prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — De orter somlänsstyrelsen föreslagit i länsprogram 1970 bör härvid ingå i riksprogrammet. Enligt i Jämtlandslän måste utvecklas tih ett attraktivt alternativ rill storstäderna,om de uppstäUda planeringsmålen för länet och Östersundsregionen skaU kunnanås. anser det möjhgt att inom ramen för det planeringsmål somangetts för Östersundsblocket åstadkomma såväl erforderligt serviceutbud somtUlräckUgt differentierad arbetsmarknad. opponerar med eftertryckmot att förts rill gruppen övriga primära centra och framhållernödvändigheten av ett storstadsalternativ i inland. Dessutomframhålls att och SvenstavUc bör klassificeras som regionalatillväxtcentra. kommunblock anför att man inte kan acceptera att endastSveg hänförs rill gruppen servicebasorter och tar bestämt avstånd från skissen. i länfinner de metoder och tankegångar som ligger till grund för klassificeringenofullständigt redovisade. Utförligare information om krav på service,arbetsmarknad, agglomerationsför-delar, tröskelvärden, strukturella förhåhandenetc. bör ligga till grund för en slutlig klassificering. anför attde olika ortstyperna måste vara relaterade till vissa åtgärder för attklassificeringssystemet skall bli meningsfullt. Dessutom bör inte folkmängden ivissa lägen vara helt avgörande för en orts klassificering. , Umeåoch kommuner framhåUer att skissen tUl ortsklassificering är klartoförmånlig för . ställning som strategisk ort förinlandet påverkas, varför klassificeringen bör vara länsregionalttiUväxtcentrum. som är den största och bäst differentieradeindustriregionen i övre bör klassificeras högre än somlänsdelscentrum. framhålls som den enda ort i varsserviceutrustning f. n. uppfyller kraven för storstadsaltemativ. Slutligenframhålls att - om inte kan tilldelas roUen som storstadsalternativ - detbör prövas att i göra undantag av motsvarande art som gjortsför den s. k. fyrkanten i eller för Sundsvall-Timråkonstruktionen iVästernorrlands län, dvs. , bör gemensamt räknas somstorstadsalternativ. 9.3.4 Synpunkter framförda i lokaliseringsberedningen 1 anslutning rill diskussioner ilokahseringsberedningen har följande organisationer redovisat synpunkter på attgenom en ortsklassificering ange hur de regionalpolitiska insatserna börfördelas, LO har inte direkt tagit ställningtih GRUP:s klassificeringsskiss utan redovisar synpunkter som LO framförttidigare i regionalpolitiska sammanhang. LO har sålunda stäUt krav på eneffektivare regionalpohtik med en viss koncentration av insatser till olikaprioriteringsorter. Den redovisade skissen till klassificeringssystem liggerdärför i linje med LO:s tidigare framförda ståndpunkter. LO finner det dämtöverinte meningsfullt att diskutera en konkret klassificering utan att samtidigtdiskutera vUka medel som skall användas. Effektivare styrmedel iregionalpohtiken har LO efterlyst i andra sammanhang, vilket innebär att LO haren högre ambitionsnivå än vad hittilsvarande utveckling av orter och regionerger uttryck för. Avslutningsvis framhåller LO att principen om ortsklassificeringsynes hgga i hnje med kravet på en fastare och mer differentieradregionaipolitisk målsättning. och i ett gemensamt yttrande att ett ortsklassificeringssystem bör fyllaen funktion inom regionalpolitiken under fömtsättning att klassificeringen bhrvägledande för samhällsplaneringen och olika samhällsinvesteringar såväl istatlig som i regi. Beträffande GRUP:s klassificeringsskiss påpekasatt man inte får överskatta möjligheterna att få en positiv utveckling i allaorter som betecknas som tillväxtcentra, bl. a. av det skälet attsysselsättningen inom industrin kommer att rninska . En alltförstark koncentration till de tre storstadsregionerna är inte önskvärd. Omattraktiva alternativ tih storstadsområdena skall skapas måste ett fåtaltätortsregioner med en service- och kommunikationsmässigt högt utveckladcentralort främjas. Storstadsalternativ bör därför anges bland de primäracentra. Det är svårt att bedöma urvalet