prop · FV038 · 1972-12-31 00:00:00 — Däremot kan jag inte ansluta mig tiU den under remissbehandlingenframförda synpunkten att Kungl, Maj:t aUtid bör avgöra faU därprövningsmyndigheten och centtal förvaltningsmyndighet som har hörts i ärendethar olika uppfattningar. En sådan meningsskUjaktighet kan dock givetvis varaett tecken på att det föreligger en principfråga som bör överlämnas tiU Kungl, Maj:t,Som utredningen föreslagit bör besvär i permutationsärende kunna anföras hos Kungl,Maj:t, Frånett håU har under remissbehandlingen ifrågasatts om inte någon borde förordnasatt i permutetionsärenden bevaka den avlidne stiftarens inttessen. För egen delanser jag en sådan ordning överflödig. Den prövande myndighetens huvudsakligauppgift är ju just att se till att stiftarens intentioner följs så nära som möjUgt, Vadangår de författningsändringar som behövs för att genomföra delegeringen är jagense med uttedningen i att frågan skall reglerasgenom samfäUd lagstiftning. Utredningen föreslår att regler om permutation avfideikommissförordnanden tas upp i lagen om avveckling av fideikommiss samtatt beslutanderätten i andra permutationsärenden regleras i en särskUd lag. Idenna lag skall enligt förslaget föreskrivas att ärendena prövas av Kungl.Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t förordnar, om annat inte är särskUt stedgatFideikommissnämnden kritiserar i sitt remissyttrande förslaget att införa enbestämmelse om permutation i lagen om aweckling av fideikommiss. Förmin del anser jag det lämpligast att låta en och samma lag innehåUabestämmelser om permutation av både fideikommissförordnanden ochstiftelseförordnanden. I lagen kan lämpligen direkt anges vilka myndighetersom prövar ärendena. Jag förordar därför att det i en särskUd lag om permutetionföreskrivs att permutationsfrågor prövas av fideikommissnämnden såvitt rör fideikonunissoch av kammarkoUegiet i övriga faU, Undantag bör dock göras för sådana ärendensom enligt lagen om tryggande av pensionsutfästelse m, m, skall prövas avlänsstyrelse. Uttedningenanser inte att lagen bör innehåUa några materieUa bestämmelser om föratsättningamaför permutation. Det huvudsakliga motivet härför är svårigheten att utforma reglemaså att de både ger ledning för tiUämpningen och lämnar önskvärt utrymme för denya peimutationsgrander som samhällsutvecklingen kan motivera. Uttedningenförordar i stället att det i propositionen tas in en redogörelse för Kungl. Maj:tspraxis i permutetionsärenden med förklaring att delegeringen inte är avseddatt innebära någon ändring häri. Vidare föreslår uttedningen att Kungl. Maj:t isärskUda tiUämpningsföreskrifter lämnar anvisningar för prövningen i form avöversiktliga rekommendationer. TiU ledning för utformningen av dessarekommendationer har uttedningen gjort en sammanställning över förhåUanden somi praxis har ansetts motivera jämkning i stiftelseförordnanden med generisktbestämda destinatärer. Fråganom eventueUa materieUa regler om permutation har varit föremål för mycketdelade meningar under remissbehandlingen. Från många håU ifrågasätts om detalls är nödvändigt eller ens lämpUgt att i författning närmare ange under vUka föratsättningarpermutetion får äga rum. Det framhålls att regler härom kan komma att utöva eninte önskvärd återhåUande effekt på utvecklingen och att permutationsärendenaär av så skiftande karaktär att någon detaljreglering knappast kan genomföras.Det anses tUlräckligt att det i lagens förarbeten lämnas en redogörelse för Kungl,Maj:ts praxis åtföljd av en förklaring att någon ändring i denna praxis inte äravsedd. Andra remissinstanser anser att utövningen av permutationsrättenåtminstone i sina grunddrag bör regleras i lag men att reglema bör utformas sågenerellt att de tar hänsyn tiU framtida förändringar i samhäUet. Föregen del anser jag, med hänsyn till att permutetionsinstitutet onekUgenlämnar möjUghet tiU väsentUga ingripanden i enskUdas dispositioner, att permutationsrätteni sina huvuddrag bör regleras i lag. 22 § lagen om