prop · FV03116 · 1972-12-31 00:00:00 — För egen del finner jag arbetsmarknadspartemasuttalanden i denna fråga utgöra belägg för att den bedömning som gjorts ipromemorian är riktig, nämligen att det ligger i såväl de anstäUdas som defackliga organisationernas och företagets intresse att hålla isär avtalsfrågoroch frågor om förelagets ledning. En sådan åtskillnad torde emellertid intekunna upprätthåUas med slöd av aktiebolagslagens jävsregler. Som framhåUits ipromemorian kan arbetstagarledamöterna i avtalsfrågor inle anses ha ett såpersonligt intresse att det grundar jäv enligt dessa regler. Det finns därförenligt min mening anledning att i den föreslagna lagen reglera denna speciellajävssituation. Eftersom principen enligt vad jag tidigare framhåUit börvara att arbetstagarledamöterna skall ha samma ställning och ansvar som övrigastyrelseledamöter måste räckvidden av en sådan regel vara inskränkt tUl frågori vilka en utpräglad intressemotsättning får förutsättas föreligga mellanföretaget och de anställda. Vidare måste tillämpningsområdet vara klartavgränsat. Jag anser alt den föreslagna särskUda jävsregeln uppfyUer dessakrav. Den jämkning som föreslagits av industriförbundet är dock enligt minmening befogad, och jag förordar därför att regeln får avse även fråga omuppsägning av kollektivavtal. Av de skäl som jag har angett är jag däremotinte beredd att förorda någon speciell jävsregel för tidningsföretagen. Mot bakgrund av vad jag nu har anfört tUlstyrkerjag promemorieförslaget i denna del. I detta sammanhang viU jag la upp frågan omersättning tUl arbetstagarledamot för styrelseuppdraget. Aktiebolagslageninnehåller inte någon bestämmelse om rätt för styrelseledamot att få arvode.Men lagen utgår från att arvode kan förekomma. Detta framgår bl. a. av att ilagen finns en bestämmelse om att bolagsstämmas beslut om arvode tUl styrelseledamotkan prövas av domstol på begäran av en aktieägarminorilet. Inte heller lagen omekonomiska föreningar innehåller någon bestärn-melse om rätt till styrelsearvode.Frågan om sådant arvode har inte närmare berörts i departementspromemorian.Där konstaleras bara all förslaget i likhet med aktiebolagslagen inte reglerarrätlen tUl arvode för styrelseuppdraget. Jag avser inle heller att förordanågon bestämmelse därom. Det måste enligt min mening i försia hand ankomma påförelaget och de lokala fackliga organisationema alt la stäUning till om arvodeskall utgå för arbetslagarledamötemas styrelseuppdrag. Däremot anser jag attarbetstagarledamötema självfallet inte skall behöva vidkännas någon ekonomiskförlust eller några kostnader i anledning av styrelseuppdraget. Erfarenhetemaunder försöksperioden får utvisa om det finns behov av särskilda regler omersättning. 6.4.5.Undantag på grund av särskilda förhållanden Enligt promemorian kan man förutse attstyrelserepresentation för de anstäUda under vissa förhållanden kan medförakomplikationer för ägarna. Delta anses framför allt gälla aktiebolag med olikaaktieägargrupper som i fråga om makt och inflytande balanserar varandra. Isådana fall skulle styrelserepresentation för de anställda kunna innebära atl"maktbalansen" rubbas meUan aktieägarna inbördes, vUket i sin turkunde få negativa återverkningar på bolagels förhållanden. Som exempel på sådanafall där olika aktieägargrupper balanserar varandra nämns bolag som är gmndadepå s. k. konsortialavtal mellan ett fåtal intressenter och bolag i vilka visstslag av aktier medför rätt att utse en eller flera styrelseledamöter. Vidare nämnsdel fallet atl en aktieägare eller en grupp av aktieägare, som har majoritet påstämman och följaktligen i och för sig skuUe kunna besätta samlliga platser istyrelsen, för att tillmötesgå en minoritets intressen medverkat tUl alt dennablivit representerad i styrelsen. I en sådan styrelse medminoritetsrepresentalion skulle två arbetstagarledamöter kunna påverkamajoritetens ställning. En likartad situation kan enligt promemorian föreliggai kommunala aktiebolag med en styrelse sammansatt