prop · FV0311 · 1972-12-31 00:00:00 — Vissa av de frågor som tas upp i kommitténs betänkandebehandlas också i departementsutredningens promemoria nr 26 Om uttagande avkommunala avgifter i vissa fall samt i statskontorets utredningsrapport fastställande av sotningstaxa, som överlämnats till Kungl. Maj:t i mars1965 resp. . Nuvarande ordning Sfatsuppsikten över kommunerna I de författningar som reglerar kommunernas verksamhetförekommer på skilda häll föreskrifter om att kommunala beslut för att.fäbindande kraft skall underställas KungL Maj:t eller statlig myndighet förprövning och fastställelse. När sädan föreskrift har meddelats, får beslutetinte verkställas innan det har blivit fastställt. Syftet medunderställningsskyldigheten är i princip att ge staten möjlighet att se tillatt kommunerna inte överskrider eller missbrukar sina befogenheter. Statsuppsikt över kommunerna kan också ske på annat sätt ängenom underställning, t. ex. genom kommunalbesvär, förvaltningsbesvär, s. k.effektivitetskontroll, föreskrifter om anmälnings-eller uppgiftsskyldighet ' Betänkandet har avgetts av landshövdingen ,ordförande, landstingsrådet , riksdagsmannen , komniunal-nämndsordföranden , riksdagsmannen ,regeringsrådet , landstingsrådet samt riksdagsmännenBertil och . saint den tillsyn över kommunala nämndledamöter ochtjänstemän som ombudsmän utövar. Besvärsprövningen och fastställelseprövningen vidunderställning sker på enskilt resp. kommunalt initiativ.Effektivitetskontrollen äger rum med stöd av olika specialförfattningar somålägger kommunerna att svara för vissa förvaltningsuppgifter och föreskriver statligtillsyn över att uppgifterna fullgörs på ett tillfredsställande sätt. Denstatliga tillsynsmyndigheten ingriper självmant, t. ex. genom att lämna rådoch anvisningar, påkalla rättelse, förelägga kommunen att förfara på visst sätteller besluta i kommunens ställe. En styrning av kommunernas handhavande av åtskilligaangelägenheter nås genom föreskrifter i statsbidragsförfattningarna attstatsbidrag till en verksamhet får beviljas bara om vissa villkor äruppfyllda. Syftet med besvärsprövningen är att få till stånd enkontroll av att kommunen använder sina maktbefogenheter i enlighet med dessasändamål och inte i strid mot andra allmänna eller berättigade enskildaintressen. Vid kommunalbesvär kan statlig myndighet upphäva det kommunalaorganets beslut, om det inte har tillkommit i laga ordning eller överskriderdet kommunala organets kompetens. Myndigheten kan däremot inte, som vidförvaltningsbesvär, ändra beslutets innehåll. Besvärsprovningen vidförvaltningsbesvär avser normalt inte bara det överklagade beslutets laglighetutan också dess lämplighet, ändamålsenlighet och skälighet. Reglerna om kommunalbesvär finns i 76-78 §§ kommunallagen (1953:753)(KL), 80-82 §§ kommunallagen (1957:50) för (KLS), 89-92 §§ lagen (1961:436)om församlingsstyrelse (FSL), 78 § landstingslagen (1954:319) (LL), 20 § lagen (1957.281)om kommunalförbund (KFL) samt 23 och 43 §§ lagen (1919:293) om ändring ikommunal och ecklesiastik indelning (). I det följande redogörs i första handför bestämmelserna i . Kommunfullmäktiges beslut överklagas alltid genom kommunalbesvär(76 § I mom. KL). Enligt 76 § 2 moin. överklagas beslut av kommunstyrelseneller annan nämnd genom kommunalbesvär, om inte annat är särskiltföreskrivet. I specialförfattningarna finns i allmänhet särskilda bestämmelser oinbesvär-inot beslut av . 