prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Kommittén konstaterar sålunda att tullarnasbetydelse i statsfinansiellt avseende starkt reducerats och att den inverkan pånäringslivets struktur, som är deras egentliga funktion, blivit mindre. Ävenom tullproceduren har att tillgodose också vissa intressen utanför detegentliga tullområdet, anser sig kommittén inte kunna undgå att vidutformningen av proceduren beakta den minskade betydelse som tullarna sålundahar fått. Enligt kommitténs uppfattning måste detla leda till att man inte kantillmäta säkerhetskravet lika stor betydelse som tidigare i jämförelse medkravet på största möjliga enkelhet och billighet och kravet på minsta möjligahinder för trafiken. Slutsatsen rubbas kiiappast av del förhåUandet atttullproceduren även avser den uppbörd av mervärdeskatt för importerade varorsom fått sig anförtrodd. Denna uppbörd rör sig visserligen omavsevärt större belopp än tulluppbörden men utgör, liksom annan uppbörd avmervärdeskatt i tidigare distributionsled än försäljning till konsument, ipraktiken endasl en avräkning på den slutliga skatten. Enligt kommitténsuppfattning får en procedur, som innebär tillfredsställande säkerhet med hänsyntill tullverkels övriga arbetsuppgifter, anses tillfyllest även med beaktandeav uppbörden av mervärdeskatt. Kommittén diskuterar också frågan om och i vad månman bör ta hänsyn till hur kostnaderna fördelas mellan staten och näringslivet.Kommitién finner alt proceduren bör utformas efter vad som i allmänhet kananses vara mest rationellt utan några sidoblickar på kostnadsfördelningen, ochatt den arbetsfördelning mellan och impor-lörema som därvid kommerfram i princip bör slå igenom även i kostnadsfördelningen utan någonöverföring partema emellan. En av huvudpunkterna i kommitténs förslag avser somnämnts hemtagningsförfarandet. Efter att ha fastslagit att tullbeskattningenliksom bör anknytas till importen och ej tUl något senare led ivambehandlingen framhåller kommittén att det i praktiken inte är möjligt attupprätthålla en effektiv tullbeskattning utan att har kontroll i eneller aiman form över vilka varor som förs över gränsen. Detta behöver dockinte betyda, att själva tulltaxeringen måste ske medan godset befinner sigimder uppsikt. Om tulltaxeringen sker på grundval av deklarationerskulle godset kunna tas om hand av importören innan det tulltaxerats. I sådantfall skulle del räcka med en kontroll, som säkerställer atl deklarationer avgesför alla införda varoi saml att vissa införselrestriktioner iakttas. Även om enligt del ifrågasatta nyasystemet skulle ha vissa möjligheter att genom kontrollbesök hos importören förvissasig om importvarornas beskaffenhet kan det enligt konunittén knappast råda någontvekan om alt detta system skulle inneb'ära en försvagning av verketstuUtaxeringskontroll, Kommittén finner emellertid övervägande skäl talaför en anordning, som innebär att företag med kontinuerUg import, vUka förändamålet särskilt registrerats och tUldelats en bestämd konttolltuUanstalt,får importgodset ställt tUl sitt förfogande utan föregående tulltaxering ochatt sådant gods tidltaxeras på grundval av uppgifter som importören lämnar iefterhand. TiUstånd tUl hemtagning bör endast lämnas här i landet etableradeföretag som mera regelbundet importerar varor från utiandet och som harpersonella och andra resurser för att fuUgöra sina åliggan- Det förutsätts vidare att rörelsen bedrivs undei sådana formeratt genom inspektionsbesök och bokföringsgranskning kantillfredsställande kontrollera avgivna tulltaxeringsuppgifter. Det föreslagna hemlagningssystemet innebär enligtkommittén inte att befatming med gods till registrerade importörerkan helt undvaras vid importen. Vissa importrestriktioner är exempelvis av sådankaraktär att man, oavsett vem som är importör, måste ha kontroll vid gränsen.Tullverket bör även kunna göra sådana undersökningar som erfordras för kontrollav de uppgifter som importören senare lämnar i och för godsets tulltaxering, Hemlagningssystemet