efter politiskastyrkeförhållanden. Promemorian behandlar också en annan komplikationsom kan uppkomma i fall då bolagsordningen innehåller bestämmelser om särskildröstpluralitet. I sådana faU kan man enligt promemorian inte bortse från attarbetstagarrepresentation skulle kunna medföra en blockering i styrelsearbetettUl följd av alt i bolagsordningen föreskriven röstpluraUlet för beslul i vissfråga inte uppnås. I promemorieförslaget föreskrivs att undantag kanmedges om arbetstagarrepresentation på grund av omständigheter som jag nu harberört skulle medföra väsenlliga olägenheter för bolaget vilka inte kan undanröjaspå annat sätt. Sådant medgivande skall förenas med vUlkor om åtgärder som påannat sätt tillgodoser arbetstagarnas intresse av insyn och inflytande i frågaom företagels verksamhet. De föreslagna reglema har lämnats utan erinran avså gott som aUa remissinstanser. SAF och industriförbundet har dock ifrågasattom medgivande av undantag under aUa omständigheter måste förenas med villkor. En fömtsättning för att undantag skaU kunna medgespå de grander jag berörde måste enligt min mening vara att syftet medstyrelserepresentation för de anställda tillgodoses på annat sätt. I vUkaformer detta skall ske bör det i första hand överlämnas tUl parterna att kommaöverens om. Jag fömtsätter sålunda att vUlkoren i de flesta fall kommer altavse ålgärder som innefattas i överenskommelse mellan förelaget och de lokalafackliga organisationerna. Jag finner därför inte anledning att frångåpromemorieförslaget på denna punkt. LM har föreslagit att det ilagen tas upp en regel av innebörd att undantag skall kunna medges beträffandemoderbolag i sådana koncerner som har mer än en tredjedel av sina anställdasysselsatta utomlands under förutsättning att de svenska arbetstagarnas intresseav insyn och inflytande tUlgodoses i annan ordning. Enligt min mening finns delinte några bärande skäl för en sådan regel. i ett större sammanhang måsleprincipen självfallet vara den atl varje enhet inom en koncern i del avseendesom här är aktuellt är underkastad lagstiftningen i det land där verksamhetendrivs. Undanlag har inte ifrågasatts för utländska dotterbolag i ochdet finns heller ingen anledning all göra undantag för svenska moderbolag meddotterbolag i mlandet. LRF förordar en särskild undanlagsregel för bolagsom ägs av ekonomiska föreningar. Jag har lidigare berört frågan om generelltundantag för sådana bolag. De skäl som jag därvid anförde äger giltighet även idetla sammanhang. Jag kan således inte biträda LRF:s förslag. SAF har efterlyst en generalklausul i lagen avinnebörd atl även andra omständigheter än de i förslaget angivna skall kunnaföranleda undanlag. Liknande synpunkter har anförts av . Som jag straxskall redogöra för anser jag atl prövningen av frågor om undantag bör anförtrosen särskild nämnd, sammansatt av företrädare för arbetsmarknadensorganisationer. En så generell dispensbefogenhet som SAF förordat måste dockunder alla omständigheter förbehållas Kungl. En uppdelning avkompetensen i fråga om prövningen av undanlagsärenden anser jag inte varalämplig. A andra sidan ligger det ell slort värde i att sådana ärendenbehandlas av ett partssammansatt organ. valetmellan dessa båda alternativ har jag kommit fram lill atl man bör stanna förden ordning som föreslagils i promemorian. Delta innebär all jag inte kanansluta mig tUl förslaget om en generalklausul. 6.4.6Centralt organ för prövning av vissa frågor För alt pröva frågor framför aUt om undantag isärskilda fall från lagens tillämpning föreslås i promemorian all en särskildnämnd inrättas. Nämnden bör enligt förslaget ha karaktär av självständigmyndighet och bestå av ledamöter som utses av Kungl. Maj:t efler förslag av arbetsmarknadensorganisationer. De svenska arbetsgivareföreningarnas förtroenderåd skallsålunda få föreslå två ledamöter, medan LO och TCO får föreslå en ledamot var.Ordförande i nämnden bör enligt promemorian vara person som inte kan ansesföreträda arbelsgivar- eller arbetstagarintressen. Förslaget om inrättande av en särskUd nämnd har iallmänhet lämnals utan erinran vid remissbehandlingen. Bland de remissinstansersom tillstyrker förslaget eller lämnar det utan erinran är SAF, LRF och industriförbundet.