prop · FV0326 · 1972-12-31 00:00:00 — Författarna anser att det intressantahär är att samtliga vuxenutbildningens olika sektorer har kunnat öka samtidigtmed den starka expansionen av ungdomsutbildningen. Utbildning har fött merutbildning, som författarna säger. Det står dock klart för och det blir en fortsatt snabb expansion av vuxenutbildning och att dennasektor har sin stora expansion framför sig. Författarna hävdar vidareatt det på mycket viktiga punkter ännu saknas kunskaper om vuxenutbildningen.Skälen för att öka kunskaperna kan enligt författarna rubriceras somekonomiska, sociala och pedagogiska. De ekonomiska skälen ärenkla. Vuxenutbildningen är redan ett stort område och drar betydande resurseri form av pengar, tid och personliga insatser. Det är enligt författarnaangeläget att resurserna sätts in på det effektivaste och mest rationellasättet och detta kan inte ske utan ett bättre kunskapsunderlag. De sociala skälen berörenligt författarna bl. a. fördelningen av ut-bildningsmöjHgheter mellan olikagrupper i samhället. Utbildningen för vuxna kan fungera som en nyckel till enrad livsområden, yrkesarbete, inflytande, kontakter med andra människor, enrikare och personligt vald fritid, ett bättre utnyttjande av varje individsresurser. Författarna anser att det är viktigt att den nyckeln görs tillgängligför alla, även fördem på olika sätt missgynnade, så att inte de initiala skillnaderna mellanmänniskor förstärks genom att de som har det bästa utgångsläget också får detstörsta tillskottet. Att lösa det problemet, t. ex. att få med de svagast studiemotiveradeeller grupper med olika slags handikapp, kan man, hävdar författarna, knappastgöra utan ett bättre kunskapsunderlag. Depedagogiska skälen består enligt och i att vuxenutbildningeni mycket hög grad rymmer specifika och för den pedagogiska forskningen mycketintressanta problem. De kan enligt författarna följaktligen inte lösas bara medungdomspedagogisk eller allmänpedago-gisk forskning utan kräver specialdestineradeinsatser som tar upp t. ex. de speciella studieförutsättningar som gäller förvuxenstuderande, de speciella utbildningsmål, de speciella arbetsformer ochmetoder, som utvecklats på området. Författarna hävdar att de medel som stårtill buds för ökad kunskap är främst fem och de berör både insamlingen ochspridningen av kunskap. De fem medlen är följande: förbättrad statistiskredovisning och dokumentation, egentlig forskning, försöks-ochutvecklingsarbete, spridning och förmedling av forskningsresultat samt direkt lärar-och handledarutbildning. 3.3Kommittén för studiestöd åt vuxna 1968tillkallades kommittén för studiestöd åt vuxna (SVUX). Denna kommitté har inovember 1971 överlämnat delbetänkandet (SOU 1971:80) Vuxna UtbildningStudiefinansiering, som har karaktären av debattskrift. Avsikten har varit atttillföra ytterligare material till debatten om vuxenutbildningen, särskiltformerna för de vuxnas studiesociala stöd. Ur den förväntade debatten hoppas SVUXkunna hämta vägledning för sina framtida ställningstaganden. Denvuxenutbildning som främst behandlas i SVUX:s skrift är vad man kallar den»överbryggande utbildningen». Härmed avser man sådan utbildning, som syftartill att ge kortutbildade vuxna kunskaper som motsvarar den utbildning somnormalt ges till dagens skolungdomar. En klar majoritet av de vuxna, sombefinner sig i förvärvsaktiv ålder har fått en sex- eller sjuårigfolkskolutbildning, medan den helt övervägande delen av dagens ungdomar lämnarskolan med en minst elva-årig utbildning bakom sig. Ett av de viktigastesyftena med vuxenutbildningen är att överbrygga denna utbildningsklyfta, somfinns mellan och inom generationerna. SVUXför i ett räkneexempel en diskussion kring hur stort behovet av resurser kantänkas bli för den överbryggande utbildningen. Kring detta för kommittén vidareen diskussion kring behovet av prioriteringar och kring olika principiellagrunder för konstruktionen av ett förbättrat studiestöd för de vuxna. Utgångspunktenför räkneexemplet