prop · FV03107 · 1972-12-31 00:00:00 — a. att förberedelserna för fackministerkonferenserna i allmänhet skallanförtros den permanenta europarådskommitté som är behörig på ifrågavarandeområde. sekretariat ställs till konferensens förfogande ulankostnad för värdlandet. Resolutioner och rekommendationer bör normalt riktastill , som har alt remittera dem till sina underlydandeorgan eUer andra internationeUa organisationer. Om värdlandet för en sådankonferens önskar rikta en inbjudan till stat som inle regelbundet deltar i det mellanstatiigaarbetet inom på ifrågavarande område, skall konsultationer äga rumi ministerkommittén i syfte alt uppnå enighet om inbjudans tillrådlighet ochom villkoren för deltagande. Riktlinjerna är i främsta rummet avsedda att tillämpaspå eventuella nya fackministerkonferenser med anknytning till . 1den mån de nya principerna avviker från etablerad praxis blir de tUlämpligaendast efter uttryckligt medgivande av ifrågavarande konferens. c)Europeisk ungdomsfond Vidföregående möte med ministerkommittén hade ställföreträdarna fått i uppdrag attförbereda ett principbeslut om upprättande av en europeisk ungdomsfond. Medhänsyn till den allmänt positiva inställning som flertaletregeringsrepresentanter då redovisat beslöt ställföreträdarna emellertid sökautarbeta ett färdigt förslag till stadga, som skulle kunna föreläggas ministramaredan vid decembermötet. Ett av sekretariatet i samarbete med den norskadelegationen utarbetat utkast rönte i stort sett positivt mottagande. Gmndtankarnai förslaget gick ut på att ungdomsfonden skuUe få en nära anknyning tUlEuroparådet och finansieras med obligatoriska bidrag från medlemsstaterna.Fonden skulle vidare ges största möjliga självständighet på det operativaplanet och ungdomsorganisationerna tillförsäkras en stark representation i debeslutande organen och reell möjlighet att påverka beslutsprocessen. Invändningarmot denna uppläggning restes emellertid från främst fransk och turkisk sida,vilket gjorde det omöjligt för ställföreträdarna att lägga fram ett enhäUigtaccepterat förslag tiU decembermötet. Som en kompromiss valde man därför attföreslå ministerkommittén att anta ett principbeslut om att "upprätta eneuropeisk ungdomsfond grundad 1972: 107 12 på ideal, ställd under dess auspicier och iprincip öppen för deltagande även av europeiska icke-medlemsstater. Fondensändamål skall vara att främja europeiskt ungdomssamarbete genom finansielltstöd". Liksom vid föregående ministermöle förklarade sig dennagång fjorton talare uttryckligen vara positivt inställda till upprättandet av eufond. antog enhälligt det av stäUföreträdarna föreslagnaprincipbeslutet. I sin sammanfattning av debatten framhöll ordföranden,utrikesminister , att det rådde allmän enighet om alt man borde finna enformel som gjorde del möjligt för alla Europarådels medlemsländer att della ifonden och som lämnade dörren öppen för dellagande av andra länder på ettsenare stadium. Han fann alt majoriteten föredragit att fonden upprättades somen europarådsaklivi-tet. Man hade varit överens om atl ungdomsorganisationernaborde ha inflytande i fondens administrativa organ. Även om det fortfaranderådde oenighet på några punkter, särskilt i fråga om finansieringsmetodernaoch de administrativa organen, hade ståndpunkterna uppenbarligen närmat sigvarandra. Han föreslog därför alt ministerkommittén skulle uttala sin fastaföresats att fatta ett slutligt beslut i frågan vid sitt 50:e möte i maj 1972.Detta blev också ministerkommitténs beslut.' d) Förbindelserna lucd utomstående stater I sin inledande exposé framhöll generalsekreteraren . a. att vissa tecken tydde på att intresset för verksamhel ökatpå i flertalet östeuropeiska länder. Dessas deltagande i detpraktiska samarbetet måste dock med nödvändighet förbli ytterst begränsatunder nuvarande förhållanden, och betydande attitydförändringar krävdes påbåda sidor för att en närmare samverkan skulle komma till stånd.Ministerkommittén erinrade i ett uttalande om de