Även i fråga om nämndens sammansättning har förslaget godtagils av flertaletremissinstanser, däribland arbetsmarknadens organisationer. Från en del hållhar dock framhållits att nämndens sammansättning bör möjliggöra ellhänsynslagande även till andra arbetsgivarintressen än dem som företräds avarbetsgivareföreningama. Även jag anser alt frågor om undanlag från lagenstillämpning bör prövas av en särskild nämnd. I likhet med en delremissinstanser anser jag dock att nämndens sammansättning bör kunna anpassasbättre lill det arbetsgivarinlresse som föreligger i det enskilda fallet. Ensådan jämkning är påkallad också av det skälet att lagen nu föreslås gälla ävenekonomiska föreningar. Jag förordar därför att nämnden skall bestå avordförande och sju andra ledamöter. Fyra av dessa utses i enlighel med vad somföreslagits i promemorian. De övriga tre bör utses efler förslag avkommunförbundet, landstingsförbundet och kooperationens förhandlingsorganisation.För att lillgodose de önskemål som jag nämnde förordar jag vidare ensärskUd bestämmelse om hur nämnden skall vara sammansatt för att kunna fattabeslul. Denna bestämmelse innebär, alt ledamot som utsetts på förslag avkommunförbundet resp. landstingsförbundet skall ingå i nämnden när ärendetgäller företag vari kommun resp. landsting har ett bestämmande inflytande.Gäller ärendet förelag som är anslutet liU kooperationensförhandUngsorganisation skall i nämnden ingå en ledamot som utsetts på förslagav denna organisation. 1 nu nämnda fall ersätts en av de två ledamöter, somutsetts på förslag av arbetsgivareföreningarnas förtroenderåd. Såsom föreslagitsi promemorian bör del ankomma på nämnden att pröva också frågor om tillståndför arbetstagarledamot att vara sådan ledamot även iannal företags styrelse. Med dessa jämkningar ansluter jag mig tillpromemorieförslaget. I promemorian pekas slutligen på attstyrelsearbetet för många av arbetstagarledamötema kommer att innebära en nymiljö och nya ansvarsförhållanden. Delta skapar behov, åtminstone under eltinledningsskede, av omfattande och målmedvetna insatser för introduktion ochutbildning i detta arbete. Det anses enligt promemorian rimligt att förutomlöntagamas organisationer även förelagen själva och deras organisationer härgör aktiva insalser. Dessa kan avse informalion om styrelsens arbetssätt iföretaget i fråga men även stöd tUl mer allmän utbildningsverksamhel såsomgenom ekonomiska bidrag tUl arbetstagarrepresenlanter som önskar bevistaexterna kurser. I detta sammanhang beaktas i promemorian också detkontaktproblem som kan uppstå för arbetstagai ledamöter i företag som har engeografiskt spridd verksamhet. För all arbetstagarledamöterna på ett riktigtsätt skall fylla sin fimktion i styrelsen måsle de kunna hålla kontakt med deanställda vid förelagels olika arbetsställen. En annan sådan kontaktverksamhetkan enUgt promemorian sägas ligga i själva styrelseuppdraget. Det anses därförrimligt att förelagen på olika sätt underlättar denna, i försia hand genom altbevilja arbetslagarledamöterna den ledighet som behövs för verksamheten menäven genom att bidra till kostnaderna. Viklen av att utbildningsfrågan löses för deanställda som kommer Ett ingå i styrelserna betonas av flera renussinstanser.Arbetstagarorganisationerna, som anser atl utbUdningen i första hand börbedrivas genom dessa organisationer, framhåller det angelägna i atl förelagenbeviljar ledighet för sådan utbUdning och medverkar genom exempelvis ekonomiskabidrag för bevistande av externa kurser men också att företagen beviljarledighet och bidrag till koslnader för sådan intern kontaktverksamhet sommåsle bedrivas av de anställdas styrelserepresentanter. LO pekar vidare på attarbetslagarledamöterna bör ges möjlighet att utan förlust av inkomst användaarbetstid