tryggande avpensionsutfästelse m. m. kan härvid tjäna som mönster. Någon detaljeradförfattningsreglering av föratsättningarna för permutation bör däremot intekomma i fråga. HärtiU är ärendena aUtför disparata, och vidare är det angelägetatt inte genom utförUga bestämmelser låsa rättsutvecklingen. Jag kan därförinte ansluta mig tUl uttedningens tanke att Kungl. Maj:t i tiUämpningsföreskrifterskall ge närmare anvisningar för utövningen av permutetionsrätten. Somutgångspunkt för tiUämpningen av lagen bör gäUa att den praxis som harutvecklat sig vid Kungl, Maj:ts handläggning av permutetionsärenden skallföljas även i fortsättningen och att någon ändring av hittiUs tiUämpadeallmänna principer inte är åsyftad. En god uppfattning om praxis kan erhåUas urden i uttedningens promemoria lämnade redogörelse konseljärendensom jag har nämnt. Även uttedningens här förat återgivnasammanställning över förhåUanden som har ansetts motivera permutetion och desynpunkter som i anslutning därtiU har anförts av vissa remissinstanser ärhärvidlag av betydande inttesse. Somhar anförts under ärendets behandling är det för stiftelsemas förettädare av inttesseatt det finns lätt tiUgängUga upplysningar om föratsättningama för permutetion.Det torde finnas åtskiUiga stiftelser som på grund av olämpUgt utformadeändamålsbestämmelser inte kommer tiU större nytte och där skäl för permutationföreUgger men stiftelsens förettädare inte har dette klart för sig. Med hänsynhärtiU är det önskvärt att sprida bättte kännedom om permutationsmöjUghetemaoch gällande principer. Det är en uppgift för de handläggande myndigheternaatt ägna uppmärksamhet åt denna fråga. Jaganser mig inte ha anledning att som ett par remissinstenser har ifrågasatt, ilagen om permutation reglera frågor om återkrav av donationsmedel. Föreskrifternai förordning om rättelse och förklaring av fideikommissförordnandenblir överflödiga genom tiUkomsten av den föreslagna permutetionslagen. De bördärför upphävas, bör ske genom en särekUd lag om upphävande avförordningen utom i vad avser fardag av fideikommissegendom. Ienlighet med det anförda har inom upprättats förelag till 1) pennutationslag, 2) lag om upphävande avförordningen , huruledes rättelseoch förklaring uti gjorda fideikommissförfattningar må sökas, samt vad iavseende på fardag av fideikommissegendom kommer att iakttagas. Förelagentorde få fogas tUl statsrådsprotokoUet i dette ärende som bilaga 2. Rörandede enskilda bestämmelsema i lagförelagen vUl jag ytterUgare anföra följande. Utredningenhar som rubrik på den nya lagen föreslagit "lag om beslutanderätt iärenden om permutätion". Rubriken speglar uttedningens förelag att lagen skaUbegränsas tiU frågan om beslutskompetensens fördelning. Som framgår av den aUmännamotiveringen föreslår jag emellertid att lagen även skaU, om än i mycket aUmännaordalag, ange under vilka föratsättningar permutetion skall kunna medges. Medhänsyn härtiU föreslås lagen få rubriken , Iparagrafens första stycke anges vad ett beslut om permutation innebär samt de aUmännaföratsättningar under vilka ett sådant beslut kan meddelas, Permutetionkan avse bestämmelse som enskUd har meddelat i gåvobrev, testamente,stiftelseurkund eUer liknande handling. Med enskUd avses inte bara fysiska pereonerutan också privattättsUga juridiska personer. Däremot är paragrafen inte tiUämpUgpå förordnanden som har gjorts av steten eUer kommun. Genombeslut om permutetion kan den aktueUa bestämmelsen ändras eUer upphävas.Innebörden av beslutet kan vara att stiftelsen helt upphör eUer att den slåssamman med annan stiftelse. Ett permutetionsbeslut kan också innebära att undantegfrån viss bestämmelse medges för ett särskUt fall, Föratsättnmgarför permutation är enligt paragrafen att det på grund av ändrade förhåUandeninte längre är möjUgt att iaktte bestämmelsen, att bestämmelsen har bUvituppenbart onyttig eller uppenbart stridande mot utfärdarens avsikter eUer attdet föreUgger annat särskUt skäl. Som jag har framhåUit i den allmännamotiveringen är