prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — För anfall i öppen terräng krävs förstärkning med friståendestridsvagnsbataljoner. Förbandens utformning anpassas för strid i hela landet.Stridande delar med erforderligt understöd och underhåll ges terrängrörlighet.De mekaniserade .brigaderna ligger kostnadsmässigt mellan pansar-och infanteribrigaderna. Fristående bataljoner för självständig strid i övreNorrland innefattas i samtliga strukturer. Härutöver tillkommer iB-strukturerna fristående stridsvagnsbataljoner för strid i öppen terräng. Skytteregementena utformas för fördröjnings- ochawärjningsstrid i småbruten och betäckt terräng samt för awärjningsstrid medstöd av befästningar vid öppen kust. Förbanden följer i huvudsak samma organisationsmönstersom infanteribrigaderna men får lägre materieU kvahtet. Förbanden ingår endasti A-strukturerna och där endast på låg ekonomisk nivå. De lokalt bundna markstridsförbanden skaU, om möjligt medstöd av befästningar, försvara särskilt viktiga områden och objekt. Vissa förband skall i första hand kunna bekämpa sjömål. Förbandenskall kunna mobiliseras snabbt. 1 perspektivet ingår cykelskyttebataljoner, vämkompanier,övriga lo-kalförsvarsförband och fasta kustartUleriförband. Cykelskyttebataljonerna utformas för försvarsstrid ismåbruten och betäckt terräng. Förbandens utformning styrs av att äldrepersonal och materiel förs över från fältförbanden. Värnkompanierna utformas för försvarsstrid med stöd av ifred byggda befästningar. De avses huvudsakligen för försvar av flygfält ochhamnar samt av skansar vid kuster och gränser. De övriga lokalförsvarsförbanden utgörs av bl. a.artilleri- och ingenjörkompanier, luftvärns- och underhållsförband, avseddaför understöd av de lokalt bundna markstridsförbandens strid. Till förbandenförs över personal och materiel från de rörliga markstridsförbanden. Antalet lokalförsvarsförband görs i perspektivplanenavhängigt av antalet brigader (skytteregementen). 1 A-strukturerna är antaletlokalförsvarsförband därför genomgående högre än i B-strukturerna. De fasta kustartilleriförbanden utformas främst försjömålsbekämp-ning. De grupperas i anslutning tUl farvattenförträngningar,hamnar och troliga landstigningsplatser. 1 A-strukturerna nyanskaffas fastakustartUleriförband . 1 B-strukturerna avsättsinga medel för nyanskaffning, men befinthga eller redan beslutade förbandkvarstår resp. sätts upp. De utnyttjas och underhålls på samma sätt som iA-strukturerna. Övervattensstridsförbanden, skall bekämpa en angriparessjötransporter och sjöstridskrafter i samband med kustinvasion och lägga utmineringar. Härutöver skaU sjötransporter kunna skyddas. I B-strukturerna skallförbanden mer än vad faUet är i A-strukturerna kunna utnyttjas förkoncentrerade insatser. I perspektivet ingår olika ytattackförband, mmfartyg, minröjningsförbandoch helikoptrar. Ytattackförbanden utformas för anfall mot angriparenssjötransporter och sjöstridskrafter.De ges förmåga att verka under allaväderleksförhållanden. Förbanden utformas för att även skydda sjötransportermot anfall på, under och över ytan. Förbanden ges förmåga till snabb och vidbehov kustnära omgruppering meUan olika operationsområden. Som följd avawägningsprogrammets inriktning i B-strukturerna ingår i dessa företrädesvisytattackflottiljer, bestående av flottiljledare ochtorped(robot)-båtsdivisioner. Ytattackförbanden i övrigt består avtorped(robot)båtar och patrullfartyg. De sistnämnda avses för övervakning ochför strid på relativt korta avstånd i kustlandet och i skärgården. För vissaprioriterade sjöfartsskyddsuppgifter planeras korvettförband in i denekonomiskt högsta B-strukturen. Minfartygen utformas för att lägga ut omfattandemineringar och för att utbUda krigsbesättningar för hjälpminfartyg. Minfartygenges i stort sett samma omfattning i båda strukturerna. Minröjningsförbanden utformas för att säkraoperationsfriheten för våra sjöstridskrafter och för att medverka isjöfartsskyddet. De utformas för att delta även i försvaret motöverskeppningsföretag, främst genom utläggning av strandförsvarsmineringar.Minröjningsförbanden anpassas antalsmässigt till utvecklingen av förband föryt- och undervattensattack på de olika nivåerna samt till den prioriteradesjöfartens skyddsbehov. Mellan A- och B-strukturerna föreligger ingaprincipiella skillnader. Helikoptrarna utformas för ubåtsjakt, spaning,havsövervakning och transporter. Fjärrstridsförbanden skall i samband med invasion bekämpaen angripares stridskrafter, trupp- och underhåUstransporter och militäraanläggningar. Vissa förband skall kunna lägga ut minering. 