prop · FV0333 · 1972-12-31 00:00:00 — finner att konsumentprogram i radio och TVkan och bör förekomma i många ohka sammanhang och i rikt varierande former.Härvid bör en målsättning vara att verka för ökat konsumentmedvetande, stöd ochhjälp åt konsumenten genom upplysande, opinionsbildande och kunskapsgivandeprogram. F. n. vill dock inte företaget närmare precisera hur detta skall ske. menar att eftersom kommer att saknainflytande över hur konsumentupplysande material behandlas av tidningsredaktionernakan verket inte på denna väg nå den informationseffekt som i varje särskiltfall kan vara önskvärd. Detta kan däremot åstadkommas med information somsprids genom annonsering. Föratt möjliggöra ett kontinuerligt meningsutbyte kring den samhälleligakonsumentpolitiken är det enligt nödvändigt att detskapas en enda statlig konsumentpolitisk tidskrift, som vänder sig till en bredallmänhet. En faktaförmed-lande och debattinriktad tidskrift blir avväsentlig betydelse inte minst för strävandena att på ett lättillgängligt sättföra ut konsumentpolitiska tankegångar och åtgärder tUl mera allmändiskussion. Utöver denna debatt- och opinionsbUdande tidskrift föreliggerenligt rådets erfarenhet behov av en publikation, där konsumentforskningen ochprincipiella frågor behandlas ingående. Denna publikation skulle ha en klarttvärvetenskaplig inriktning och vara avsedd för en mer begränsad målgrupp.Även KO föreslår en konsumenttidskrift. Remissinstansernaanför inga principiella invändningar mot utredningens överväganden beträffandehemkonsulenternas uppgifter och ställning. a. och att den regionala organisationens ställning i förhållande till dencentrala och lokala organisationen bör preciseras. SPKkonstaterar att utredningen förutsätter att priskontorens personal i vissutsträckning skall medverka med sin sakkunskap i regional kon- Nämnden finner detta naturligt och ser ej heller något principiellthinder för att priskontorens arbete med hithörande utåtriktade uppgifter i ettlängre perspektiv utvidgas såväl absolut som relativt sett. KOmenar att det är av vital betydelse från konsumentskyddssynpunkt attallmänheten har tillgång till en instans på nära håll som kan lämna praktisktbistånd i konsumentangelägenheter. För det centrala organet innebär intima kontaktermed lokala och regionala organ en önskvärd möjlighet till kännedom om aktuellaproblem i breda konsumentkretsar. KO tUlstyrker att utbyggnad av den regionalaverksamheten kommer till stånd men förordar att den ges större omfattning änenligt utredningens förslag. ÄvenNO förordar en kraftigare förstärkning av den regionala organisationen. Statenshandikappråd betonar att även på det regionala och lokala planet är detangeläget med ett samarbete mellan samhällets organ för konsumentpolitisk verksamhetoch de handikappråd som är under tillskapande på länsnivå och på kommunalnivå. SHIOavråder från uppbyggnad av någon regional och lokal organisation. Som tidigareanförts är det enligt SHIO:s uppfattning viktigt att i första hand utbyggaAllmänna reklamationsnämnden med regional verksamhet. Delänsstyrelser som yttrat sig pekar genomgående på behovet av förstärkning avden regionala verksamheten. Detta allmänna krav på förstärkning framförs avmånga remissinstanser. menar att de av utredningen uppdragna riktlinjernaför konsumentarbetet kommer att innebära ökade krav på hemkonsulentkårenframförallt på det juridiska området men också på det utredningsmetodiska.Föreningen utgår från att hemkonsulenter i statlig och beredesmöjlighet till erforderlig fortbildning. erinrar om att förbundet tidigare framfört uppfattningen atthemkonsulenterna bör knytas till landstingen och inte tUl länsstyrelserna.Förbundet finner skälen för en sådan placering vara ännu starkare ,framför allt med tanke på att den rådgivande och upplysande verksamheten blirhuvuduppgiften för konsulenterna. Remissopinionenär splittrad beträffande synen på en lokal konsumentpolitisk organisa ti o n.Kommunerna motsätter sig genomgående ett kommunalt engagemang enligt deriktlinjer som utredningen anger. En aUmän mening bland remissinstanserna ärdock att det finns behov av en lokal verksamhet. Konsumentinstitutetfinner det väl motiverat, att såväl centralt som regionaltskall verka för ökade kommunala insatser på det konsumentpolitiska områdetenligt utredningens förslag. 