det inte avsett att någon ändring skaU ske i förhåUande tUl denpraxis som har utbUdats i permutationsärenden hos Kungl, Maj:t, Som huvudregelgäller att det skall ha inttätt ändrade förhåUanden, Uttedningen och vissaremissinstanser har diskuterat frågan i vUken mån detta uttryck täcker ävendet faUet att förordnandet är behäftat med en ursprunglig brist. avmig förordade lydelsen ställs denna tolkningsfråga inte på sin spets. Permutationskall nämligen enUgt förslaget kunna ske när det föreligger annat särskUtskäl. Det är emellertid givet att utrymmet för permutation vid fall avursprunglig brist är mycket begränsat. Åtminstone när bristen hänför sig tiUsjälva ändamålet torde det ofta vara riktigast att bettakta hela förordnandetsom ogUtigt med påföljd att egendomen i StäUet skaU tUlfaUa stiftarensrättsägare. Frågaom permutätion får tas upp endast på ansökan. Föreskriften härom innebär inteatt fideikommissnänmden och kammarkoUegiet vid prövningen av ärendena ärabsolut bundna av de yrkanden som framstäUts i ansökningen. När förhåUandena påkaUardet bör beslut kunna ges en innebörd som i viss mån avviker från vad somyrkats. Behörighet att ansöka om permutation torde i första hand tiUkomma densom kan sägas förettäda egendomen, exempelvis i fråga om stiftelse dennas styrelseoch i fråga om fideikommiss fideikommissinnehavaren samt i fråga om stiftelsesom står under särskUd förvaltning förvaltaren. Vidare får givetvis stiftarensjälv anses behörig att ansöka om permutation. Även personer som ingår i destinatärskretseneUer som efter den ifrågasatta permutetionen skuUe komma att ingå i dennakrets bör emeUertid anses berörda på sådant sätt att de kan göra ansökan. Haransökan gjorts av annan än den som förettäder egendomen, bör denne beredas tUlfälleatt yttta sig i ärendet. Detsamma gäUer stiftaren själv, om han är i Uvet ochdet är möjUgt att inhämta yttrande från honom. Några uttryckliga föreskrifterhärom torde inte behövas. Vidändring av bestämmelse om det ändamål som skaU tiUgodoses med viss egendom skaUenUgt andra stycket det nya ändamålet så nära som möjUgt överensstämma med det ursprangliga.Härmed avses att man skall föreöka finna ett ändamål som svarar mot stiftarensavsikt med förordnandet. Man skall med andra ord föreöka uttöna vUken ändamålsbestämningsom han skuUe ha förordnat om, därest han vid tiden fÖr stiftelsens tiUkomsthade känt till de ändrade förhållanden som råder vid tiden för permutationen. Enligtdenna paragraf skaU permutetionsärende prövas av fideikommissnämnden, om detrör fideikommissförordnande, och i annat faU av kammarkoUegiet, Uttedningenhar räknat med att kammarkoUegiet aUtid skaU handlägga permutaitonsärenden iplenum, KoUegiet och den sakkunnige som sett över koUegiets uppgifter ochorganisation anser inte detta befogat. Det ankommer på Kungl, Maj:t att meddelaerforderliga föreskrifter rörande koUegiets handläggning av permutetionsärenden,och denna fråga torde få tes upp vid ett senare tUlfälle, Jag vill emeUertidredan nu 1972: 8 33 framhållaatt jag instämmer i att en föreskrift om obligatorisk handläggning i plenumsynes onödig, har tagit upp frågan om förenklad sammansättning avfideikommissnämnden i ratinbetonade ärenden. Även detta är en fråga som Kungl. Maj:tensam beslutar om. Jag kan inte se att det finns någon anledning att ändragällande regler, vUka innebär att nämnden är beslutför när tre ledamöter ärnärvarande, Dennaparagraf upptar den i allmänna motiveringen behandlade regeln om överlämnande tiUKungl, Maj:t av vissa ärenden för avgörande. Överlämnande skaU ske dels närärendet rör ändrad ändamålsbestämning för egendom av mera betydande värde,dels när det angår fråga av väsentiig betydelse utöver det aktueUa ärendet.Fideikommissnämnden eUer kammarkolleet skall vid överlämnandet bifoga egetyttrande i ärendet, Enligtdenna paragraf skaU talan mot fideikommissnämndens eUer kammarkoUegiets beslutenligt lagen föras hos Kungl, Maj:t genom besvär, Idenna paragraf föreskrivs att lagen inte gäUer i fråga om