är ett försök att kvantifiera utbildningsklyftan mellan de kortutbildadeoch dem som erhåller den elvaåriga utbildning som är den normala iungdomsskolan. AvSveriges befolkning befann sig 1970 omkring 4,67 milj. i åldern , dvs.i förvärvsaktiv ålder. Av dessa personer hade ca 3,16 milj. () erhållitfolkskola som enda allmänna utbildning, eventuellt med tillägg föryrkesutbildning. Skillnaden mellan denna grupps sex- eller sjuåriga utbildningoch den elvaåriga utbildningen är alltså fyra till . För hela gruppenutgör skillnaden närmare 15 milj. skolår. Omkring 1,07 milj. () personerhade fått realskol-eller grundskolutbildning eller annan motsvarandeutbildning, eventuellt med påbyggnad av yrkesutbildning. Den genomsnittligaskillnaden mellan denna grupps utbildning och den normala elvaårigautbildningen kan beräknas uppgå till omkring . För hela gruppen utgörskillnaden då drygt 2 milj. skolår. Med den gjorda beräkningen har SVUXerhållit ett grovt mått på utbildningsklyftan i landet; den kan uppskattastill omkring 17 milj. skolår. Av samtliga som befann sig i åldersgruppen 2064år hade 1970 fått den minst elvaåriga utbildning, som är normalför de ungdomar som och lämnar ungdomsskolan. SVUXhar därefter sökt göra en grov uppskattning också av efterfrågan påöverbryggande utbildning. Beräkningarna är omgivna av kraftiga reservationer.Kommittén understryker att efterfrågan på utbildning är påverkbar och attalltså den verkliga efterfrågan styrs av de åtgärder samhället vidtar för attstimulera till utbildning resp. för att undanröja ohka former av studiehinder.I SVUX:s räkneexempel antas för det första, att det utbildningsbehov de vuxnahar eller upplever sig ha är avsevärt mycket lägre än det ovannämnda antaletskolår som fått utgöra mått på utbildningsklyftan, nämligen ungefär hälfteneller åtta milj. skolår. Fördet andra antas att den verkliga efterfrågan avsevärt kommer att understiga behovet.Även vid en kraftig utbyggnad av vuxenutbildningen och det studiesocialastödet kommer det att finnas vuxna som avstår från utbildning. I andra fallkommer de vuxna att föredra att bedriva sina studier i form av utbildning påfritiden eller i andra former som inte fordrar studiesocialt stöd i meraegentlig bemärkelse. Även för fördelningen mellan fritids-, deltids- ochheltidsstudier har samhällets styrande åtgärder en avgörande betydelse. Enomständighet som spelat stor roll för SVUX:s antaganden om efterfrågan påvuxenutbildning har vidare varit erfarenheter från olika typer av studier omen med åldern sjunkande studiebenägenhet. SVUX:sräkneexempel mynnar ut i att efterfrågan på överbryggande utbildning i formersom fordrar studiesocialt stöd kan antas motsvara ca 2 milj. utbildningsår. Samhälletskostnader för utbildningen av en person antas uppgå till ca 7 000kr. för lärare, lokaler, läromedel etc. Utgiften för studiesocialt stöd antasutgöra i genomsnitt ca . Den totala utgiften för samhälletantas därför ligga . Den sammanlagdakostnaden för att täcka den ovan antagna efterfrågan på utbildning skulle dåuppgå till . Encentral plats i SVUX:s betänkande intar frågorna om styrning och prioriteringav olika slag av vuxenutbildning. Den totala efterfrågan på utbildning påverkasbl. a. av hur mycket utbildning som erbjuds och i vilka former den erbjuds ochav hur möjligheterna till studiestöd är utformade. Efterfrågan påverkas ocksåav hur arbetsmarknaden och samhället i övrigt förändras. De många osäkrafaktorerna gör att SVUX:s betänkande bara kan tjäna som en utgångspunkt förfortsatta diskussioner, för vilka remissyttrandena kan bli starkt vägledande. BakomSVUX:s beräkning av ett genomsnittligt behov av ett studiestöd om 15 000 kr.för ett års heltidsstudier ligger följande tankegång. En studerande kan istudiemedel erhålla . studier, om han ej harförsörjningsplikt för barn. Detta studiestöd är utformat för unga studerandesnormala behov och enighet råder om att beloppet är för lågt för att möjliggöraför stora grupper vuxna att studera. Personersom tycks