skall inte användas för gods,som medförs av resande och inte heller för gods, som tas in av förelag med merasporadisk import. Systemet bör dock inte utesluta möjligheten att tillfålligaanordningar som innebär att unportgods kan i awaktan på tulltaxering få las omhand även av importör, som ej registrerats för hemlagning. Enligt kommitténs mening bör hinder mot hemtagningstadgas endast i fråga om allmänfarligt gods. Sådant gods bör alltså hållaskvar vid gränsen eller i terminaler, till dess införselhindret undanröjts ellergodset får disponeras för annat ändamål än införsel. Det är här i allmänhetfråga om gods, som lätt kan identifieras som allmänfarligt gods (levande djur,växter, vissa kemikalier m, m.). Kontroll av att sådant gods inte obehörigenlämnas ut anses vanligen kunna ske genom en granskning av den lastförteckningeller motsvarande handling som avges i samband med anmälan av dettransportmedel med vilket godset ankommit. Beträffande införselregleringar med annat syfte änatt hindra införsel av allmänfarligt gods anser kommittén att dessa i allmänhetinte bör hindra, att gods lämnas ut till hemtagning. Om en viss importregleringskiUle anses böra innefatta förbud mot dylikt utlämnande, kan detta särskUtanges i den ifrågavarande importförbudsförfattningen. Kommittén framhåller att det i och för sig ärönskvärt, att hemtaget gods får tas i anspråk av hemtagaren (förvidaresändning, försäljning, bearbetning, uppackning eller annat ändamål),sedan denne förvissat sig om att godset inte berörs av unportreglering eUer atterforderUgt in-förseltiUstånd föreligger, Hemtagaren skulle härvid få handla påeget ansvar. TUlämpningen av importregleringsförfattningarna innefattaremellertid ofla intrikata klassificeringsproblem och författningama är även iandra hänseenden komplicerade. Eftersom den helt övervägande delen av importenär fri, kan det emellertid inte anses ändamålsenligt att helt förbjudaimportören att ta hemtaget gods i anspråk, innan tulltaxeringen avslutats eUertullverket vid förelagen prövning funnil alt hinder inte föreligger frånimportregleringssynpunkt, I stället bör det enligt kommitténs förslag ankommapå generaltullstyrelsen att i samrådmed vederbörande licensmyndigheter meddela förfogandeförbud som då börbegränsas till bestämda importkategorier, vilka definieras så alt de omfattarimportreglerade varor med endasl den utvidgnmg som befirms nödvändig för atternå klara och lätt tillämpbara regler. Kommiltén fömtsätter, atl hithörandefrågor handläggs i sådan ordning alt näringslivets intressen och synpunklerbeaktas. När det gäUer den andra huvudpunkten i kommitténsförslag, privat godsvård, framhåller kommittén att man trots de lättnader somhemtagningssystemet skulle innebära inte kan räkna med alt allt inkommandegods alltid kan tullklareras vid transportmedlets ankomst tillriket. Detta gäller särskilt gods, som inte blir föremål för hemtagning. Det ärofta nödvändigt, att godset tas om hand under betryggande förhållanden i awaktanpå tullklarering. Kommittén konstaterar alt även om avfiskala och andra skäl måste öva tUlsyn över det oklarerade godset direktövervakning från sida inte nödvändigtvis krävs, vare sig genom atlgodset tas in i tullokal eUer bevakas i det fria. Detta överensstämmer medinternationell praxis. Den traditionella ordningen med som mellanlednär godset skall överföras från transportören till mottagaren komplicerargodshanteringen och begränsar därigenom möjUghetema att samordna olika momenti denna. Godset kan emellertid enligl kommitténs mening tas om hand avvamhavaren eller tredje man, om kan lita på att godsets egenskap avtullgods respekteras. Terminalrörelse av de typer som prövats under den pågåendeförsöksverksamheten har visat sig ofta vara en organisatoriskt lämplig formför godsets omhändertagande. Delta gäller särskilt i sådana fall då godsetbefinner sig i fraktförarens förvar tUl dess det lämnas ut till mottagaren.Tullverket kommer då inte in i ansvarskedjan som ett onödigt mellanled. Sådanterminalrörelse