prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Generaltullslyrelsen bör innan beslut omgodkännande hänskjuta ärendet för yttrande till organisationer sora företrädersådana sora traditionellt ombesörjt förtuUningsarbetet, dvs. Godkännande bör enligt förbundels mening kunna lämnasgenerellt sålunda ej endast med avseende på deklarationer för viss importör och utan territoriell begränsning. Regeln om ansvar för importör, som ej beriktigar ombuds deklaration, anses i och för sig ändamålsenlig.Förbundet nämner i detta sammanhang, att ett flertal speditionsföretag redangenomfört rutiner som passar för en sådan regel. Kopia av den av speditörenifyllda varuanm'älan översänds till kunden för granskning och eventueUjustering. påpekar i likhet raedspedilörförbundet att styrelsens godkännande av ombud bör kunna ges generellt.Godkännandet bör enligt styrelsen dock eventuellt kunna lämnas med vissbegränsning. Styrelsen framhåller att frågan om godkännande av ombud inte fårlika slor praktisk betydelse om det i enlighet med styrelsens förslag inteutfärdas någon bestämmelse om vem som skall anmäla vara tUl förtuUning. Genom den föreslagna regeln alt importören inomangiven lid skall svara för deklarationen som om han sj'älv av gett den harenligt kommerskollegiums uppfattning ökad klarhet skapats ora ansvarsförhållandetjämfört med kommittéförslaget och säkerheten borde kunna vinna på att det blirden som bäst känner till importgodset som kommer alt ansvara för deklarationen.Det oaktat känner kollegiet sig ej övertygat att orabudsförfarandet ger entillfredsställande säkerhet när fråga är om herataget gods. För attimportörens ansvar i samraanhanget skall bli reellt bör i vart fall krävas altombudet åläggs att ge importören del av sin deklaration. Ett förslag av ettpar handelskammare atl speditör skall få helt träda i importörs ställe ansersig kollegiet däremot ej kunna tiUstyrka. Under förutsättning att den som anmäler vara tillförtuUning skall svara för deklarationen bedömer m.fl. att den föreslagna tidsfristen för rättelse av deklaration,sora läranats genom ombud, är tUlräcklig. För och handelskammareframstår det föreslagna straffansvaret sora orimligt. Enligt handelskammarenförefaUer det nämligen föga troligt att de importörer, som på gmnd av bristandetulllekniska kunskaper och personalresurser tvingas anlita speditörer vidförtullningen, skulle vara i stånd att korrigera sinaspeditörers eventuellt begångna fel i tulldeklarationerna. Handelskammarenföreslår vidare att även deklaration som lämnas av ombud för importör fårundertecknas av anställd i förtroendeställning hos ombudet. Att så bör få skeanser också andra remissinstanser. Som förut nämnts lämnar riksskatteverketdepartementspromemorians förslag om förfarandet för fastställelse av tull ochannan avgift utan erinran. Verket konstaterar att det system sora tUlämpas ifråga om mervärdeskatt vid omsättning inom landet fungerat tUlfredsställandeoch bl. a. medfört att fel i beskattningen kunnat rättas utan attbesvärsförfarandet behövt tillgripas. Liksom flertalet övriga remissinstanser avslyrkergeneraltullstyrelsen förslaget. Styrelsen föreslår i stället att det system medomtulltaxering som föreslagits av luUagstiftningskommittén införs. Detta systemär enligt styrelsens bestämda åsikt klart att föredra. Styrelsen framhålleratt förhållandena i mycket är annorlunda vid imporl än vid den inrikes beskattningenoch anför bl, a. följande. Det kan sålunda förutses att en inte obetydlig delav importen kommer att tulltaxeras utan deklaration och alt avlämnaddeklaration med tiUämpning av föreslagna och nödvändiga dispensmöjligheter ejs'ällan kommer att vara ofuUständig. 