1 fråga om beslutsom avses med sådana besvärsbestämmelser gäller inte reglerna om kommunalbesvär.Besvärsprövningen vid kommunalbesvär ankommer enligt 76 § 1 mom. på ,och beslut kan överklagas hos regeringsrätten. När det gällerbeslut hos landstingskommun eller kommunalförbund i vilket landstingskommuningår anförs besvären direkt hos regeringsrätten (78 § LL och 20 § KFL). Attett beslut skall underställas Kungl. Maj:t eller annan statlig myndighethindrar i regel inte att besvär anförs mot beslutet. Rätten att anföra kommunalbesvär tillkommer enligt 76 § Imom. KL bara den som är medlem av kommunen. Det krävs inte att beslutet särskiltrör kommanmedlemmen. Medlem av kommun är den som är mantalskriven där elleräger eller brukar fast egendom eller är taxerad till allmän kommunalskatt i kommunen (2 §). Enligt rättspraxiskan talan mot beslut föras av den som har fått sin besvärstalanhelt eller delvis ogillad hos . Om har bifallitbesvären, anses talan mot beslut kunna fullföljas dels avkommunen, dels av varje kommunmedlem. Vid kommunalbesvär kan som grund för talan åberopas endastatt beslutet inte har tillkommit i laga ordning, står i strid mot allmän lageller författning, annorledes överskrider deras befogenhet som har fattatbeslutet, kränker klagandens enskilda rätt eller eljest vilar på orättvis grund(76 § 1 mom.). Om besvärsmyndigheten finner att någon av dessa besvärsgrunderär tillämplig, upphävs det överklagade beslutet. Som förut nämnts fårbesvärsmyndigheten däremot inte ändra beslutets innehåll. Att ett beslut av ettkommunalt organ har överklagats hindrar i princip inte att beslutet verkställs. I den mån specialförfattningarna innehåller särskildabestämmelser om besvär mot beslut av förvaltninggäller, som förut sagts, inte reglerna om kommunalbesvär. I stället gäller bl.a. att besvärsprövningen är allsidig och inte begränsad till frågan om delöverklagade beslutet är lagligt, att besvärsmyndigheten kan ändra beslutetsinnehåll samt, enligt 11 § förvaltningslagen (1971:290), att besvär kan anförasav den sotn beslutet angår, om det har gått honom emot. Bestämmelserom underställning finns både i kommunallagarna och i olikaspecialförfattningar. Enligt kommunallagarna skall underställning ske dels avvissa finansiella beslut, nämligen beslut i låne-, borgens-, fond-ochanslagsärenden, dels av reglemente för besvärsnämnd, landstings beslut omvalkretsindelning och beslut om antagande av förbundsordning förkommunalförbund. Till följd av ändringar i KL och KLS som trädde i kraft den 1januari 1971 (SFS 1969765 och 766) krävs numera inte underställning av beslutom antagande av reglemente för andra kommunala nämnder än besvärsnämnder ellerav plan beträffande hushållning med stads donationsjord. Enligt olika specialförfattningarkrävs fastställelse av beslut om antagande av kommunalastadgor, t. ex. lokala ordningsstadgor (23 § allmänna ordningsstadgan, 1956:617),hamnordningar (förordningen, 1874:26 s. 11, angående hamnordningar och andraordningsföreskrifter för allmänna hamnarne i riket), brandordningar (2 §brandstadgan, 1962:91) och hälsovårdsordningar (68 § hälsovårdsstadgan,1958:663). Vissa beslut om kommunala avgifter, t. ex. gatu-handels-,parkerings-, hamn- och sotningsavgifter skall underställas statlig myndighetsprövning. Enligt byggnadslagen (1947:385) (BL) krävs statlig myndighets fastställelseav flertalet kommunala planläggningsbeslut. I ett underställningsmål skall en allsidig prövning av detunderställda beslutet företas. Prövningen avser inte bara beslutets laglighetutan också dess lämplighet, ändamålsenlighet och skälighet.Underställningsmyndigheten skall antingen fastställa eller ogilla detunderställda beslutet och den kan i regel inte ändra beslutets innehåll. Rent formellaändringar utan saklig innebörd är dock tillåtna. Enligt någraspecialförfattningar har den högre myndigheten rätt att besluta i kommunensställe. tige inte antar lokal ordningsstadga med innehåll somlänsstyrelsen anser nödvändigt, kan själv besluta om lokalordningsstadga för kommunen. beslut skall i sådant fallunderställas Kungl. Motsvarande gäller i fråga om hamnordning,brandordning och hälsovårdsordning. Ett underställt kommunalt beslut bör i princip intefastställas förrän det har vunnit laga kraft, eftersom fastställelsen skulleförlora sitt objekt om det kommunala beslutet upphävs efter besvär. Vidunderställning enligt kommunallagarna har endast kommunen rätt att besvära sigöver beslut att vägra fastställelse (75 § KL, 79 § KLS, 88 § FSL).Vid underställning enligt specialförfattning har enligt 1 1 § förvaltningslagenden som beslutet