synes dessutom kommittén vara den bästa formen för attåstadkomma smidigt samarbete mellan olika transportintressenter vidintegrerade transporter. Även de terminalföretag, som är fristående iförhåUande till fraktförama, synes ha bättre möjligheler än attintegrera hanteringsverksamheten från lossningen till utlämningen elleruttransporten av godset. Kommittén finner därför att tiUlagstiftningen intebör utgå från att importgodset regelmässigt skall tas om hand av tullverket.Från tull-synpunkt bedöms det vara tUlräckligt att systemet i stället formasså, att någon part i godstransportkedjan fraktförare, terminalhållare ellerannan av godkänns att ansvara för att tullklarering kommer tillstånd. Den på detta sätt godkände godsvårdaren får svara för att godset inteutan medgivande kommer ut i fria rörelsen och som en konsekvenshärav även ansvara för tullavgifterna om så ändå sker. Förvaringen av godsetbenämner kommiltén förvaring på tullklareringsupplag, I fråga om rätten att förfogaöver gods på upplagen bör enligt kommittén i princip gälla att godset förvarassådant det inkommit utan att slutet kolli öppnas. Kommittén framhåller attsvårigheter skuUe uppkomma, om tuUverkets nuvarande godsvårdsfunklionerupphörde, innan godsvårdsinstitutet blivit utbyggt i erforderlig grad. På deplatser, där godsmottagnmg anordnas endast i enskUd regi av fraktförareeller av fristående godsmottagningsföretag kan frislående intressenter,importörer eller fraktförare vidare känna tvekan inför att anlUa sådantföretag av konkurrensskäl. bör därför enligt kommittén i varje fallövergångsvis kunna fortsätta med godsvård i huvudsak enligt nuvarande ordning,om verkligt behov föreUgger, HärtiU kommer de fall då tar hand omgods av andra skäl, exempelvis vid beslag. Konunittén anser att verket böransvara för förlust av tuUgods eUer skada på godset, endast i den mån godsetsålunda är i dess vård. Den föreslår också att godsmottagning skall kimnaanordnas i regi eUer av särskilda godshanteringsföretag i hamnarna somägs av olika intressenter. Då trafikens anspråk på godsförvarmgslokaler enligtkommitténs mening bör lösas på grundval av ekonomiska överväganden och isamverkan mellan de intresserade partema föreslår kommittén att stapelstädernaseventuellt kvarvarande skyldighet att hålla godsförvaringsloka-ler undanröjs. I fråga om kostnadema för godsvården föreslårkommittén att dessa får belasta godset i samma utsträckning vare sig godsvårdenombesörjs av tuUverket eUer av enskUda företag. Avgiftsfri medverkan från tullverkelssida skulle snedvrida konkurrensen och kunna dirigera trafikens val avtransportsätt och transportvägar. Kommittén anser att anledning tUls vidare inteföreUgger att införa laxereglering av de privata godsvårdarnas tjänster. Denprivata godsvården bör ej gmndas på monopol utan fri konkurrens bör råda. Manförutser dock att monopol kan uppkomma på vissa orter och utgår från att fråganom godsvårdsföretagens ställning skall kunna tas upp till förnyat övervägandeom utvecklingen skuUe visa att insyn behövs i godsvårdsföretagens verksamheteller taxesättning. Mot kommitténs förslag i fråga om hemtagares rättatt förfoga över importgods har reservation anförts av två av kommitténs ledamöter.Bergstrand och Croneborg. Reservanterna anser att en fri dispositionsrätt överhemtaget gods aUtför mycket skuUe försvaga det allmännas kontrollmöjligheter.EnUgt deras mening bör importören ej få disponera över godset förräntuUtaxeringen avslutats. En rätt att fritt disponera över hemtagetgods är intemationellt sett en avancerad ordning. I försöksvis prövathemtagningssystem fömtser inte en sådan dispositionsrätt. Om majoritetensförslag likväl anses böra genomföras, borde man beträffande gods som berörs avimportreglering beakta risken för atl sådant gods för vilket importlicens intekan påräknaskommer ut i allmänna rörelsen. Denna risk kan inte sägas vara av samma valörsom risken för att tull undandras det allmänna. En skillnad ligger i att frånimportörens synpunkt hela varupartiels värde