prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — omvärlden är övertygad om att i händelse av enkonflikt är berett att fullfölja den deklarerade pohtiken. Försvaret måste haen sådan styrka och sammansättning att en presumtiv angripare inte till följdav brister i detta kan misstro allvaret bakom vår deklarerade politik.Försvaret måste vidare vara så utformat att dess uteslutande defensiva syfte -försvar av det egna landet klart framgår. Försvaret kan därigenom inteuppfattas som ett hot mot någon. Omvärlden måste också vara förvissad om att det råder ensådan inrikespolitisk stabilitet i att säkerhetspolitikens grunder ärfasta. Därav följer att förberedelser och överläggningar för militär samverkanmed medlemmar av en stormaktsallians är helt uteslutna. Inte heller fåranskaffningen av för försvaret väsentlig materiel ske så att kommer ien sådan beroendeställning till andra länder att den kan utnyttjas förpåtryckningar. Hela landet måste kunna försvaras. Försvaret måste kunnaanpassas till skilda lägen och kunna möta ohka angripare. Kombinationen av en fast, förtroendeingivandeutrikespolitik och ett häremot svarande totalförsvar bör enligt utredningenkunna inge stormakterna respekt för neutralitetsvilja och förmåga attstå emot påtryckningar eller annan aggressivitet. Det måste stå klart för alla,att vi menar allvar med vår neutralitet och att vi målmedvetet skapar sädanaförsvarsresurser, som ingen kan bortse frän i ett kris- eller krigsläge. Vid krig i vår omvärid måste en krigförande part varaövertygad om att motparten inte utan stora insatser kan utnyttja svensktterritorium. 1 överensstämmelse med neutralitetsrätten skall , om enkrigförande kränker eUer försöker kränka svenskt territorium, motverka dettamed alla tillgängliga medel. Försvaret skall förhindra att svenskt territoriumblir skådeplats för krigshandlingar mellan främmande makter, bas för derasmUitära operationer eller genomgångsområde för trupp och materiel. Befolkningenskall ges visst skydd mot verkningarna i av i omvärlden insattastridsmedel. Ett krig i vår omvärld kan enligt ntredningen leda tillatt utrikeshandeln helt eller delvis upphör. Genom olika åtgärder måstesäkerställas att samhället kan uthärda en avspärrning under rimligt lång tid.Åtgärderna omfattar exempelvis lagring av särskilt betydelsefulla råvaror,halvfabrikat och färdigvaror, förberedelser för krigsproduktion ochransoneringsförberedelser för fördelning av tillgångarna. Man kan enligt utredningens uppfattning inte bortse frånmöjligheten av att , trots alla åtgärder, blir indraget i ett framtidakrig. 1 en sådan situation har den på alliansfrihet och neutralitet grundadepolitiken inte lyckats. Alla tillgängliga resurser måste koncentreras på ettkraftfullt försvar för att till det yttersta bevara landets frihet. Men ävenunder ett krigstillstånd måste de politiska medlen utnyttjas för att bidra tillatt kriget kan föras till ett sådant slut att vår frihet bevaras. Försvaretsförmåga att hindra angriparen från att nå sina ursprungliga syften blir avväsentlig betydelse för möjligheterna att nå framgång. Ett krig kommer att innebära svåra påfrestningar ochumbäranden. Särskilt svår blir situationen om kärnvapen eller biologiska ochkemiska stridsmedel trots allt skuUe komma till användning. Dessa stridsmedelger sådana möjligheter till fuUständig förintelse av ett folk attstatsledningen skulle kunna ställas inför situationen att väga landetssjälvständighet mot befolkningens överlevnad. Utredningen anför att man kanräkna med återhållsamhet vid insats av dessa stridsmedel, bl. a. med hänsyntill angriparens egna niihtära operationer och hans avsedda utnyttjande avlandet. Även om delar av landet skulle gå förlorade skallmotståndet enligt utredningen fortsättas så att angriparen så långt möjligtförhindras att utnyttja landet för sina syften. Detta motstånd är ett uttryckför folkets levande vilja till självförsvar och till försvar av rätten attfortleva som ett fritt land. En angripare skall alltid tvingas