prop · FV034 · 1972-12-31 00:00:00 — , länsstyrelserna i holms, , , ,och Norrbollens län, domstolskommittén, domstolsverksutredningen.Exekutionsväsendets organisalionsnämnd (), högsta domstolens ledamöter,regeringsrättens ledamöter, , och stadsdomare, . Föreningen ,rättshjälpsanstall, liins landstingsrättshjälpsanstalt, stads rättshjälpsanstalt, stads rättshjälpsanstalt,rättshjälpsanstalten i , rättshjälpsanstall.Landsorganisationen (), (),(), Akademikers (), , , , , , (), SverigesHantverks- och , och . ' Rådmannen ,advokaterna samt kommunalrådetBengt och förste sekreteraren . Prop.1972: 4 23 RA har överlämnat yttranden från ett flertallänsåklagare. :Samtliga hovrätter har bifogat yttrande från olika underrättter.Några länsstyrelser har dessutom överlämnat yttranden från respektivelandstings förvaltningsutskott eller andra organ. På gmnd av vad sålunda förekommit har inomjustitiedepartementet utarbetats förslag tUl rättshjälpslag m. m. Förslagentorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 2. 2.1Fri rättegång i tvistemål och ärenden vid domstol Bestämmelserna om fri rättegång fmns i lagen (1919:367) om fri rättegång (LFR). Ytterligare bestämmelser finns i kungörelsen(1947: 776) med bestämmelser angående tUlämpningen av lagen om fri rättegångoch kungörelsen (1969: 679) om ersättning av allmänna medel i vissa fall lillpart som åtnjuter fri rättegång. I huvudsak innehåller bestämmelserna om denfria rättegången följande. I tvistemål eller ärende vid bl. a. de allmännadomstolarna får fri rättegång beviljas person, som inte har ekonomiskafömtsättningar att betala de kostnader som uppkommer i rättegången viddomstolen. Detsamma gäller den som efter alt ha betalat kostnaderna skullesakna nödvändiga tillgångar för sitt uppehälle eller för alt fullgöraunderhållsplikt som åligger honom. Juridisk person kan inte få fri rättegång.Fri rättegång får inte bevUjas part om det måste anses vara av ringa betydelseför honom att hans talan blir prövad. Förmånen får inte heller beviljas någon,vars talan grundar sig på överlåtelse som kan antas ha skett i syfte att därmederhålla fri rättegång. Förpart som åtnjuter fri rättegång utgår kostnad för bevisning av allmänna medel.Också partens personliga kostnader för inställelse vid rätten kan ersättas. Omparten behöver hjälp med att tillvarata sina intressen i målet förordnarrätten på begäran rältegångsbiträde åt honom. Biträdel får ersättning avstatsverket. Arvode till biträde skall bestämmas tUl det belopp som medavseende på det arbete uppdraget krävt, den omsorg och skicklighet varmed detutförts samt övriga omständigheter kan anses utgöra skälig ersättning föruppdraget. Till rättegångsbiträde utses advokat eller annan person som avlagtjuris kandidatexamen och som bedöms lämpad för uppdraget. Har parten självföreslagit någon som är behörig skall han förordnas om inte hans anlitandeskulle medföra avsevärt ökade kostnader eller annars särskilda skäl talar emotdet. Om rätten under rättegången finner att parten självkan bära kostnaderna för rättegången, kan rätten förordna att förmånen av frirättegång skall upphöra. Delsamma gäller om det under rättegången fram- kommeratt partens talan är sådan alt det måste vara av ringa betydelse för honom attfå den prövad eller att talan grundar sig på överlåtelse som skett i avsikt attfå fri rättegång. I samband med alt rätten skiljer målet från sigskall rätten förplikta motparten eller annan som enligt lag skulle varitpliktig att gottgöra parten kostnaden att lill statsverket betala desskostnader på gmnd av den fria rättegången. Om motparten lill den som haft frirättegång förlorar målet och om han enligt allmänna regler skulle ha varitskyldig att ersätta parten hans rättegångskostnader, skall han sålunda i ställetförpliktas att till statsverket utge ersättning för kostnaderna. Om det efter rättegångens slut visar sig att partsom haft fri rättegäng blir i stånd alt betala rättegångskostnad, som utgåttav allmänna medel, kan han i särskild ordning