av länsdelscentra innan det är klarlagtvilka åtgärder som kan bli aktuella. Dessa centra visar betydande olikheter ibefolkningsunderiag och utvecklingsmöjligheter. En prioritering kan behövas.Organisationerna delar uppfattningen att kommunblockscentra som ligger inomett regionalt centrums lokala arbetsmarknadsregion inte behöver särskiltbeaktas i ett centralt ortsklassificeringssystem. Mot de i GRUP:s skissföreslagna serviceorterna framförs inga erinringar. För den arbetskraft somsysselsätts inom skogsbruket behövs emellertid även mindre orter somtillhandahåller närservice av ohka slag. Avslutningsvis framhålls att det i de orter på olikaklassificeringsnivåer som har ett ensidigt näringsliv är önskvärt att en merdifferentierad arbetsmarknad skapas så att både befolkning och näringsliv kanerbjudas en god miljö. () ärstarkt kritiskt till ortsklassificeringen. Konsekvenserna av en klassificeringmåste enligt LRF klargöras för både satsningsorter och övriga delar av landet.Med anledning av att uttalat att storstädemastiUväxt skah begränsas finner LRF det vara fel att så betonastorstadsaltemativen som skett. Detta innebär risk för en utarmning av övrigatätorter inom regionerna och framför allt av de som ej medtagits.Länsstyrelsemas förslag och GRUP:s skiss tiU ortsklassificering tillgodoserenligt LRF inte målsättningen för regionalpolitiken utan verkar mot en fortsattkoncentration. befarar attkommunindelningsreformen motverkas genom ortsklassificeringen och att olikanegativa effekter för kommunerna kan få till följd att en nykommunindelningsreform aktuahseras. deklarerar sin anslutningtUl regionalpolitikens huvudsyften men finner det inte godtagbart attsamhällsresurserna och näringslivets investeringar styrs till särskilt utvaldakommuner som den omfattande kommunindelningsreformen genomförs.Tillgodoses länsstyrelsernas förslag om 22 storstadsalternativ befararkommunförbundet att detta innebär en koncentration av resurserna till förfångför övriga kommuner. En allvarlig brist i GRUP.s skiss tillklassificeringssystem finner kommunförbundet vara att man icke diskuterar deekonomiska och administrativa följderna av ortsklassificeringen. Detifrågasätts också om inte ortsklassificeringen från rättssäkerhetssynpunktmåste ägnas stor uppmärksamhet och eventuellt även bli författ-ningsmässigtreglerad. Den styrning som ortsklassificeringen innebär befaras även kunna fåen negativ effekt på den kommunala självstyrelsens innehåU. En aktivregionalpohtik bör genomföras med andra metoder som bättre anknyter riU den nyakommunindelningen. Förbundsstyrelsen i kommunförbundet avstyrker att GRUP:sförslag till kommunklassificering genomförs. Systemet att använda enortsklassificering i regionalpolitiken behandlades vid en konferens i SundsvaUi juni med företrädare för länsstyrelserna samt arbetstagare och arbetsgivareinom skogsnäringen i , , , ,, och . En ortsklassificeringaccepterades härvid som ett väsentligt inslag i regionalpolitiken. 1 huvudsakinnebar de framförda synpunkterna en anslutning till länsstyrelsernas förslag ide preliminära länsprogrammen. Diskussionen kom främst att röra sig kringbehovet av serviceorter inom glesbygdskommunerna. och domänverket framhöll att skogsbruketinte ensamt kan svara för den sysselsättning som erfordras för att skapa etttillräckligt finmaskigt nät av tätorter med en storlek och struktur, som medgerrillfredsställande samhällsservice. Av naturgjvna orsaker accentueras dessaskogsbrukets bristande möjligheter i de områden av inlandet som mest extrema glesbygdsprägeln. Representanter för FöreningenSkogsbrukets arbetsgivare, redovisade bl. a. ett kalkylexempel enligt vilketantalet skogsarbetare per bosättningsort på grund av avverkning,transportavstånd etc. skulle komma att variera mellan 100 och 400. Detta visaratt skogsarbetskraften ensam aldrig kan ge underlag för en tUlfredsstäUandesamhällsservice. Skogsbruket kommer dock att lämna ett betydelsefullt bidragtUl uppbyggandet av utvecklingsdugliga samhällen i landets