prop · FV0362 · 1972-12-31 00:00:00 — Idet sistnänmda fallet kan situationen vara den att företaget antingen stårinför en nära förestående likvidation eller att dess ekonomi är belastad meninte hotad av den verksamhet som avses läggas ned. Vanligtvistorde i här berörda situationer så stå tUl arbetsmarknadsverketsförfogande att den omstäUning, som beslut om nedläggning innebär för de anstäUda,från samhällets sida kan med nuvarande arbetsmarknadspolitiska medel.Som nämnts i det föregående behövs emellertid i vissa fall - bl. a. när envarslad nedläggning är särskilt omfattande och sker på ort med ensidigtnäringsliv - för att de anställdas problem skall få en tiUfredsstäUandelösning. SärskUt viktigt är detta i situationer när en rekonstmktion avföretaget framstår som ett realistiskt alternativ till nedläggning eller närandra former för fortsatt verksamhet kan övervägas. Som huvudregel gäller enhgt vad som framhåUs i promemorianatt det mest akuta behovet av temporära åtgärder uppstår i samband med att ettföretag träder i likvidation enligt bestämmelserna i 142 § lagen (1944: 705) omaktiebolag eUer försätts i konkurs. Skälet tUl att awecklingsförloppetvanligen blir mera dramatiskt vid likvidations- eUer konkursförfarande än iandra fall är att vissa fömtsättningar enligt aktiebolagslagen ochkonkurslagen skall uppfyllas. Sålunda får driften av rörelsen efter beslut omlikvidation eUer konkurs fortsättas endast i den utsträckning det är nödvändigtför en ändamålsenlig avveckling. Förvaltningen av företaget handhas intelängre av den tidigare företagsledningen utan av hkvidatorer ellerkonkursförvaltare. Eftersomsamma möjligheter behövs för att skapa rådmm vare sig det är fråga omskyldighet att träda i likvidation eller konkurs behandlas i promemorianendast konkursläget, där handlingsutrymmet vid avvecklingen är starkastbegränsat. KonkursförvaltarenskaU efter konkursens början upprätta bouppteckning och en skriftligberättelse över boets tUlstånd. Visar det sig att fortsatt drift ökar skuldernaoch förvärrar obeståndet skaU verksamheten läggas ned och konkursen avslutasså snart som möjUgt. I denna situation kan konkursförvaltaren inte alltidiaktta varselöverenskommelsens tidsfrister. Konkursförvaltaren skaU däremotbl. a. ta hänsyn tiU gäUande kollektivavtal, andra avtal eUer kontrakt somreglerar förhållandet mellan företaget och de anställda samt bestämmelserna ilagen (1971: 199) om anställningsskydd för vissa arbetare. Arbetstagares lönefordrani en konkurs är skyddad genom lagen (1970: 741) om statiig lönegarantivid konkurs. 1972: 64 9 Ensnabb nedläggning av ett konkursdrabbat företag i en besvärlig konjunktursituationeUer när arbetsmarknadsförhåUandena eljest är ogynnsamma aktualiserar med särskUdstyrka ett statiigt ingripande för att till de anställdas skydd skapa rådmm fören till arbetsmarknadssituationen anpassad avveckling eller för undersökningareller överläggningar om möjligheterna till fortsatt drift vid företaget efterrekonstruktion, försäljning eller hknande. Som fömt har sagts är nuvarandemedel för att få till stånd ett sådant rådrum inte alltid tillräckliga. Detytterligare medel som enligt promemorian i första hand bör övervägas för dettaändamål är t. ex. att staten under viss begränsad tid betalar företaget (konkursboet)ekonomiska bidrag som är relaterade till arbetskraftens lön enligt gällandeavtal. Omstaten betalar driftbidrag under en kortare awecklingsperiod åtar sig stateninte något formeUt företagaransvar. Bedömningen av om det är möjligt att drivaföretaget under en sådan avvecklingstid åvUar konkursboet. Samhällets insatsinskränker sig tiU att staten ekonomiskt stöder en till arbetsmarknadslägetbättre relaterad avveckling eller skapar rådmm för överväganden om rekonstmktioneller annan förändring av verksamhetens drift. Inträderstaten däremot som arrendator av ett företag övertar staten också formellt företagaransvaretunder arrendeperioden. Det innebär bl. a. att staten tar på sig alla utgifterför rörelsens