ta upp frågor om ökade möjUgheter förtaxeringsrevisorema att fuUgöra sina uppgifter. Jag vUl understryka att deåtgärder jag kommer att förorda inte innebär någon ändring för det storaflertalet skattskyldiga som lojalt fuUgör sma åligganden då de blir föremålför taxeringskonlroll. De riktar sig bara mot dem som utnyttjat nuvarandebestämmelser för att undandra sig sina skyldigheter. Enligt 56 § 1 mom. tredje stycket TF får vidtaxermgsrevision granskning ske av räkenskaper, handlingar m. m. som rörverksamheten "i den omfatlning som finnes erforderlig". Genom denbestämning i granskningsrälten som ligger i orden "i den omfattning somfinnes er- forderlig"har man velat skapa möjlighet att begränsa revisionen tiU de delar avverksamheten som varit aktueUa för granskning. I många fall kan nämligen detmed kontrollen avsedda syftet nås genom stickprovsundersökningar eller endastpartiell revision. Bestämmelsen har emellertid i vissa fall berettsvårigheter vid till-läinpningen. Det har hänt alt skattskyldiga, dåtaxeringsrevisor begärt att få del av en handling, gjort gällande atlhandlingen inte varit erforderlig för revisionen och därför inte behövdetillhandahållas. Det 'är emellertid helt klart alt bestämmelsen föruls'ätteratt ifrågavarande bedömning görs av taxeringsrevisom. Jag förordar mot bakgrund av det anförda att 56 § 1mom. tredje stycket TF ändras så atl det klart framgår alt den som verkställertaxeringsrevision i princip har rätt att to del av alla räkenskaper, handlingarm. m. som hör till verksamheten. En begränsning så långt möjligt avrevisionens omfattning torde ändå erhållas genom föreskriften i 3 mom. förstastycket. Taxeringsrevision sker normalt först sedan dendeklarations- eller uppgiflsskyldige underrättats om revisionen och på lid sompartema kommit överens om. Det har emeUertid förekommit att skattskyldig, sedanrevision beslutals, förhalat tidpunkten för dess verkställande. För alt hindrasådant förfarande har i 56 § 2 mom. TF lagits in en bestämmelse enligt vUkentaxeringsrevisor får påfordra att i den utsträckning, som är erforderlig fördet med granskningen avsedda syftet, genast få ta del av handlingar som skallgranskas. Häri ligger också att skattechefen då han utnyttjar sin befogenhetatt redan från början bestämma tid och plats för revisionen kan göra detta utanatt den skattskyldige underrättas i förväg om revisionen. Vid granskningens utförande är den skattskyldigepliktig att tUlhandahålla handlingar, lämna tillträde tUl lokaler m. m. så attgranskningen kan utföras. Även i detta h'änseende torde bestämmelsen om atttaxeringsrevisor får påfordra alt få ta del av handlingar varatiUämplig. Bestämmelsemas nuvarande utformning har emellertidi vissa fall berett svårigheter i det praktiska revisionsarbetet. Uttrycket"påfordra att genast få taga del av handlmgar" har av en delskattskyldiga tolkats så att taxeringsrevisor visserligen kan begära att genastfå ta del av handlingama men att han mte har någon ovillkorlig rätt att genastta del av materialet. Taxeringsrevisom har i sådana faU haft svårt attomedelbart få tillgång tUl handlingama i fråga och den skattskyldige här iblandberetts en tidsfrist som gett honom möjlighet alt justera handlingarna,exempelvis för att dölja skatteundandragande. Också den begränsnuig som ligger i atttaxeringsrevisoms gransk-nmgsfätt g'åller "i den utsträckning, som ärerforderlig för det med gransknmgen avsedda syftet" har utnyttjats av deskattskyldiga i lik- Det har sålunda gjorts gällande från skattsk-yldigas sida att enhandling som granskningsmannen velat la del av inte kunde anses varaerforderlig för revisionens syfte och därför inle behövde utlämnas. Förtaxeringsrevisorn innebär bestämmelsen att han tvingas på etl tidigt stadium avrevisionen bestämma vUka handlingar han skall begära att få del av. Detta