räkna med ettaktivt motstånd i olika former. Detta kan vara av betydelse redan i angriparensöverväganden om fördelar och uppoffringar i samband med ett angrepp motSverige. Ett motstånd inom ockuperade delar av landet är enligt utredningensvårt att organisera pä förhand. Viss information, utbildning ochmaterielanskaffning kan dock genomföras. Motståndets yttersta mål är landetsfullständiga befrielse. Utredningen har vägt de statsfinansiella ochsamhällsekonomiska uppoffringar som är en förutsättning för att nåförsvarseffekt mot de risker som kan bedömas ligga i den internationellautvecklingen. Utredningen presenterar resultatet av sina avvägningar i form avbeskrivningar av ett antal typsituationer och en precisering av de uppgifterförsvaret bör kunna lösa i dessa situationer. Som gmnd för planeringen av åtgärder för att avhålla fränangrepp med konventionella stridsmedel bör enligt utredningen antas att tvåmilitära block med åtminstone delvis motsatta intressen kommer att domineraEuropas politiska bild. Ettdera blockets militära handlingsfrihet kan varabegränsad tUl följd av militära engagemang i andra delar av världen. Offensiva syften hos maktblocken eller enskilda stater kanförekomma för att trygga den egna säkerheten mot yttre hot. Maktblocken kanockså söka flytta fram sina positioner utan användning av militära medel. Kombinationen av konventionella vapen och kärnvapen iEuropa skapar hos supermakterna en återhållsamhet med sådana åtgärder inomdetta område som skulle kunna leda till öppet krig mellan blocken. En akutkonflikt där kan enligt utredningen främst antas uppstå och trappas upp tillföljd av händelser inom områden där supermakterna är engagerade men där de intehar full kontroll. Även en konflikt mellan supermakterna som uppstår i någonannan del av världen kan spridas till . Spridningen kan orsakas av att ensupermakt har svårt att agera på platsen för konflikten och därför försökerutöva påtryckningar genom militära åtgärder mot för motståndaren känsligapunkter i . Denna typ av konflikter bedöms emellertid leda till i stortsett samma typ av angrepp mot som om konflikten ursprungligen hadeuppstått i . Även om stater i vår närhet skulle drasin i en konflikt iEuropa mellan stormaktsblocken behöver detta enhgt utredningen inte nödvändigtvismedföra att engageras i konflikten. Utredningen anser attNordkalottområdet och Östersjöutloppen är de strategiskt mest betydelsefullaområdena i . Betydelsen av bör även uppmärksammas. För att fåkontroll över de strategiskt betydelsefulla områdena kan en angripare väljamellan olika vägar, varvid kan beröras. Valet beror bl. a. påhuvudmotståndarens åtgärder och styrkan hos det svenska försvaret. SkulleSverige därvid bli angripet kan skilda anfallsriktningar mot landet tänkas, bl.a. beroende på om supermakternas militära positioner harförändrats. Omfattningen av de styrkor en angripare kan vara beredd att sättain mot beror dels på betydelsen av att nå kontroll över landet ellerdelar därav, dels på behovet av styrkor för mUitära operationer i andrariktningar. Uppläggningen av ett anfall mot måste av en angripareanpassas till den andra supermaktens möjligheter att ingripa. Detta kan ledatill restriktioner för angriparen i hans val av anfallsriktningar, tiden föroperationens slutförande och skyddet av denna. Utredningen anser att ett angrepp mot medkonventionella stridsmedel kan ske i två principiellt olika typer avsituationer. Den ena innebär att starka motsättningar men inte öppetkrig råder meUan stormaktsblocken. Vartdera av dessa söker förbättra sinapositioner gentemot det andra. Detta kan ske antingen för att nå bättre viUkorvid väntade förhandlingar för lösning av konflikten eller för att få störreutsikter till framgång om ett öppet krig inte skulle kunna undvikas. En strävanbedöms vara att så långt möjligt förbättra positionerna utan öppnakrigshandlingar eftersom dessa skulle kunna leda till en allmän upptrappning avkonflikten mellan stormaktsblocken. Den andra typen av situationer