tUl förberedelse för styrelsens sammanträden. Enligt LO:s mening kande utbildningsinsatser som planerats inom organisationen medföra väsentligtökade anspråk på statliga medel tUl den fackliga utbildningen. LO anser all delbör ges klart uttryck för denna syn på elt delat ansvar meUan staten, förelagenoch de fackliga organisationema för atl reformens syften skall kunnaförverkligas. Under departemenlsbehandlingen av förslaget har LOoch TCO i en skrivelse framfört ytterUgare synpunkter iutbUd-ningsfrågan. Eftersom den utbildning som krävs för att reformen skall ledatill avsett syfte får anses som en del av denna, måste enligt organisationernasuppfattning finansieringen av utbUdningsinsatsema lösas i samband med atllagstiftningen beslutas och genomförs. Med hänsyn tUl den art av utbildning somkommer i fråga ter det sig för organisationerna naturligt atl staten svararför utbildningskostnadema och därtUI sörjer för atl de dellagande genom ensärskUd bestämmelse i lagen garanteras bibehållen inkomst från företaget förden tid utbUdningen kräver. Jag anser alt frågan om ulbildningen av de anstäUdasom utses till arbetstagarledamöter är av slor belydelse för reformensresultat. har jag framhållit som min uppfattning attarbetstagarledamot givetvis inte bör åsamkas ekonomiska uppoffringar genomstyrelseuppdraget. TUl delta räknar jag dellagande i sådan utbildning och fullgörandeav de kontaktuppgifter som framstår som elt direkt behov och en följd avuppdraget. Ersättning för sådan verksamhet bör därför enligt min mening ulgåfrån resp. företag. Det övervägande antalet remissinstanser ställer sigpositiva tUl den föreslagna reformens syfte. Mot denna bakgmnd anser jag attdet finns anledning anta att uppkommande frågor om mtroduktion och utbildningför styrelsearbetet och om arbetslagarledamötemas möjligheter tillkontaktverksamhet kommer alt kunna lösas i samförstånd. Jag finner därför attdenna fråga, i likhet med vad jag tidigare anfört om ersättningsfrågan islort, inte bör bU föremål för en aUmän och formeU reglering. Det bör i ställetankomma på de berörda partema atl genom överenskommelser närmare reglera de nuberörda frågorna. Vad slutiigen angår frågan om statiigt bidrag lillutbildningsverksamheten är denna f. n. föremål för beredning inom berördadepartement. Resultatet av dessa överväganden torde få anmälas vid ett senaretUlfäUe. 6.5Ikraftträdande m. m. Försöksverksamheten bör som jag har anförtomfatta en period . Berörda myndigheter, företag och anställda behövertid på sig för att förbereda reformerna. Det är vidare angeläget attmandattiderna för de offentiiga styrelseledamöterna och arbetstagarledamöternaså långt som möjligt anpassas tUl vad som gäller för övriga styrelseledamöter.Ordinarie bolagsstämmor hålls i allmänhet . Jag förordar mot denna bakgrund alt denlagstiftning som föranleds av förslagen träder i kraft och fårgälla t. o. m. utgången av . I enlighel med det anförda har inomindustridepartementet upprättats förslag lUl 1. lag om uppgiftsskyldighet ivissa planeringsfrågor, 2. lag om offentiigastyrelserepresentanter i vissa aktiebolag och stiftelser, 3. lag om styrelserepresentationför de anställda i aktiebolag och ekonomiska föreningar, 4. lag om ändring i lagen (1937:249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmänna handUngar. Vid upprättande av lagförslagen 24 har samrådskett med chefen för . Förslagen torde få fogas till statsrådsprotokolleti detta ärende som bilaga.' 