står på spel när det gäUerhemtaget gods, för vilket licensfrågan är osäker. En annan skillnad ligger iatt en överträdelse av gällande importreglering även om den inte är uppsåtlig mer direkt träffar den delmarknad, som regleringen avser att skydda. Ålgärderi efterhand mot den försumlige importören kan inle rätta lill detla. Rätten attförfoga över hemtaget importgods utan att tulllaxeringen avslutats börföljaktligen begränsas så att säkerheten inte minskar såvitt gäUer möjlighelernaatt kontrollera importregleringsgods. Delta skulle kunna ske genom atlgeneraltullslyrelsen fick i samråd med vederbörande licensmyndigheter meddeladispens från elt generellt förbud att ta hemtaget gods i anspråk. Medanledning av vad och anfört har ledamöterna ochNyström närmare utvecklat sina synpunkter på frågan om hemtagares rätt attförfoga över imporlgods. Experterna Bose, Brindner, , , ,och, i princip, har instämt i Bloms och yttrande. Blomoch påpekar att hemtagningssystemet vid kommitténs överläggningarframstått som en av grundpelarna i den nya proceduren. Hemtagningsgods skallefter avprickning på en laslförteckning och mot en hemtagningsanmälan kunnatransporteras direkt till importörens lager och kunna tas i anspråkav denne för vidaresändning, försäljning, bearbetning, uppackning eller annatändamål, sedan han förvissat sig om att godset inte berörs av importregleringeller om alt erforderligt importtUlstånd föreligger. Det har förutsetts attsystemet skall komma lill mycket stor användning för den reguljära importen.Logiskt måste etl på detta sätt utformat hemtagningssystem vara förenat med ensådan deklarationsplikt att godset i efterhand kan tulltaxeras. Godset finnsofta ej kvar hos hemtagaren. och anser farhågoma för attimportförbjudet gods i större utsträckning än f, n. skulle komma ut i denaUmänna rörelsen vara överdrivna. Risken härför minskar dessutom ommyndighetema vinnlägger sig om mer entydiga och klara preciseringar av detimportförbjudna godset än som i vissa fall förekommit. Skulle den friadispositionsrätten tas bort i enlighet med och Croneborgs mening,förefaller det sannolikt atl hemtagningssystemets användning begränsas i höggrad. Det är av ringa intresse för en importör att ta hem gods om han måstehålla det avskilt från annat, slutiigt tuUbehandlat gods av sanmia slag.Importören kommer då sannolikt inte att vUja ta hem godset förrän detta ärslutiigt tuUbehandlat och alltså inte tarvar särskilda åtgärder och mtiner. Vid remissbehandlingen har kommitténs förslag omhemtagning och godsvård i huvudsak godtagits eller lämnats utan erinran av detövervägande antalet inslanser, däribland generallidlstyrelsen och det storaflertalet av de organisationer som företräder näringslivet, Generaltullslyrelsenanser sig kunna godta det föreslagna förfarandet under förutsättning atl detkombineras med ett obligatoriskt fuUständigt deklarationsförfarande. , statens jordbmksnämnd,velerinärstyrelsen och kemiska indusirikonlor förordar atthemlagningsrätten begränsas i betydande omfattning främst under hänvisningtill kravet på kontroll över importreglerade varor, Elt par remissinstanser.Svenska tullmannaförbundet och allm'änna tulltjänstemannaförening,förordar i huvudsak atl nuvarande ordning bibehålls, Tullmannaförbundettillstyrker dock förslaget om godsvärd. En allmän tveksamhet inför förslagetullrycks av riksåklagaren. anför särskilda synpunklermed hänsyn tiU handelsstatistikens krav. Bland dem som intar en positiv inställning tillkommittéförslaget gör några remissinstanser vissa allmänna uttalanden. Sålundaframhåller , aUmänna exportförening, , . och Stockholmshandelskammare i sitt gemensamma yttrande alt kommitién har sökt utformatuUbcstänunelserna så alt tullproceduren i praktiken smidigt anpassas eflerutrikeshandelns och transportförhållandenas utveckling efter andravärldskrigets slut. Förslaget kan i betydande utsträckning sägas avse attlegaUsera och konsolidera handläggningsförfaranden, som under senare årtillämpats av , delvis med stöd av provisoriska