innebär att ett öppet krigpå konventionell nivå har brutit ut mellan storniaktsblocken till följd av delsstarka motsättningar mellan dessa, dels upptrappning och utbredning av en frånbörjan lokal, akut konflikt. Inför risken av fortsatt upptrappning av krigettill kärnvapennivå kan man räkna med att stormaktsblocken strävar efter att nåen snabb uppgörelse. En fortsatt utbredning av kriget till och andraländer kan befaras endast om denna bedöms leda till uppenbara politiska ochstrategiska vinster för någon av de krigförande. Om stormaktsblocken i de nämnda situationerna skulleuppfatta som lätt att militärt betvinga kan enligt utredningen landetsmöjligheter att hävda sin neutralitetspolitik ifrågasättas. Vartdera stormaktsblocketkan i osäkerhet om huvudmotståndarens avsikter i området finna sig nödsakat attskaffa sig kontroll över . Uppfattas däremot som fast beslutetatt försvara sin självständighet och i besittning av den härför erforderliga militärastyrkan förbättras förutsättningarna för neutralitetspolitiken och stärksstabiliteten i det nordiska området. Därmed minskas riskerna att detta blirindraget i kriser och krig. Det svenska försvaret får enhgt utredningens uppfattningönskad fredsbevarande effekt, om det kan förhindra att ettdera stormaktsblocketgenom ett snabbt genomfört angrepp kan bemäktiga sig och ställahuvudmotståndaren inför fullbordat faktum. De angivna typerna av situationer karaktäriseras av att angriparenmed hänsyn till sin huvudmotståndare måste se till att ett militärt företag kanslutföras , att det kan genomföras med en begränsad styrkeinsats ochatt riskerna för misslyckande så långt möjligt begränsas. De angreppsfall som av Kungl. Maj:t har föreskrivits attsom miljöexempel hgga tUl grund för perspektivplaneringen exemphfierarsituationer som kan ge upphov till anfall som ställer försvaret inför uppgiftenatt snabbt kunna kraftsamla styrkor för insats i olika delar av landet. Utredningenanser att sådana typer av angreppsfall bör ligga till grund även för fortsattförsvarsplanering. För att avhälla från de typer av angrepp som ingår iangreppsfallen bör det mihtära försvaret enhgt utredningen ha en sädan styrkaoch sammansättning att anfall mot fordrar sä stora uppoffringar - iresursinsats, förluster och tid - att angriparen inte rimligen kan finna defördelar som står att vinna med anfallet värda uppoffringarna. Om ändåskulle anfallas, skall det militära försvaret kunna förhindra att angriparensnabbt bemäktigar sig landet och ställer sin huvudmotståndare inför fullbordatfaktum. Försvaret skall i det längsta hindra angriparen att utnyttja svensktterritorium för sina syften. 1 varje del av landet skall segt motstånd kunnabjudas. Civilförsvaret skall enligt utredningen bidra tilltotalförsvarets fredsbevarande funktion genom att stärka befolkningensmotståndsförmåga och därmed omvärldens tilltro till föresats att göramotstånd mot angrepp. Detta skall ske genom att civilförsvaret ger skydd åtbefolkning och egendom mot skador av fientliga anfall och räddar överlevandefrån sådana anfall. Verksamheten skall härvid främst inriktas på sådana områdensom. kan bli särskilt hotade på grund av deras betydelse för den militäraförsvarsförmågan. Det ekonomiska försvaret skall säkerställa tillgång tilloundgängligen nödvändiga förnödenheter och tjänster för befolkning ochtotalförsvar. Övriga försvarsfunktioner skall ges sådan kapacitet,motståndskraft och uthåUighet att krigets verkningar på dessa funktioner inteallvarligt försämrar möjligheterna till fortsatt försvar. Försvaret bör enligt utredningen organiseras så att detför varje angripare står klart att han kommer att möta ett totalt försvar ochfolkets samlade motstånd. I sista hand skall motstånd göras i form av det friakriget och motståndsrörelse. Planeringen av åtgärder för att avhålla från överraskande anfall föreslås utgå frånatt värdet för någotdera stormaktsblocket att militärt kontrollera kan bli stort framför allt i en akut krissituationeller vid krig mellan blocken. Den