drift och tar alla inkomster av driften under arrendeperioden.Vidare åvUar det sociala ansvaret för de anställda staten som arbetsgivareunder arrendetiden. Varesig staten genom bidrag medverkar tiU att fördröja avvecklingen vid ett företageller, som i det följande berörs, undantagsvis arrenderar en i konkurs försattrörelse bör åtgärden så långt möjligt vara så utformad att den inte mbbar konkurrensförhåUandenainom den bransch där det aktuella företaget arbetar. Ettstatligt engagemang i form av ett lönerelaterat driftbidrag - och särskilt ettarrende av konkursdrabbat företag - rymmer vissa svårbedömbara ansvarsfrågoroch är från strikt konkurtenssynpunkt inte in-vändningsfritt. Med hänsyn främsttUl de anställdas intressen kan emellertid starka skäl åberopas för att detallmänna i särskilda situationer ändå ingriper med åtgärder som kompletteraroch förstärker andra arbetsmarknadspolitiska insatser. Ett uppskov kan vara avstort värde också för att ge ökade möjligheter tiU överläggningar och kontakteri avsikt att skapa ny sysselsättning på orten. Från statsfinansiell synpunktkan det vidare vara fördelaktigare med stöd tiU fortsatt drift under begränsadtid än en omedelbar nedläggning. Av betydelse är dessutom att möjligheternaatt få nya industrier tiU orten torde vara större om de anställda vidföretaget inte snabbt skingras. Pågrundval av vad som har sagts i det föregående föreslås att som försöksverksamhetett driftbidrag skaU kunna utgå tiU nedläggningshotade företag. Sådant bidragbör kunna utgå endast tiU företag som är i lUcvidation enligt 142 § lagen(1944: 705) om aktiebolag eller i konkurs. 1972: 64 10 Bidragföreslås kunna utgå . Iundantagsfall bör om särskUda skäl föreligger bidrag kunna utgå . Beslut om förlängd tid, utöver , bör fattas av Kungl. Maj:t.Bidraget bör utgå för det antal anstäUda vid det konkursdrabbade företaget somAMS och konkursboet kommer överens om. Bidragetbör avvägas så att det i sig inte ökar företagets tiUgångar. Bidragetföreslås få uppgå tUl högst en tredjedel av den lön inkl. sociala kostnader sombetalas till arbetskraften. 1 undantagsfaU, om risk föreligger för betydande samhäUssodalaproblem och det nedläggningshotade företaget inte kan upprätthålla sinverksamhet utan att högre bidrag utgår, föreslås möjlighet att under samma fömtsättningari övrigt tiUerkänna företaget bidrag med högst av lönesumman inkl.sociala kostnader. Av praktiska skäl bör bidraget beräknas på gmndval av densamlade månatliga lönesumman inkl. sociala avgifter för de anstäUda hos företagetvilka omfattas av överenskommelsen om bidrag. Dock bör det bidragsgrundandebeloppet inte inkludera lön tiU enskild i den mån den överstiger ATP-gmndandeinkomst. För månad innebär det att högsta lönesumma för enskild som fårinräknas inte får överstiga 1/12 av 7 1/2 gånger vid varje tUlfälle gällandebasbelopp. Bidragsbelopp som avser sociala kostnader för de anstäUda (ATP-avgifter,semesterersättning, m. bör inte utbetalas direkt till företaget utanförvaltas över särskilt konto. Sjtetmed driftbidrag är som nämnts att förmå konkursboet att driva företagetsverksamhet ytterligare någon tid. Bidraget avses sålunda täcka det underskottsom driften annars skulle ge. Däremot är det givetvis inte meningen attbidraget skaU medverka tiU att den fortsatta verksamheten gervinst till företagets borgenärer eller ägare. Bidrags-nivån bör bestämmas medhänsyn härtiU. Bidragets storlek bör omprövas allt efter somerfarenheter vinns av driftresultatet. Då omständighetema i det enskilda falletgör sådant förfarande lämpligt bör bidraget lämnas på vUlkor att helt eUerdelvis kunna reaktiveras i form av lån med återbetalningsskyldighet. Beslutom driftbidrag bör i konkurs- och likvidationssituationer under försöksverksamhetenankomma på AMS: Utbetalning och uppföljning av den verksamhet som bidrag utgårtill bör handhas av länsarbetsnämnden i det län, där verksamheten bedrivs.Utbetalning av bidraget bör ske till företaget sedan länsarbetsnämnden fåttbestyrkt uppgift om