uppleva det nuvarande studiestödet som så otillräckligt att detavhåller dem från studier är enligt SVUX de som har eller haft en eller fleratypiska vuxenroller. I skriften nämns som typiska sådana roller t. ex. att manskall ha befunnit sig i förvärvslivet och därigenom helt eller delvis försörjtsig själv, att man skall ha varit ekonomiskt självständig, att man skall haett ekonomiskt ansvar för andra personers försörjning, att man skall ha ettvårdnadsansvar för andra personer eller att man i hemmet utför ett förfamiljeekonomin väsentligt arbete. En person som innehaft eller innehar ensådan för vuxna typisk roll har ofta gjort ekonomiska åtaganden som inte kantillgodoses med det studiesociala stöd som finns . Föratt inte studiefinansieringen skall utgöra ett väsentligt hinder för denenskilde att bedriva studier bör studiestödet enligt kommittén ge ersättningför de kostnader en person har då han övergår till att studera. Den vanligastekostnaden torde då vara, att man helt eller delvis förlorar sinarbetsförtjänst. Olika slag av tillkommande kostnader kan också uppstå. Genomsnittliginkomst för heltids- och helårsarbetande torde vara ca . Efterskatt och avgifter återstår en nettoinkomst om något . Det kan dåenligt kommittén vara rimligt att som övre gräns för studiestödet ange ca . Nedre gräns kan utgöras av det nuvarande studiemedelsbeloppet om knappt10 . 1972: 26 26 genomsnitthar då förefallit vara det belopp om ca . som SVUX räknat med i sinkalkyl. Mot bakgrund av de mycketstora kostnader som genomgripande reformer av studiestödet till devuxenstuderande kan medföra har SVUX också velat ge underlag för en diskussionom hur de olika utbildningsbehoven skall prioriteras i förhållande tillvarandra. Behovet av sådana prioriteringar har bedömts vara särskilt stort iett inledningsskede. Dels bör då behovet av insatser vara särskilt stort, delsbör då om man utgår från att anslagen för vuxenutbildning kan öka förstsuccessivt de tillgängliga resurserna vara minst. SVUX diskuterar ett antalmöjligheter till prioriteringar. Sålunda kan man prioritera ämnesområden ellerutbildningsnivåer. En annan möjlighet är att man ger företräde för vissagrupper i samhället. Man kan t. ex. lägga tyngdpunkten för framtida reformer påvissa åldersgrupper. Som en tänkbar möjlighet diskuteras också att koncentreraförbättringarna till grupper i socialt utsatt ställning. I sitt betänkandediskuterar SVUX avslutningsvis ett antal tänkbara vägar att förbättra de vuxnasstudiestöd. En metod är att studiemedelssystemet som f. n. gäller förutbildning på i huvudsak högskolenivå får omfatta alla studerande som ärminst , och att man genomför ett antal förändringar som tar sikte på attförbättra situationen för de vuxenstuderande. Enmöjlighet är då att man gör den övre gränsen för studiemedelsbeloppet rörligtoch beroende av den enskildes behov av medel . Man kan t. ex.tänka sig att studiemedlen åtminstone upp till en viss nivå skulle utgöraersättning för förlorad arbetsförtjänst. Enannan möjlighet är att man gör storleken av den i studiemedlen ingåendebidragsdelen rörlig och beroende av åldern hos den studerande. På så sättskulle man kunna minska den återbetalningsskyldighet som annars utgör ettsärskilt allvarligt problem för de vuxenstuderande, inte minst med hänsyn tillden relativt korta tid dessa har på sig för att återbetala sina studieskulder.Man kan också tänka sig att göra storleken av studiebidraget beroende avutbildningsnivå. Vuxenstuderande skulle då t. ex. inte behöva ådra sigåterbetalningsskyldighet för studier på grundskolenivå. Enytterligare möjlighet är att man förändrar behovsprövningsregler-na förstudiemedlen och särskilt då hänsynstagandet till makes ekonomiskaförhållanden. Förslag om ändringar i dessa regler har lagtsfram av studiemedelsutredning. Sluthgennämns möjlighet att förändra reglerna för återbetalning av studiemedel påsådant sätt att denna framstår som mindre riskfull för de vuxenstuderande medderas relativt korta återbetalningstid. Enprincipiellt