1 dylika fall måste tullmyndigheten fattabeslut om tulltaxeringen. Beträffande den del av importen som kommer atttulltaxeras efter fullständig deklaration, får man räkna med en vissfelprocent belräffande deklarationerna. I vUken omfattning detta blir fallet ärsvårt att fömtse men det torde inte vara orealistiskt att räkna med att fel avbeskaffenhet att böra rättas kan föreligga beträffande av antaletsändningar. Det skuUe förorsaka stora olägenheter att låta ett så osäkertmaterial Ugga till gmnd för tulluppbörd och handelsstatistik och göraerforderUga korrektioner i efterhand. Man kan därför knappast underlåta attgöra en viss kontroll av deklarationerna redan i samband raed inläranandet.För att slippa en raera omfattande kontroll på senare stadium torde det iregel vara mest praktiskt att göra kontroUen i samband med inlämnandet sånoggrann att man kan meddela ett tuUtaxeringsbeslut. Fömtsättning härför finnspå ett helt annat sätt när det gäller tulldeklarationer än vad fallet är raedskattedeklarationer, då de förra till skUlnad från de senare förutsätts varaåtföljda av fakturor och liknande handlingar till styrkande av riktigheten. Underangivna förhållanden har man knappast möjlighet alt tillämpa det system med"spontan" inbetalning av deklarerat belopp sora gäller beträffandepunktskatter och mervärdeskatt. I departemenlsförslaget har också fömtsätts attdelta inte skulle tillämpas i fråga om kredit-varuhavare, vilka även ifortsältningen torde komma att svara för den helt övervägande delen avimporten. och andra avgifter skulle beträffande kreditvamhavare betalasförst sedan beloppen påförts vederbörande i särskUd tuUräkning såsora f, n.sker. Beträffande kontanl-betalande deklaranter torde det vara i ännu högregrad påkallat alt betalning sker först sedan avgiftsbeloppen fastställts ochpåförts vederbörande. Vad nu anförts innebär också att man inte kan ha någon nyttaav den för punktskatter och mervärdeskatt gällande regeln att preliminärtbeslut skall anses fattal i och med avgivandet av deklarationen. Tvärtom synesen regel av denna innebörd för importens vidkommande vara ägnad att skapaförvirring. I motsats till vad departementspromemorianfömtsätter har man sålunda att räkna raed att tuUrayndigheten måste fattabeslut om tull och annan avgift i varje särskilt faU. I likhet med lullagstiftnlngskommiltén ansergeneraltullstyrelsen det vara angeläget att felaktiga beslut kan rättas utanomgång. Detta kan naturligtvis tänkas ske genom det i departementspromemorianefler mönster från skalleområdet föreslagna systemet med preliminära beslut.Tillämpning av delta system på tullområdet skulle emellertid enligt styrelsensuppfattning vara förenad med betydande olägenheter. Beslut om tull och annaninförselavgift måste sålunda, framför allt med hänsyn tiUklassificeringsprobleraen, i regel anses vara behäftat med betydligt störreosäkerhet än fastställelsen av förat berörda skatter. Man får därför räkna medatt även varahavare, som inte avser alt anföra besvär, i slor utsträcknmgkommer att begära slutligt beslut för alt därigenom förkorta den tid undervUken krav på högre avgift kan resas. Många koraraer förmodligen att göra detredan i deklarationen, andra sedan de fått del av tullmyndighetens preliminärabeslul. Detta koraraer att förorsaka mycket administrativt besvär. Vidaremedför det extra omgång för såväl som varahavaren att slutiigtbeslut först måstebegäras och meddelas innan besvär kan anföras. Detta blir särskUt påtagligt omvamhavare, vUket inle sällan lorde komma atl inträffa, anför besvär överpreliminärt beslut, oaktat sådant beslut ej får överklagas. Styrelsen har i övrigt inte något all erinra motatt de särskUda reglerna för uttagande av tull och annan avgift vidunderdebitering på gmnd av oriktiga uppgifter av varuhavaren getts formen avbestämmelser om eftertuUtaxering i stäUet för förlängd besvärstid som kommitténföreslagit. har ej heller något alt erinra motförslaget om eftertulltaxering. är av sararaauppfattning som general-tvUlstyrelsen och hemställer att elt system medomtulltaxering ersätter de bestämmelser departemenlsförslaget innehåller orafastställelse av tull och annan avgift. Det frarahålls att förslaget fömtsätteratt fullständiga deklaralioner avläranas och att dessa inte skall behöva bliföreraål för beslut i varje särskUt fall. Om emellertid, somnäringslivsorganisalionerna