angår rätt att besvära sig över beslut attmeddela eller vägra fastställelse, om beslutet har gått honom emot. I fråga omrätten att överklaga faststäUelsebeslut enligt kommunallagarna råder viss oklarhet.Möjligen kan sådan rätt anses tillkomma kommunmedlem. Besvär överlänsstyrelsens beslut i underställningsmål prövas av Kungl. Maj:t i statsrådet. I det följande redovisas närmare bestämmelserna omunderställning på de områden där kommittén har övervägt omunderställningsskyldigheten bör avskaffas. Redogörelsen avserunderställningsskyldigheten enligt kommunallagarna, dock inte denunderställningsskyldighet som föreligger i låne-, borgens-, fond- ochanslagsärenden, samt underställningsskyldigheten i fråga om beslut omkommunala avgifter. Kommittén har i sitt betänkande Kommunala bolag och andrasärskilda rättssubjekt för verksamhet (SOU 1965:40) föreslagit attunderställningsförfarandet skall slopas i kommunala låne-, borgens-, fond- ochanslagsärenden. Förslaget har inte lett till lagstiftning. För prövning av s. k. tjänstebesvär har kommun,landstingskommun och kommunalförbund men inte församling eller kyrklig samfällighetmöjlighet att inrätta en särskild besvärsnämnd som en extra besvärsinstansmellan övriga kommunala nämnder och statlig besvärsinstans (76 § 3 mom. KL, 80§ 3 mom. KLS, 78 § 3 mom. LL och 20 § KFL). Är 1966 fanns enligt vad kommitténuppger besvärsnämnd i 18 städer, två köpingar, en landskommun och 21landstingskommuner. Beslut om antagande av reglemente fattas avfullmäktige resp. och måste underställas resp. Kungl.Maj:ts prövning för att bli gällande. Till följd av ändringar i KL och KLS år1969 (se SFS 1969:765 och 766) är besvärsnämndsreglemente numera det endanämndreglemente som är förenat med underställningsskyldighet. kan enligt 76 § 3 mom. KL, 80 § 3 mom. KLSoch 78 § 3 mom. LL få till uppgift att ta upp och avgöra besvär över beslut avkommunstyrelsen, förvaltningsutskottet eller annan nämnd om tillsättande aveller förordnande på tjänstebefattning hos kommunen eller lands- tingskommunen, om entledigande från sådan befattning ellerom disciplinär åtgärd mot sådan befattningshavare, när talan mot beslutet annarsskulle ha förts enligt reglerna om kommunalbesvär. I den mån annat inteföreskrivs i reglementet, gäller i fråga om organisation och verksamhetsformerför besvärsnämnd bestämmelserna i , KLS och LL om . Flertalet av bestämmelserna i förvaltningslagen skall vidaretillämpas i ärende hos besvärsnämnd (se SFS 1971:657,658 och 660). Berättigad att anföra besvär hos besvärsnämnd är den sominte är nöjd med annan nämnds beslut i fråga som tillhör besvärsnämndens kompetensområde.Det är alltså inte bara kommunens medlemmar som kan besvära sig hosbesvärsnämnden. Som grund för besvären kan åberopas inte bara sådana grundersom får åberopas vid kommunalbesvär utan också andra skäl. Syftet medbesvärsnämndens prövning är nämligen att få till stånd en materiell omprövningav det överklagade beslutet. kan upphäva beslutet ellerföreskriva rättelse. Klagan över besvärsnämnds beslut förs hos länsstyrelseneller, när fråga är om landstingskommunal besvärsnämnd, hos regeringsrätten.Härvid gäller reglerna för kommunalbesvär. Endast kommunmedlemmar harbesvärsrätt. Om nägon som inte är kommunmedlem har sökt en tjänst hos kommunen,kan han således inte föra talan mot besvärsnämndens beslut itillsättningsärendet. Vid talan mot besvärsnämndens beslut kan inte åberopasandra grunder än att detta beslut eller det hos besvärsnämnden överklagadebeslutet är oriktigt på sådan grund som kan åberopas vid kommunalbesvär.Besvärsmyndigheten kan upphäva men inte "rätta" besvärsnämndensbeslut. Som framgår av vad som sagts förut föreligger det intenågon skyldighet att inrätta besvärsnämnd. Genom bestämmelser i reglementet kankommunen begränsa besvärsnämndens kompetensområde t. ex. genom att undantanågon eller några av de uppgifter som anges i lagtexten eller beslut avkommunstyrelsen eller annan särskilt angiven nämnd. Beslut av fullmäktige ellerlandstinget samt