beloppet av utbetald lön för varje anställd för denlöneperiod företaget normalt tUlämpar. Avdrag för preliminär skatt görs avkonkursboet för hela lönen. Med den inskränkning som angetts i det föregåendebör utbetal-m'ngen kunna gmndas på summan av utbetalda löner. möjlighetatt betala lönema utan att ha tillgång tiU bidragsbeloppet bör utbetalning avbidrag kunna ske i anslutning till löneutbetalningen och ' 1972: 64 1 j övrigtpå det sätt och under den kontroll som länsarbetsnänmden föreskriver. Vidprövning av bidragsfrågan måste hänsyn tas tiU att en minsta arbetsstyrkamåste finnas för att produktionen skaU kunna upprätthållas och försiggå undergodtagbara ekonomiska förutsättningar. Detta kan också innebära, att vissanyckelpersoner, som med hänsyn till sina yrkeskunskaper utan större svårigheterkan beredas annan likvärdig sysselsättning på arbetsmarknaden, måste erbjudasatt stanna kvar i det nedläggningshotade företaget under en övergångstid. Detantal arbetstagare för vilkas löner bidrag skaU utges bör fastställas påförhand månad för månad efter överläggning mellan arbetsmarknadsverket ochföretaget/konkursförvaltaren. Avsikten med en sådan åtgärd är att kravet påfunktionsduglighet vid företaget med jämna mellanmm skall vägas motmöjligheterna att successivt bereda den fri-stäUningshotade arbetskraften annansysselsättning eller bedöma möjligheterna att fortsätta driften efter rekonstmktion,försäljning e. d. Iprincip bör driftbidrag inte utgå som gäller för företagetenligt varselöverenskommelsen . Eftersom det emellertid i en konkurssituationkan uppstå konfliktförhållande mellan å ena sidan varselöverenskommdsen och äandra sidan konkurslagen bör det ankomma på AMS att avgöra från vilken tidpunktbidrag skaU utgå. Bidrag bör dock inte kunna utgå retroaktivt. I deundantagsfall då driftbidrag utgår bör bidraget förenas medåterbetalningsskyldighet. Föratt driftbidrag skall få utges bör företaget för beslutet omkonkurs i regel ha minst 100 anstäUda, inkl. företagsledning. I särskilda faUnär företaget har synnerlig betydelse för arbetsmarknaden på orten bör bidragkunna utgå också till företag med färre anställda. Bedömningen av antaletanställda bör hänföra sig till det arbetsstäUe som berörs. Med arbetsställeavses ett företags samtliga arbetsplatser inom samma kommun. I regel bör varjeföretag som ingår i en koncern härvid betraktas som ett särskilt företag. Denomständigheten att företaget ingår i en koncern bör emellertid självfalletpåverka bedömningen av om bidrag skall utgå eller företaget självt skall svaraför driften under hela den tid som från samhäUets synpunkt behöver stå tiUförfogande för avveckling. Detbör ankomma på AMS att med här angivna förutsättningar efter utredning träffaöverenskommelse om såväl bidragsperioden som bidragsnivån. Somhar redovisats i det föregående har företagsarrende i ett par fall förekommitför att bereda de anställda nödvändigt rådmm vid företagsnedläggningen. Även ifortsättningen bör det i rena undantagsfall och dä synnerliga skäl föreliggerkomma i fråga att arrendera företag. Sådant arrende bör kunna komma i frågaendast imder begränsad tid 1972: 64 12 undersamma fömtsättningar som har föreslagits beträffande driftbidrag. Ettarrendeförhållande måste gmndas på särskilt avtal meUan företagets konkursförvaltareoch AMS. Avtalet skall vara godkänt av rättens ombudsman och borgenärerna ikonkursen på borgenärssammanträde. För de fall då företag varslar om nedläggning av helaeller större delen av sin verksamhet för att undvika ytterligare förlust ellerförhindra eventueU konkurs är situationen något annorlunda än i de fömt berördakonkursfallen. Själva awecklingsförloppet blir vanligen inte så forcerat somvid konkurs, eftersom företaget i aUmänhet förhållandevis tidigt har en klarbild av sin situation och därför kan varsla såväl statliga somkommunala myndigheter på nedläggningsorten om sma planer eUer beslut samtunderrätta de anstäUda om dessa. Medhänsyn härtiU kan i flertalet fall de omställningsproblem