7.1Förslaget till iag om uppgiflsskyldighet i vissa planeringsfrågor I denna paragraf upptas den gmndläggandebestämmelsen att näringsidkare efter anmodan av myndighet som Kungl. Maj:tbestämmer är uppgiftsskyldig i fråga om vissa planeringsdata. Uppgiftsskyldighet kan åläggas näringsidkare. Meddetta begrepp avses i lagen liksom i annan näringsrättslig lagstiftning frånsenare år (se t. ex. varumärkeslagen (1960: 644) och lagen (1966: 454) om företagsinteckning)den som yrkesmässigt driver verksamhet av ekonomisk art. Enligt försia stycket kan näringsidkaren i fråga omarbetsställe inom länet åläggas att översiktligt redovisa hur den ekonomiskautvecklingen av verksamheten vänlas bli och vilka utvidgningar ellerinskränkningar i produklionen, sysselsättningen eller driften som planeraseller vänlas. Som närmare utvecklats i den allmänna motiveringen skall informationssystemeti första hand tjäna den lokala och regionala planeringen. Med hänsyn till dettahar det varit naturligt att anknyta uppgiftsskyldigheten till det enskildaarbetsstället. använder begreppet arbetsställe i sininduslrislalistik i betydelsen av en lokalt avskUd produktionsenhet, vid vilkeninom ramen för ett enda företag bedrivs elt enda slag av verksamhet inom iregel en enda definierad bransch eUer vissa definierade kombinationer av skUdaverksamheter. Den verksamhet som bedrivs vid en lokalt avskUd enhet kan ' Bilagan har uteslutits här. Den är likalydandemed den bilaga som är fogad vid propositionen. ivissa faU vara hänförlig tiU olika branscher. Det kan i vissa sådana fall varalämpligt att vid tUlämpningen av lagen dela upp enheten på olika arbetsstäUen.I vad mån man bör göra det får som utredningen anfört bedömas från fall tillfall med beaktande av bl. a. företagets möjlighet att fullgöra sinuppgiftsskyldighet. Lagen är tillämplig på arbetsställe oberoende avdess sloriek. I enlighet med vad jag nännare utvecklat i den allmännamotiveringen bör dock uppgiftsskyldighet i allmänhet ifrågakomma endastbeträffande arbetsställe som har minst 50 anslällda. I fråga om uppgiftsskyldighelens innehåU ochomfattning får jag hänvisa till vad jag anfört i den allmänna motiveringen.Förevarande bestämmelse innefattar i dessa hänseenden inte någon sakligskillnad i förhållande tUl utredningens förslag. I motsats lill utredningen har jag ej ansett deterforderligt all införa en lagstadgad uppgiflsskyldighet för landstingskommun.Jag har ej heller ansett det nödvändigt alt i lagen erinra om Kungl. Maj:lsrätt alt ge föreskrifter om statiig myndighels uppgiftsskyldighet. I denna paragraf har intagits bestämmelser somavser att i näringsidkarens intresse begränsa spridningen av de uppgifter somhan genom förordnande enligt 1 § ålagts alt lämna. Bestämmelsen kan ses som ettkomplement till bestämmelsen i 7 § om tystnadsplikt och sekretessbestämmelseni 20 a § i det av mig framlagda förslaget tUl ändring i lagen (1937:249) om inskränkningar i rätlen atl utbekomma allmänna handlingar. Enligt minmening föreligger det risk för att de föreslagna bestämmelsema om tystnadspliktoch handUngssekreless förlorar sitt värde för näringsidkaren om de intekompletteras av bestämmelser som begränsar den krets som skall få ta del avuppgifterna. I detta syfte föreskrivs i första stycket, att uppgifter somkommit in på grund av förordnande enligt 1 § får överlämnas tiU statistiskacentralbyrån och kommunstyrelse samt i övrigt endast tUl sådana statiiga ochkommunala myndigheter för vilka uppgifterna är av väsentiig betydelse. I paragrafens andra stycke uttalas den viktigaprincipen alt vidarebefordran av uppgifter från alltid skall skemed beaktande av å ena sidan behovel av tUlgång lUl uppgifterna, å andra sidannäringsidkarens intresse av att uppgifter som rör hans affärs- eller driftförhållandenej utlämnas till en vidare krets än som oundgängligen behövs. Denna princip skaU beaktas inte bara vid valet avde myndigheter som skaU få uppgiften utan även vid bestämmandet av denpersonkrets som skall få del av uppgiftema. Även de myndigheter ochbefattnmgshavare som erhåller uppgifter från torde f. ö. böra hadenna princip för ögonen när de begagnar sig av uppgifterna. Denna paragraf innehåUer bestämmelser om skyldighetför länsstyrelse och kommun att regelbundet ge näringsidkama en översiktiiginformation om sin verksamhet och planering. I paragrafen uppstäUs endast ett minimikrav påinformation. Information skaU enligt paragrafen lämnas minst en gång varje år.Den behöver ej avse annat än en översiktlig redovisning av sådan eUerstatiig verksamhet och