1 A-strukturernaskall fjärrstridsförbanden i första hand kunna utnyttjas nära vår egen kusteUer landgräns och för understöd vid markstrid. I B-strukturerna skallfjärrstridsförbanden kunna utnyttjas för att bekämpa angriparens anfallsförberedelser.Kraftsamlad insats skall kunna ske främst när angriparen rycker fram mot vårkust eller landgräns. 1 perspektivet ingår ubåtsdivisioner samt tunga och lättaattackdivisioner. Ubåtsdivisionerna utformas för att anfalla en angriparestransporter av invasionsstyrkor och underhåU för dessa. Ubåtsförbanden gesförmåga att oberoende av teletekniska motåtgärder bekämpa även starkt skyddadetransporter, att lägga ut mineringar och att uppehålla sig inomett operationsområde för anfall och spaning. Ubåtsförbanden ges sammautformning i aUa strukturerna. De tunga attackdivisionerna utformas för anfall mot måltUl sjöss och på land. Mål som är starkt luftförsvarade och skyddade medteletekniska motmedd skall kunna bekämpas. Mål till sjöss skaU kunna bekämpasoberoende av väder och ljusförhållanden. Förbanden skall kunna samverka medmarkstrids- och ytattackförband och skall vid behov kunna kraftsamlas till ohkadelar av landet. Förbanden skall kunna utnyttjas som jaktflyg, främst förbekämpning av transportflygplan. 1 den högsta A-strukturen och i de två högreB-strukturerna fömtsätts att ett nytt attackflygplan utvecklas med högrekvalitet än i övriga strukturer. De lätta attackdivisionerna utformas för anfall mot svagtluftförsvarade mål tUl lands eller nära vår kust till sjöss. Förbanden skaUkunna utnyttjas för direkt samverkan med markstridsförband. De lätta attackflygplanenanvänds i fred som skolflygplan. Luftförsvarsstridsförbanden skall bekämpa en angriparesflygföretag mot vårt land. 1 alla strukturer skall luftförsvaret främst skyddavåra stridskrafter och de ledningsorgan som hör till dessa. Därutöver skallprioriterade objekt inom totalförsvaret i övrigt skyddas. 1 B-strukturernatvingas angriparen till längre tids förbekämpning än i A-strukturerna innaninvasionen kan fortsätta. 1 B-strukturerna skyddas totalförsvarsobjekt underförbekämpningsskedet i högre utsträckning än i A-strukturerna. 1 perspektivet ingår resurser för stridsledning ochluftbevakning (stril) samt jakt- och luftvärnsrobotförband. Strilsystemet utformas för det aktiva luftförsvaret ochför att förse totalförsvaret i övrigt med uppgifter om luftläget, så atterforderliga motåtgärder kan vidtas. StrUsystemet skall täcka hela landet ochdess utformning variera med struktur och ekonomisk nivå. Det är i B-strukturernaav högre kvalitet än i A-strukturerna. Jaktförbanden utformas i samtliga strukturer för att brytaeller reducera en angripares anfaUskraft genom luften. De utformas för att kunnabekämpa flygplan även i telestörd miljö. Jaktförbanden utformas för att kunnasättas in också som attackflyg mot kustnära sjömål och mål på marken. Antaletjaktdivisioner är högre i B-strukturerna än i A-strukturerna. Luftvärnsrobotförband med skilda prestandanivåer ingår iavvägningsprogrammet. För närskyddet av mUitära förband och viktiga skyddsföremålinom det mUitära försvaret och totalförsvaret i övrigt utformasluftvärnsrobotbataljoner. Andra luftvärnsrobotförband med högre prestandaskall komplettera luftförsvaret i lägen, när jaktförsvaret har försvagatsavsevärt under förbekämpningen. Behovet bedöms kunna tillgodoses endast i högreekonomiska nivåer. Förbanden skall kunna