som nedläggningenmedför bemästras med nuvarande arbetsmarknadspolitiska medel inom ramen förgällande varseltider. genomförda, såväl större som mindre,företagsnedläggningar på olika håU i landet bestyrker detta. Avgörandeför möjligheterna att driva en framgångsrUc sysselsättningspolitik är i varjenedläggningssituation i vilken omfattning arbetsmarknadsorganen får tidigareinformationer om väntade förändringar i sysselsättningen. Ju längre rådmm somkan ges desto större är möjligheterna att vidta effektiva och meningsfullainsatser tiU de anställdas skydd. Vikten av tidiga varsel ompersonalinskränkningar eller andra driftförändrmgar kan därför inteunderstrykas starkt nog. Det primära intresset i dessa faU knyter sig därförtill den förbättring av varselsystemet som kan bli resultatet av pågåendeförhandlingar därom och tiU en god efterlevnad av varelseöverenskommelserna. Stöd i form av driftbidrag bör prövas som försöksverksamhet iförsta hand under /73. Verksamheten bör ej begränsas tiU viss eUervissa branscher utan i princip gäUa hela tillverkningsindustrin. Insyn.För kontroll av stödets användning är det angeläget att länsarbetsnämnden fårmöjlighet till obegränsad insyn i företaget så att nämnden eUer den nämndenutser kan följa resultatet av verksamheten kontinuerligt och utöva erforderligkontroll. SärskUt viktigt är detta med bänsjTi till den omprövning av bidragsbeslutsom fömtsätts ske . Till sitt biträde i insynsverksamheten börnämnden anlita auktoriserad revisor eller annan sakkunnig person. Kostnader.Det är enligt promemorian inte möjligt att mera exakt beräkna omfattningen avverksamheten som dock kan bedömas komma att bli begränsad. För budgetåret1972/73 bör medel för ändamålet få tas i anspråk från anslaget Sysselsättningsskapandeåtgärder för arbetslösa, delprogrammet Allmänna beredskapsarbeten. vUket beräknas möjliggöra sysselsättning av ca 1 000 personer fömtsatt att det genomsnittiiga bidraget kan beräknas bli ca /tim. Avslutningsvis konstateras i promemorian att de framlagda förslagenavser en försöksverksamhet för vissa situationer, då det med hänsyn till deanställda och från samhällets synpunkter i Övrigt är speciellt angeläget att fålängre rådmm för åtgärder och överväganden än vad som i regel står tiU buds f.n. Det framhålls också att de valda lösningama har svagheter, bl. a. däri attdet aUmänna tar på sig ett ansvar för de anstäUda som det rimligen skaU ankommapå företagen att ta. Försöksverksamheten får visa om farhågor för ettförsvagat företagsansvar tiU följd av ett genomförande av förslagen ärbefogade. Skulle det bli fallet, bör långsiktiga lösningar på de häraktualiserade problemen sökas med andra utgångspunkter, som befästerföretagens ansvar för de anställdas situation efter beslut om nedläggning ellerdriftinskränkning. Ifråga om behovet av särskilda åtgärder från samhällets sida för att uppehålladriften i nedläggningshotade företag ansluter sig remissinstanserna i aUmänliettUl bedömningen i promemorian att det rådmm som kan skapas med nuvarandearbetsmarknadspolitiska medel i vissa fall inte är tUlräckligt för att lösaomställningsproblemen. Enligt AMS kan i regel tiUräckligt rådrum erhållas genomgällande varselöverenskommelser. Behov har emeUertid visat sig föreligga att i individuellafall förskjuta genomförandet av en driftinskränkning änvarselöverenskommelsernas mera generella regler. I viss Utsträckning har ettsådant ytterligare rådmm kunnat erhåUas efter överläggningar med företageneller genom industribeställningar och anordnande av industriellaberedskapsarbeten. Styrelsen delar dock uppfattningen att det rådrum som kanåstadkommas med nuvarande medel inte alltid är tiUräckligt och att behovföreligger av ytterligare åtgärder från samhällets sida. Samma inställning harLO, som vidare betonar nödvändigheten av att även temporärasysselsättningsåtgärder bedöms i förhåUande till arbetsmarknadspolitiken i desshelhet och till långsiktiga näringspoUtiska och regionalpolitiska mål. Detta fömtsätteratt