möjligheter tiU praktisktsamarbete som faktiskt erbjöd alla europeiska länder och uttaladesin önskan att dessa möjligheter skulle utnyttjas i större utsträckning iframliden. I ett längre iiUägg redogjorde den västtyskestatssekreteraren för förbindelser med öslstatema.Han uppehöll sig särskilt vid de just avslutade fyrmaktsförhandlingama omBerlin, förutsättningarna för en normalisering av förbindelserna med Tyskademokratiska republiken samt förberedelserna för en konferens om säkerhet ochsamarbete i . Motsvarande redogörelser lämnades bl. a. från fransk ochbrittisk sida. Den isländske utrikesministern begagande detta tUlfälleför att informera ministerkommittén om den isländska regeringens beslut attsenast utsträcka fiskegränsen tUl . Någradelegationer varnade för de aUvarliga konsekvenser vartUl ett ensidigt beslutkunde leda. De framhöll att en lösning på de aktuella problemen endast kimdenås genom midtUaterala förhandlingar och med hänsynstagande tUl alla berördaparters intressen. ' Vid ministerkonunilténs 50 :e möte den 15 maj 1972antogs resolution (72)17, varigenom beslöts upprätta en europeisk ungdomsfondoch fastställdes stadga för fonden, som avses böqa sin verksamhet i början avår 1973. //.Beslut m.m. av ministerkommitténs ställföreträdare och arbetet inom vissa avministerkommitténs expertkommittér procedurregler utser varje minister en ställföreträdare.Ställföreträdarna sammanträder och beslutar i minislerkom-mhténs namn då dennaej är samlad. Beslul, som fattas av ställföreträdarna, har samma gUtighet ochinnebörd som ministerkommitténs egna beslut. Som ställföreträdare fungerarmedlemsstaternas ständiga ombud hos . Dessa har haft elvamöten av varierande längd. I genomsnitt har varje möte pågått drygt . Ordförande i ställföreträdarkommitténär del ständiga ombud, vars lands utrikesminister innehar ordförandeposten iministerkommittén. I samband med alt ordförandeskapet i ministerkommitténskulle övergå på vid det 48:e mötets slut befanns det nödvändigt altändra ordningen för representationen vid . Dittills hade ambassadörhos de europeiska gemenskaperna i även varit ombud hos Europarådet.Under pågående förhandlingar med gemenskaperna kunde emellertid EC-ambassadörensvårligen belastas även med det tids- och arbetskrävande uppdraget somordförande i ställföreträdarkommittén. Från den 1 aprU 1971 förordnades därfören tiU förhandlingsgmpp knuten tjänsteman som ombud hosEuroparådet med staiionering i . Detta arrangemang som avsesförlängas till dess tillräcklig erfarenhet vunnits för en bedömning avrepresentationens mest ändamålsenliga utformning är elt led i de övervägandenrörande formerna för den svenska representationen vid som begärtsav (UU 1970: 12, rskr 1970: 306). normall endasl möts om årel och därvid huvudsakUgenägnar sig åt allmänpolitiska diskussioner, har naturligen dess beslutandefunktioner i stor utsträckning kommit all övergå på ombuden i ställföreträdarkommittén.Denna fungerar genom sina månatliga sammanträden som ett slags ståendekonferens för regerings-samarbetet i rådet. Ställföreträdarnas främsta uppgiftär atl förberedafrågor, som skall behandlas vid ministerkommitténs möten, diskutera och besvara denrådgivande församlingens rekommendationer tUl ministerkommittén ävensom ta slällningtill andra opinionsyttringar från församlingens sida, planeraoch styra det mellanstatiiga tekniska samarbetet, som bedrivs inom drygt 45expertkommittéer och över hundratalet underkommitléer, och la ställning tillresultatet av dessa kommittéers arbete, förbereda vissa europeiskafackministerkonferenser med anknytning tUl rådet och följa upp dessakonferensers rekommendationer på del praktiska politiska planet, saml beslula i admuiistrativaoch budgetära frågor, främsl berörande sekretariatels verksamhet (ungefär 600anställda) och genomförandet av det mellanstatiiga arbetsprogrammet som förnärvarande omfatiar omkring 250 olika aktivheter. Enfullständig redovisning av arbetet i släUföreträdarkommillén, vars mötesdagordningnormalt