som då överväger angrepp kan tänkas föredra att göra det överraskande för att möta mindre Såväl den allmänna världspolitiska situationensom angriparens förberedelser bör emellertid kunna ge en vissförvarning. För att avhålla från denna typ av angrepp bör försvaretenligt utredningen utformas så att beredskapshöjning och mobilisering kan skeså snabbt att vi hinner utnyttja även den begränsade förvarning som kanerhållas inför ett överraskande anfall till att förhindra att detta vinnerframgång. Därigenom tvingas en presumtiv angripare tUl mera oinfattande,tidskrävande och röjande förberedelser vilka i sin tur ger vårt försvar längretid att utveckla full styrka. Genom en allsidig underrättelsetjänst och genom smidigaformer för beslut om beredskapsändringar bör enligt utredningen möjligheternatUl förvarning kunna tillvaratas och utnyttjas. Verksamheten inom försvaret under fredsförhållandenförutsätts även framgent främst inriktas på att utbilda personal och anskaffaerforderliga materiella resurser. För att kunna möta ett överraskande anfallbör det mUitära försvaret som utformas så att det är stridsdugligtomedelbart efter en snabbt genomförd mobilisering. Mobiliseringsorganisationenbör ges god motståndskraft mot en inledande bekämpning genom luften.Utbildningen i fred bör vara så organiserad att förband finns tillgängliga förinsats i ohka delar av landet. Lokalförsvar och hemvärn bör inriktas på attsnabbt organisera bevakning och bemanna fasta anläggningar. Luftförsvaret börså långt möjligt förhindra att angriparen genom sin bekämpning lamslårväsentliga samhällsfunktioner och fördröjer försvarets mobihsering.Civilförsvaret inriktas på skydd av befolkning och egendom i anslutning till demål, som angriparen väntas bekämpa. Särskilt i samband med överraskande anfaU kan man enligtutredningen vänta sig att angriparen söker komplettera sina militäraoperationer med sabotage mot kommunikationer, energiförsörjning, anläggningarm. Planeringen för bl. a. polisväsende, hemvärn och lokalförsvarsförband börta hänsyn härtill. Planeringen av åtgärder till stöd för neutraliteten börutgå från att krig i omvärlden i första hand kommer att föras medkonventionella stridsmedel. I samband därmed kan väntas kränkningar av svensktterritorium och ingripanden mot svensk trafik på internationellt vatten och iinternationellt luftrum. Medvetna kränkningar av svenskt territorium kanföretas av de krigförande för att underlätta deras militära operationer. Om desvenska möjlighetema tiU motverkan är små, kan dessa kränkningar få så storomfattning att landets neutrahtet sätts ifråga. Även om en insats av ABC-stridsmedel i bedöms sornmindre trolig måste den beaktas i försvarsplaneringen eftersom den kan ledatill allvarliga, primärt inte avsedda effekter i . De angreppsfall som av Kungl. Maj:t har föreskrivits attligga till grund för perspektivplaneringen eller som eljest utnyttjas i denlångsiktiga planeringen exemplifierar situationer som innebär att ärneutralt. Lftredningen anser att dessa typer av angreppsfall börligga tiU grund även för fortsatt försvarsplanering. Skyddet motABC-stridsmedel som har satts in i omvärlden bör dock utformas så att detendast leder tUl begränsade merkostnader. Försvaret bör enligt utredningen utformas sä att det delskan skapa respekt i omvärlden för vilja och förmåga att hävda sinneutrahtet, dels kan begränsa verkningarna inom landet av sådana krig ellerkriser i omvärlden som inte primärt är riktade mot . Med verkningaravses här störningar i utrikeshandeln och bieffekter av stridsmedel som harsatts in i omvärlden. Åtgärderna syftar till att förhindra att tillföljd av egen svaghet blir indraget i krig eller tvingas söka stöd hos någon avde krigförande. Det militära försvaret skall som beredskap att mötaett angrepp upprätthäUs kunna upptäcka och avvisa kränkningar av svensktterritorium och skydda trafik mellan olika delar av landet. Civilförsvaretskall begränsa verkningarna på befolkningen av ABC-stridsmedel som sätts in iomvärlden. Det