prop · FV0369 · 1972-12-31 00:00:00 — EnHgtmin mening skulle bestämmelsernas sakliga innebörd bättre komma till uttryckoch nyssnämnda formella inadvertenser undvikas, om paragrafen utformas som ettkrav på vad en understödsförenings stadgar skall innehålla i fråga omskyldigheterna att medge rätt till fribrev och återköp. I viss anslutning tUlsakkunnigförslaget, som följt denna linje, förordar jag att stadgandet, mediakttagande av vissa redaktionella jämkningar i förhållande tilldepartementsförslaget, får följande lydelse: "Understödsföreningsom meddelar pensions- eller kapitalförsäkring skall, därförsäkringsinspektionen ej medger undantag på gmnd av särskilda olägenheterför föreningen, vara skyldig att på i stadgarna angivna villkor medge medlem,som utträder eller uteslutes ur föreningen, rätt till fribrev eller ock, vidkapitalförsäkring, rätt till återköp. Rätten till fribrev eller återköpfår i stadgarna inskränkas endast med hänsyn tUl den minsta tid, varunderförsäkring skall ha gällt, det lägsta belopp, som skaU ha erlagts i avgifter,eller det lägsta värdet å fribrevs-eller återköpsrätten." Logikensynes kräva att den lagstadgade skyldigheten att minst låtaverkställa försäkringsteknisk utredning anknytes till någon viss tidpunkt. I UFLhar femårsperioden knutits till registreringsåret för understödsföreningen.Eftersom den periodiska skyldigheten enligt förslaget kan inträda med kortareintervaller än och skall gälla även för äldre föreningar, går det integenerellt att räkna med jämna perioder från första registreringen. Det blir dånödvändigt att precisera såväl periodens längd som dess utgångspunkt i tiden iföreningens stadgar. Detta bör rimligtvis framgå av lagtexten i förevarandeparagraf, förslagsvis genom att i första punkten av första stycket anges, attstyrelse för understödsförening minst "enligt vad istadgarna anges" skall låta verkställa försäkringsteknisk utredning. Genom nämnda tilläggmarkeras också bättre att första stycket avser den stadgeenliga förpliktelsenatt låta göra försäkringsteknisk utredning i motsats till den i det föreslagnatredje stycket åsyftade extraordinära skyldighet, som försäkringsinspektionendärutöver äger ålägga styrelsen. Den föreslagna formuleringen beträffande dennasenare skyldighet synes ha lagt tonvikten i alltför hög grad vid attinspektionen äger ge sådant föreläggande "som inspektionenbestämmer" och har i övrigt icke på önskvärt sätt preciserat innebörden avskyldigheten. Av lagtexten bör sålunda tydligare framgå, att denförsäkringstekniska utredningen kan avse både annan tid och annat fall änförut angetts i paragrafen. Den extraordinära karaktären av skyldigheten börvidare 1972: 69 210 markerasgenom att som förutsättning för åläggande anges att det finnes påkallat avsärskild omständighet. Lämpligen kan stadgandet upptagas som andra stycke iparagrafen och erhålla följande lydelse: "Närså av särskUd anledning finnes påkallat, kan försäkringsinspektionen åläggaförenings styrelse att också och i annat fall än som följer av vadförut sagts låta verkställa försäkringsteknisk utredning." Iparagrafen anges att premiereserv skall beräknas för varje försäkringsgren ochutgöra skUlnaden mellan kapitalvärdet av föreningens framtida utgifter förlöpande försäkringar och kapitalvärdet av de avgifter som föreningen kan haatt ytterligare uppbära för dessa försäkringar. Här införes i lagtextenbegreppet "löpande försäkringar" utan att definieras. Det synes varahämtat från lagen om försäkringsrörelse. I 262 § nämnda lag stadgas att iförsäkringsbolags balansräkning skall såsom skuld under benämningenförsäkringsfond upptagas värdet av bolagets ansvarighet på grund av delsinträffade försäkringsfall (ersättningsreserv), dels löpande försäkringar(premiereserv), dels ock, där rörelsen avser livförsäkring, tilldeladåterbäring. I detta stadgande ställes sålunda "löpande försäkringar"i motsats till inträffade försäkringsfall och ansvarighet på grund avinträffade försäkringsfall inräknas inte i