sådant beslut av eller landstingskommunal nämnd somkan överklagas genom förvaltningsbesvär kan inte överklagas hos besvärsnämnd. En viktigbegränsning av besvärsnämndernas kompetensområde följer av lagen (1965:275) omtjänstemän hos kommuner m. fl. Enligt 2 § lagen kan anställningsvillkor medvissa undantag regleras i kollektivavtal. Mål rörande kollektivavtal prövasenligt lagen (1928:254) om arbetsdomstol av arbetsdomstolen. Kollektivavtalenför kommunaltjänstemän behandlar bl. a. frågor om entledigande från tjänst ochdisciplinära åtgärder. Bestämmelserna i , KLS och LL om gäller, som förut sagts, för besvärsnämnd i den mån annat inteföreskrivs i reglementet. För besvärsnämnd i annan kommun än gällersåledes subsidiärt bestämmelserna i om valbarhet till ledamot ellersuppleant och avsägelse (32 §), suppleants inträde i avgången ledamots ställe(33 § andra stycket), tid och plats för sammanträde (35 §), inkallande avsuppleant när ledamot är förhindrad och suppleants närvarorätt (36 §), beslutförhet (37 § första stycket),förfarandet vid fattande av beslut (38 §), protokoll och protokolljustering (39§), tillkännagivande av expeditionstid m. m. och arkivering av handlingar (40 §),utseende av kassaförvaltare (41 §), ansvar och skadeståndsskyldighet förledamot (42 §) samt delegation och arkivvård (45 §). Bestämmelserna förkommunstyrelsen om ledamotsantal och tvång att utse suppleanter (31 §),mandatperiodens längd, början och slut (33 § första stycket) samt val avordförande och vice ordförande (34 §) är däremot inte tillämpliga påbesvärsnämnden. (SOU 1952:14 s. 355) ansåg att det ireglemente för besvärsnämnd borde anges bl. a. antalet ledamöter ochsuppleanter samt mandatperiodens längd. Särskilda bestämmelser kunde enligtkommunallagskommittén behövas i fräga om beslutförhet och jäv. lämnar vissa uppgifter ominnehållet i reglementena för de besvärsnämnder som var inrättade hoskommunerna. Av redogörelsen framgår bl. a. följande. Samtliga reglementenbehandlade nämndens sammansättning, val av ordförande, vice ordförande ochsuppleanter samt mandattiden. För nästan alla besvärsnämnderna gällde attordföranden eller sekreteraren skulle vara jurist. Samtliga reglementeninnehöll bestämmelser om förfarandet hos besvärsnämnden. Det föreskrevsgenomgående att yttrande över besvären skulle inhämtas från den nämnd som hademeddelat det överklagade beslutet och att den som jämte klaganden berördes avbeslutet skulle få tillfälle att yttra sig. I samtliga reglementen föreskrevsvidare att den som deltagit i det överklagade beslutet inte fick delta ihandläggningen av besvärsärendet. Regelmässigt krävdes för beslutförhet attnämnden var fulltalig och för ändring av det överklagade beslutet kvalificeradmajoritet. Kommittén upplyser vidare att reglementena förlandstingskommunernas besväisnämnder i huvudsak stämmer överens med ettförslag till normalreglemente som har utarbetet. tillhandahåller förebilder för reglementen samt lämnarråd och anvisningar för utformningen. Flertalet av bestämmelserna i förvaltningslagen skall, somredan nämnts, tillämpas i ärende hos besvärsnämnd. De bestämmelser som ärtillämpliga är reglerna om jäv (4 och 5 §§), rätt att anlita ombud ellerbiträde (6 §), när handling skall anses inkommen (7 §), vägledning av part (8 §),rätt att anlita tolk (9 §), remiss (10 §), inhibition (13 §), partsinsyn (14 §),kommunikation (15§), rätt för part att lämna muntlig uppgift (16 §),beslutsmotivering (17 §), rättelse av beslut (19 §) samt ansvarsbestämmelsen i20 §. I ärende sotn rör tjänstetillsättning får avsteg göras från huvudregeln i17 § att beslut varigenom myndighet avgör ärende skall innehålla de skäl somhar bestämt utgången. Bestämmelser om placering av penningmedel finns i 61 § KL.Penningar och andra värdehandlingar som kommunstyrelsen eller annan kommu- nal nämnd har om hand får inte blandas samman med andrapenningmedel eller värdehandlingar. Penningmedel, som inte behövs för näraförestående utbetalningar, skall för kommunens räkning sättas in hos