glesbygder.Problemet blir att finna ett sådant antal serviceorter att huvudparten avskogsmarken kan nås, i synnerhet i inlandet. Ett antal regionala centra måstehär utväljas. Som exempel på sådana orter nämndes , , , ,, och . När det gäller valet av serviceorteranfördes att om skogsbmket skulle stäha kravet att aU skogsmark skall varatiUgänglig från sådana orter med dagliga transporter antalet kommer att bli såstort och orterna så små att programmet svårligen går att reahsera inom denfjällnära zonen. Vissa skogsområden måste försörias med arbetskraftfrån orter på sådana avstånd att förläggning i camps eller liknandeanläggningar blir nödvändig. Med hänsyn till svårigheterna att över huvud tagetskapa förutsättningar för en tillfredsställande samhällsservice i inlandet ärdet mest realistiskt att satsa på ett begränsat antal orter med ett störrebefolkningsunderlag. Företrädare för ansåg att det var hög tid att nu mera konkret prioriteradet samhälleliga stödet inom skogslänen. Det går inte att helt allmänt ställakrav på att staten och företagen skall satsa stora resurser på tätorter somsaknar förutsättningar att bli de centra, där skogsarbetarna kan bo och få denservice som de har rätt att kräva i det moderna samhället. Allt efter som denenskUdes krav på service ökar kräver han själv att få bosätta sig på en ortinom arbetsområdet där han kan bli delaktig av den service som många andraredan har i tätorterna. 9.4 Arbetsmarknad 9.4.1 Problem och krav Allmänna krav på ökad sysselsättning Flertalet länsstyrelser ställer kravpå utökad industriell verksamhet. En sådan utbyggnad betraktas som nödvändigför att de regionalpolitiska målen skall nås. Vissa norrlandslän framhåller atten ökning av de lokaliseringspoliriska insatserna måste vidtas skyndsamt. Dethandluigsutrymme som finns försvinner bl. a. tiUföljd av utflyttningen av yngre arbetskraft. Med hänsyn till detta anser i attutveckhngsåtgärder i länets inland främst i , Vilhelmhia och Storumanbör ges högsta prioritet. i länmenar att samhället för den mer långsiktiga utveckhngen redan har genom ettflertal nya regionalpolitiska åtgärder skapat fömtsättningar för en kommandenäringshvsexpansion i länet. För att kunna behålla ett tiUräckhgtbefolkningsunderlag i väntan på att dessa åtgärder skall ge effekt behövsenligt 8-10 fihalenheter med en initialstorlek på 150-200anställda (se även avsnitt 9.4.6). I den måndetta ej kan åstadkommas bör även yngre och välutbildade arbetstagare kunna gessysselsättning inom arbetsmarknadspohtikens ram. Detta för att i möjligastemån kunna behålla denna arbetskraft i avvaktan på effekten av de på längre siktverkande insatserna. Ett antal län gör uttalandenangående inriktningen av denna ahmänna industrieUa utbyggnad. iGotlands län framhåller t. ex. att utbyggnaden bör mriktas på bearbetning ochförädhng av gotländska råvaror men också på utbyggnad av industrier sommotsvarar efterfrågan. Man nämner särskilt verktygs-,instrument- och elektronisk industri. i länönskar få undersökt förutsättningama för rörtransport av olja från norskavästkusten och vidareförädling av oljeprodukter i länet. Dessutom bör nyaenheter för aluminiumframställning, företag för verktygstillverkning samt ettstörre järngjuteri kunna förläggas tiU länet. i länframför behovet av verktygstihverkning inom länet och uttalar att man isamarbete med företagareföreningen försöker tillskapa en industri härför. Flertalet länsstyrelser anser atten allmän förstärkning av näringslivet i resp. län är önskvärd samt att aUamöjhgheter tiU en positiv utveckhng bör tillvaratas. I allmänhet framhålls docken utökning av sysselsättningen som mest angelägen i vissa orter. Länsstyrelseni anser sålunda att en differentiering och expansion av näringslivetbör komma tiU stånd i med tanke på ortens funktion som centrum i endel av länet. i län framhåller Tierps stora betydelse förden norra delen av länet. Vidare framhålls att industri- och serviceföretag börlokahseras tiU . Beträffande inriktningen av utbyggnaden av