ärsjälvfallet svårt eftersom han inte i förväg vet vilka handlingar som kanfinnas i verksamheten. De svårigheter som uppkommit genom den nuvarandeutformningen av bestämmelsen bör undanröjas. Jag föreslår därför alt 56 § 2mom. TF ges en lydelse som direkt anger att taxeringsrevisor har rätt atlgenast ta del av alla handlingar som hör till verksamheten. Presumlionen börhär vara att alla handlingar som finns i lokal med anknytning lill verksamheteneller hos den granskades ombud i dennes lokaler anses höra till densamma. Enligt 56 § 1 mom. fjärde stycket TF får vidtaxeringsrevision för visst eller vissa beskattningsår också det löpande åretsräkenskaper och handlingar granskas. Bestämmelsen innebär att taxeringsrevisionbeträffande det löpande året inte får göras för sig utan enbart i samband medalt deklarations- och uppgiftsskyldighet för förflutet beskattningsårkontrolleras. Bestämmelsens utformning sammanhänger med att den deklarations-och uppgiftsskyldighet som skall kontrolleras normalt uppkommer först efterutgången av etl beskattningsår. I vissa fall behöver också det löpande åretsräkenskaper granskas utan samband med kontroll av ett redan förflutetbeskattningsår. Som exempel kan jag nämna den situation som föreligger då ettnybildat aktiebolag startar eller övertar en verksamhet. Bolagets räkenskapsårkan då bestämmas så alt deklaration inte skall avges för ett visst taxeringsår.Aktieägaren som redovisar intäkt av tjänst från bolaget skall emellertidtaxeras för kalenderår. För att kunna kontrollera del-bägarens taxering är deti ett sådant fall av väsentlig betydelse alt kunna ha tillgång till bolagetsräkenskaper redan innan det avlämnat sin första deklaration. Även i fråga ombolagets egen framtida taxering är det av vikt för taxeringsmyndigheterna attkunna ta del av de löpande räkenskaperna. Erfarenheten har visat attoriktigheler eller försök till skatteundandragande ofta sker i samband med attverksamhet överförs från enskild person till aktiebolag eller från ett"äldre aktiebolag lill ett nybildat sådant. Det finns sålunda ett påtagligt behov av att ivissa fall verkställa taxeringsrevision av det löpande årets räkenskaper. Jagförordar att 56 § 1 mom. TF ändras så att detta blir möjligt. Enligt 31 § 2 mom. andra stycket TF skalldeklarationsskyldig efter anmaning förete kontrakt, kontoutdrag, kvitto m. m.för kontroll av deklaration. Jag föreslår en redaktionell ändring av lagmmmetför att klargöra att mer än en handling av angivet slag kan infordras. I detla sammanhang vill jag också la upp en frågaom jäv för laxe-ringsfunktionärer. På detta område gäller fr. o. m. den 1 juli1971 förvaltningslagens (1971: 290) bestämmelser. Enligt 4 § 3 nämnda lag ärden som har alt handlägga ärende jävig bl. a. om ärendet blivit anhäng-igt hosmyndigheten efler överklagande eller understäUning eller på grund av tiUsynöver annan myndighet och han tidigare hos den underordnade myndighetendeltagit i den slutliga handläggningen av ärende som rör saken (tvåinstansjäv).Enligt 4 § 5 föreligger jäv också om eljest s'ärskUd omsfändighet föreliggersom 'är ägnad att mbba förtroendet till tjänstemannens opartiskhet i ärendet(grannlagenhetsjäv). För att få kvalificerad personal i de särskildataxeringsnämnderna brukar länsstyrelserna som taxeringsnämndsordförande ochkronoombud förordna egna befattningshavare, vanligen taxeringsrevisorer ocherfarna taxeringsassislenter. Särskilt i mindre län kan därigenom entaxeringsrevisor eller assistent komma att taxera en betydande del av t. ex.aktiebolagen i länet. När dessa personer i sitt ordinarie arbete förordnas attutföra taxeringsrevision kommer förordnandet att g'ällaskattskyldig som de tidigare taxerat. Skulle jävsbestämmelsen i 4 § 3 förvaltningslagentillämpas i nyssnämnda fall uppkommer emellertid betydande svårigheter vidarbetet