bank ellercentralkassa för jordbrukskredit eller på postgirokonto eller placeras i sådanatillgångar i vilka förmyndare får anbringa omyndigs medel utan överförmyndarenstillstånd. medgivande behövs, om kommunen vill placerapenningmedel på annat sätt. Motsvarande bestämmelser finns i 65 § KLS och 75 § FSL. 16§ KFL innehåller en hänvisning till 61 § KL. Landsting kan däremot utanunderställningsskyldighet bestämma om penningplacering (65 § LL). Av 15 kap.4§ och förordningen (1924:474) med särskilda bestämmelser omanbringande av omyndigs' medel följer att medgivande intebehövs, om kommun, församling, kyrklig samfällighet eller kommunalförbund villanvända penningmedel för att förvärva fordran som skrivs eller skrivits in istatsskuldboken eller för att förvärva vissa obligationer. Länsstyrelsensmedgivande behövs i regel inte heller för utlåning av medel mot säkerhet avpanträtt pä grundval av inteckning i fast egendom inom avtaxeringsvärdet. BestämiTielserna om underställningsskyldighet innebär inteatt tillstånd behövs, om en kommun vill låna ut medel för atttillgodose ett ändamål som faller inom den kotnmunala kompetensen. 1 sådantfall är det fråga om att anvisa eller nyttja, inte att placera, medel. beslutar enligt 9 § KL, 9 § KLS och 12 § FSLom indelning i valkretsar för val av kommunfullmäktige och kyrkofullmäktige.Det antal fullmäktige som varje valkrets skall utse bestäms också avlänsstyrelsen. Beslut om indelning i valkretsar för val av landstingsmänoch om det antal landstingsman som skall utses för varje valkrets fattas avlandstinget efter förslag av (13 § LL). Regler orn grunderna förvalkretsindelningen finns i 1012 §§. beslut skall underställas Kungl.Maj:ts prövning och fastställelse. Under förutsättningar som anges i 1416 §§kan jämka beslut om valkretsindelning och om antalet landstingsmän.Jämkningsbeslutet skall också underställas Kungl. För längäller lagen (1969:216) om antalet landstingsmän och valkretsindelningen iStockholms läns landstingskommun för . Länsstyrelsenbeslutar om indelningen i valkretsar och om hur de 149 mandaten skall fördelaspå valkretsarna (2 och 3 §§). har i betänkandet Kommunala val (SOU1971:4) föreslagit att valsystemet vid landstingsvalen skall utformas påmotsvarande sätt som valsystemet vid riksdagsvalen samt att skallbesluta om valkretsindelningen och om fördelningen av de fasta valkretsmandatenpå valkretsarna. Kommuner kan enligt 1 § 1 mom. KFL sammansluta sig tillkommunalförbund. kan också bildas mellan landstingskommunersamt mellan landstingskommun och kommun som inte tillhör landstingskommun.Förbundsordning är obligatorisk. Den skall innehålla bestämmelser om förbundetsändamål, dess organisation, ekonomiska förhållanden m. m. (4 §). När förbundsordningen har blivit antagen, skall den prövasav . Om finner att förbundsordningens bestämmelserinte strider mot lag eller annan författning samt att det föreslagna förbundetskulle medföra allmänt gagn, fastställer förbundsordningen ochbestämmer när förbundet skall träda i verksamhet (21 §). Motsvarandeunderställningsskyldighet föreligger enligt 22 § när ny angelägenhet skallläggas på förbundet, ny medlem skall inträda eller annan ändring skall göras iförbundsordningen. Mot beslut kan besvär anföras hos Kungl. Maj:ti statsrådet (35 §). Allmänt om de kommunala avgifterna Enligt 51 § KL, 55 § KLS och 57 § LL skall kommuns ochlandstingskommuns medelsbehov täckas med allmän kommunalskatt resp. genomutdebitering av landstingsskatt, i den mån det inte fylls på annat sätt.Hänvisningen till täckning av medelsbehovet på annat sätt än med allmänkommunalskatt eller landstingsskatt avser sådana inkomster som räntor avkapital, avkastning av fastigheter, donationer, statsbidrag, specialskatteroch kommunala avgifter. I 74 § KL och 78 § KLS föreskrivs underställningsskyldighetför nya och förhöjda avgifter "å den allmänna rörelsen." I övrigtregleras de kommunala avgifterna i särskilda författningar, i den mån de integrundas enbart på praxis. Vid uttagande av kommunala