näringshvetanför i att tiUskottet av arbetstillfähen iValdemarsvik bör avse metaUmdustri eUer plastbearbetande industri främst föratt tillgodose arbetsriUfällen för kvinnor. I Kisa bör arbetstiUfäUen skapasfrämst inom metaUsektorn, som f. n. är svagt representerad. Den under1960-ta-let labila industrieUa sysselsättningen i har stabiliserats.Industrin i blocket bör förändras så att även ledningsfunktioner förläggs tihblocket och så att andelen kvalificerad arbetskraft ökar. 1 kommunbör en breddning av industrin komma tih stånd genom lokahsering av exempelviskemisk-teknisk, läkemedels- och elektroindustri. i länbeskriver den industriella utveckhngen i flertalet kommunblock som ganskatillfredsställande. Det är dock enligt mening angeläget attåtgärder vidtas för att fömya industrin i länet. Riskema för en uttunning avindustrisysselsättningen bör motverkas genom lokalisering tih länet av störreenheter inom utvecklingskraftiga branscher. påpekar att enersättningsindustri för Svenska tobaksaktiebolagets nedlagda fabrik börlokaliseras till . Vidare bör en industriell utbyggnad ske i ,, samt i viss mån i för att öka industridifferentieringen. En förstärkning av närmgslivet börenligt i komma tiU stånd i östra delen av länet.Bl. a. framhålls betydelsen av att någon form av metaU- och verkstadsindustrilokahseras tih . i länframhåller vikten av att industrin och servicenäringarna byggs ut inom detföreslagna storstadsalternativet och i de fyra regionala tiUväxtcentra som harföreslagits samt i övriga centralorter i länet. Man påpekar därvid bl a. attdet är nödvändigt att vidta samhäheUga insatser för att erhålla en utbyggnad avmetaUindustri eller annan industrieU verksamhet i i sådan omfattning attytterligare ca 700 nya arbetstUlfäUen tiUskapas samt att företag i lämpligabranscher lokaliseras till , och . I de,båda senare fallenär syftet att kompensera en befarad sysselsättningsminskning inom träindustrin.Samhälleliga insatser bör också vidtas för att tUl lokalisera företag meden för ön lämplig storlek och produktionsinriktning. framhållerdessutom att möjhghetema att bereda den öländska arbetskraften jämnsysselsättning bör undersökas. I fråga om krävsenligt en betydande förstärkning av näringslivet i föratt återställa den näringspolitiska balansen i denna del av landet. Länsstyrelserna i län har vid utarbetandet av länsprogrammen utformat en gemensammålsättning för bebyggelsens fördelning i . Enligt länsstyrelsernas meningär det önskvärt att expansionen och därmed bebyggelsen blir jämnare fördelad ilandskapet. Därmed skulle exploateringstrycket i /Lundomrädet dämpas samtservice- och arbetsmarknadsförhållandena avsevärt förbättras i stora delar avlandskapet, särskilt i den sydöstra delen. Alternativa sysselsättningsmöjlighetermåste enligt i län stimuleras främst i orter ilänet med ensidigt näringsliv och låg industriahseringsgrad. iMalmöhus län anför att speciell uppmärksamhet bör ägnassysselsättningsutvecklingen i Ystads- och Eslövsregionerna. i länframhåller att det är väsentligt att företag inom Storgöteborgsområdetlokaliseras tih de mera perifera delarna av regionen med snabbbefolkningsriUväxt som t. ex. , så att en bättre näringsgeografiskbalans kan uppnås där. Det föreslås vidare att lokaliseringen bör underiättasav metallindustri till och livsmedelsindustri tih Laholmsblocket. Vidare bör etablermg av småindustri komma tih stånd i i kommunoch UUared i så att nämnda orter kan utvecklas tUl lokalaserviceorter. Det framhålls också att större industrier i bör kunna utnyttjaunderleverantörer eher förlägga filialtiUverkning i eUerHyltebruk/. i och framhåller att en ökad industrieh satsning bör ske i de meUersta och norradelama av länet. Tung industri bör sålimda lokaliseras tih för attersätta den avtagande sysselsättningen inom jord- och stenindustrin. När det gäller länuttalar sig för en differentiering av den industrieUa struktureni de större ortema i länet men är även beredd att stödja industrieU tiUväxt isamtliga länets kommunblock. Livsmedelsindustri