pensionsstiftelseroch pereonalstiftelser som avses i lagen om tryggande av pensionsutfästelse m,m. NågotSärekUt undantag med hänsyn tiU 1952, 1968 och kungl, brev har inteansetts behövligt. Som jag har påpekat torde brev avseddaändringar vara genomförda och de två övriga breven närmast få bettaktessom genereUa permuta-tionsbeslut och inte som beslut om delegering av permutetionsrätt, Lagenföreslås träda i kraft , Några särekUda övergångsbestämmelserhar inte föreslagits. innebär att de ärenden vari ansökan gjorts hos Kungl,Maj:t före men i vUka beslut ännu inte har meddelats vid dennatidpunkt skaU överlämnas till fideikommissnämnden resp, kammarkollegiet föravgörande, 7.2Förelaget tiD lag om ändring förordning Genomden föreslagna permutationslagen blh bestämmelsema i 1810 åre förordning omrättelse och förklaring av fideikommissförordnande överflödiga. Som jag haranfört i den allmänna motiveringen bör förordningen därför upphävas, börlämpUgen ske genom en särskUd lag, Bestämmelsema om fardag bör dock fortfarandeäga tiUämpning, JaghemstäUer att lagrådets ytttande över förelagen tUl 1) permutationslag, 2) lag om upphävande avförordningen , huruledes rättelse och förklaring uti gjordefideikommissförfattningar må sökas, samt vad i avseende på fardag avfideikommissegendom kommer att iakttagas mhämtesgenom utdrag av protokoUet. Vadföredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemstäUt bifaUerHans Maj:t Konungen, Denföljande redogörelsen för praxis i permutationsärenden är grundad påutredningens i promemorian redovisade genomgång av de omkring 300 permutationsbeslutsom Kungl, Maj:t meddelade . Flerteletärenden om permutation av fideikommissförordnande avser rätt att ta i anspråkegendom som hör tUl fideUcommisset. Det kan gäiia t. ex. försäljning av fastegendom eUer inteckning i sådan egendom eller uttegande av medel urfideikommisskapital. Ansökanom försäljning av fast egendom från fideikommiss motiveras oftä med attkommunen behöver marken för industri- eUer bostadsbebyggelse. I andra fall ärfråga om framdragande av aUmän väg, uppförande av transformatorstetion e. d. YtterUgareförekommer ansökningar om avstyckning av fideikommissegendom för byggande avegna hem, t. ex. för personer som är anställda vid egendomen, eller för uppförandeav fritidshus. I samtUga 31 ärenden om försäljning av fast egendom tillhörigfideikommiss som prövades medgav Kungl. Maj:t att egendomen ficksäljas. I regel föreskrevs därvid att köpeskUlingen skuUe läggas tUlfideikommisskapitalet. Fideikommissinnehavaren medgavs att ur köpeskUlingeneller, om denna skuUe föras tUl fidelkommisskapitelet, ur dette gottgöra sigför kostnader i samband med försäljningen. Många av ansökningama omförsäljningstillstånd innehöU även en hemställan av fideikonmiissetsinnehavare att få använda köpeskillingen för visst ändamål. Som exempel påsådana ändamål kan nämnas erläggande av obetalda skatter eller utförande av förbättringsarbetenpå egendomen eUer förvärv av fast egendom i ersättning för den sålda. AUaframställningar om köpeskUlingens användning för sådana ändamål bifölls av Kungl.Maj:t. I ett par ärenden hemställde sökanden att få använda influtna medel försin pereonliga del. Dessa framstäUningar lämnades utan bifaU, DenvanUgaste anledningen till hemställan hos Kungl, Maj:t om medgivande tiUpenninginteckning i fideikommissegendom är att innehavaren behöver medel förbyggnadsarbeten på egendomen. Inteckning och belåning kommer också i fråga förbetalning av förmögenhetsskatt eUer arvsskatt eller för att innehavaren skaU fåtUlgång tUl rörelsekapital för egendomens drift. Maj:t prövade under år1968 18 ansökningar om tUlstånd tUl penninginteckning i fideikommissegendomoch om användning av upplånat kapital för något av nyssnämnda ändamål. I ärende som gäUde större belopp förordnades att upplåningen skulle skei penninginrättning, vars bolagsordning, reglemente eUer stedgar hade faststäUtsav Kungl. Maj:t, bankinspektionen eUer länsstyrelse. I vissa av beslutenmeddelades