innehåUer 30 å 40 ärenden, skulle här föra för långt. I det följandebegränsas framställningen lill en redogörelse för ställföreträdarnas behandhngav vissa viktiga frågor med särskUd tonvikt lagd på rekommendationer tillregeringarna i form av resolutioner och svar som lämnats på den rådgivandeförsamlingens rekommenda- tioner.Därjämte redogöres kortfattat för arbetet i några av de störreexpertkommittéer, som förbereder ministerkommitténs beslut i fack-frågor, samtför två under årel hållna fackminislerkonferenser med anknytning tiUEuroparådet. a)Svar pä rekommendationer från rådgivande församlingen Sedanlång tid tUlbaka äger en dialog rum mellan den rådgivande församlingen ochministerkommittén rörande öst-västförbindelserna. Församlingensrekommendationer i frågan, som antas genom majoritetsbeslut, är dock iallmänhet betydligt mera långtgående än ministerkommitténs svar, om varsutformning enhällighet måste råda. Underåret har släUförelrädarna haft alt ta ställning lUl två försam-lingsrekommendalionerom ösl-västförbindelserna. I sitt svar på rekommendation 614, som antogs avförsamlingen , erinrar kommittén om att ministrarna diskuteraderekommendationen vid sitt 47:e möte och att den blev föremålför meningsutbyte med församlingens representanter vid ett därpå följande kollokvium.Frågan om förbindelserna mellan och utomstående stater kommer attstå kvar på kommitténs agenda. Den förklarar sig fortlöpande vilja begagnavarje tUlfälle att diskutera den med församlingen. Församlingens förslag omatt upprätta elt permanent organ för öst-västförbindelserna säges förtjänanoggrant övervägande, särskilt i ljuset av det rådande allmänpolitiska klimateti , konkreta tecken på en verklig önskan om samarbele och nödvändighetenatt fullt utnyttja befintliga organisationer. Kommittén riktar uppmärksamhetenpå de möjligheter till praktiskt samarbete som erbjuder och hoppasalt dessa kommer att utnyttjas bättre . Viddet 48:e ministermötet diskuterades församlingens rekommendation 638 om deallmänna och kulturella aspektema på öst-västförbindelserna, vilken antogs ijanuari 1971. slutliga svar kunde formuleras först iseptember sedan fyrmaktsavtalet om undertecknats. Detta avtal betecknasi svaret som ett uttryck för önskan att förbättra förbindelsema mellan de olikadelarna av . Kommittén avser att följa den fortsatta utvecklingen medstörsta intresse. 1 övrigt framhålles att diskussionen i ministerkommitténgivit belägg för att denna utgör ett lämpligt fomm för utbyte av åsikter mellanmed-lemsstatema rörande åtgärder för att uppmuntra till fruktbärande dialog ochsamarbele med . Beträffande utbytet på de tekniska och kulturellaområdena förklaras all kommittén är övertygad om att ökat samarbete för attlösa konkreta frågor av gemensamt intresse bidrar tUl avspänning i . Den hållerdärför fast vid den politik som följts och som innebär attEuroparådels mellanstalliga verksamhet på det tekniska planet är i principöppen för deltagande av alla europeiska stater som så önskar. Ministerkommitténdelar församlingens uppfattning om önskvärdheten av intensifierade kulturellakontakter och främjande av fritt utbyte av människor, idéer och informationeri hela . Vidsin oktobersession antog rådgivande församlingen rekommendation 648 om biståndtill flyktingarna från Östpakistan (nuv. Denna föranleddeministerkommittén att anta en resolution, vari uttalades att kommUténdelade församlingens oro över del synnerligentragiska läge som lett tUl atl över nio mUjoner människor övergivit sina hem iÖstpakistan. som man erinrade om de bidrag som redan lämnats avmedlemsländerna, vädjade kommittén till regeringarna att stödja FN:s Höge Flyklingkommissariesarbete på att samordna hjälpverksamheten och atl fortsätta, om möjligl öka sittbislånd till offren för händelserna i Östpakistan. b)Det andra Greklandsmålet Den9 överlämnade kommissionen för de mänskliga rättigheterna till ministerkommitténen rapport i det s. k. andra Grek-landsmålet. Detta hade sin upprinnelse i enanmälan, som