bör lokahseras tiU de västraoch sydvästra delama av länet och utredningen rörande en eventueh utbyggnad avRanstadsverket påskyndas. i framförbehov av utbyggnad av mindre och medelstor industri! flera orter, bL a. ,, , och . En större industri bör lokaliseras tihKarlstad. Med hänsyn tiU arbetsmarknadens efterfrågestruktur förehgger i Arvikaett stort behov av differentiering. I län bör enligtlänsstyrelsen lokaUseringsfrämjande insatser vidtas i första hand iLjusnarsberg, , och kommuner. En förstärkning bör ske avnäringslivet i genom utökad industriell verksamhet, framhåUerlänsstyrelsen i . Beträffande länprioriterar en utbyggnad av näringslivet i /Borlängeregionensamt i föreslagna tiUväxtcentra nämhgen , och . i länanser det angeläget att fler arbetstillfähen skapas bl. a. i Ljusdalsområdet. i länföreslår förstärkning av näringslivet i SundsvaU, , ,SoUefteå, Ömsköldsvik och Ange. I fråga om uttalarsig för en ahmän förstärkning av näringslivet i samtligakommunblock. Beträffande påtalas behov av arbetstUlfäUen för främstmanlig arbetskraft. 1 Svegsblocket bör insatsema koncentreras främst tiUcentralorten . attraktiva kommunikationsläge borde göra det möjhgtatt lokalisera ett medelstort företag tiU orten. Som alternativ föreslåsstatlig etablermg, t. ex. genom utbyggnad av Förenade FabrUcsverken. Härutöveranser att förutsättningar bör förehgga att lokalisera enersättningsindustri tih MörsU i kommunblock där en shpmasse-fabriknyligen lagts ned. i länanser att näst efter utvecklingsåtgärder i inlandet bör åtgärder sättas in föratt differentiera och stärka näringshvet i . Dessa åtgärderär inte mindre viktiga än dem som erfordras i inlandet, men möjhghetema attbedriva en konstmk- tiv regionalpolitik i minskar inte medtiden så som sker i inlandet. Den på lång sikt viktigaste uppgiften förregionalpohtiken i länet är att förbättra de allmänna utvecklingsbetingelsernaför länets näringshv samt satsningar på . Därutöver framhållerlänsstyrelsen att industrier som ger sysselsättning åt kvinnlig arbetskraft börlokahseras tih Norsjöblocket. Det är också motiverat att förstärkasysselsättningen i bl. a. kommunblocken och Asele. Förslaget attetablera en skogsindustri i bör reahseras om projektet ärföretagsekonomiskt lönsamt. Det erinras vidare om att tjänste- ochförvaltningssektorn är överrepresenterad i förhållande tih industrisektorn iUmeåregionen samt att industrieUa sysselsättningsmöjUgheter bör tillföras såatt bättre balans nås mehan de olika sektorerna. Så borde t. ex. enteknologi-tungindustri kunna etableras i anslutning till . Flera län berörtillbakagången av sysselsättningen inom jordbruket, bl. a. med utgångspunkt iatt näringsgrenen intar en framträdande plats i delar av länets näringsliv.Länsstyrelsen i framhåUer t. ex. att arbetsvolymen i jordbruketminskar snabbare än vad som framgår av minskningen i antalet brukningsenheter.Detta beror bl. a. på en tämligen omfattande övergång tiU deltidsföretag ochdärmed omläggning av driften tih en mera extensiv form. En bidragande orsak tiUminskningen av sysselsättningen inom näringen är också nyetableringarnasobetydhga omfattning, något som beror bl. a. på det ringa utbudet av jordbriUcsom uppfyUer rationaliseringskungörelsens krav. Det framhålls vidare att dennuvarande utvecklingen inom jordbruksnäringen medför risk för att underlagetför mejerihanteringen och slakteriindustrin försämras och kan bliotillräckligt. Liknande synpunkter framförs av i Västerbottenslän. i länpåpekar att i länets jordbruksområden föreligger i stort sett godaförutsättningar för bildande av rationella jordbruksenheter. Brukarnas intresseatt genom olika rationaliseringsåtgärder förstärka företagen är stort, mentillgången på mark lämpad för rationaliseringsändamål är i många faU för liten,vilket försvårar rationaliseringssträvandena. framhållsangelägenheten av att rationeha jordbruk får en tiUfredsställande lönsamhetsamt animalieproduktionens viktiga roU för att bibehåha och utvecklajordbruket. När det gäUer framhåller