verka oberoende av strilsystemet ochutformas för insats mot mål på såväl låga som högre höjder. Överbefälhavaren anför att krigsmaktens utveckling påverkasav hur man värderar och avväger befintlig operativ styrka, operativ styrkaunder och på samt handlingsfrihet motperspektivet. Denna handlingsfrihet tar sig konkret uttryck i investeringar istudier, forskning och teknisk utveckling. De skilda mål som handlingsfrihetenkan omspänna kan enligt överbefälhavaren iUustreras av krigsmaktsstrukturernajämte de ohka typer av förband som kan ingå i dessa. Utgångspunkten för beskrivning av beslutstidpunkter ochhandlingslinjer mot perspektivet måste enligt överbefälhavaren vara befintligkrigs-och fredsorganisation vid perspektivplaneperiodens början("arvet"). Överbefälhavaren redovisar ingående läget inom krigsmaktenvid perspektivplaneperiodens början, dvs. den I juh 1972. Med utgångspunkt häri samt arvets aweckling haröverbefälhavaren analyserat beslutstidpunkter och handlingslinjer för attförverkhga intentionerna i krigsmaktsstrukturerna. Resultatet av denna analysredovisas i form av s. k. beslutsträd. Sådana beslutsträd finns utarbetade försärskilt kapitalkrävande och betydelsefulla delprogram. Samtliga brigadprogram är beroende av beslut om framtidavärnphkts-system samt krigs- och fredsorganisationens omfattning. Sådana beslutmåste enligt överbefälhavaren fattas , om enomorganisation skall kunna påbörjas . Inomdelprogrammen infanteri-, norrlands- och mekaniserade brigader påverkas denkvantitativa omfattningen av anskaffning av infanterikanonvagnar,artilleripjäser, terrängfordon, bandvagnar och nytt sambandssys- Inompansarbrigad-programmet avser det väsentligaste beslutet framtidastrukturinriktning (pansarbrigad eller mekaniserad brigad) och antaletbrigader. En del av nuvarande pansarbrigader innehåller stridsvagn 101 och 102vars livslängd upphör resp. slutet av . Övrigapansarbrigader innehåller stridsvagn 103 som efter modifiering under1980-talet bedöms kunna kvarstå in . Beslut att utveckla enstridsvagn som ersättning för stridsvagn 101 och 102 måste enligtöverbefälhavaren fattas . Ett alternativ kandärvid vara en modifierad version av stridsvagn 103. Inom de rörligakustartUleriför-banden måste beslut om eventueU anskaffning av ett nytt rörligtsystem fattas . Beslut om prototyputveckhng av ettsådant system, som är aktuellt i samtliga strukturer, måste fattas . Inom det fasta kustartiUeriet är ett beslut om fortsattanskaffning av tungt fast artilleri främst av intresse. Ett sådant beslut måsteenligt överbefälhavaren fattas . 1 slutet av blir det aktueUtmed beslut om anskaffning av ytterligare lätta fasta batterier. De sista motortorpedbåtama och de äldre torpedbåtarna,fregatterna och jagarna utgår och början av 1980-talet.Inom ytattackprogrammet måste enligt överbefälhavaren beslut fattas omstrukturinriktning av programmet, dvs. anskaffning av flottiljledare ochtorped/robotbåtar, eventuellt korvetter eller enbart torped/robotbåtar undermitten av . Beslut om anskaffning av patruUfartyg måste enligtöverbefälhavaren fattas . Vad gäller ubåtsförbanden måste beslut om anskaffning avubåt A 14, som f. n. är under projektering, ske . Denna typ skaU ersättautbåtarna av Abborren- och Hajenklassen som utgår under mitten och slutet av1970-talet. Vidare krävs beslut om anskaffning och tiUverkning av eninom landet utvecklad typ (A 17) eller beslut om studier rörande utlandsköp avde ubåtar som skall ersätta nuvarande ubåtar avDrakentyp. För de tunga attackdivisionerna behövs beslut omutveckling inom landet av ett nytt kvalificerat krigsflygplan, som i förstahand avses ersätta AJ 37 . Dennabeslutstidpunkt ligger enligt överbefälhavaren och måsteföregås av studier rörande olika kvalitetsalternativ. Alternativ tillutveckling inom landet av ett nytt flygplan är utveckhng av Viggenplattformen,licenstillverkning av utländskt flygplan eller köp av utländskt flygplan. Ombeslut fattas om utveckling av ett nytt flygplan inom landet, bör dettaföljas av ett