premiereserven. Det synes på grundhärav tvivelsamt, hur begreppen löpande försäkringar och premiereserv förhållersig till de föreslagna likalydande uttrycken i den föreslagna lagtexten. I gäUandeUFL (17 § andra stycket) anges premiereserven motsvara det belopp, varmedkapitalvärdet av "gällande utfästelser" och på dessa belöpandeframtida förvaltningskostnader överskjuter kapitalvärdet av de avgifter, somförsäkringstagarna har att ytterligare erlägga. Därestinte den hittiUs använda terminologin lämpligen kan användas i den nya lagen,vilket jag finner godtagbart, bör på grund av det anförda enligt min meningantingen i lagtexten ges en definition av vad som i UFL förstås med löpandeförsäkringar eller ock i motiven till förebyggande av missförstånd göras ettklarläggande uttalande om innebörden därav. Enligtförsta stycket i förevarande paragraf skall vid det årliga bokslutet för varjeverksamhetsgren vad av intäkterna ej åtgått för kostnader avsättas till enförsäkringsfond för verksamhetsgrenen. Ingen erinran synes i sak vara att göramot förslaget att överskotten automatiskt öses in i försäkringsfonden. En kompletteringav regeln, som anger hur det skall förfaras, om uppkommerunderskott, torde emellertid vara önskvärd. Erinras må att gällande laginnehåller en regel i sådant hänseende. I 18 § fjärde stycket UFL föreskrives,att uppkommet överskott , då försäkringsteknisk utredning inteupprättas, skall reserveras intill tiden för nästa sådan utredning för atttagas i anspråk, därest och i den mån underskott å rörelsen uppstår ellermedlen enligt den utredningen erfordras för föreskriven fondavsättning. Om överskotten vid det årliga bokslutet skall avsättastill försäkringsfonden på föreslaget sätt, torde man kunna utgå ifrån attuppkommande underskott normalt också skall redovisas mot fonden. Men det kanju inte vara uteslutet att förening önskar täcka ett visst underskott på annatsätt, t. ex. genom överföring från fria fonder. Vi föreslår därför att förstastycket kompletteras med en regel av innehåll, att uppkommande underskottavräknas mot försäkringsfonden, om det inte täckes i annan ordning. Visar försäkringsteknisk utredning, att försäkringsfondöverstiger vad som behövs för att täcka premiereserven jämte en tjugondeldärav, får enligt andra stycket i förevarande paragraf överskjutande beloppeller del därav undantagas från försäkringsfonden "om stadgarna medgerdet". Av uttalanden i remissprotokollet synes framgå, att det äravsett att undantagande enligt andra stycket skall få ske endast i fall närstadgarna innehåUer ett positivt medgivande därtill. I detta sammanhang måerinras om att enligt 11 § andra stycket 12 stadgarna skall ange grunderna förfondbildning. Det är sålunda inte tillräckligt att stadgarna iakttager tystnadi fråga om undantagande av medel från försäkringsfonden. "Om stadgarnamedger det" är med andra ord inte Hktydigt med att stadgarna ej utgörhinder för åtgärden. Den avsedda innebörden skulle komma fram tydligare, omdet förstnämnda uttrycket ersattes med "om stadgarna innehållerbestämmelse enligt vilken det får ske". Bestämmelsen i andra stycket omfattar enligt sinordalydelse inte det fallet, att försäkringsfonden enligt stadgarna skall haviss minsta storlek, överstigande vad som anges i andra stycket, innanundantagande av medel från fonden får ske. Av bestämmelsen torde emellertid fåanses följa att i sådant fall undantagande som sker i enlighet med stadgarnainte på grund av avfattningen av tredje stycket kräver tillstånd avförsäkringsinspektionen. Vad angår bestämmelserna i tredje stycket är tydligt att försäkringsinspektionenvid sin tillståndsgivning har att iakttaga föreningens stad- Prop.1972: 69 212 Om i dessa föreskrives att medel får undantagas frånförsäkringsfonden först när denna nått viss angiven storlek, bör sålundainspektionen inte kunna medge undantag i strid därmed. Någon särskUd bestämmelsedärom torde inte behövas. Vi föreslår att andra stycket jämkas i enlighet med detförut anförda. Innebörden av