föreskrifter. FrånnäringsUvets synpunkt är det, understryker man, givetvis önskvärt atttnUagstiftningen ansluter sig till de praktiska handelsrulinerna och får enflexibel utformning, som alla möjligheter till rationaliseringtillvaratas. En snabb godsgenom-sttömning framstår som elt angeläget önskemål.Utifrån dessa värderingar anses del av kommittémajoriteten framlagda förslagetkunna utgöra en tUlfredsställande gmnd för lagstiftningen rörande tullprocedurenvid import. Förslaget får, framhålls det, ses som en paketlösning, därtullverkets handläggning av importtrafiken underlättas genom att importörernaåläggs vissa göromål i tullproceduren, anser attkommitién konsekvent beaktat den moderna trafikens krav och inriktat sig påomfattande administrativa rationaliseringar. Kommitténs förslag är enligtförbundet ägnat att effektivisera de s. k. integrerade transporterna som kräversnabb godsgenomströmning i "dörr-till-dörr"-trafiken. erinrar om alt vi i vårt land har få och glest belägnatullanstalter, Detla innebär att enmycket stor del av de importerande företagen ligger på långt avsiänd från dessaoch sålunda befinner sig i ett ogynnsamt läge under nuvarande förhållanden. Detföreligger också ett allmänt önskemål om en spridning av utrikeshandeln till ettstörre anlal orter. Förbundets uppfattning är att ett genomförande avförslaget skulle förbättta dessa företags situation och tillgodose önskemåletom spridning av utrikeshandeln. Det förhållandet alt importen ständigt växer iomfattning som trafikens krav på snabb expediering ökar gör detenligl hamndirektionens i uppfattning nödvändigt att tullprocedurenförenklas starkl om det över huvud taget skall bli möjligt för hamnarna attbemästra trafiken. Altemativet skulle vara en omfattande utbyggnad avtullverkets organisation, vilket av flera skäl knappast är önskvärt.Statskontoret har intet att erinra mot förslaget från allmännarationaliseringssynpunkter. När det gäller kommitténs förslag omhemlagningsproce-d u r e n är detta enligt m. fl detutan gen-sägelse mest effektiva steget att rationalisera importförfarandet.Denna ordning fömtsätter ett betydande förtroende från statens sida gentemotimportörerna. Genom att importör för att komma i åtnjutande av rätlen tillhemtagning har alt registrera sig hos förbehåUer staten sigemellertid en direkt prövning av importörens lämplighet och förmåga att åta sigett sådant förtroende. Vid missbmk, antingen avsiktligt eller genom oaktsamhet,skulle importören kunna förlora medgiven rält tUl hemtagning. Denprevention som sålunda ligger i registrering och möjligheten att återkaUadenna kommer att medverka till att importörerna på allt sätt söker uppfyUa deskyldigheter mot staten, som förenas med förmånen av hemtagning. Det förutsättsäven att genom stickprov kan utöva direkt kontroll över importörensåtgärder med hemtaget gods. Slutligen pekar man på varusmugglingslagens strängabestämmelser om gods som av grov oaktsamhet införs i strid medimportföreskrifter. Med hänsyn tUl att meningama inom kommittén är delade närdet gäller i vad mån importör skall få fritt disponera över hemtaget gods ärorganisationema angelägna att framhålla, att hemtagnuigsproceduren med desskrav på omfattande uppgiflsskyldighel under skärpt straffansvar sannolikt inteskulle te sig meiungsfull för många importörer, om den omgärdas med alltförmånga vUlkor och i vart fall om dispositionsrätten tUl det hemtagna godsetbegränsas i enlighet med vad reservanterna anfört. FörttUlning viatullklareringsupplag sktdle för importörema i flertalet fall framstå som merrationellt under sådana förutsättningar. Systemet med hemtagning skulle förlorasin betydelse från principieU synpunkt och sakna mera allmänt intresse för näringslivet.Det bör därför enligt organisationerna allvarligt övervägas om intehemtagningen bör kunna avse allt importgods med undantag av allmänfarligavaror, beträffande vilka speciella skäl kan anföras för att avgörandethumvida införsel får ske bör träffas på så tidigt stadium i importprocedurensom