de danska, norska och svenska regeringarna inlämnade tillkommissionen , med anledning av en rättegång som pågick i Athénvid vilken dödsdomar hade yrkats av åklagaren. De skandinaviska ländernahävdade i sin anmälan att rättegångsförfarandet och behandlingen av de åtaladestred mot vissa bestämmelser i konventionen om de mänskliga rättigheterna, vUkenvisserligen sagts upp av i samband med utträdet ur den 12december 1969 men vid lidpunkten för anmälan alltjämt var bindande för landet.På begäran av de anmälande regeringarna hänvände sig kommissionens ordförandetill den grekiska regeringen och begärde all inga dödsdomar skulle verkställasi awaktan på att målet hann behandlas av kommissionen. Del visade sig senare altingen av de åtalade ådömdes dödsstraff; det omedelbara syftet med aktionenuppnåddes således. Kommissionen, som i juli1970 förklarat sig behörig att la upp anmälningarna tUl prövning, framhöll isin rapport att den inle haft möjlighet att adekvat fullgöra sina uppgiflerenligt konventionen. Eftersom den grekiska regeringen vägrade atl samarbeta medkommissionen kunde denna, på grund av de speciella omständigheter som rått ifallet, inte tiUämpa den i konventionen föreskrivna proceduren och därmed ejheller utarbeta en rapport i enlighet med konventionens artikel 30 eller 31 (förlikningresp. konstaterande av eventuellt brott mol konventionens bestämmelser). Ställföreträdarkommitténsom behandlade frågan såg sig under omständigheternaföranlåten att endast ta kännedom om kommissionens rapport. Detär att märka att komnussionens ordförande hade gjort sin hänvändelse tUl dengrekiska regeringen närmast i personlig egenskap och utan stöd av uttryckligabestämmelser i konventionen. Hans aktion uppmärksammades av rådgivandeförsamlingen som vid sin session antog rekommendation 623, variman riktade uppmärksamheten på att konventionen inte innehåller några reglersom ger kommissionen, domstolen eller ministerkommittén befogenhet attföreskriva interimistiska åtgärder i brådskande ärenden. Församlingen föreslogdärför atl ministerkommittén skulle låta utarbeta elt tUläggsprotokoll,varigenom konventionen kompletterades i delta avseende. Frågan diskuterades av ställföreträdarkommitténi maj och i sitt svar till församlingen meddelade den alt expertkommUlén förde mänskliga rättigheterna fått i uppdrag att studera om det var önskvärt attutarbeta ett tilläggsprotokoll som gav konventionens organ, särskUtkommissionen för de mänskliga rättigheterna, den av församlingen föreslagnabefogenheten. Det tUläggs att expertkommUlén skall utarbeta etl förslag lUlsådant protokoU, om resultatet av dess utredning blir positivt. a) Konventioner m. m. (i) ratificerade med vissaförbehåll den europeiska bosättningskonventionen (jfr prop. 1971:26).Konventionen innehåller bestämmelser om fysiska personers etablering ochreglerar den rättsliga ställning som en konvenlionsstat inom sitt område ärskyldig att tillerkänna medborgare i annan konvenlionsstat. Den grundläggandeprincipen är att medborgare i konventionsstal skall i annan sådan stat vara irättsligt hänseende jämstäUd med landels egna medborgare, men konventioneninnehåller åtskilliga inskränkningar i denna princip. I fråga om de viktiga bestämmelsernaom rätten att förvärva, inneha och nyttja egendom samt alt utövaförvärvsverksamhet är en stat berättigad att behålla de restriktioner somgäller vid liden för konventionens ikraftttädande för den staten. (ii) ratificerade deneuropeiska konventionen om skydd av djur under internationell transport (jfrskr. 