det i andra stycket angivna villkoret förundantagande från försäkringsfond "om stadgarna medger det" synes mig repliera på departementschefens uttalande att det i lagen föreskrivnakravet på försäkringsfondens storlek, innan undantagande får ske, är ett minimivUlkoroch att det framförallt för en del mindre föreningar av soliditetsskäl kanfinnas behov att införa stadgebestämmelser, som gör varje nedsättning av fondenberoende av inspektionens tiUstånd. Med den utgångspunkten har jag svårt attläsa uttrycket "om stadgarna medger det" såsom annat än en erinranatt undantagande från försäkringsfonden, sedan denna nått i lagen angivenminimistorlek, får ske om stadgarna inte utgör hinder. I och för sig torde ensådan erinran vara överflödig, eftersom det synes självklart att en föreningsstadgar skall följas, likaväl som det är självklart attförsäkringsinspektionens medgivanden enligt tredje stycket inte får lämnas istrid mot stadgarna. Jag kan därför inte förorda en skrivning, som innebär kravpå ett positivt medgivande i stadgarna. Det må påpekas att med den nya lagensmetod att ösa in alla överskott i försäkringsfonden redan omtalandet i stadgarnaatt återbäring eller utbetalning av understöd från fri fond kan förekomma måsteanses förutsätta att undantagande från försäkringsfonden får ske. 24 § Lagrådet: Placeringsreglerna i 24 § första stycket upptar i punkt 6skuldförbindelser med säkerhet i form av panträtt på grundval av inteckning säväli fastighet som i tomträtt. I konsekvens härmed synes i punkt 9 somplaceringsobjekt böra godtas inte blott föreningsfastighet utan ocksåföreningen tillhörig tomträtt, i båda fallen intill de gränser och med debrandförsäkringsvillkor som enligt punkt 6 gäller beträffande inteckning.Lagrådet föreslår att lagrummet ändras i överensstämmelse härmed. Ordet "synnerliga" torde innebära en alltförstark restriktivitet. Lämpligen kan det utbytas mot "särskilda". Prop.1972: 69 213 38 § Lagrådet: För att man skall få med det fall som avses i 37 § andrastycket torde den sista satsen i förevarande paragraf lämpligen kunna ges följande avfattning: "----- innan slutgUtigt föreningsbeslut om änd ringen fattades". 51 § Lagrådet: Med hänsyn till innehållet i 81 § tredje stycket EFL (hänvisningejtill 40 § EFL) bör i förevarande paragraf, förslagsvis i ett nytt andrg stycke,stadgas att bestämmelserna i 30 § förevarande lag om årsredovisning skall ägamotsvarande tillämpning på slutredovisning. 55 § Lagrådet: I överensslämmelse med vad som föreskrivs i 54 och 56 §§torde i förevarande paragraf, lämpligen i ett nytt andra stycke, böra stadgasatt, om likvidationsbeslut fattats på flera föreningsstämmor, vad i förstastycket andra punkten sagts skaU gälla beslutet på den sista stämman. 66 § Lagrådet: I förevarande paragraf, som motsvarar 76 § UFL, behandlasverkan av registrering i förhållandet till tredje man. EnHgt sistnämnda lagrumkan mot den som inhämtat kännedom om vad registret beträffande visst förhåUandeinnehåller å den tid, varom fråga är, ändring i förhållandet inte åberopas medlaga verkan, där han inte visas ha haft vetskap om ändringen. Bestämmelseninnebär att den som träder i förbindelse med föreningen alltid skall kunnaförlita sig på vad registret utvisar, exempelvis i fråga om vem som fårföreträda denna, när han ingår avtal med föreningen. Vid tUlämpningenav 76 § UFL torde det vara utan betydelse, huruvida föreningens medkontrahentinhämtat upplysning om registrets innehåll avtalet ingicks ellervid någon tidigare tidpunkt, fömtsatt givetvis att ändring ej antecknats iregistret före avtalets ingående. Enligt den nu föreslagna paragrafen kan ändring iförhållande som antecknats i registret inte med laga verkan göras gällande motden som inhämtat upplysning om förhåUandet före den tidpunktdå han åberopar upplysningen, försåvitt han inte visas ändå ha haft vetskap omändringen. Paragrafen torde Hksom 76 § UFL vara avsedd att regleraendast sådana fall, när registret vid den aktueUa tidpunkten inte avspeglar