4 1972.1 saml. Prop.1972: 33 50 anser dock att den önskade lokala verksamheten fordrarbetydligt större ekonomiskt stöd än utredningen föreslagit. delar utredningens uppfattningbeträffande frivilliga kommunala nämnder. Rådet framhåller dock att om enkommunal verksamhet ej kommit igång om exempelvis treår, bör en författningsreglering övervägas. En lokal konsumentverksamhetskulle utgöra ett stöd för den sociala verksamheten och kunna förebyggauppkomsten av vissa sociala och ekonomiska problem som belastarkommunerna. Även om konsumentfrågorna har en nära anknytning till de socialanämndernas arbetsuppgifter är det rådets uppfattning att frågorna, åtminstonei ett inledningsskede tills erfarenheter vunnits, förs till en friståendenämnd. Dessa synpunkter framförs även av KF-LO-TCO.Organisationerna konstaterar vidare att utredningen gör gäUande att kommunernaav likställighets- och rättvisehänsyn är förhindrade att gynna särskilda partsintressen.Principiellt anser organisationerna att tesen om samhällets neutralitet ipartskonflikter inte kan tiUämpas i konsumentpolitiska sammanhang. Samhälletsneutralitet mellan så ojämna storheter som konsument och producent skapar intejämvikt eller "rättvisa" i någon mening mellan parterna utan kan irealiteten innebära ett stöd för den starkare. Organisationen anser attverksamheten i de kommunala konsumentnämnderna bör utformas på samma sätt somi de sociala nämnderna. , och anser att behovet av verksamhet är så stort attnämnderna bör vara obligatoriska för kommunerna. Utredningens förslag tillstyrks av bl. a.Husmodersförbundet hem och samhälle, , . menar att det råder oklarhet omhur ansvarsfördelningen skall vara mellan å ena sidan konsumentnämnden och åandra sidan kommunens övriga organ. Någon svårighet att finna exempel, somvisar att fältet inrymmer många incitament till kompetenskonflikter,föreligger inte. Särskilt gäller detta i de fall kommunen står som producent avvaror och tjänster. Förbundet konstaterar vidare att de formella betingelsernaför kommunalt engagemang inom konsumentområdet ägnas förhållandevis stortutrymme i betänkandet. Trots detta förblir flera grundläggande frågor omkommunernas behörighet otillräckligt belysta. Redogörelsen för erfarenheternafrån försöksverksamheten med de sex lokala konsumentkommittéerna belyser dessaproblem. av ärendena utgörs av reklamationsfall. Enligt förbundetsuppfattning är rådgivningsverksamhet och vägledning vid reklamationstvisterönskvärd och ligger också inom nuvarande kompetensramar. Speciellalagstiftningsåtgärder är dock nödvändiga, om de Prop.1972: 33 51 lokala konsumentoiganen skall kunna biträda då reklamationsärendenaövergår till att bli rättstvister. Förbundet påpekar att erfarenheterna visar, att kommunernaav resursskäl måste inta en ytterst restriktiv hållning till nya uppgifter.Ett genomförande av det presenterade förslaget skuUe sannolikt medföra enutbyggnad av förvaltningsorganisationen, såvida inte omprioriteringar kangöras. Med hänsyn till det ansträngda ekonomiska läge kommunernai dag befinner sig i anser styrelsen det därför vara anmärkningsvärt, att utredningenhelt förbigått frågan om de kommunalekonomiska konsekvenserna. Förbundetunderstryker avslutningsvis starkt betydelsen av ökade samhällsinsatser för atttUlvarata konsumenternas intressen. Frågan om att tUlikapa särskUdakonsumentnämnder bör enligt styrelsens mening övervägas i ett senare skede, därman bättre kan överblicka den lokala verksamhetens omfattning och inriktning. Ytterligare utredning förordas också av grossistförbundoch RRV. Flertalet kommuner som yttrat sig anför liknandesynpunkter. I den män kommunerna tillstyrker