föreskrifter om amortering. I ett fall föreskrevs skyldighet förfideikommissinnehavaren att innan lånemedlen betalades ut överlämna på sittliv tagen föreäkring tiU belopp som inte undereteg inteckningslånet. Kungl.Maj:t prövade och biföU sex ansökningar om servitutsinteckning ifideikommissegendom. Samtiiga ärenden avsåg kraftledningsservitut. Underåret behandlades 33 ansökningar om medgivande att ta ut medel ur fideikommisskapital.I 27 faU var ändamålet med utteget att erlägga på fideikommisset belöpande stetUgförmögenhetsskatt och i fem fall att utföra byggnadsarbeten på fidelkommissegendomen.Samtliga ansökningar biföUs. I intet av ärendena föreskrevs återbetalningsskyldighet Ettunder året handlagt ärende gäUde tillstånd att som gåva överlåta vissafastigheter samt inre inventerier och samlingar tiU en av fideikommissinnehavareni gåvobrevet bUdad stiftelse. Denna ansökan biföUs. Framställningarom införlivande av egendom med fideikommiss är i regel motiverade medönskemålet att genom sammanläggning av fastigheter skapa bättte brukningsförhållanden.Under år 1968 förekom sex sådana ansökningar, vilka aUa biföUs av Kungl. Maj:t.TiU den del köpeskiUingen inte skuUe erläggas genom att fideikommissetsinnehavare övertog betalningsansvaret för penninginteckningar föratsattes ibeslutet att tiUgängUgt fideikonunisskapital skuUe tes i anspråk. Ansökningarom ändring i bestämmelsema för förvaltningen av fideikommiss förekommer ofte.Under år 1968 prövade Kungl. Maj:t 22 sådana ansökningar. AUa utom en bifölls.Den avslagna framställningen avsåg medgivande att placera fideikommisskapital i"utländska företeg som noteras på de stöne böreema i ochNordamerika". Däremot medgavs i två faU placering av fideikommisskapitali aktier noterade på (Kungl. Maj:t har sedermera lämnat genereUtmedgivande tUl sådan placering). Sex ansökningar om befrielse från skyldighetatt verkstäUa i fideikommissförordnandet eUer i tidigare beslut av Kungl. Maj:tföreskrivna årUga avsättningar tiU fideikommisskapitalet bevUjades under året.I några faU begränsades medgivandet dock att gäUa visst antal år. Åttaansökningar avsåg införUvande av skadeereättningsbelopp med fideikommisskapital.SlutUgen prövades och biföUs tte ansökningar om flyttning avfideikommissegendoms förvaltning, i ett faU från en bank tUl en annan och iett annat faU från gode män tiU bank, medan i det ttedje faUet förvaltningen skuUefå handhas av en god man i stäUet för tidigare två. Förordnandenmed IndividDent bestämda destinatärer Ofteföreskrivs i testamente eUer gåvobrev begränsningar med avseende på mottegarensförfoganderätt Exempelvis kan en person få nyttjanderätt eUer avkomsttätt tUl vissegendom, vartiU en annan erhåUer äganderätten. Donators avsikt är dåvanligen att egendomen vid den ena rättshavarens död skall tillfalla denöverlevande med fri rådighet. I fråga om fast egendom brakar i testamentet eUergåvobrevet i sådana fäU anges, att egendomen inte får säljas eller belastasmed inteckningar så länge båda rättshavama är i livet. Men även om nyttjanderättenoch äganderätten tillfaUer samma person föreskrivs ibland begränsningar i mottegarensmöjligheter att förfoga över egendomen, exempelvis att egendomen inte fårsäljas innan mottagaren har uppnått viss ålder eller eljest före eUeratt den över huvud teget intefår förbrukas utan skaU förbli orörd tiU sitt kapitalvärde under rättshavarens Uvstid. Underår 1968 prövades och bifölls, i vissa faU delvis, 35 ansökningar om att utanhinder av bestämmelse i testemente eller gåvobrev få ta ut eller låna medel urdonationskapital eUer på annat sätt förfoga över sådant kapital. Genomgåendekrävdes att berörda ytterligare rättshavare hade lämnat sitt medgivande. Iomkring 15 av fallen skulle kapitalet användas för betalning av skatter. Det gäUdeantingen förmögenhetsskatt som belöpte på kapitalet eUer inkomstskatt somhänförde sig till vinst vid realisation av i kapitalet ingående fast egendom. Iallmänhet krävdes inte att sökanden saknade medel i övrigt för betelning