1971: 119). (iii) ratificerade deneuropeiska överenskommelsen om personer som medverkar i förfaranden videuropeiska kommissionen och domstolen för de mänskliga rättigheterna. En redogörelseför överenskommelsens innehåll har lämnats i skr. 1970: 39 s. 13. (iv) avgav enförklaring enligl artikel 46 i konventionen om de mänskliga rättigheterna och gmndläggandefriheterna, varigenom domstolens behörighet erkändes för en ny period om femår. v) Inga nya konventioner har öppnats 1971. har emellertid slutligt godkänttexterna till konventioner om statsimmunitet och om övertagande av lagföring ibrottmål. b) Resolutioner som antagits av ministerkommittén m. m. (i) Stipendier för studier av och forskning rörandeeuropeisk rätt I resolution (71)2, som antogs ,fastställde ministerkommittén vissa bestämmelser angående Europarådetsstipendier för studier av och forskning rörande europeisk rätt. Europarådetskall enligt dessa bestämmelser dela ut stipendier till jurister, somär medborgare i någon av medlemsstaterna, för komparativa rättsliga studiereller studier av rättsregler som berör europeisk organisation eller europeiskakonventioner och andra överenskommelser. (ii) ÅterkaUelse av körkort I resolution (71)28, som antogs ,rekommenderas medlemsstatemas regeringar att utforma regler om körkorlsåterkallelsepå grund av vägttafikbrott så att återkaUelse kan ske , att anståndmed återkaUelse kan meddelas och förenas med vissa villkor samt att återkaUelsekan avse rält att föra viss typ av fordon. I fråga om återkaUelse på gmnd av grova trafikbrottrekommenderas särskUt att återkaUelse sker, när föraren har gjort sig skyldigtill grov vårdslöshet och därigenom vållat annans död eller kroppsskada ellertill allvarlig smilning från Irafikolycksplats eller haruppträtt trafikfarligt under påverkan av alkohol eller annal bemsningsmedel.Vid övriga mindre allvarliga trafikförseelser bör återkaUelse ske dels omverklig trafikfara har uppstått i det särskilda fallet, dels vid upprepadeförseelser, även om varje förseelse för sig inle skulle vara grund för ålerkal-lelse. Vidare uppmanas medlemsstaternas regeringar att övervägainförande av etl s. k. poinlsystem för identifiering av förare som gör sigskyldiga till upprepade trafikbrott. Regeringarna rekommenderas också att företrädesvislåta körkortsåterkallelse på grund av trafikbrott beslutas av den domslol somprövar frågan om ansvar för trafikbrottet. I fall då körkorlsfrågan prövas avannan myndighet än domslol bör prövningen ske uiom så som möjligl eflerdet alt dom har meddelats i tra-fikmålel. I fråga om förfarandet vid prövningav körkortsåterkallelse rekommenderas bl. a. att föraren bör ha rätl tillförsvarare. Regeringarna anmodas även atl sörja för att registreringenav väglra-fikbrott centraliseras och alt beslul om körkorlsåterkallelseverkställs på ett effektivt säll. generalsekreterare bör vartfjärde år informeras om de ålgärder som har vidtagits i anledning avresolutionen. (iii) TUlämpningen av konventionen om inbördes rättshjälpi brottmål I resolution (71)43, som antogs ,uppmanas regeringarna i de medlemsstater vilka ännu inte har ratificerat deneuropeiska konventionen om inbördes rättshjälp i brottmål (jfr prop. 1961: 48)att göra detla . I övrigi rekommenderas regeringarna att vid lillämpning avkonventionen iakttaga vissa regler. Sålunda bör i kallelse till vittne ellersakkunnig alltid anges att kostnad för inställelsen kommer alt ersättas. Vidarebör den som är berövad friheten i en konvenlionsstat och överförs lill annan konvenlionsstatför vittnesförhör vid avtjänande av frihetsstraff få tillgodoräkna sig den tidsom har gått åt för hans hörande i den andra staten. Medlemsstaterna uppmanasvidare att i större utsträckning låta berörda myndigheter ikonventionsstaterna kommunicera direki med varandra för atl på så säll uppnåett snabbare och effektivare förfarande i ratlshjälpsärenden. Den stat somavslår begäran om rättshjälp bör utförligt motivera sitt avslag. (iv) angående internationellaköp 1 rekommendation 622, som antogs av den rådgivandeförsamlingen , uppmanas ministerkommittén att uppmuntra medlemsstaternaatt ratificera eller ansluta sig tUl Haagkonventioner angående intemationellaköp saml att försöka få till stånd ett gemensaml ställningstagande beträffandede reservationsmöjligheter som ges enligl konventionerna och sättet förkonventionernas tillämpning vid handelsförbindelser mellan stater. Vid diskussionen av denna fråga i ministerkommittén