föreslagit, endast partieUa deklarationer skaUbehöva lämnas, måste tullmyndigheten fatta beslut om tulltaxeringen. Även omfullständiga deklarationer i princip skulle föreskrivas måste i åtskilliga falldispenser från bestämmelserna lämnas. Också i dessa fall måste då beslut omtulltaxeringen fattas. och de övriga organisationerna anförvidare synpunkter som överensstämmer med vad generaltullstyrelsen anfört idenna del. TUl de nu nämnda organisationernas yttrandeansluter sig hantverks- och industriorganisation. , handelskammaresamt handelskamrama i , och anser att den tid av fem årinom vilken eftertulltaxering föreslås kunna ske är för lång och föreslår tvåår i stället. menar atl det är oriktigt att i detta sammanhangdra en paralleU till skalteförfattningarna. Vid tulllaxeringen uppkommernämUgen problem av helt annan art. Svåra av-vägrungsfrågor kan t, ex. uppkommavid fastställande av varans tullpliktiga värde och dessa bör ej håUassv'ävande som . Utvecklingen på tuUtaxeringsområdet har, somframgått av det tidigare anförda, lett tiU alt tulltaxeringen numera endast imindre omfattning grundas på undersökning av godset från sida. Dethar blivit nödvändigt att i betydande omfattning verkstäUa taxeringen pågmndval av handlingar som företes eller uppgifter sora lämnas av dem som harhand ora importen. De reformer i fråga om tullproceduren sora jag i detföregående förordat nödvändiggör att denna ordning raås- tetillämpas i än större omfattning, Saratidigt uppställer sig krav på enreglering av frågan hur dessa uppgifler skall lämnas, närmast i form av någotslags deklaration, Härora har i stort sett enighet rått vidreraiss-behandlingen, Tullagsliftningskoramitténhar för sin del ansett att tulltaxeringen i slörsla möjliga utsträckning börgrandas på uppgifter som läranas av importören och att godsundersökning börkomma i fråga för kontroll endast i särsldlda fall och då det inle utanavsevärd olägenhet går att få erforderliga uppgifter om varan på annat sätt. bör importören därför i en skriftiig vamanmälan lämna sådanauppgifter om varans beskaffenhet att dess klassificering enligt gällandetulltaxa med statistisk varuförteckning kan bestämmas. Vidare skall i stortsett i överensstämraelse med gällande ordning lämnas sådana uppgifter somerfordras för faststäUande av varornas tullpliktiga v'ärde eller kvantitet. Ivissa fall skall det härvid vara tilhräckligt att importören hänvisar tillfaktura eller andra handlingar med uppgifter om varan. Undantagsvis skallkompletterande muntliga uppgifter få lämnas, I fråga om mer sporadisk importhar komraittén ansett det rimligt att i allmänhet inte fordra andra uppgifterän sådana som är tiUgängUga hos importören. Kommitténs ståndpunkt är i övrigtatt de lämnade uppgifternas anpassning för tulländamål, dvs, angivandet av detstatistiska numret och uträknandet av det tullpliktiga värdet, bör verkställasav , i den mån importören inte finner det praktiskt att själv utföradetta arbete, Idepartemenlspromemorian föreslås som huvudregel att importören skall lämna endeklaration innehåUande bl, a, varans nummer enligt tuUtaxa och statistiskvaraförteckning, kvantitet och tullvärde samt den tull eller annan avgift sombelöper på varan. Kan importören inte uppge varans nummer får han enligtförslaget i stället lärana sådan beskrivning att varan kan klassificeras medledning av beskrivningen. I vissa faU, bl. a, när vara införs i olika postervid skilda tillfällen, kan preliminär deklaration förekomma. Generaltullstyrelsenkan för särskilt fall bestämma att erforderUga uppgifter om varan skaU länmas iannan ordning än i form av tulldeklaration och kan också för särskild importföreskriva undantag från föreskrifterna om vad fuUständig deklaration skall innehålla.Det påpekas att tuUtaxeringsförfarandet, även om deklaration ej lämnas, Istörsta möjliga utsträckning skall grundas på uppgifter från importören. Närdet gäller varor som förs in av resande och annan liknande privatimportföraisätts tulltaxeringen komma att