inom länsslyrelsemas revisionsavdelningar, eftersom den för revisionavsedda personalen i stor utsträckning blir ur stånd alt fullgöra sina sedvanligauppgifter. Möjligheterna att successivt omfördela revisionsuppdragen medhänsyn till uppkommande jäv torde i regel vara små. Resultatet skullesjälvfallet bli att kontrollen av framför allt rörelseidkares deklarationer ochdärmed möjligheten att åstadkomma en riktig taxering av dessa skattskyldigaförsämrades eller äventyrades. Enligtmin mening bör dessa personer i förevarande fall kunna utförataxeringsrevision. Detsamma g'äller i fråga om taxeringsrevisor somhandlagt taxering i taxeringsnämnd. Jag förordar därför att en regel av dennainnebörd tas in i TF. Regeln bör emellertid endast gälla för det fall attarbetssituationen inom revisionsavdelningen inte lämpligen medger att annanperson förordnas att verkställa revisionen. Enligt min uppfattning behöver ingaallvarliga betänkligheter hysas mot en regel av denna innebörd. I det heltövervägande antalet fall torde handläggningen i toxeringsnämnden ha varitrutinbetonad eller över huvud taget okontroversiell. Det lorde i en sådansituation inte finnas anledning anta att den som förordnats verkställarevisionen skulle bedriva arbetet på ett för den skattskyldige oförmånligtsätt. Härtill kommer att den som utför taxeringsrevision inte fattar beslut omtaxeringen. Frågan huruvida det material, som kommit fram vidtaxeringsrevisionen, skall läggas till grund för yrkande angående laxeringenoch hur elt sådant yrkande skall avfattas, bestäms av skattechefen eUer denhan förordnat därtill. Även om möjlighet öppnas att i vissa fall göraundantag från reglerna om tvåinstansjäv gäller i princip bestämmelserna omgrannlagenhetsjäv. Som JO framhållit och som påpekats i prop. 1971: 60 (s.8081) kan emellertid shuationen vara sådan att jäv mte kan anses föreligga t.ex. förflutit eller om den skattskyldige flyttat till annatlaxeringsdislrikl eller om det tidigare ärendet varit helt okontroversiellt. Mittförslag i detla hänseende föranleder ändring i 57 § TF. Som ett led i strävandena att förenklataxeringsförfarandet och göra det snabbare infördes möjlighet för denmyndighet som för taxeringslängderna att självmant rätta vissa uppenbarafelaktigheter i taxeringsnämnds beslul. Det rörde sig här om felräkningar ellerfelöverföringar i deklaration eller uppenbara felaktigheter i fråga omavdragsbelopp av schablonkaraklär och vidare om uppenbar felaktighet i frågaom oitsavdrag, allt såvitt rättelserna ej medförde höjning av denbeskattningsbara inkomsten. Sedermera har rättelsemöjligheten utvidgats tillatt avse även s. k. extra avdrag för folkpensionärer, vUket även del medgesschablonmässigt (prop. 1969: 147, SFS 1969: 709). Utom såvitt avsåg ortsavdrageller extra avdrag borttogs den begränsning som låg i villkoret atträttelse inte fick ske om höjning av taxeringen skulle bli följden. 1 fråga omexlra avdrag innebar ändringen att rättelse fick göras endast om därigenombeskattningsbar inkomst inte uppkom för den skattskyldige eller de samtaxeradeskattskyldiga. Bestämmelserna i delta hänseende finns intagna i 72 a § TF. Som synes avser rältelsemöjligheterna felaktigheterav i huvudsak teknisk karaktär. Med hänsyn till både det allmännas och de skattskyldigasintressen är det i sådana fall angeläget att rättelse sker snabbt och utanomgång och, som fallet ofta är i praktiken, på initiativ av skattemyndighetulan att den skattskyldige behövt påtala felet. Erfarenheterna av delta syslemär också mycket goda. Det lorde knappast ha förekommit fall där rättelse harföranlett besvär till prövningsnämnd eller numera länsskatterätt. I Stockhohnsfögderi har 3 070 taxeringar rättats i denna ordning. Fördelen av attlänsskatlerätter-na avlastas blir särskilt markant mot bakgmnden av den iövrigt ökade