utredningens förslag förutsätterman att den kommunala verksamheten skall bekostas med statsbidrag. Dennauppfattning delas av flera andra instanser, bl. Stockhob,... kommun menar att ytterligare uppgifter förkommunerna på det konsumentpolitiska området bör ankomma på socialnämnderna,för del alternativt hemkonsulenterna. Därvid bör statsbidrag utgå.Eventuella nya uppgifter bör dock självfallet vara helt frivilliga förkommunerna. Flera instanser bl. a. kommerskollegium, NO, KO,och kommun anser att den lokala verksamheten bör organiseraspå samma sätt som de nuvarande lokala konsumentkommittéerna. Beträffande lokalisering anför delegationenför lokalisering av statlig verksamhet att den inte anser, med hänsyn tillbeskrivningen av uppgifter för det föreslagna verket som utredningen lämnar,att det är oundgängligen nödvändigt att förlägga verket till stockholmsområdet.Delegationen anser att valet av förläggningsort för det föreslagnakonsumentverket inte bör bedömas isolerat utan i samband med att ställning tastill övriga föreslagna omlokalise-ringar. Delegationen föreslår således attortsvalet beträffande får anstå i avvaktan på delegationensslutrapport. 1972: 33 52 Statenskonsumentråd och delar utredningens uppfattning ochpåpekar att de flesta organ verket har kontakt med är förlagda tUl . Mednågra undantag instämmer remissinstanserna i utredningens förslag beträffande allmännareklamationsnämndens ställning. Konsumentinstitutetanför dock att denna fråga bör övervägas av juridisk expertis med hänsyn tillvad utredningen anför om problemen med allmänna reklamationsnämndensförvaltningsrättsliga ställning. ÄvenKO anmäler en från utredningen avvikande ståndpunkt. KO framhåller det närasamband som finns mellan ochkonsumentombudsmannens verksamhet. Många anmälningar till KO från enskildakonsumenter innefattar såväl klagomål över inköpta varor eller utförda tjänstersom anmärkning mot reklam och marknadsföring. beror detta på attkonsumenten först efter förvärvet av varan eller tjänsten kunnat konstatera attmarknadsföringen varit vilseledande eller eljest otillbörlig. Hos nämndenfinns också många reklamationsärenden som ger anvisning om otillbörlig marknadsföringmen där konsumenten inte haft intresse av eller vetskap om möjligheten attgöra anmälan tUl KO. Vidare torde ett fortlöpande studium av vissa typer avärenden hos nämnden kunna ge underlag för tillämpning av lagen om otillbörliga avtalsvUlkor.Kompetensuppdelningen mellan KO och är vidaresvår att förstå för enskilda konsumenter. KO föreslår att i avvaktan på enmera permanent lösning beträffande handläggning av vardagshvets köptvister börnågon form av organisatoriskt samband mellan nämnden och KO övervägas. Svenska journalistförbimdetintar en liknande ståndpunkt. SHIOföreslår att regionala reklamationsnämnder inrättas. Denna uppfattning delasäven av . Remissinstansernaär i allmänhet positiva till konsumentutrednmgens förslag att konsumentverketfår konsumentpolitiska uppgifter beträffande personbilar. menaratt de föreslagna arbetsuppgifterna allmänt sett är väl ägnade att stärkakonsumentupplysningen om bUar. Med hänsyn till bilismens storasamhällsekonomiska och konsumentpolitiska betydelse är det enligt NO naturhgt,att ett blivande konsumentverk ägnar hithörande frågor speciell uppmärksamhet.Liknande synpunkter förs fram av flera remissinstanser. 1972: 33 53 Statenshandikappråd anser det angeläget att allmänna åtgärder vidtas för att förbättrabilen och öka konsumenternas möjligheter att välja en ändamålsenlig bil. Vidgenomförandet av utredningens förslag måste även beaktas de speciella behov somhandikappade har. 1fråga om inriktningen av den framtida konsumentpolitiken på bilområdet anserAB att information även i fortsättningen kommer att haväsentlig betydelse. Enbart en förbättrad och mera hushållsanpassadupplysningsverksamhet är dock inte tiUräcklig för att lösa förekommandeproblem. MRF tillstyrker förslagen om konsumentupplysning beträffande fordonoch reparationer men