tillgå på ungefär samma sätt sora hittUls. Vid remissbehandlingen har meningarna ideklarationsfrågan främst bmtit sig när det gäUer deklarationsskyldighetensomfattning. De remissinstanser som företräder näringslivet avstyrker det ipromemorian framlagda förslaget och förordar i ställettullagsliftningskommitténs förslag, övriga remissinstanser lämnar i huvudsakförslaget i promemorian Deklarationsskyldigheten bör dock enligt kommerskoUe-gium ide fall dåhemtagning inte är aktuell kunna begränsas tUl vad tull-lagstiftningskommitténföreslagit. framhåller för sin del behovet av atttullverket ges möjlighet att medge undantag från deklarationsskyldigheten. I remissyttrandena hävdas sålimda å ena sidan attdeklarationen kan och bör vara fullständig och alltså innehålla såväl ett klartangivande av varans art och klassificering som uppgift om det värde på vUkettull eller annan avgift skall beräknas samt avgiftssats och på varan belöpandetull och andra avgifter. Deklarationen skaU sålunda vara klar för beslut omtuUtaxering. Å andra sidan hävdas att deklarationen varken kan eller behöverinnehålla mer än en för tulltaxeringen tillräcklig beskrivning av varans art,eventuellt med hjälp av faktura och de uppgifter som kan fordras för beräkningav tullvärde m, ra. Argumenteringen för att deklarationen görs så fullständigsom möjligt är förhållandevis klar och entydig. Ett sådant deklarationssystemskulle, framhåUer man, möjliggöra en effektiv rationalisering av tuUverketsarbete. Det hävdas också att det större ansvar för importörerna, som dennaordning iimebär, gör det lättare att införa den tidigare berörda snabbahemlagningen av gods och därmed underlätta en mer rationell godshantering.Argumenten mot elt fullständigt deklarationssystem är svårare alt värdera.Detta betyder inte att de är av mindre vikt. Det hävdas att svårighetema såvälatt klart identifiera varoma för tulltaxeringen som att fastställa dettullpliktiga värdet är så slora att det inte kan begäras att importörema skallpåta sig ansvaret för uppgiflerna. Man menar också att ett krav på fullständigdeklaration skulle, även om svårighetema kan övervinnas, förorsaka importöremabetydande merarbete och kostnader. Vad beträffar möjUghetema för dem som har hand omimporten att fullgöra en deklarationsskyldighet som innefattar såvälvaruklassificering och beräkning av tullvärdet som ett angivande av tull ochandra avgifter som belöper på varorna torde det I det kanske övervägandeantalet fall inte föreligga några större svårigheter. De flesta varor ärrelativt lätta att klassificera. Tullvärdet är i de flesta fall detsamma somvarans inköpspris. För många importörer är det fråga om upprepad import avsamma vamslag och företagen har ofta en betydande, på många års verksamhetgmndad erfarenhet i hithörande frågor. måste emellertid konstaterasatt varaklassificeringen i många faU är mycket svår även för utbUdad expertisoch att tullvärdets fastställande ibland måste grandas på invecklade rättsligaoch ekonomiska bedörrmingar. Efter övervägande av de nu berörda förhåUandena ochmed beaktande av önskemålet om en fortsatt rationalisering av tuUarbetet harjag stannat för förslaget att en i princip fullständig deklaration bör krävas. Storhänsyn måste dock uppenbarligen tas till de obestridliga svårigheter med ensådan deklarationspUkt som framhållits från näringsUvets sida, oavsett attstraffansvar enligt varusmugglingslagen endast kan komma i fråga vid uppsåteUer grov oaktsamhet. Tullmyndigheterna bör därför få rätt att medge lättnaderi kravet på deklarationens fullständighet eUer, om skäl därtill föreUgger,tUlåta att erforderliga uppgifter lämnas på annat sätt än i form avdeklaration. Tullmyndigheterna bör också kunna medge att preliminär deklarationfår avges ora slutlig deklaration inte kan lämnas . berördalättnader i kraven på deklarationspliktens omfattning bör enligt min meningmedges generöst . .Det bör ankomma på att se tUl alt en smidig och successiv anpassningtill det nya förfarandet blir möjlig. bör givetvis