ekonomiska försvaret skall trygga folkförsörjningen. Ett krig i omvärlden kan leda till att utrikeshandeln helteller delvis avbryts. Även efter ett krigs slut kan det ta tid innan produktionoch handel kommer i gäng. Detta måste enligt utredningen beaktas vidplaneringen av det ekonomiska försvaret. Beträffande åtgärder med hänsyn tiU risken för kärnvapenkriganser utredningen att även om insatser av kärnladdningar i måste bedömassom föga troliga bör dock vissa skyddsåtgärder vidtas. Våra möjligheter attpåverka kärnvapentröskeln är dock begränsade. Den bestäms huvudsakligen avåtgärder inom stormaktsblocken. SkuUe anfaUas när kärnvapen redan harsatts in i stor skala i krig i omvärlden kan man inte räkna med någonåterhåUsamhet mot svenskt område. 1 en sådan situation har ringa möjligheteratt bjuda effektivt motstånd och bevara en nationell handlingsfrihetenligt den säkerhetspolitiska målsättningen. Försvarets ansträngningar måste dåkoncentreras på att begränsa krigets verkningar och öka befolkningensmöjhgheter att överleva. Därvid bör främst de resurser utnyttjas som haranskaffats för att möta övriga, förut behandlade situationer. Beträffande åtgärder med hänsyn tiU risk för anförutredningen att man bör ta hänsyn tUl samma faktorer som för kärnvapenkrig. Skyddetbör inom varje del av totalförsvaret planläggas så att den sammanlagda effektenav olika skyddsåtgärder för att nå önskad skyddsnivå kan erhållas till lägstakostnad. Härigenom säkerställs att det totala skyddet inte visarblottor som en angripare kan utnyttja för att omintetgöra värdet av övrigaskyddsåtgärder. Planeringen av åtgärder för att möta krav i förening med h o t bör enligt utredningen bl. a. beakta att de moderna stridsmedlensförstörelseförmåga och samhällets alltmer ökade sårbarhet ökar möjligheternaför en angripare att med hot om militära eUer ekonomiska åtgärder förmå mindre stater till eftergifter. Därvid utnyttjasosäkerheten om hotet kommer att gå i verkstälhghet och fruktan för följdernahärav. Denna fruktan kan angriparen avsiktligt stegra genom propaganda somminskar befolkningens tiUtro tiU den egna statsledningen och tUl de egnaförsvarsmöjligheterna och gör den benägen att finna eftergifter förmånliga. De angreppsfall som av Kungl. Maj:t har föreskrivits attligga till grund för perspektivplaneringen eller som eljest utnyttjas i denlångsiktiga planeringen exemplifierar situationer som kan ge upphov till ohkatyper av hot. Utredningen anser att sådana typer av angreppsfall bör ligga tillgrund även för fortsatt planering. För att avhålla från här avsedd typ avangrepp mot måste landets utrikespolitik enligt utredningen föras medsådan konsekvens och fasthet och försvaret ges sådan motståndsförmåga attförväntningar inte skapas hos någon främmande makt att landet kan betvingasenbart genom hot. Utformningen av försvaret och informationen om detta måstevara sådan att en fast försvarsvilja kan upprätthållas. Försvaret bör enligt utredningen utformas så attverkningarna av ekonomiska åtgärder eller insatta stridsmedel mot kanbegränsas. Vidare bör befolkningen snabbt och säkert kunna nås medinformation och anvisningar. Härigenom kan statsledningen demonstrera sin viljaoch förmåga att stå emot ett eventueUt hot. Med hänsyn till hotsituationer bör försvarsplaneringeninriktas på att skapa möjligheter till snabb mobilisering och utrymning, tillsnabbt iordningställande av skyddsrum samt till begränsning av samhälletssårbarhet i övrigt. Förslag till målsättning för totalförsvaret har utarbetat ett förslag till nymålsättning för totalförsvaret. 