menar att en del av förslagen inte synes ägnade att inågon avgörande mån bidra till att uppnå angiven målsättning. Enligtstatens konsumentråd och TCO präglas betänkandet inte i tillräcklig omfattningav det konsumentpolitiska synsätt som utredningen för fram i sitthuvudbetänkande. Motsatt uppfattning har . finner det angeläget att billeverantörer,bildetaljister och verkstäder blir representerade tillsammans medtrafiksäkerhetsverket och AB i de planeringsorgan ocharbetsgrupper som måste etableras för att utveckla och verkställa de olikaförslag som förts fram i betänkandet. Samtligaremissinstanser, som tar upp utredningens förslag om hushållsekonomiska analysersom underlag för åtgärder på bilområdet, ansluter sig i stort till dessa.Statens väg- och trafikinstitut ser med tillfredsställelse att man skapar enkanal för att nyttiggöra erhållet erfarenhetsmaterial, som framkommer somresultat av dels institutets forskning och utvecklingsverksamhet, dels dessdokumentationscentral. SPK anser sig kunna bidra med åtskilligt material ompriser och marginaler för bl. a. bilar, bildelar och bilreparationer. Enligt statenskonsumentråd bör analyser inriktas på att i påverkande syfte skapa underlag föröverläggningar med såväl samhällsplanerare som bilproducenter och för förslagtill lämpliga föreskrifter i sammanhanget. LRF menar att frågor rörandebilismen utgör en del av samhäl lets aUmänna transportproblem och måste ses iett större sammanhang än enbart ur hushållens synvinkel. LO anför liknandesynpunkter. Utredningens förslag om tekniskaundersökningar angående personbilar hälsas övervägande med tillfredsställelseav de remissinstanser som uttalar sig häröver. Statens trafiksäkerlietsverkdelar utredningens uppfattning om önskvärdheten av vidgad sådan undersökningsverksamhet.Statens väg- och trafikinstitut understryker betydelsen av den föreslagnainriktningen av åtgärderna. Institutet fäster uppmärksamheten på de fördelardet innebär att kombinera fältprov med simulering. Enligt KO är det sannoliktatt kan nå de bästa resultaten om den egna verksamheten fårkomplettera undersök- Prop.1972: 33 54 ningar och analyser, som utförs av andra organ isamhället. anser utredningens förslag vara av stort värdeför att få tillverkare att ytterligare beakta frågor om produktsäkerhet m. m.Statens provningsanstalt anför att erfarenheter från andra konsumentvaruområdenhar visat att provning verksamt bidrar till bättre produkter. AB Svenskbilprovning menar att det inte finns några principiella svårigheter att utvidgaundersökningsverksamheten inom företaget. Enligt bolagets erfarenheter harundersökningar av angivet slag, utförda efter i förväg noggrant upprättadeprogram och med användning av allmänt accepterade tekniskt-vetenskapligametoder, en betydande genomslagskraft på producentsidan. Därigenom kanväsentliga produktförbättringar komma till stånd. bilindustri- och bilgrossistföreninganser det finns anledning att även systematiskt studera behovet av regelbundetkvalificerat underhåll för att konsumentens berättigade krav på bUens säkerhet,tillförlitlighet och livslängd skall tillgodoses. KF-OK-Folksam instämmer i huvudsak i utredningenssynpunkter beträffande tekniska undersökningar och problemanalyser. Bestämmelserom t. ex. typgodkännande av reservdelar och vissa tillbehör kan dock få ennegativ effekt för konsumenten genom att priskonkurrens försvåras. Remissinstanserna tillstyrker i stort eller lämnar utanerinran utredningens förslag om varudeklarationer och andra informationssystemför personbilar. är berett att vidtypbesiktningarna göra de undersökningar som fordras för en i möjligaste månfullständig varudeklaration. VDN anser att betänkandet lämnar ett utmärktunderlag för att utveckla ett varudeklarationssystem bestående av bl. a.faktauppgifter och råd. KO anför emellertid att man börpröva förutsättningarna för att på detta område helt eller delvis genomföraobligatoriska varudeklarationer. Liknande synpunkter lämnas av KF-OK-Folksatn,KAK, MHF, M