målsättningarna för olika branscher kan klargöras och specificeras. I frågaom akuta nedläggningssituationer måste syftet med sysselsättnmgs-åtgärdemaklargöras på ett tidigt stadium så att förväntningarna bland de berörda kan blirealistiska. TCO menar att nuvarande arbetsmarknadspolitiska stödåtgärder föratt skapa ökat rådrum i vissa fall är OtUlräckliga och ofta tar så attgenomföra att de ger effekt först efterden tidsperiod då de hade behövts. Även kommerskollegium samt flertaletlänsstyrelser och företagareföreningar framhåller vikten av att ökat rådmm kanåstadkommas i besvärliga nedläggningssituationer. Sålunda anför länsstyrelseni att samhället måste skapa tUhäckliga förutsättningar för attåtgärder skall kunna sättas in på ett så tidigt stadium som möjligt, närproblem uppstår i ett företag. Härigenom torde i vissa fall en nedläggningkunna undvikas. i fiimer det befogat attutöver beaktandet av de anställdas intressen se nedläggning av företag även urandra samhäUeliga aspekter. Enligt i län bör förutsättningarför tryggad sysselsättning vid krisdrabbade företag skapas främst genomförbättring av samråds- och informationsförfarandet mellan företag och sam-häUeUgaorgan. erinrar i detta sammanhang om de förslag som lokahseringsutredninghar lagt fram i syfte att möjliggöra rekonstmktion eUer fördröjd avveckling avföretag med hänsyn bl. a. tUl behovet av samordning med arbetsmarknadspolitiskaoch olika socialpolitiska åtgärder. i län betonar attmöjligheterna att få nya företag tUl en ort torde vara större om de anställdavid ett nedläggningshotat företag inte snabbt skingras tUl andra orter. Förslagetom statligt stöd tillstyrks i sina huvuddrag eUer lämnas utan erinran avflertalet remissinstanser, däribland LO, TCO, , , , och flertalet länsstyrelser. AMS finner den föreslagnastödformen vara ett värdefullt komplement tUl olUca arbetsmarknadspolitiskaåtgärder och en ytterligare förstärkning av de mera direkt tiU arbetskraften knumastödåtgärderna. Utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. tUlstyrkerförslaget men betonar att det vore önskvärt om försöksverksamheten kundeanpassas tUl det system av samlade trygghetsåtgärder, som utredningen avser attföreslå i ett kommande betänkande. Delegationen för de mindre och medelstoraföretagen pekar på de möjligheter till samordning som finns med det förslag om statiigaåtgärder för att påverka stmkturomvandlingen inom vissa branscher somindustridepartementet lade fram i början av detta år (Ds I 1971: 5). SHIO,som är i princip tveksam inför tUlfälliga stödåtgärder, anser att den nuvarandearbetsmarknadspolitiken är väl avvägd i normala konjunktursituationer. Motbakgrund av bl. a. rådande arbetsmarknadssituation kan SHIO dock acceptera de riktlmjersom har föreslagits i departementspromemorian. i Östergötlandslän framhåller vikten av att de föreslagna bidragsreglerna tiUämpas generöst.Länsstyrelsen i anser däremot att stödet bör lämnas med storrestriktivitet. finner det vara av värde att bidragsgivningenföreslås bU helt skUd frän lokaliseringsstödet, vars syfte är att ge varaktigsysselsättning. ,och Ackordscentralen i Stockholmifrågasätter om åtgärdema med hänsyn tiU gällande konkurslagstiftning kan fånågon mera avsevärd effekt. finner förslaget i övrigt svårbedömbart.Ackordscentralen ifrågasätter om det inte vore mer ändamålsenligt att utforma eventueUaåtgärder som en uppgift för en strukturfond. Svensk industriföreningavstyrker förslaget i avvaktan på att problemet blivit ytterligare belyst aven mer omfattande utredning och närings-hvet fått skälig tid att behandlafrågan. Förslaget attförsöksverksamheten skall avse endast företag som är i likvidation enligt 142 §lagen (1944: 705) om aktiebolag eller i konkurs lämnas utan.ermran av flertaletremissmstanser. påpekar emellertid att det gmndläggandesyftet med konkurs är att en insolvent gäldenärs borgenärer skall, med tiUämpningav förmånsrättslagen, få betalt i konkursboet så långt detta räcker. Konkurs-förvaltarenfår med rättens