helt annan modell för konstruktion av ett studiesocialt stöd utgörutbildningsförsäkringen. Som SVUX påvisar måste begreppet Prop.1972: 26 27 »försäkring»i detta sammanhang ges en speciell innebörd eftersom utbildning är någontingsom den enskilde själv väljer för att förbättra sin situation i olikaavseenden. Om inte kostnaden för försäkringen står i relation till deutnyttjade förmånerna, kan det knappast överlåtas åt den enskilde att frittbestämma över hur förmånerna skall utnyttjas. En utbildningsförsäkring tordedärför få karaktären av att medel fonderas för att av de försäkradeutnyttjas enligt bestämda regler. Därvid uppstår svårigheter att utformareglerna så att de kan motsvara alla rimliga utbildningsbehov. Ettannat begrepp som har förekommit i debatten är studielön. Grundmotivet för attstudielön skulle införas är att studier skulle vara ett arbete, jämförbart medannat slag av förvärvsarbete. Begreppet lön antyder enligt kommittén attstudierna som prestation skall belönas. Lönen för en viss tids studier kan dågöras lika stor. Skall lönen vara olika stor för olika personer, skulle dettasnarast bero på skillnader i prestation . Problemet är dåenligt SVUX hur man skall kunna differentiera lönen med hänsyn till skillnaderi behov, skillnader som grundas på tidigare roller, försörjningsbörda ochliknande. Betaldledighet för studier är en ytterligare modell för studiefinansiering som SVUXnämner. Sådan ledighet förekommer redan nu inom många områden av arbetslivet ochavser då främst företagsinriktad utbildning. Arbetsgivaren betalarstudiestödet och det är naturligt att man behåller samma lönsom man haft tidigare. Även om man genom lagstiftning kan ge samhället ellerfackliga organisationer beslutanderätt över studiernas utformning ochomfattning, ligger det i sakens natur att den företagsinriktade utbildningenkan bli särskilt gynnad. Systemet kan bara avse personer som förvärvsarbetar. Enytterligare möjlighet att lösa de kortutbildades problem kan vara att manvidgar rätten till bidrag för arbetsmarknadsutbildning. 3.4Kommittén för försöksverksamhet med vuxenutbildning Kommitténför försöksverksamhet med vuxenutbildning (FÖVUX), som tillkallades ,har till uppgift att genom flexibla studieformer och ohka slags studiestimulerandeåtgärder försöka nå de vuxna som har kort och bristfällig utbildning och pågrund av sociala, psykologiska och geografiska skäl nu inte deltar ivuxenutbildning. Verksamheten bedrivs i form av studiecirklar, dit deltagarnarekryteras genom uppsökande verksamhet. FÖVUX har lagt fram ettbetänkande, som är en redogörelse för verksamheten under det första försöksåret(1970/71). Under detta år uppsöktes anställda på arbetsplatser (industrier ochvårdinstitutioner) på ett tiotal orter i landet av fackliga studieorganisatörer,som försökte värva dem till studier i något av ämnena sven- ska,engelska, matematik eller samhällskunskap. Arbetsplatserna representeradearbetsmiljöer av olika slag (tung industri med skiftgång, arbetsplatser somdomineras av kvinnlig arbetskraft samt sådana belägna i glesbygd). De uppsökta,som i allmänhet hade sex- eller sjuårig folkskola som enda grundutbildning,fick välja vilket ämne de önskade läsa och de kunde dessutom välja mellan olikastudievillkor (studier på delad arbetstid och fritid, på fritid med . istimulansbidrag samt på fritid utan stimulansbidrag). Studierna liksom studiematerialenvar kostnadsfria. Dessutom utgick studiestöd som ersättning för av studiernabetingade extra kostnader för resor, måltider och barntillsyn. På varje ortstartades tolv cirklar, en för varje ämne och studievillkor. Av betänkandet framgår attav de 3 962 personer som kontaktades önskade i genomsnitt delta.Variationen var emellertid stor mellan de olika orterna, bl. a. beroende på hurstor del av de anställda som uppsöktes. Bland andra faktorer som inverkade pårekryteringsresultaten kan nämnas studieorganisatörernas olika uppläggning avuppsökandet samt variationen i arbetstider, arbetsmiljöer, förhandsinformation