planering som kan antas vara av betydelse förnärmgsidkama. Näringsidkare som ålagts uppgiftsskyldighet är aUtid berättigadatt få här nämnda information. Därmed uppnås en balans meUan näringsidkarensrättigheter och skyldigheter. Näringsidkare som vid visst arbetsställe sysselsätterfler än 50 personer har vidare, oberoende av om han ålagts uppgiftsskyldighetenUgt lagen eller mte, rätt tUl denna information. Som utredningen påpekattorde uppgift om vilka arbetsstäUen som har fler än 50 anstäUda kunna inhämtasfrån det centrala företagsregistret. Paragrafen innehåller bestämmelse om påföljden ifall näringsidkare inte fuUgör uppgiftsskyldighet enligt 1 §. Enligt utredningens förslag skaU näringsidkaren isådant fall kunna föreläggas vid vite att fuUgöra sin skyldighet. De uppgifterdet här gäller kommer tiU viss del att avse faktiskt föreliggande förhåUandenmen tUl stor del måste de uppenbarligen gmnda sig på bedömningar av utvecklingstendensersom det kan vara svårt att överblicka. Jag anser det för min del inteändamålsenligt att söka framtvinga uppgifter av detla slag genomvitesföreläggande. a. uppstår stora svårigheter att avgöra närnäringsidkare har fuUgjort sin skyldighet. Det finns däremot anledning tro atten muntlig kontakt mellan och näringsidkaren kan skapaförutsättningar för ett utbyte av information mellan näringsidkaren ochlänsstyrelsen. bör ha möjlighet att framtvinga en sådan kontaktgenom att kaUa näringsidkaren till överläggnmgar. Sanktionen bör vara vite ochknytas tUI näringsidkarens underlåtenhet att lämna begärda uppgifter. Med hänsyn tiU det anförda föreskrivs i dennaparagraf att vid vite får kaUa näringsidkare som inte fuUgör sinuppgiftsskyldighet tiU överläggnmg. Som utredningen framhållit skaU informationsutbytetmellan samhäUe och företag också i fortsättnmgen normalt ske genom frivUligainformella kontakter. Denna paragraf tar således sUrte på det undantagsfaU attde informeUa kontakterna av någon anlednmg bmtits. pelvisinträffa när ett företag kommer i en krissituation. I sådana fall öppnas genomdenna bestämmelse cn möjlighet atl genom vilcsförc-liiggande förmånäriiigsidkaic alt inställa sig till överiäggning. IJinssly relse eller kommunstyrelse kan sålunda enligtparagrafen vid vite kalla näringsidkare till överläggning i fråga som är avväsentiig belydelse för länet eller kommunen under fömtsättning allnäringsidkaren är uppgiftsskyldig enligt lagen belräffande arbetsställe inomlänet resp. kommunen och frågan berör detla arbetsställe. Väsentlighelskravet torde inte kunna anses uppfylltmed mindre frågan på ell mera påtagligt sätt berör kommunen. Frågor av dettaslag torde som utredningen anfört framför allt uppkomma i samband med störreproduktions-, drifts- eller sysselsällningsförändringar inom ett företag. Enligt utredningens förslag skulle kommunstyrelseni fråga av här avsett slag kunna kalla företrädare för ledningen för delberörda arbetsstället. Enligt min mening bör kallelsen i stället riktas motnäringsidkaren som sådan, varvid man torde kunna räkna med att denna låter sigföreträdas av de personer som är ansvariga för frågans handläggning. I tredje stycket har uppställts som en huvudregel,alt företrädare för de anställda skall beredas tillfälle närvara vidöverläggningarna. Med företrädare för de anställda avses i första handrepresentanter för de anställdas fackliga organisationer vid arbetsstället.Jag delar utredningens uppfattning alt det i frågor om större drifts- ellersysselsätlningsföränd-ringar inom elt företag bör vara väsentligt för kommunenatl höra också de anställdas uppfattning. Bestämmelsen är i detla hänseendeelt uttryck för strävandena atl öka de anställdas insyn och inflytande i företagen. Utredningen har i sitt lagförslag upptagit enbestämmelse om alt kommunstyrelse under vissa förutsättningar skall varaskyldig att håUa överläggningar med näringsidkare som begär det. En sådanbestämmelse behövs enligt min mening inle. I denna paragraf föreskrivs atl vite enligt lagenfår beslämmas till högsl .