detverkliga förhållandet. Prop.1972: 69 214 den enligt sin ordalydelse även fall när ändring skett iregistrerat förhållande och ändringen verkligen registrerats före sagdatidpunkt. I de sist angivna fallen skulle, om paragrafen tUlämpas enhgtordalydelsen, tredje man kunna förlita sig på en upplysningur registret. Det skulle alltså kunna dröja upp emot en iregistret införd anteckning om ändring får verkan mot godtroende tredje man. Ensådan ordning kan knappast vara ändamålsenlig och torde, såsom förut antytts,inte heller vara avsedd. Det kunde förtjäna att undersökas i vad mån det vorelämpligt att för understödsföreningar införa bestämmelser motsvarande dem i 105§ EFL. Beträffande ekonomiska föreningar i allmänhet krävs emellertid för atten anteckning i föreningsregistret skall kunna åberopas mot tredje man tillskillnad från vad som gäller enligt UFL att kungörande i viss ordning harskett. Att beakta är vidare att hänsyn till den allmänna omsättningens krav kantänkas motivera andra regler för ekonomiska föreningar i allmänhet än förunderstödsföreningar. I brist på närmare utredning saknar lagrådet möjlighetatt bedöma i vad mån en lösning efter den antydda linjen kan vara lämplig. Med hänsyn till det anförda och då bestämmelsen i 76 § UFLsåvitt upplysts inte vållat några svårigheter i tillämpningen synes i nuvarandeläge den bästa lösningen vara att utan ändring överföra innehållet i nämndaparagraf till den nya lagen. Lagrådet föreslår att nu förevarande paragrafändras i enlighet härmed. 68 § Lagrådet: Förevarande paragraf har utformats i viss anslutning till287 a och 337 §§ försäkringsrörelselagen. I första stycket avses att föreskriva skyldighet förföretag eller sammanslutning, vars verksamhet uteslutande syftar till attbiträda understödsförening vid verksamhetens bedrivande, att hålla sina böckeroch räkenskaper m. m. tillgängliga för försäkringsinspektionens granskning ochatt i övrigt lämna av inspektionen begärda upplysningar rörande sin verksamhet.För att den i första stycket föreskrivna skyldigheten enligt 67 § 1 och 3 skallfå rätt inriktning bör där lämpHgen anges, att bestämmelserna i 67 § 1 och 3äger motsvarande tillämpning i fråga om företag eller sammanslutning av angivetslag. Den i andra stycket avsedda befogenheten förförsäkringsinspektionen att efter Kungl. Maj:ts medgivande förelägga företag eUersammanslutning, med vilken understödsförening har intressegemenskap, att av-länmaredovisning över intressegemenskapen har sin motsvarighet i 337 §försäkringsrörelselagen men skUjer sig från denna i huvudsak i två avseenden,utan att det särskUt motiverats. Dels har befogenheten enligt andra stycketgjorts mera vidsträckt och kommit att omfatta inte 1972: 69 215 endastaktiebolag och ekonomisk förening utan även annan förening och liknandesammanslutning, med vilken intressegemenskap kan föreligga. Dels har den legalaförutsättningen för sådant föreläggande, nämligen att det med hänsyn tilltillsynsverksamheten finnes nödigt, ej medtagits i lagförslaget. Det är ganskaoklart var gränserna går fÖr rätten till insyn hos föreningar och andraliknande sammanslutningar, och behovet att sträcka insynen längre än tillaktiebolag och ekonomiska föreningar har ej särskilt motiverats. Med hänsyntill att Kungl. Maj:ts medgivande skall krävas för föreläggande varom här ärfråga, har lagrådet dock ej någon erinran mot den föreslagna vidgningen. Vadgäller nyssnämnda legala förutsättning för insynsföreläggande, att sådantfinnes nödvändigt med hänsyn till tillsynsverksamheten, bör den enligtlagrådets mening uttryckligen anges också i förevarande paragraf, och lagrådethemställer att sådant tillägg göres till stadgandet. Bedömandetav hur stor del av kostnaderna för tillsynsverksamheten som bör bestridas avstatsverket och hur mycket som rimligen kan tas ut av understödsföreningarnaligger i huvudsak utanför lagrådets granskningsuppgifter. Detfinns emeUertid en principiell aspekt på avvägningen av bidragen, som inteberörts i remissprotokollet