avskatten. Som exempel på andra ändamål som i praxis godtas som motiv förmedgivande att te i anspråk donationskapitel kan nämnas anskaffande avrörelsekapitel för jordbraksfastighet modemisering av till donationen hörandebyggnad samt bestridande av kostnader för eget uppehäUe, för bams uppehäUe och utbUdning,för läkarvård eller för fördyrade levnadskostnader på grund av sjukdom. I någrafaU medgavs utteg eUer lån ur donationskapital även för betelningav personUga skulder. Detförekommer att Kungl, Maj:t i samband med tillstånd tUl utteg eUer lån urdonationskapital medger fri förfoganderätt över de uttagna medlen, I tte av sexsådana ärenden var det fråga om att StäUa donationskapital tUlfritt förfogande för bam tUl den som enUgt testamentsbestämmelse fick uppbäraavkastningen av kapitelet men som förklarade sig avstä från denna rätt tiUförmån för bamen. För medgivande krävs regelmässigt att bamet har behov avmedlen, t, ex, för att anskaffa egen bostad eUer för att bedriva studier. I tvåfaU medgavs sjukUga äldre pereoner som saknade bröstarvingar fri förfoganderättöver uttegna donationsmedel. Deras testamentsenUga rätt tUl kapitelet varbegränsad tiU avkastningen under deras livstid, varefter kapitelet skulle tUlfalladeras lagliga arvingar med fri rådighet. Itvå av sammanlagt tre behandlade ärenden om tillstånd att utanhinder av bestämmelse i gåvobrev eUer testamente sälja donationsfastighetföreskrevs att köpeskiUingen inte fick underetiga saluvärdet enUgt sakkunnigvärdering samt att medlen skulle förvaltas av bank, i det ena fallet så längeden pereon levde som enligt testamentet skuUe njute avkastningen av egendomenoch i det andra faUet under räknat från testetore död, vilket var den tidunder vUken fastigheten enUgt testamentet inte skulle få säljas. Försäljningenmotiverades i båda faUen med att kostnadema för reparation och modemisering av fastighetemavar så stora att det inte bedömdes som ekonomiskt försvarbart att genomföraarbetena. I det ttedje försäljningsärendet var fråga om överlåtelse avjordbruksfastighet tiU en son tiU rättshavaren. Jordbruket drevs av sonen, ochpraktiska skäl, som hade att göra med sanmianläggning av jordbruksmark, taladeför att sonen redan nu fick äganderätten tiU fastigheten. Tvåunder avgjorda ärenden rörde tUlstånd till pennmgin-teckning itestamenterad fastighet. I det ena faUst var det fråga om inteckning i del av stedsägai samband med omläggning av stadsplan. Det andra faUet avsåg inteckning i jordbraksfastighetoch motiverades med att sökanden behövde likvida medel för vissabyggnadsarbeten m. m. på fastigheten. Sjuärenden avsåg ändring av förvaltningsbestämmelser 3 1972.1 saml. itestamente eller gåvobrev. Ett av ärendena gällde flyttning av förvaltningenav donationskapital från en bank tiU en annan och två av ärendena medgivandeatt placera sådant kapital i vissa i ansökningen angivna värdepapper. I ettfjärde ärende var fråga om att placera ett belopp i en livsvarigpensionsförsäkring i stället för i vissa slag av värdehandlingar och i ettfemte ärende hemställdes om upphävande av i testamente föreskriven särskildförvaltning i bank av viss testaments-lott. I dessa fem ärenden biföU Kungl.Maj:t ansökningen. Däremot lämnades uten bifaU två framställningar avseende endonation som bestod av aktiema i ett industribolag. Ansökningama gälldeupphävande av bestämmelser om aktiemas förvaltning genom bl. a. vissa namngivnapereoner. Som grund för yrkandet hade åberopats att förvaltarnas sätt att skötesitt uppdrag stod i sttid med givarens syfte. Förordnandenmed generiskt bestämda destinatärer Underår 1968 prövades sammanlagt omkring 130 ansökningar om permutetion avstiftelseförordnanden tiU förmån för generiskt bestämda destinatärer, 16 avdessa gäUde företagsstlftelser, I övrigt avsågs benefika stiftelser, I baratio faU avslogs ansökningen helt. I vissa andra faU blev den bara delvis bifaUen. Ärendeom ändrad ändamålsbestämning för stiftelse kan avse stiftelsens syfte eUer destinatärekretseUer båda dessa frågor.