m.m. på de olika orterna. Desom inte var intresserade av att delta nämnde oftast som orsak, att fritidenvar alltför dyrbar för att användas till studier, att de hade andra intressenoch ville umgås med familjen hellre än att studera samt att de över huvud tagetvar mycket upptagna på sin fritid. Några ansåg också att de var för gamla föratt studera. Avdem som önskade delta i studiecirklarna ville de flesta, , läsa engelska iförsta hand, medan önskade läsa matematik, svenska och endast 12 %samhällskunskap i första hand. (Summan överstiger beroende på att deuppsökta kunde önska mer än ett ämne i första hand). De flesta, , villehelst läsa på studievillkoret med stimulansbidrag, medan föredrog attstudera delvis på arbetstid. Den minsta andelen som önskade det senarestudievillkoret fanns bland de kvinnliga anställda på vårdinstitutionerna, somav hänsyn till arbetskamraterna inte ansåg sig kunna lämna arbetet under arbetstid.Ett mindre antal deltagare, , ville läsa utan stimulansbidrag, oftast medmotiveringen att de inte ville känna några förpliktelser. Kommitténanser att deltagarnas uppgifter om vad i studieorganisatörernas argumenteringsom lockat till deltagande tyder på att det var av underordnad betydelse vilkaargument som använts. Det avgörande var enligt FÖVUX att man över huvud tagetblivit uppsökt. Avde 1 098 personer som anmälts till FÖVUX-cirklarna fullföljde två tredjedelarkursen. infann sig inte till cirkelstarten och avbröt studierna. Deflesta som avbröt studierna angav olika praktiska skäl, men i många fallföreföll osäkerhet och andra psykologiska anledningar ha haft stor betydelse.Det är enligt kommittén inte möjligt att relatera fre- kvensenstudieavbrott inom FÖVUX till frekvensen studieavbrott inom reguljär studieförbundsverksamhet,eftersom ingen sådan statistik f. n. finns tillgänglig. Jämförelser somfunktionärerna i ABF och TBV på de olika försöksorterna har gjort antyderemellertid att studieavbrottsfrekvensen vid cirkelstarten var ungefär densammasom inom den reguljära studieförbundsverksamheten, medan studieavbrotten under kursensgång var något färre. Vidare framgår av betänkandet att frånvaron var ungefärlika omfattande för de olika studievillkoren. Cirklarna läste i genomsnitt 51studietimmar under det första försöksåret. av deltagarna hade endastfolkskola som grundutbildning och uppgav att de inte bedrivit någrastudier sedan de avslutade sin obligatoriska skolgång. Trots att de flestadeltagare alltså saknade studievana, planerade av dem att fortsätta sinstudier. FÖVUXhar ägnat speciell uppmärksamhet åt uppsökande verksamhet bland skiftarbetande.Kommittén framhåller i betänkandet att organiserandet av cirklar för dessadeltagare var ett stort problem under det första försöksåret. På de orter somhade deltagare med tvåskift löstes detta genom att cirkelsammankomsten förladestill förmiddag och till , beroende pådeltagarnas arbetstid den aktuella veckan. Även alternativet med två cirkelsammankomsteren vecka och ingen nästfoljande vecka har prövats. Kompliceradskiftgång, dvs. tre- eller fyrskift, förekom på fyra orter, nämligen i ,, och . Där tillämpades oftast metoden att havarierande sammanträdestider. Vissa cirklar arbetade i stället parallellt med s.k. öppna tider, vilket t. ex. innebar att tre cirklar träffades vid tre olikatider under med i princip samma program ,varigenom deltagarna i alla tre cirklarna vid varje sammankomst kunde komma påden tid som passade deras skifttider. Påen ort komplicerades problemen ytterligare av att deltagarna bytte skiftrelativt ofta, vilket ledde till att man inte kunde ta någon hänsyn tillskiftgången vid uppläggningen av cirkelstudierna. De deltagare som studerade pådelad arbetstid och fritid sammanträdde då varje veckaoberoende av om de arbetade eller var lediga. Härigenom kom studiernahuvudsakligen att bedrivas på fritid. Försöksverksamheten underdet första försöksåret har haft en deskriptiv uppläggning i syfte attklarlägga problemställningar, utveckla