arbetsbelastningen på dessa domstolar. Vad som i första hand ger mig anledning att föreslåvissa ändringar av de gällande reglerna i förevarande hänseende är det läge somblivit följden av att grundavdrag skall avtrappas på visst sätt med stigandeinkomst. Som framgått kan felaktighet i fråga om gmndavdrag f. n. rättas endastom den beskattningsbara inkomsten därigenom sänks. Själva avtrappningen avgrundavdraget är emellertid direkt knuten till storleken av den stalligltaxerade inkomsten. Det saknas här anledning all inlelåta längdförande myndighet företa rättelse om grundavdraget blivit felaktigtvid ADB-behandlingen eller om en ändring av gmndavdraget måste vidtas på grundav rättelse som i sig ger höjd taxerad inkomst. Före avtrappningen ärgrundavdraget lika för alla fysiska personer, som varit bosatta här i landetunder slörre delen av beskattningsåret. Vid bosättning medgesgrundavdrag med Vägre belopp. Jag anser del inle ligga något betänkligt i atllåta rättelse ske även när grundavdraget blivit felaktigt i fall som sistavses, såvitt det rör sig om uppenbara felaktigheter. Grundavdragets beloppframkommer h'är som resultatet av en rent teknisk beräkning. Jag förordarsåledes att rättelse av gmndavdrag skall få ske även om den beskattningsbarainkomsten därigenom höjes. I fråga om extra avdrag för folkpensionärerförordar jag endast den ändringen att rättelsemöjligheten utvidgas lUl attomfatta alla fall som medför sänkning av beskattningsbar inkomst, således ävenfall där den beskattningsbara inkomsten inte helt undanröjs genom rättelsen.Det rör sig här ofta om en schablonmässig tillämpning av regler enligtriksskatteverkets anvisningar. Även i elt annat avseende bör skattereglerföranleda en utvidgning av rättelsemöjligheterna. Skattereformen upptog bl. a.olika beskattningsregler för inkomst av arbete. A-inkomst, och inkomst avkapital och liknande, B-inkomst. De skattskyldiga markerar i självdeklarationenhumvida en inkomst enligt deras uppfattning är A- eller B-inkomst. Beslut ominkomstens karaktär fattas av taxeringsnämnden och är en del avtaxeringsbeslutet. Ändring bör i princip kunna ske endast genom beslut avlänsskattefålt eller högre instans. Emellertid har del visal sig att vissaskattskyldiga av misstag markerat inkomst av jordbmksfastighet eUer rörelsesom B-inkomst i deklarationen, trots att del uppenbarligen varit fråga om eninkomst som grundat sig på den skaltskyldiges eget arbete i mer än ringaomfattning, dvs. I en del fall har taxeringsnämnderna inteobserverat detta. Följden har blivit att dessa inkomster även vid taxeringenrubricerats som B-inkomst. I vissa fall kan detla leda till högre skatt än ominkomsten bedömls som A-inkomst. Enligt min mening bör det förenkladerättelseförfarandet omfatta även en omrubricering från B-inkomst till A-inkomstdär taxeringsnämndens beslut om inkomstens karakfär är uppenbart felaktigt. Av vad jag uttolat har framgått att rättelse i ettavseende, t. ex. av en felräkning beträffande ett inkomstbelopp, kan ha somföljd att ändring bör vidtas i den skaltskyldiges eller makens taxering även inågot annat avseende. Som exempel kan jag nämna det fall alt en ändring av ettuikomstbelopp föranleder ändrat belopp för den skattskyldiges egetförvärvsavdrag eller att sådant avdrag som tUlkommer den make som lägsta inkomsten övergår till den andre maken. En ändring av anteckningom antal dagar för sjöinkomst kan påverka rättentill grundavdrag för landinkomst. Sådana följdändringar bör få göras avmyndigheten endast om ändringen är sådan som skulle kunna företas självständigtsom rättelse av uppenbar felaktighet, vilket ju är fallet i de av mig anfördaexemplen. Blir det nödvändigt med en följdändring av annat slag, bör däremoigälla, att frågan om rättelse skall överiämnas till skalter'åtten förbedömning. Jag föreslår att