visadedet sig atl medlemsländemas regeringar är av olika uppfattning beträffande värdeiav dessa konventioner. Mot bakgrund härav framhåller ministerkommitténföljande i sitt svar lill församlingen. Den omständigheten att europeiskastater deltar i det arbele på en revision av dessa konventioner, som pågårinom kommission för handelsrätt, bör inle påverka fråganom ratifikation av konventionerna. Med hänsyn till de olika uppfattningar somframförts i kommittén i reserva- tionsfrågan skulle del knappast vara möjligl att enas omen rekommendation tUl medlemsstaterna med den inriktning församlingenföreslagit. upplyser vidare alt den europeiska kommittén förjuridiskt samarbete beslutat ta upp frågan om ratifikation av konventionernatill förnyad diskussion, när flera stater ratificerat dem. c) för juridiskt samarbete (CCJ) Den europeiska kommittén för juridiskt samarbele har underår 1971 hållit två möten. Kommitténs 15 :e möte ägde rum och det16:e mötet . I syfte att uppnå ökad rättslikhet mellan Europarådelsmedlemsländer pågår utredningsarbete på en rad områden inom olika kommittérunder CCJ. Bland de ämnen som är under utredning bör främst nämnas investeringsfonder,förenhetUgande av begreppet skadeståndsansvar, utomäktenskapliga barnsrättsliga ställning, konsumentskydd, den enskildes skydd i administrativaförfaranden samt ADB-behandling av internationella överenskommelser, lagtext,rättsfall och rättsstatistik. En handledning rörande erkännande ochverkställighet av utländska avgöranden på det civUrättsliga området är underutarbetande. Vidare har utarbetats ett förslag till rekommendation röranderegler om fordringspreskription och ett förslag tUl rekommendation rörande harmoniseringav lagstiftnmg rörande myndighetsåldern och andra åldersgränser. Förslagen ärnu under övervägande inom CCJ. CCJ har rekommenderat ministerkommittén att godkännautkast till konventioner om betalningsort för penningskulder, beräkning av tidsfrister,inrättande av ett system för registrering av testamenten och skadeståndsregleri biltrafik samt att öppna dessa konventioner för undertecknande. Därjämte barCCJ rekommenderat ministerkommittén att antaga en resolution rörande förenhetUgandeav de juridiska begreppen "domicile" och "". Underår 1972 kommer nytillsatta kommittéer att påbörja studier angåendelagstiftning om produktansvar och om privatlivets skydd vid automatiskdatabehandling av personinformation. En av ministerkommittén godkänd långtidsplan för CCJ:sverksamhet upptager bl. a. studier av den gifta kvinnans rättsliga ställningoch inbördes rättshjälp i administrativa ärenden samt frågan om en revision avden allmänna överenskommelsen om privUegier och immuniteter jämtetilläggsprotokoll. Beslut har ännu ej fattats om när studier beträffande dessaämnen skaU påbörjas. d> för brottslighetsfrågor (ECCP) ECCP har håUk sitt 20:e möte. Vid mötet, somhölls , behandlades bl. a. förslag till resolution om brottslighetbland migrerande arbetskraft. ECCP antog den föreslagna texten med vissaändringar och beslöt att överlämna åt ECCP:s att föra förslaget vidaretill ministerkommittén. Bland de frågor som har behandlats av ECCP:s under-kommittéermärks harmonisering av påföljder för vägtrafikbrolt, översyn av FN:sstandardminimiregler för fångars behandling, straffrättsliga aspekter på narkotUcaoch narkolikamissbmk saml behandling i gmpp och s. k. terapeutiskt samhälleinom fångvården. På ECCP:s arbetsprogram står bl. a. frågorrörande avkriminalisering, andra alternativ till fängelse än villkorlig dom,skyddstill- synoch liknande påföljder samt organiserad och professionell brottslighet. Isyfte alt samordna kriminologisk forskning anordnas årUgen konferenser förcheferna för de kriminologiska forskningsinstituten. Vid konferensbehandlades ämnet "Hur uppfattas kriminalitet och annat avvikandebeteende? e>Expertkommittén för de mänskliga rättigheterna Expertkommitténför de mänskliga rättigheterna fortsatte , såväl i plenum som inomtvå underkommitléer, sitt arbete med bl.