1 denna har utredningen arbetat inhuvudinnehållet i de gällande målsättningarna - målsättningen förtotalförsvaret och målsättningen för krigsmakten - som enhgt utredningen kanupphöra att gälla. Dessa målsättningar har spelat en betydelsefull roll sompolitiska manifestationer och för att på ett kortfattat sätt klargöra densvenska försvarspohtikens syfte. Målsättningen för totalförsvaret föreslås av utredningenfå följande lydelse: Totalförsvaret är en hela svenska folketsangelägenhet och skall bygga på medborgarnas personliga insatser, som för vapenföra manliga medborgare grundas på allmän värnplikt. Det skall ge uttryck för vår vilja att bevara landets frihet. Totalförsvaret skall vara så förberett för krigetatt det verkar fredsbevarande. Det skall därför ha sådan styrka, sammansättning och beredskap att ett angrepp mot fordrar så stora resurser och uppoffringar samt tar så att de fördelar som står att vinna med angreppet rimligen inte kan bedömas värda insatserna. Totalförsvaret skall snabbt kunna höja beredskapen ochutveckla full styrka. Totalförsvaret skall vara så utformat att det kan motståskilda angreppsformer och verka i olika militärpolitiska lägen. Totalförsvaret skall vara så utformat att resurser skallkunna avdelas för svenskt deltagande i verksamhet i syfteatt upprätthålla eller återställa internationell fred och säkerhet. Under fredstidoch under krig mellan främmande makter varunder är neutralt skallkrigsmakten avvisa kränkningar av vårt territorium. Civilförsvaret jämte andraberörda grenar av totalförsvaret skall vidta åtgärder för att skyddabefolkningen mot skadeverkningar på grund av krig i vår omvärld. Det ekonomiskaförsvaret skall bidra tUl att trygga vår försörjning om vårt land blir hänvisatväsentligen tUl egna försörjningsresurser på grund av i vår omvärid inträffadekonflikter. Invasionsförsvarskall vara krigsmaktens viktigaste uppgift. Om utsätts för angreppskall krigsmakten möta detta och i det längsta förhindra att angriparen fårfast fot på svensk mark. 1 varje del av landet skall bjudas segt motstånd, omså erfordras även i form av det fria kriget. CivUförsvaret skall skyddabefolkning och egendom mot skador av fientliga anfall samt rädda överievandevid sådana anfall. Folkförsörjningen i vidaste bemärkelse skall tryggas genomdet ekonomiska försvaret. En fast försvarsvilja skall vidmakthållas och varjeförsök att undergräva vår motståndsanda och tilltron till vår förmåga attmotstå angreppet skall motverkas genom psykologiskt försvar. Sjukvård,socialvård, polisväsende, kommunikationer samt annan samhällelig verksamhetskall anpassas med hänsyn till inriktningen av de samlade försvarsansträngningarna. Totalförsvaretsolika delar skall samverka och understödja varandra i syfte att nå störstamöjliga försvarseffekt. Förslag rörande totalförsvarets fortsatta utveckling 1 sina förslag rörande totalförsvarets fortsattautveckling anför försvarsutredningen inledningsvis att den traditionellasvenska neutralitetspolitiken bildar grundvalen för strävandenaatt hävda vår yttre säkerhet. Denna politik har som ett av sina fundament haftett efter våra förhållanden starkt och väl balanserat totalförsvar. Utredningenhar vid sina säkerhetspolitiska bedömningar inte funnit skäl att göra avstegfrån dessa grundläggande förutsättningar för att förverkliga de uppställdasäkerhetspolitiska målen. Totalförsvaret bör enligt utredningen vara så utformat attdet är verkningsfullt i så många lägen och mot så många angreppsmetoder sommöjligt. Det får inte innehålla luckor som gör det möjligt för en angripare attmed små insatser på något eller några områden betvinga landet. Totalförsvaretmåste vidare vara så sammansatt att det är fullständigt och funktionsdugligtför sitt syfte. Brister som skulle kunna tolkas som en avsikt att söka hjälp genom samverkan med andra stater får inte förekomma. Om vi i fredstid inte är beredda att vidta åtgärder föratt uppta försvar mot anfall av större omfattning väntas vi enligt utredningeninte kunna övertyga omvärlden om att vi därefter genom vapenlöst motstånd iolika former kommer att försöka bestrida en angripare herraväldet över vårtterritorium. Att medvetet avstå från åtgärder för att förbereda ett väpnatförsvar kan av omvärlden komma att tolkas som bristande vilja att hävdasjälvständigheten. Vid ett krig i skulle anfallsriktningen genom Sverigeframstå som fördelaktigare än andra alternativ som kan finnas för att nå sammamål.