avgifter skall självkostnads-och likställighetsprincipen följas. Avgiftsrätten får inte utövas i vinstsyfteoch avgifterna får inte bestämmas så att vissa kommunmedlemmar blir särskiltgynnade eller missgynnade. När avgiftsrätten regleras i särskild författning,förekommer det att avsteg görs från dessa principer. De kommunala avgifterna brukar indelas i privaträttsligaoch offentligrättsliga avgifter. Som kännetecken på privaträttsliga avgifterbrukar anges att dessa grundas på avtal mellan kommunen och den enskilde elleratt denne frivilligt tar emot något som kommunen tillhandahåller.Kännetecknande för offentligrättsliga avgifter anses vara att kommunens beslutgrundar avgiftsskyldighet. Rätten att ta ut sådana avgifter grundar sig enligtdetta betraktelsesätt på att kommunen är ett med tvångsmakt utrustat offentligrättsligtsubjekt. 1 det följande betecknas i stället kommunala avgifter som har ettuttryckligt författningsstöd som offentligrättsliga, medan avgifter som saknarsådant stöd betecknas som privaträttsliga. Privaträttsliga avgifter förekommer i stor omfattning inomramen för den affärsmässiga verksamhet som kommunerna driver utan annat författningsstödän de allmänna kompetensföreskrifterna i 3 § KL och 3 § KLS. Sådana avgifter ärbl. a. avgifterna för gas, elektricitet och värme samt de avgifter somkommunala trafikföretag tar ut. På dessa oiriråden tillhandahåller kommunernatjänster på samma sätt som och ofta jämsides med enskilda företag. Kommunalabeslut om privaträttsliga avgifter behöver aldrig underställas statligmyndighets prövning men sådana avgifter kan vara underkastade annanform av statlig kontroll. Enligt 29 § förordningen (1940:910) angåendeyrkesmässig antomobiltrafik m. m. fastställer sålunda taxa föryrkesmässig trafik. Kontrollbestämmelser av detta slag riktar sig inte just motkommunerna utan de gäller för verksamhet av visst slag oavsett om den drivs avkommun eller av enskild. Offentligrättsliga kommunala avgifter beslutas avkommunalt organ. I vissa fall skall kommunens beslut underställas statligmyndighet. Det är fallet med bidrag till gatubyggnadskostnader (67 § BL),avgifter hos , besiktning m. m. (8 §byggnadsstadgan, 1959:612), avgifter å den allmänna rörelsen (74 § KL och 78 §KLS), gatuhandelsavgifter och parkeringsavgifter enligt lagen (1957:259) omrätt för kommun att uttaga avgift för vissa upplåtelser å allmän plats, m. m. (AvgL)och sotningsavgifter (20 § brandstadgan). Underställningsskyldighet föreliggerdäremot inte i fråga om gatumarksersättning (56-66 §§ BL), renhållningsavgifter(3 § lagen, 1965:54, om kommunala renhållningsavgifter), vatten- ochavloppsavgifter (27 § lagen, 1970:244, om allmänna vatten- ochavloppsanläggningar), sjukvårdsavgifter (27 § sjukvårdslagen, 1962:242) ellerersättning för upplåtelse av skolbyggnad (2 kap. 26 § skolstadgan, 1971:235). Karaktäristiskt för de flesta offentligrättsliga kommunalaavgifterna är att kommunen tillhandahåller den avgiftsbelagda nyttigheten i enmonopolställning och under ett tvång för den enskilde att ta nyttigheten ianspråk. I fräga om nägra offentligrättsliga avgifter, huvudsakligen pä det underställningsfriaområdet, anges vissa grunder för bestämmandet av avgifterna i författning.Flera avgifter beslutas emellertid utan stöd av sådana föreskrifter. Gatubyggnadskostnadsbidrag och avgifter hos byggnadsnämnd Enligt 67 § BL kan stadsfullmäktige meddela bestämmelserom skyldighet för fastighetsägare att bidra till kostnaden föriordningställande av gata. Om fastighetsägare åläggs skyldighet som han intehar haft förut, skall bestämmelserna underställas Kungl. Ibestämmelserna skall anges bl. a. grunderna för beräkning av den kostnad somskall påföras fastighetsägarna och för kostnadens fördelning mellan dem (68 §).I 68 och 69 §§ föreskrivs vissa begränsningar i fråga om bidragsskyldigheten.Bl. a. föreskrivs att fastighetsägarnas skyldigheter skall motsvara skäligaanspråk på rättvisa och billighet. kan på framställning av kommun utfärda taxa för Prop,1972:12 24