hypoteser och prövaundersökningsinstrument. Slutsatser till hela riket baserade på statistisk inferensteoriskulle ha krävt att orterna, arbetsplatserna och försökspersonerna kundebetraktas som ett slumpmässigt urval. Eftersom det utifrån de från början givnaförutsättningarna för försöksverksamheten inte varit möjligt att genomföra ettsådant urval, kan slutsatserna från statistisk synpunkt anses giltiga endastför det studerade materialet. Under vissa givna betingelser kan emellertid uppsö- 1972: 26 30 kändeverksamhet och studiecirkelverksamhet ge de resultat som redovisas ibetänkandet. Kommittén säger sig sålunda ha förvärvat värdefulla erfarenhetersåväl för reformarbetet inom vuxenutbildningen som för den fortsattaförsöksverksamheten, i vilken olika problem och frågeställningar prövasytterligare. Av det första försöksåret drar kommittén följande slutsatser. Osäkerhetoch rädsla att inte klara av studierna förefaller att i stor utsträckningmedverka till att många av de vuxna med kort och bristfällig grundutbildninginte deltar i vuxenutbildning. FÖVUX-deltagarna hade i allmänhet inte studeratsedan de slutade folkskolan, men när de blev uppsökta av studieorganisatörer,som dels kunde undanröja vissa praktiska problem, dels informera dem om och gedem motiv för vuxenstudier, anmälde de sig för att börja studera igen. uppfattning är rekryteringsresultatet av de kontaktade anmärkningsvärtbra, särskilt med hänsyn till att två tredjedelar av deltagarna inte bedrivitstudier sedan folkskolan. Attuppsökande verksamhet är en effektiv metod för att rekrytera kortutbildadevuxna till är alltså enligt kommittén ett faktum. Vilka resultatden uppsökande verksamheten ger är emellertid beroende av en mängd olikafaktorer, vars inbördes betydelse inte helt klarlagts i försöksverksamheten.Kommittén tar i betänkandet upp några sådana förhållanden. Det har t. ex.framhållits som väsentligt av studieorganisatörerna, att de för att lyckas medsin uppgift bör ha samma bakgrund som de uppsökta och förståelse för derassituation. En ytterligare fördel är givetvis om studieorganisatörerna haringående kännedom om den aktuella arbetsplatsen, varigenom de lättare kan bedömavad som är rätt tid och plats för uppsökandet. Om studieorganisatörerna äranställda på arbetsplatsen, har de också möjlighet att bistå med lösningar tillde problem som kan uppstå vid studiestarten eller under studiernas gång.Uppsökande verksamhet förefaller vidare enligt FÖVUX vara förhållandevistidskrävande. Det kan vara nödvändigt med flera besök hos varje uppsökt innannågot lämpligt tillfälle till samtal erbjuds och många av de kontaktade ärtveksamma och behöver betänketid innan de anmäler sig. På arbetsplatser medoregelbundna arbetstider måste varje avdelning besökas för attalla anställda skall kunna kontaktas. I betänkandet framgår att dessaförhållanden under FÖVUX:s första försöksår innebar att studieorganisatörernafick arbeta i tidsnöd, vilket medförde att de inte hade möjlighet att ge allauppsökta en så detaljerad information t. ex. om studiestöd, som hade varit önskvärd.Det synes enligt kommittén vidare vara av stor betydelse attstudieorganisatörerna i den uppsökande verksamheten kan erbjuda de kontaktadefördelaktiga villkor när det gäller studietider, studiestöd, resor i sambandmed studierna och liknande. försoch demonstreras på ett intresseväckande sätt verkar enligt FÖVUX också ha enrekryteringsfrämjande effekt. Kommitténpekar också på att rekryteringsresultaten varierar mellan arbetsplatser medolika arbetstider och arbetsmiljöer. Det förefaller kommittén uppenbart attstudier delvis på arbetstid bör vara förmånligast av de i FÖVUX-verksamhetenförekommande studievillkoren, men de flesta kontaktade var ändå i första handintresserade av studier på fritid med stimulansbidrag. Till detta bidrog att deanställda på vårdinstitutionerna inte ansåg sig kunna lämna arbetet underarbetstid av hänsyn till arbetskamraterna, som i så fall tvingats utföra derasarbetsuppgifter.