en bestämmelse införs i TF enligt de riktlinjerjag nu angett. Rättelsemöjligheten bör också avse uppenbarfelaktighet i fråga om uppgift i inkomstlängden till ledning för påförande avskogsvårdsavgift. De värden som här avses framgår av fastighetslängden ochrättelsen kan alltså endasl avse en klar felöverföring. Jag vill slutligen la upp en fråga omhandläggningen av rättelseärenden. I 72 a § femte stycket TF föreskrivs altyttrande skall, om detla ej är överflödigt, inhämtas fråntaxeringsnämndsordföranden innan rättelse beslutas. Det torde vara sällsyntatt ett sådant yttrande kan vara till någon egentlig ledning när det gäller atträtta fel av den art som avses i 72 a §. Ett iakttagande avkommuniceringsföreskriften är därför i de flesta fall bara ägnat att medföraextraarbete och förlängd handläggningslid. I praktiken torde också yttrandebegäras relativt sällan. Jag förordar därför alt bestämmelsen ändras så altyllrande skall inhämtas bara i det fall det behövs för ulredningen. Enligt 74 § TF har kommun besvärsrätt övertaxeringsnämnds beslut i fråga om inkomstskatt. Den kommunalabesvärsrätten motiveras bl. a. av att kommunema har elt självständigt intresseatt bevaka vissa frågor, t. ex. fördelningen av inkomst mellan olika kommuner,vilken fördelning saknar betydelse för den stolliga beskattningen. Kommun kan f. n. anföra besvär tilllänsskatterätten intill utgången av september månad under taxeringsåret och harsåledes längre besvärstid än skattskyldig, som skall hainlämnat sådana besvär senast den 15 augusli. Den längre besvärstiden förkommunen motiveras givetvis av att kommunen har särskUda intressen att bevaka ifråga om taxeringen lill inkomstskatt, vilket kräver att tUlräckligtid står till förfogande för granskning av taxeringen (jfr prop. 1969: 96 s.28). Det har emellertid i praktiken visat sig alt mångakommuner skulle behöva avsevärt längre besvärslid för att kunna tillvarata sinrätt. Detla gäller särskilt för de kommuner, där kommunalt anställd taxeringsrevisorhar att bevaka kommunens skatteintressen och det således kan utföras en meringående granskning av laxeringarna från kommunens sida under en längrelidrymd. De önskemål om förlängning av besvärs-tiden som framförts frånkommunalt håll anser jag därför böra beaklas. Lämpligenbör förlängningen dock bestämmas så, all vederbörande taxeringsintendent hartidsutrymme atl efter utgången av besvärstiden även för kronans räkningframställa det yrkande om ändring i taxeringarna, som kan anses påkallat.Taxeringsintendentens besvärstid går ut den 30 aprU. Jag föreslår att besvärstiden för kommun förlängstill utgången av mars månad året efler taxeringsåret. Förslaget föranlederändring i 76 § TF. Bestämmelser om förseningsavgift och skattetilläggvid underlåtenhet att i rätt tid lämna självdeklaration resp. vid felaktiguppgift i deklaration m. m. infördes och tillämpas försia gången vidårets taxering. Förseningsavgiften utgår, lika för alla skattskyldiga,med en procent av den högsta beskattningsbara inkomsten och med tre tiondelsprocent av den del av den skattepliktiga förmögenheten som överstiger skattefrittbelopp. Avgiften är maximerad lill . Lämnas inte deklaration efteranmaning, fördubblas avgiften och ulgår då med . I stort sett synes avgiften ha fyllt sin funktionatt förmå de skattskyldiga att lämna deklarationer i rätt eller i varje fallrimlig lid. Beträffande en bestämd grapp skattskyldiga kan emellertid avgiftensägas ha fungerat otillfredsställande. Det rör sig om den stora mängdaktiebolag, som kommit tUl , och som ägs av bara en ellerett fåtal personer. Dessa bolag driver i en del fall inte någon verksamhet mende är likväl utan undantag deklarationsskyldiga. Bolagen underlåter i ökandeantal konsekvent att avlämna någon självdeklaration eller på annat sätt takontakt med taxeringsmyndigheterna.