attnedläggningstakten i jordbruket bör dämpas och att det särskilda stödet tiUjordbruket i norra bör verksamt kunna bidra tiU detta.Rådgivningsverksamheten kring detta stöd bör utökas. föreslårvidare att ett särskilt transportstöd för jordbruksprodukter från glesbygdsområdenbör prövas. Som en metod att mmskatihbakagången inom jordbruket och kompensera sysselsättningsnedgångendiskuterar några av länsstyrelserna möjligheter tih s. k.kombinationssysselsättning. i framhåller sålundaatt inom områden där de naturliga förutsättningar- na för heltidsföretag saknas deltidsjordbruk med ohkainriktning av produktionen bör kunna bibehållas. Förutsättningama för det ärgoda i , eftersom arbetstiUfällena i skog och industri ligger välspridda över länets yta och avstånden tih tätorterna i aUmänhet är måtthga. Manerinrar också om att möjhghetema att ha kvar sådana jordbruksföretag är av storbetydelse för landskapsvården och finner det angeläget att de statligaåtgärderna inom ramen för jordbrukspohtiken modifieras så att det blir möjhgtatt lämna stimulans även åt deltidsföretag. Även i Norrbettenslän diskuterar kombinationssysselsättning som en arbetsmarknadspohtisk åtgärdi syfte att under en övergångstid bereda sysselsättning för de äldre ellerlokalt bundna jordbrukarna i länet. Ett stort antal exempel på tänkbarakomplement tiU sysselsätttungen inom de areeUa näringarna framförs (se vidareavsnitt 9.4.7). Länsstyrelserna i och berörspecieht möjligheterna tiU kombinationssysselsättning meUan jord- ochskogsbruk. framhåller i anslutning tih sådana resonemang attjordbrukarna bör ges stöd för kompletteringsinköp av skog. i länframhåller att ansträngningama måste inriktas på att påskynda en övergång tiUmera gynnsamma produktionsformer, framför aUt specialodUngar och ökadanimalieproduktion. I anslutning därtiU påpekas att det föreligger godaförutsättningar att utöka sockerbetsodhngen i länet. Möjligheterna tUlspecialodUngar påpekas även av i främst vad gäherLaholmsblocket samt av i beträffande Visingsö.Länsstyrelsen i anser det angeläget att nya driftsformer förjordbruket prövas, särskilt i de norra delarna av länet. Några länsstyrelser berör problem ianslutning tiU trädgårdsodlingen varvid i föreslåratt det begränsade investeringsstödet tiU jordbruket i övre bör kunnautgå även tiU trädgårdsodlingar åtminstone inom det inre stödområdet.Länsstyrelsen i framhåller att en förutsättning för ökadproduktion inom trädgårdsodlingen i länet är att förbättradelagringsmöjhgheter, i första hand i form av , tiUhandahålls. Flera länsstyrelser berör problemsom hänger samman med de äldre jordbrukarna. Sålunda erinrar iKopparbergs län om att det beslutade särskilda stödet tUl jordbruket i norraSverige inte synes ha tUlräcklig effekt på de små brukningsenheterna med äldrebrukare. Sociala skäl talar för att samhähet vidtar åtgärder som motverkar enaUför snabb takt i nedläggningen av brukningsenheter av detta slag och gör detmöjhgt för äldre brukare att stanna kvar i sin gamla verksamhet. Liknandesynpunkter framförs av länsstyrelserna i och län.Länsstyrelsen i föreslår att äldre jordbrukare ges tillfälle tillberedskapsarbete på den egna gården, medan i länanser att skogs- och småbrukare bör kunna beredas möjhghet tUl halvskyddadsysselsättning inom jordbruket. Bland förslagen att aUmäntförbättra förutsättningarna för jordbruket i de ohka länen kan nämnas följande. i länföreslår att man inom ramen för "projekt " får medel tUl enutredning med uppgift att belysa möjhghetema att utifrån länets naturligaförutsättningar med specieh inriktning på vidareförädla ochmarknadsföra jordbruksprodukter. Flera länsstyrelser anger som motivför stöd tiU jordbruket eUer specieUa delar av jordbruket näringens betydelsemed hänsyn tiU lan d-skapsvården. i anser t. ex attersättnmg bör utgå tiU lantbrukare som är viUiga att håUa djur och bedrivaslätter som är motiverad med hänsyn tih mUjö och sysselsättrung. Liknandesynpunkter framförs av i beträffande bygder medvikande jorbruksproduktion.