anskaffningsbeslut . Enligt överbefälhavarenär utveckling inom landet av ett nytt kvahficerat krigsflygplan ettbeslutsalternativ endast på den högsta ekonomiska nivån i A-strukturerna och ide två högsta nivåerna i B-strakturerna. Beträffande de lätta attackdivisionerna gäller frågankvalitetsalternativ hos det flygplan som i börian och mitten av 1980-taletskall ersätta de nuvarande Sk 60-divisionerna. Denna beslutstidpunkt ligger islutet av 1 det ena av de f.n. två aktuellakvahtetsalternativen läggs huvudvikten på flygplanets funktion somvapenplattform (attackflygplan), medan huvudvikten i det andra alternativetläggs på flygplanets funktion som skolflygplan. Inom stridsledningsfunktionen är fyra olikakvalitetsnivåer aktuella. Den lägsta kvalitetsnivån som är aktuell i struktur A3 innebär inriktning mot freds- och neutralitetsfunktionen, medan den högstakvalitetsnivån som är aktuell i struktur B 1 innebär att stridsledningssystemetges en sådan uthållighet att luftläge och stridsledning kan lämnastotalförsvaret även efter ett förbekämpningsskede. Beslutstidpunkter för val avalternativ är mitten och slutet av . Fortsatta studier av olikakvahtetsalternativ pågår inom ramen för särskilda systemstudier. Den utveckling som f. n. pågår av flygplan JA 37 Viggeninom delprogrammet jaktdivisioner avses leda fram tiU beslut om anskaffning imitten av . JA 37 som ingår i aUa strukturerna skall ersättanuvarande J 35 Draken som utgår i slutet av 1970- och början av 1980-talet.Besluten inom delprogrammet rör därför enbart frågan om anskaffningensomfattning. Det militära försvarets programplaner Med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande uppdrog jag i mars1971 åt överbefälhavaren att utarbeta programplaner för det militära försvaretsom underlag för statsmakternas beslut om tilldelning och användning avresurser i stort under budgetåren 1972/73-1976/77. 1 direktiven angavs att som utgångspunkt för planeringenför vart och ett av budgetåren 1972/73-1976/77 skulle tills vidare gälla enutgiftsram för det mUitära försvaret om 6 230 milj. kr. i prisläge ,inkl. 370 milj. kr. för sociala kostnader. Beloppet motsvarar 6 380 milj. kr. För denna ekonomiska nivå skulle en fullständigpro-gramplan utarbetas. Härutöver skulle översiktliga programplaner redovisasför tre nivåer som fr. o. m. /74 har en annan inriktning än dentidigare angivna nivån, nämUgen en nivå som innebär en ökning av utgiftsramenmed 100 milj. kr. per budgetår, en som innebär en ökning med 50 milj. kr. ochen som innebär en minskning med 50 milj. kr. Dessutom angavs atti planeringen fick förutsättas att följande belopp skulle ställas tillförfogande utöver de angivna utgiftsramarna, nämhgen 40 milj. kr. budgetåret1972/73, 40 milj. kr. 1973/74 och 30 milj. kr. 1974/75. 1 samtliga nivåerskulle 50 milj. kr. av utgiftsramen reserveras för förbättring avvärnpliktsförmånerna. och överlämnade överbefälhavarentill Kungl. Maj:t programplaner för perioden /73-1976/77. I dessa behandlasdet militära försvarets utveckhng på fem ohkaekonomiska nivåer. Planerna omfattar bl. a. överbefälhavarens förslag tillawägning mellan operativ styrka på kort sikt och handhngsfrihet på lång sikt. Överbefälhavaren anför att direktiven ekonomiskt innebäravvikelser såväl frän hittillsvarande långsiktsplaner för perioden1971/721976/77 som från de ekonomiska utgångsvärden som har gäUt för den imars 1971 överlämnade perspektivplanen genom att man går över från planering ifast penningvärde till planering med enbart nettoprisindex som grund förprisregleringen. Planeringen i fast penningvärde har enligt överbefälhavarenvarit grunden för fasthet och rationaUtet i anskaffnings-, organisations- ochutbildningsverksamheten och en förutsättning för de erkänt goda resultatkrigsmakten har nått i dessa avseenden. Härtill kommer enligt överbefälhavaren ytterhgarekostnadsökningar av olika slag. I den horisontella ekonomiska nivån måstedärför enhgt överbefälhavaren /73-1976/77 reduceringarav storleksordningen . göras jämfört med