möjligt. För gods som är underkastat importreglering av näringspoUtiskaorsaker anses däremot gmndad anledning till förbud mot hemtagning inteföreUgga, Fri dispositionsr'ått tiU hemtaget gods kan med de preventioner somförut berörts näppeligen vara förenad med särskUd risk för uppsåtiigtmissbruk. Denna risk berör f, ö, hemtagningsproceduren som sådan, oavsett denfria dispositions-rätlen. De intrikata klas&ificeringssvårigheter som ivissa fall anges uppkomma vid avgörande av vilket slag av gods, som ärunderkastat importrestriktioner, borde rimligen kunna reduceras tiU försumbarnivå genom att licensmyndighelema utfärdar klara föreskrifter beträffandelicenstvångets omfång. Möjlighet för importör att direkt hos licensmyndigheteninhämta upplysningar i tveksamma fall anses vara en säker väg att undanröjamissförstånd. Det förtroende för näringslivet, som staten visar vid deninhemska beskattningen och som kommit tUl synes vid genomförandet av olikaransoneringsåtgärder, borde motivera att registrerad importör får åtnjuta en iprincip fri dispositionsrätt till hemtaget gods. Skulle särskilt ömtåligaförhållanden vara för handen vid importreglering av visst gods, kan såsomkommittémajoriteten föreslagit förbud mot hemtagning föreskrivas beträffandedylikt gods, Detla skulle dock behöva förekomma endast som en ren undantagsföreteelse. Den praktiska och enkla uppbördsmetod somhemtagningsförfarandet innebär anser inte enbart böraförbehållas större importörer; även mindre företag med små, frekventaimporlvo-lymer borde kunna komma i åtnjutande av detta system. Ingen industriföretagare,stor eller liten, torde utsätta sig för risken att bli ertappad medoegentligheter beträffande tulldeklaration och eventuellt få rätten tiUhemtagning indragen. föreslår att tullverketfår direktiv att tUlämpa liberala principer vid registrering av importörer förhemtagning av importgods, detta med hänsyn till att det stora antal mindreföretag som bedriver en smärre men regelbunden import annars riskerar attförsättas i ett sämre läge när det gäller tillgång lUl gods och möjligheter attutnyttja krediter. finner också önskvärt althemtagningsproceduren får tillämpas av så många godskunder som möjUgt.Östergötlands och handelskammare anser att speditör i vissa faUbör kunna bli registrerad som hemtagnmgsimportör. Handelskammaren påpekar attdet har utvecklats en avancerad form av speditionsverksamhet, iaUmänhet benämnd distribunalsystemet. Speditören åtar sig att för utländsksäljares eUer svensk importörs räkning ombesörja transport av varor tillSverige, mförtuUning, lagerhållning, fördelning och successiv distributionenligt erhåUna order tUl olika avnämare inom landet. Ivissa fall ombesörjs t, o, m. utfakturering för För att inte hinder skall skapas för denna verksamhet somhandelskammaren bedömer vara ett värdefullt inslag i en rationellvarudistribution framslår det som nödvändigt att speditören bereds möjlighetatt i tulltekniskl hänseende uppträda som importör och att registreras somhemtagningsförelag. Generaltullstyrelsenanser sig kunna godta det föreslagna förfarandet på vissa villkor. Enligtstyrelsen innebär förfarandet mycket stora fördelar för hemtagningsimportörernamedan förfarandet som sådant inte medför några egentliga fördelar förstatsverket, I vissa avseenden främst från kontrollsynpunkt är det förenatmed nackdelar. redan nu begränsade möjligheter att kontrolleraefterlevnaden av tullbestämmelserna med avseende på såväl beskattning somUn-portrestriktioner kommer enligt styrelsens mening utan tvivel att försämras,om hemlagningsimportören får fritt förfoga över godset innan del anmälts tillförtuUning. Hemtagningsförfarandet kan även väntas medföra ett ökatpersonalbehov för tulltaxering, om denna skall ske i de former som föreslagitsav kommittén. Härtill kommer att förmodligen under en långövergångstid kommer att ställas inför svåra, nu ej överblickbara,omställningsproblem med avseende på tullverkels organisation, personalensfördelning på olika tuUplatser m, m.