och TCO. Styrelsen för teknisk utveckling anser atttrafiksäkerhetsverket, som har erforderlig expertis, bör ställa uppkonsumentkrav på fordonen och kontrollera att kraven uppfylls av produkterna.Nära samarbete bör ske med . Utredningens förslag att begagnade bilar skall besiktigasi samband med överlåtelse tillstyrks i huvudsak av , ,styrelsen för teknisk utveckling, AB , ,grossistförbund-Sveriges industriförbund, , korrosionsinstitutet,KAK, MHF, TCO och LO. menar att skyldigheten också bör gällabilar och även omfatta andra motorfordon. AB Svensk bilprovninganser det angeläget att åstadkomma ett ökat konsumentskydd vid försäljning av begagnade bilar. Prop.1972: 33 55 medför behov av att förstärka AB Svensk bilprovningsresurser och kan genomföras tidigast från . Någraremissinstanser förordar dessutom att ytterligare åtgärder bör övervägas, t.ex. att ett system för konditionsbesiktning kommer till stånd eUeratt vägtrafikförordningen kompletteras med en bestämmelse om påföljd för densom säljer en bil som inte är trafik-säker. LO föreslår bl. a. att man införobligatorisk konditionsbesiktning med den föreslagna kontroUbesiktningen. Fleraremissinstanser ställer sig tveksamma till förslaget eller anser att det inteär tiUräckligt för att förbättra förhållandena. Synpunkter av detta slag försfram av , kommerskollegium, marknadsrådet, NO, SPK,, , och M. Statens konsiimentrådanför därjämte att det finns en del frågor kring själva köpet av begagnadebilar som utredningen inte alls behandlar. Rådet föreslår bl. a. att mannärmare utreder, vilka åtgärder som kan vidtas, för att förhindra att denorganiserade bilhandeln säljer begagnade bUar i otillfredsställande skick viamindre ansvarskännande bilföretag till konsumenten. Ett medel att åstadkommaförbättrade förhållanden inom bilbranschen är att införa ett system medsäkerhet som liknar det som finns inom sällskapsreseområdet för att tryggakonsumenternas ställning. M anför liknande synpunkter samt föreslår bl.a. för försäljning av begagnade bilar inför bestämmelser om en karenstidoch/eller körsträcka, inom vUken köparen kan förvissa sig om att den köptabilen är trafiksäker. Visar den sig inte vara trafiksäker skall köparen ägahäva köpet. Bilregisternämndenanser det nödvändigt att lösa frågorna om vad som händer ombesiktningsskyldigheten inte uppfyUs samt hur det administrativa handläggandetskall ske, innan något principiellt beslut fattas om det föreslagna systemet.Sveriges bilindustri- och bilgrossistförening är inte beredd att i detta skedetUlstyrka förslaget. Innan föreskrifter utfärdas om obligatoriskkontrollbesiktning vid ägarbyte bör de från konsumentens synpunktutomordentligt väsentliga frågorna om de civilrättsliga konsekvensernaklarläggas. MRFavstyrker bestämt förslaget om besiktning vid överlåtelse av bil. Om detgenomförs kan mindre nogräknad bilhandel komma att avstå från att rusta uppbilen i trafiksäkerhets- och konditionshänseende före försäljning. MAFhänvisar till MRF:s yttrande men anför att om besiktningsskyldighet införs manbör noga utreda hur mycket personal, som behöver tillföras AB Svenskbilprovning. Utredningensförslag till åtgärder för att på kort sikt förbättra konsumentskyddet vid bilreparationer,biträds i stort av de remissinstanser, som uttalar sig häröver. Flera anseremellertid att även andra åtgärder är erforderliga. 1972: 33 56 Utredningensställningstagande att inte föreslå något särskilt system för kontroll av bilverkstädermed motivering att det kan försvåra nyetablering och hindra mindre verkstäder inäringsutövningen delas av kommerskollegium, marknadsrådet, NO, SPK, AB Svenskbilprovning, grossistförbund-Sveriges industriförbimd och M. Marknadsrådetunderstryker att det från konkurrenssynpunkt torde vara angeläget att undvika auktorisationav verkstäder. SPK delar visserligen utredningens uppfattning men anser siginte kunna ta ställning i frågan enbart mot bakgrund av det material och deöverväganden som utredningen redovisar. Förhållandena i , där ettkontrollsystem till-lämpats , bör studeras mera ingående. Synpunktertill förmån för någon form av kontrollsystem eller krav på att närmare utredadenna fråga förs fram av , , ,, , statens provningsanstalt, , KF-OK-Folksam,SHIO, LRF, korrosionsinstitutet, MAF, MRF, ,, , och . KOanser att man bör införa ett system med stickprovsvis inspektion av reparationsaibeten och reparationsräkningar liknande det av utredningen skisserade. Enligt SIFUtalar starka skäl för att försöksvis införa ett frivilligt system, där även delauktorisationkan förekomma. KF-OK-Folksam finner det av utredningen framlagda materialetotillräckligt för ett definitivt ställningstagande i dessa frågor och förordaratt närmare utreder bilreparationsverksamheten.Korrosionsinstitutet understryker betydelsen av att normera förfarandet vidfullgod rostskyddsbehandling samt att auktorisera företag, som utför sådanbehandling. MAF avser att verka för både kvantitativt och kvalitativtförbättrade utbildningsmöjligheter. Förbundet kan inte förstå hur utredningenkommit till slutsatsen att ett licenssystem kan försvåra frånkonsumentsynpunkt önskvärda nyetableringar och förordar att det uppdras åtyrkesinspektionen att kontrollera bUverkstäder. Enligt MRF erfordras visskontrollverksamhet för att säkerställa konkurrens på lika villkor. Förbundetfinner det anmärkningsvärt att utredningen åberopar näringsfriheten som ettavgörande argument mot någon form av kontroll och anser att frågan bör utredasytterligare. MRF föreslår en reglering som liknar den s. k. avbetalningsöverenskommelseninom bilhandeln. TCO anser att konsumenterna har grundad anledning att krävakontroll av bilverkstäder. Den kan utföras av trafiksäkerhetsverkettillsammans med SPK och . LO kan inte nu uttala någon mening omhur ett offentligt besöks- och kontrollsystem skall utformas. Enligt LO börett licenssystem grundas på de rättsregler på arbetarskyddsområdet som syftartill att skapa en bättre arbetsmiljö och därmed ett bättrekonsumentskydd. Prop.1972: 33 57 Undersenare år har konsumenternas roll och ställning i marknadsekonomin fått enframträdande plats i den politiska debatten. Därvid har krav rests påoffentliga åtgärder för att stärka konsumenternas ställning. Begreppetkonsumentpolitik har fått utgöra en sammanfattande benämning på samhälletsinsatser i syfte att tillvarata konsumenternas intressen. Statsmakterna harvidtagit en rad konsumentpolitiska åtgärder. Blanddessa kan först nämnas den verksamhet, som bedrivs av NO och marknadsrådet ochsom har till syfte att motverka skadlig verkan av konkurrensbegränsning inomnäringslivet eller med andra ord att främja en effektiv konkurrens. En viktigroll har anförtrotts SPK, som utreder pris- och konkurrensförhållandena samtbedriver en löpande prisövervakning och upplysningsverksamhet. Isammanhanget kan nämnas vissa utredningar som behandlar frågor omdistributionssystemet och dess service till konsumenterna. Distributionsutredningenhar till uppgift att överväga de frågor som aktualiseras av handelnsstrukturutveckling och som har betydelse för konsumenterna. Butiksetableringsutredningenundersöker etableringsfrågor som har samband med kommunemas bebyggelse- och butiksplanering.Glesbygdsutredningen föreslår i ett delbetänkande (SOU 1971: 13) olika åtgärderför att vidmakthålla och förbättra försörjningen med kommersiell service iglesbygdsområden. Andrastatliga insatser syftar tUl att genom lagstiftning förstärka konsumentskyddeti viktiga hänseenden. Främst kan nämnas lagen (1970: 412) om otUlbörligmarknadsföring och lagen (1971: 112) om otillbörliga avtalsvillkor.Tillämpningen av dessa lagar ankommer på KO och marknadsrådet. ,som avlämnat ett delbetänkande (SOU 1972: 6) om beskattning av reklam,överväger reklamens roll i samhället. Urednihgen har även tagit upp frågan omvilka krav som från informationssynpunkt kan ställas på reklamen. I dettasammanhang kan även nämnas att utredningen om enhetlig reglering i gmndlag av yttrandefriheti massmedier bl.