vad överbefälhavarentidigare har planerat. Samtliga de fyra ekonomiska nivåer som har angetts idirektiven innebär enhgt överbefälhavaren att krigsmaktens reellaplaneringsinnehåll minskar i förhållande till den planering som harföretagits och som redan den enligt överbefälhavaren medför reducerad operativstyrka i förhållande till läget . Överbefälhavaren har därför valt attbenämna de i direktiven angivna fyra nivåerna minskningsnivåerna 1-4 (nivåerna M1 -M 4). Utöver de i direktiven angivna programplanerna haröverbefälhavaren bl. a. mot bakgrund av den information som har erhälhts vidperspektivplanearbetet utarbetat en programplan på en femte, högre ekonomisknivå, kallad bibehållandenivån (B-nivån). Programplanerna på övriga nivåerpresenteras som awikelser från B-nivån. B-nivån förutsätter enligt överbefälhavaren att före den 1juli 1972 fattade beslut skall förverkligas. skalldessutom den i förhållande reducerade operativa styrka som finnsår 1972 i stort vidmakthållas. Detta skaU ske genom att man täcker väsentligabrister som kommer att uppstå mot bakgrund av kravet på operativ styrka.Handhngsfrihet skall finnas att nå perspektivplanens alternativ. Överbefälhavaren har utnyttjat följande planeringsramar(milj. ; prisläge ). För B-nivån samt för nivåerna M 1 och M 3 haröverbefälhavaren utarbetat programplaner samt analyserat strategiska,försvarsindustriella och övriga konsekvenser. Nivåerna M 2 och M 4 harbehandlats endast översiktligt. Överbefälhavaren framhåller att programplaneringen primärtstyrs av de uppgifter krigsmakten skaU kunna lösa . De åtgärder somvidtas syftar tUl att så långt möjligt tillgodosesåväl behovet av operativ styrka som önskemålet att skapaförutsättningar för att kunna nå olika mål på . Exempel på de senarehar formulerats i det militära försvarets perspektivplan. Utgångspunkterna för programplaneringen har varit i stortdesamma som för perspektivplaneringen. I fråga om den internationella utveckhngen anseröverbefälhavaren att och deklarerade avsikt att somen följd av detta ratificera icke-våldsavtalet med och fördragetmed ter sig som ett väsentligt bidrag till strävandena att minska denpolitiska spänningen i . De nämnda avtalen baseras på en bibehållenmUitär maktbalans i under nu överblickbar tid. Den politiskaavspänningen får dock varaktig, reell betydelse först om den resulterar ikonkreta militärpolitiska åtgärder i form av sänkt rustningsnivå. Inga teckentyder enligt överbefälhavaren f. n. på en sådan utveckhng. Det internationella läget kommer enhgtöverbefälhavaren att innehålla starka inslag av intressemotsättningar ochkrisanledningar. Spänningsläget mellan supermakterna och de stora maktblockenhksom i åtskilliga faU också mellan andra stater kommer att variera. Så kommerockså konflikt- och krigsriskerna att göra. Supermakterna och stormakterna iövrigt kommer att behålla och vidareutveckla sina militära resurser. Risken förkrig ligger enligt överbefälhavaren främst i felkalkyl eller i upptrappning avursprungligen lokala konflikter. Överbefälhavaren framhåller i redovisningen avprogramplanerna att den svenska säkerhetspolitiken och det svenska försvaretsstyrka har stor betydelse för läget i och är av betydelse också förläget inom hela . Ett starkt och balanserat svenskt försvarbidrar enligt överbefälhavaren väsentligt till stabiliteten i ochminskar därigenom riskerna för krig inom detta område. Överbefälhavaren anför inledningsvis att den av fastställda målsättningen för krigsmakten utgör en allmängiltig pohtiskmanifestation. Målsättningen ställer också enligt överbefälhavaren ett antalkrav på försvaret vUket förutsätter ett samband mellan målsättningen ochförsvarets förmåga att uppfylla denna. Stridande förband och vapensystem somverkar i invasionsförsvaret prioriteras. Inom ramen härför tillgodosesinsatsberedskap och verkan under neutrahtet. Överbefälhavaren anför vidare att vid utformningen avplaner på ohka ekonomiska nivåer har avvägningen mellan kort- och långsiktigabehov varit det viktigaste