men ändå bör uppmärksammas, nämligen relationenmellan understödsföreningarnas bidrag och de bidrag som försäkringsbolagen haratt bestrida. Enligt67 § UFL får det årliga bidraget, som fastställes av Kungl. Maj:t, bestämmashögst till 1/av föreningens hela inkomst av avgifter, lägst 100kronor. Samma grund gäller enligt 292 § lagen om försäkringsrörelse förförsäkringsbolagen med avseende å avgifter fÖr försäkringar, som tUlhörrörelsen här i riket, dock med ett minimum av . Enligt förslagetskall understödsföreningarnas bidrag nu få bestämmas till högst avföreningens hela inkomst av avgifter och en promUle av föreningensnettokapitalavkastning med ett till förhöjt minimum. Motivetför att den erforderliga höjningen av föreningamas bidrag delvis skaU uttagasefter en ny gmnd, nettokapitalavkastningen, är i och för sig vägande. Den grupptjänstepensionskassor, som blivit fribrevskassor, undgår att lämna bidragenligt nu gällande avgiftsnorm, och de bör bära rimlig del av tUlsynskostnaderna.Men den nya bidragsnormen har inte lagts bara på fribrevskassor utan jämntjocktpå understödsföreningarna. Även om en sådan norm måhända är godtagbar vid eninbördes jämförelse understödsföreningarna emellan någon belysning härav gesdock inte i remissprotokollet så uppkommer det läget för exempelvislivförsäkringsföreningarna att deras bidrag kunde utgå efter 1972: 69 216 enmera betungande norm än som gäUer för försäkringsbolagen. Det synes rimligt attuppställa åtminstone det likställighetskravet att bidragsgrunderna inte fårinnefatta någon diskriminering för understödsföreningarnas del, i den måndessa föreningar arbetar på samma områden som försäkringsbolagen, i synnerhetsom föreningarna genom lag är förmenade att driva affärsmässigförsäkringsrörelse. Detlikställighetsproblem, som här uppmärksammats, kan tänkas löst efter olikavägar. Antingen kan nettokapitalavkastningen övervägas som bidragsnorm ocksåför försäkringsbolagen eller också kan dess tillämpning bland understödsförenmgamapå lämpligt sätt begränsas tUl vissa tjänstepensionskassor. Vilkade praktiska konsekvenserna blir för exempelvis livförsäkringsföreningar, omden föreslagna formella olikställigheten i bidragsnormerna skulle införas, äromöjligt att bedöma på grundval av det framlagda materialet. Följderna blir ibetydande grad beroende av vUka promille-satser som Kungl. Maj:t bestämmer förbidragen från understödsför-ningarna och för bidragen från försäkringsbolagen. Likställighetsaspektenbör sålunda beaktas, i första hand vid ett förnyat övervägande av utformningenav den nya bidragsnormen nettokapitalavkastningen eller i vart fall vidfastställandet av bidragsbeloppen. Enligtsåväl UFL som FL har Kungl. Maj:t bemyndigats att bestämma om de bidrag somskall erläggas för bestridande av kostnaderna för tillsynen. Lagarna innehållerendast de allmänna ramarna för bidragens storlek. I sådant hänseende gälleratt bidrag inte får överstiga av understödsförenings ellerförsäkringsbolags inkomst av avgifter. Minimibidrag utgör för förening 100kronor och för bolag . Deaktuella bidragen enligt Kungl. Maj:ts bestämmelser uppgår i princip förunderstödsförening till en promiUe och för försäkringsbolag tiU 1,2 promUle avavgiftsinkomsten. Bidrag är bdoppsmaximerat tUl förunderstödsförening och for försäkringsbolag. Iförevarande lagrum föreslås ramen vidgad i så måtto att högsta bidrag förunderstödsförening skall vara av avgiftsinkomsten och en promille avföreningens nettokapitalavkastning. föreslås minimibidraget skolahöjas tiU . Attsålunda även nettokapitalavkastningen skall utgöra grund förbidragsbestämningen sammanhänger med de speciella förhållandena hos fribrevskassorna.Såvitt avser den inbördes relationen mellan olika slag av understödsföreningarsynes en utvidgning av föreslagen art av bidragsunderlaget vara rimlig och ejkunna föranleda erinran. 