i största möjligautsträckning stå importörerna till tjänst med upplysningar i samband meddeklarationemas upprättande. synes det också påkallat,som flera remissinstanser påpekat, att genomför en allmäninformationsverksamhet rörande den nya tullproceduren, I detta sammanhang villjag också nämna att jag i ett senare avsnitt kommer att föreslå attgenerallullslyrelsens befogenheter alt meddela förhandsbesked utvidgas. Med den ordning jag här förordat finner jag inteskäl att göra någon skillnad i bestämmelserna mellan hemtagare och andra.Deklarationsplikt bör dock inte gälla belräffande varor som förs in av resandeoch annan liknande privatimport. Tulltaxeringen bör här tillgå i huvudsak påsamma sätt som f. n. Jag vUl här tillfoga endast ett pardetaljanmärkningar. När det gäller angivande av varunummer i deklarationen böri tullagen endast krävas antingen varans nummer i tulltaxan eller varansstatistiska nummer enligt arbetstaxa. Skyldigheten att i övrigtlämna uppgift för statistiskt ändamål bör lämpligen regleras i annan ordning.Vidare måste som bl. a, jordbmksnämnden och kommerskollegium framhåller sådanauppgifter lämnas som behövs med hänsyn tUI gällande regleringar med avseende påImporten, Vad särskUt gäller jordbmksprodukter m. m. kan påpekas att rättavgiftssats som regel endast kan anges, om det statistiska numret är känt.Någon valfrihet i fråga om angivande av nummer föreligger därför inte i sådanafall utan det statistiska numret måste anges. Vem som skall vara skyldig att avge deklarationsammanhänger med vem som skall ange vara till förtuUning.TuUagstiftningskommittén, som inte funnit påkallat att närmare reglera vem somskall ange vara tUl förtuUning, förordar att importören skall varadeklarationsskyldig, dock utan att närmare bestämma importörsbegreppet, EnUgtdepartementspromemorian skall importören såväl ange vara till förtulhiing somavge deklaration.Som importör anses härvid den för vars räkning varan förs in, om han är bosatthär i landet, och i annat fall den som inför varan. Vid remissbehandlingen av departementspromemorianhar flera remissinstanser stäUt sig kritiska till bestämningen avimportörsbegreppet. förordar att uttrycket importör ges sammainnebörd i tuUagen och förordningen om mervärdeskatt m. fl.skatteförfattningar, som tUlämpas som tullagen. Fleraremissinstanser, bl, a. generaltullstyrelsen och representanter förn'äringslivet, har anslutit sig tUl tullagsliftningskomraittén i frågan vem somskall anmäla vara till förtuUning och sålunda inte funnit behov föreligga avnärmare bestämmelser härom. De förordar vidare att den som anmäler vara tUlförtuUning även skaU vara deklarationsskyldig. För egen del finner jag vissa fördelar vara attvinna med denna sistnämnda lösning. Jag förordar sålunda att deklaration skallavges av den som anger vara tiU förtuUning. Någon närmare föreskrift ora vemsom skall vara skyldig att ange vara tUl förtuUning synes inte påkallad. Närdet gäller hemtagaren bör dock föreskrivas att denne skaU vara skyldig att angevara, som tagUs hem, till förtuUning. Bettäffande frågan om tidpunkten för anmälan tUlförtuUning och deklaration föreslås i departementspromemorian att hemtagareskall få ange varan till förtuUning och deklarera inom den tidgeneraltullstyrelsen bestämmer, dock efter det varan tagits omhand. Förslaget överensstämmer i princip med vad tuUagstiftningskommittén föreslagitoch har i stort sett inte mött någon erinran vid remissbehandlingen. Jag kan isak ansluta mig tUl förslaget. Den tid, inom vUken vara senast skaU anges tUIförluUning, bör i regel inte överstiga . I särskUda faU kan emellertiden något längre lidsfrist behövas. Viss längsta tid bör därför ej fastslås ilagen. I övrigt bör vara anges till förtuUning och deklareras ellerom den förvaras i frihamn, på tuUupplag eller tuHager innan förvaringen upphör. Både enligt kommittéförslaget och enUgt departementspromemorianskall ombud kunna anlitas vid avgivande av deklaration. De flesta remissinstansemahar också ansett att en sådan