problemet. De kortsiktiga behoven betingas därvid avde ekonomiska bindningar som blir en följd av beslut fattade ochav åtgärder som vidtas för att tillgodose den operativa styrkan under1970-talet. De långsiktiga behoven är beroende av de åtgärder som vidtas underprogramplaneperioden för att skapa handhngsfrihet att kunna nåutformningar av försvaret enhgt perspektivplanens skilda Dessa åtgärder påverkar försvaretseffekt . Awägningen mellan kort- och långsiktiga åtgärder bhremellertid enhgt överbefälhavaren svårare ju lägre den ekonomiska nivån ärtill följd av att det fria ekonomiska utrymmet minskar. Vid avvägning mellankort- och långsiktiga åtgärder har överbefälhavaren ansett det nödvändigt attprioritera sådana åtgärder som ger operativ styrka på kort sikt. 1 de olikanivåerna innebär detta följande. 1 B-nivån kan enligt överbefälhavaren avvägningen mellankort-och långsiktiga behov ske pä ett i huvudsak balanserat sätt.Grundtanken äratt i stort behålla den operativa styrka som finns år 1972.Samtidigt kan medel avsättas för att få i huvudsakgodtagbar handlingsfrihet att nå utformningar inom perspektivplanens helaspännvidd. I nivå M 1 måste såväl kort- som långsiktiga åtgärderbeskäras. Genom att prioritera åtgärder som ger effekt på kort sikt kanminskning i den operativa styrkan motverkas. En begränsad handhngsfrihet kanenhgt överbefälhavaren skapas för att nå utformningar på perspektivplanensnivåer 2 och 3. 1 nivåerna M2 och M3 är det enligt överbefälhavaren intemöjhgt att åstadkomma nödvändiga besparingar i förhållande till nivå M 1 genomen ytterhgare allmän reducering av såväl kortsiktiga som långsiktiga behov.Bristande balans måste uppstå efter programplaneperioden.Kraftiga ingrepp i ett fåtal kostnadskrävande funktioner måste enligtöverbefälhavaren vidtas. Snabb minskning av krigsorganisationen och införandeav kategoriklyvning för de värnphktiga är åtgärder som eventuellt skuUe kunnafrigöra erforderhga medel. Ett annat sätt är att avbryta utvecklingen avjaktflygplanet 37 . Kategoriklyvningen skulle enhgt överbefälhavaren behövauppgå till . Detta ger besparingar även omekonomisk kompensation ges de värnpliktiga som utbildas. Denna och i övrigterforderliga kvahtativa och kvantitativa minskningar av viktiga funktionerleder enligt överbefälhavaren till att den operativa styrkan under 1970-taletgår ned starkt och kommer att minska ytterhgare . Att avbryta utveckhngen av jaktflygplanet 37 Viggenfrigör enhgt överbefälhavaren medel så att man i nivåerna M 2 och M 3 underprogramplaneperioden kan nå nivå M 1 för övriga funktioner. De sedan andravärldskriget uppbyggda resurserna inom landet för utveckhng av flygplan kommersannolikt att raseras med direkta återverkningar på såväl den svenska industrinsom på möjligheterna att anskaffa flygplan som är speciellt anpassade försvenska förhållanden. Oberoende av om framtida flygplansystem anskaffas genomköp utomlands eller genom hcenstillverkning av utländska system leder dettaenligt överbefälhavaren till ett inte önskvärt beroende av främmande makt.Sådana alternativ är dessutom behäftade med stor osäkerhet i fråga om såvälekonomi som kvalitet och kvantitet för det framtida jaktförsvaret. 1 nivåerna M 2 och M 3 har överbefälhavaren med hänsyntill den operativa styrkan och handhngsfrihetenmot samt efter vägning av för- och nackdelar i övrigt sett signödsakad att utgå från att jaktflygplanet 37 inte utvecklas, trotsatt grundliga studier har visat att detta är ett för svenska förhållandenmycket väl lämpat jaktflygplan. Med hänsyn till att ett avbrytande av utvecklingen avjaktflygplanet 37 medför allvarliga operativa, ekonomiska ochindustriella konsekvenser har överbefälhavaren speciellt granskat ohkamöjligheter att reducera betalningsbehovet för JA 37 under programplaneperioden.Granskningen visar att en senareläggning av leveransstarten med ärmöjlig. Detta medför emellertid att attack- och spaningsversionerna av Viggenmåste anskaffas i avsevärt lägre takt än den i nivå M I planerade, vUket bl.