ombudsmans samtycke fortsätta eller återuppta gäldenärensrörelse endast i den mån det är nödvändigt för en ändamålsenlig utredning avboet. Enligt förslaget skall det formeUa företagaransvaret stanna påkonkursboet, som då har att tUlämpa konkurslagens bestämmelser. I regel tordeenligt konkurslagskommittén ett fortsättande av rörelsen med stöd avdriftbidrag ligga i linje med borgenäremas intressen. Det är emellertidtänkbart att konkursförvaltningen finner det mest förenligt med borgenärernasbästa att avveckla rörelsen möjligt, även om arbetsmarknadspolitiskahänsyn kunde motivera fortsatt drift under en övergångstid. I en sådanintressekonflikt blir reglerna i konkurslagen vägledande. Enligt vad kommitténframhåller är konkurs inte säUan förenad med betydande värdeförstöring och fråndenna synpunkt en mindre lämplig awecklingsform. Värdeförstöringen, som är tiUnackdel för såväl anstäUda som andra borgenärer, skulle kanske i många fall kunnaundgås om driftbidrag kunde under vederbörlig kontroll utgå redan när företagethar instäUt sina betalningar. I vart faU bör enligt kommitténs mening övervägasen ordning enligt vUken driftbidrag kan betalas ut även i samband med ackordutan konkurs. Syftet med den nya lagstiftningen om ackord har varit bl. a. attgenom såväl friviUiga ackord som tvångsackord undvika en onödigvärdeförstöring. I likhet med vad som har fömtsätts beträffande konkurs bör emeUertidäven i ackordsfallet tUlses att driftbidraget används för att främja detavsedda syftet med sådant bidrag och inte för att ge borgenärerna ökademöjligheter att få betalt för sina fordringar. A andra sidan bör fortsatt driftmed stöd av bidrag inte få medföra att borgenäremas eller vissa borgenärers ställningförsämras. Kommittén framhåUer slutiigen att, om konkurs-förvaltaren säger upplöpande anställningsavtal, arbetstagarna kan få betaltmed utnyttjande av den statiiga lönegarantin som driftbidrag utgår tUlföretaget. Några olägeiUieter torde inte föranledas härav. Dock påpekas attdriftbidragen och den statliga lönegarantinhar olUia funktioner och att driftbidragen avses skola finansieras överbudgeten, medan lönegarantin finansieras genom arbetsgivaravgifter. Utredningenrörande ökad anställningstrygghet m. m. anser att det föreslagna bidraget harfått en konstruktion som kan tänkas medföra risk för att mindre nogräknadeföretagsledare underlåter att varsla och i StäUet driver verksamheten tUlkonkurs, då de räknar med att kunna avveckla sina skyldigheter mot de anstäUdamed hjälp av statliga driftbidrag. Vidare anförs att de anställda som drabbasav nedläggning utan konkurs kan uppleva det som orättvist att motsvarandeåtgärder inte stäUs tUl förfogande för att lindra deras omställningssituation.Enligt utredningen bör detta bl. a. leda till att man under försöksverksamhetenlämnar möjlighet till driftbidrag även i andra situationer än konkurs. Liknandesynpunkter anför kommerskollegium. Ackordscentralen i och . KommerskoUegium menar att nuvarande system medkonkursförvaltning vanhgen inte befordrar en affärsmässig avveckling av krisdrabbadeföretag. Enligt Ackordscentralen skulle stödåtgärder behöva sättas in på etttidigare stadium, nämligen i samband med betalningsinställelse som bmkar varaförsta steget mot en rekonstruktion av företag. finneratt bedömningen av förslaget i hög grad försvåras av att de tänkta reglernaför driftbidragen inte har konkretiserats i författningsbestämmelser. NOinstämmer i konstaterandet i promemorian att ett statligt engagemang avföreslagen art, särskUt arrende av ett konkursdrabbat företag, inte är invändningsfrittfrån strikt konkurrenssynpunkt och att tUlämpningen därför bör utformas så attkonkurrensförhållandena inom den berörda branschen inte rubbas. NO betonar att konkurrens-begränsrungslagenskall främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrens och motverka frånallmän synpunkt skadliga konkurrensbegränsningar. Detta innebär att vissakonkurrensbegränsningar måste tolereras om allmänna skäl talar härför.