1972: 69 217 Vid en jämförelse med vad som gäller förförsäkringsbolagen kan de föreslagna rambestämmelserna förunderstödsföreningarna sägas formellt innefatta en hårdare belastning.Avgörande för frågan om föreningarna i realiteten kommer att belastas hårdareblir givetvis hur Kungl. Maj:t närmare utformar bestämmelserna om bidrag. Häromframgår av uttalande i remissprotokollet att meningen inte är att skärpaunderstödsföreningarnas bidragsplikt i sådan grad att bidragen som fallet iprincip är med försäkringsbolagens bidrag täcker hela tillsynskostnaden. Detallmänna skall sålunda också fortsättningsvis bekosta viss del av tillsynenöver föreningarna. Vidare inhämtas av årets statsverksproposition (BUaga 9Finansdepartementet) att försäkringsinspektionen föreslagit, att bidrag skallerläggas av understödsföreningarna med av avgiftsinkomsten och 0,2 promUleav nettokapitalavkastningen, samt att departementschefen biträder dettaförslag. Av försäkringsbolagen erlägges som nämnts bidrag med 1,2 promilleav avgiftsinkomsten. Det kan antagas att de normer som sålunda är avsedda attgälla från den nya lagens ikraftträdande kommer att innefatta en någorlunda likformigbelastning av understödsföreningar och försäkringsbolag. Ordningen innebäralltså att man från understödsföreningarna tar ut bidrag efter en lägrepromillesats på avgiftsinkomsten än från försäkringsbolagen men att, å andrasidan, föreningarna dessutom får bidraga med viss promille avnettokapitalavkastningen. Summan av föreningarnas båda promilletal överstigerinte, utan är lika med det enhetliga promilletal som tillämpas för bolagen. Detkan ifrågasättas om inte, i viss anslutning till det sist angivnaförhållandet, även promillesatserna i rambestämmelserna i förevarande paragrafborde avvägas så, att de tillhopa inte överstiger det promiUetal som enligt FLgäller för försäkringsbolag. Exempelvis kunde de bestämmas till 1,5 promilleför avgiftsinkomsten och för nettokapitalavkastningen. 79 § Lagrådet: I överensstämmelse med motsvarande straffbestämmelse i 86§ första stycket 5 UFL synes för straffbarhet för oriktig eller vilseledandeuppgift i försäkringsteknisk utredning böra krävas att utredningen ingivitstill försäkringsinspektionen. Förslaget till lag om ändring i lagen om ekonomiskaföreningar Förslaget lämnas utan erinran. Prop.1972: 69 218 Utdrag av protokollet över finansärenden, hållet införHans Majrt Konungen i statsrådet pä . Närvarande: Statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , ,, , , , , , , ,, . Chefen för , statsrådet , anmälerefter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter lagrådets yttrandeöver förslag till 1) lag omunderstödsföreningar, 2) lag om ändringi lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar. Föredraganden redogör förlagrådets yttrande och anför. Jag ansluter mig till vad lagrådet anfört i fråga omutformningen av 1 §. Paragrafen bör avfattas i överensstämmelse med lagrådetsförslag. Den av lagrådet föreslagna ändringen av 11 § andra stycket9 kan jag godtaga. Olikameningar inom lagrådet har förts fram i fråga om utformningen av bestämmelsernai 19 § beträffande rätt tUl fribrev och återköp. Vad tre ledamöter anfört ominnebörden av första stycket stämmer överens med det av mig åsyftadeinnehållet. Jag har ingen erinran mot den föreslagna omredigeringen ochjämkningen. Jag har således inget att invända mot att i bestämmelsen bl. a.anges att särskUda omständigheter skall föreligga för att avgåendeföreningsmedlemmar skall betagas sin rätt till fribrev eller återköp, även omdetta följer redan av den modifierade skälighetsprincipen så som dendefinierats i 11 § första stycket. Undantag från huvudregeln i fråga om rätttill fribrev eller återköp skall alltså kunna göras endast om det är motiveratav hänsyn till förmånernas art eller omfattning eller föreningensförhållanden. Jag kan vidare godtaga den av dessa ledamöter förordadejämkningen av andra stycket. En ledamot har föreslagit att bestämmelserna i 21 § omskyldighet för förenings styrelse att låta verkställa försäkringstekniskutredning minst skall kompletteras med en hänvisning till vad somanges i stadgarna.