möjlighet bör finnas. Jag delar dennauppfattning. SkaU någon få använda sig av ombud för att ange vara tUl förtuUnmgoch deklarera för den, måste regeln dock vara att han svarar för attuppgifterna i deklarationen är rikliga. I departementspromemorian föreslås attimportören skall svara för deklarationen som om han själv avgett den, såvidahan inte inom tte veckor efter det deklarationen avgetts lämnar ny deklaration.Remissinstanserna har i huvudsak lämnat detta förslag utan erinran. Tankenbakom förslaget, vilken jag finner vara riktig, är att den som lämnardeklaration genom ombud skall vara skyldig att inom angiven tid rätta sådanaoriktiga uppgifter i deklarationen, som kan föranleda att tull eller annaninförselavgift undandras statsverket eller att vara införs i sttid mot förbud.Om han åsidosätterdenna skyldighet, skall han kunna fällas tiU ansvar enligt varusmugglingslagen.I luUagen bör därför upptas en bestämmelse om skyldighet att företa rättelse.Den häremot svarande sanktionsbestäm-raelsen bör ha sin plats ivarusmugglingslagen. Till frågan ora ändring i vamsraugglingslagen återkommerjag , SpedUörer och andra, som anlitas sora ombud, bör vara godkända avgeneraltuUstyrelsen. Ombuden bör på det sätt generaltullstyrelsen föreskriveröverlämna kopia av avgivna deklaralioner till sina uppdragsgivare. Vid sidan av det nu nämnda ombudsförfarandet börfinnas möjlighet för tulhnyndighet att medge att tulldeklaration lämnas avnågon som är anställd hos den deklarationsskyldige och som kan anses inta förtroendeställninghos denne eller om deklaration lämnas genom sådanl ombud som nämnts av någon som innehar sådan anställning hos ombudet. Idepartementspromeraorian föreslås inte någon bestäraraelse ora skyldighet attanmäla i efterhand upptäckta bristfälligheter i deklaration eller andrauppgifler sora lämnats till ledning för förtullningen. Att förslag till ensådan bestämmelse ej framlagts har motiverats med att erfarenhet av den nyatullproceduren bör avvaktas. förslag innebärdäremot att en skyldighet i nu berörda hänseenden införs och enligtgeneraltullstyrelsens uppfattning är detla nödvändigt. Till stöd för sinuppfattning har styrelsen bl, a, åberopat att det, med hänsyn till dentidspress under vilken importproceduren ofta måsle genomföras, lätt kaninträffa att uppgift som lämnats om vara i deklaration eller annan handling, pågrund varav tulltaxering sker, efteråt visar sig oriktig ulan alt uppsåt elleroaktsamhet kan läggas uppgiflslämnaren till last. Leverantören har t, ex,levererat större kvantitet än som angetts i den faktura på vilkendeklarationen gmndar sig. Vad kommiltén och generaltullstyrelsen anförtförtjänar beaktande och jag förordar därför att en bestämmelse av angivet slaginförs. Även om en sådan beslämmelse främst har betydelse i de fall där hemtagningsförfarandetej tillämpas bör den gälla även vid hemlagning. Det bör påpekas att i de falldär godkänt ombud anlitats den tidigare berörda regeln om skyldighet attföreta rättelse bör gälla i första hand. Förutsättning för anmälningsskyldighet bör vara altuppgiften föranlett eller kan föranleda att tull eller annan avgift undandrasstatsverket eller att vara införts i strid mot införselförbud. Anmälan bör skeinom , som lämpligen kan bestämmas från den dag dåförhållandet upptäckts. En sådan anmälningsskyldighet bör dock inte gälla ifråga ora förhållande sora upptäcks efter det beslut varigenom tulleller annan avgift för varan fastställts. Som generaltullstyrelsen föreslagitbör skyldigheten således ej gälla om tiden gått ut för anförande av besvär överbeslutet. Styrelsen har också föreslagit att underlåtenhet att fullgöraanmälningsskyldighet sanktioneras 1 saml Nr 110 genomen bestämmelse i varusmugglingslagen. För min del finner jag det varatillräckligt att underlåtenhet att göra anmälan regelmässigt föranleder ansvarför tullförseelse. Den för vars räkning vara införts bör varaanmälningsskyldig, oavsett ora han låtit annan t. ex. en spedilör angevaran till förtuUning och deklarera för den.