förpliktas att återbetalakostnaden till statsverket om inte motparten eUer annan ålagtsåterbetalningsskyldighet. Talan mot sådan betalningsskyldighet får inte väckassenare än efter rättegångens slut. Vidsidan om den fria rättegången finns möjlighet i vissa fall för domstol attförordna biträde åt part. Enligt 20 kap. 19 § första stycket (FB) kan sålunda rätten i mål om omjmdigförklaring eller sådan förklaringshävande förordna biträde åt den som målet rör. Den som har förordnats tUlbiträde får enligt andra stycket efter rättens prövning arvode av allmännamedel för det arbete han har nedlagt på målet för dess förberedande ochutförande samt för tidsspillan och dessutom ersättning för nödvändiga utgifter.När målet avgörs skall den för vilken biträdet har förordnats förpliktas atttill statsverket återbetala vad biträdet har tillerkänts, om inte sådanskyldighet anses böra åläggas motpart eller, om överförmyndaren gjortansökningen, kostnaden prövas skola stanna på statsverket. I tredje stycketanges alt paragrafen inte är tiUämplig, om fri rättegång har beviljats den förvUken biträde kan förordnas. Ersättningsbestämmelserna i 20 kap. 19 § FB gällerockså för god man som har förordnats enUgt 20 kap. 37 § FB eller 15 kap. 31 §giftermålsbalken (GB). Skilda bestämmelser i (RB) syftartill att ge den som är misstänkt för brott vissa ekonomiska lättnader för atthan skall kunna ta tillvara sin rätt. Huvudregeln är visserligen att han självfår bestrida kostnaden för sitt försvar. OUka slag av kostnader kan emellertidförskolleras av allmänna medel och detta gäller oberoende av den misstänktesekonomiska vUlkor. Enligt bestämmelser i skall offentlig försvarareförordnas, om den misstänkte inte har utsett försvarare eller om försvarare somhan utsett avvisas och domstolen på grund av sakens beskaffenhet eller av annat Prop.1972: 4 25 skälfinner att hans rätt inte kan tUlvaratas ulan biträde. Den som är anhålleneller häktad har en ovillkorlig rätt till offentlig försvarare. Den offentiigeförsvararen har rätt till arvode och ersättning av allmänna medel. Rättenfastställer arvodet och ersättningen. När det gäller kostnad för vittne och förskriftligt bevis som den misstänkte själv har påkallat gäller som huvudregelatt den misstänkte själv får svara för kostnaden. Han kan emellertid hemställaatt rätten självmant föranstaltar om bevisningen. Har rätten självmant inkallatvittne eller föranstaltat om skriftlig bevisning förskotteras kostnaden avallmänna medel. Ersättningens storlek bestäms av rätlen. Kostnad för sakkunnigsom på den misstänktes begäran har utsetts av rätten förskotteras också avstatsmedel. Även beträffande frågan vem som slutligen skallsvara för de kostnader som enligt det sagda utgår av allmänna medel finnsbestämmelser i . I mål vari åklagare för talan skall den tilltalade, om handöms för brottet, till statsverket återbetala bl. a. vissa kostnader som enligträttens beslut har utgått av allmänna medel. De kostnader som anges ibestämmelsen är ersättning till vittne eller sakkunnig, kostnad för annanbevisning under förundersökningen eller rättegången, ersättning eller arvodetill offentlig försvarare och hämtning av den tilltalade tUl rätten.Ersättningsskyldigheten kan jämkas om kostnadens belopp inte står i rimligtförhållande till den tUllalades brottslighet eller till hans villkor: EnligtLFR, som gäller även i brottmål, kan fri rättegång bevUjas den, som inte ägertillgång att betala de med rättegången förenade kostnaderna eller efter derasutgivande skulle sakna nödiga medel för eget uppehälle och för att fullgörahonom åliggande underhållsskyldighet. EnUgt bestämmelserna i skall avallmänna medel utgå kostnad för bevisning som inte förebragts utan skäl omkostnaden enligt lag skaU utges av parten. Bestämmelsen innebär att vittnen somkallats på den tilltalades begäran kan få ersättning av allmänna medel. Vidareär den som åtnjuter fri rättegång berättigad alt under vissa betingelser fåersättning för resa och uppehälle i samband med inställelse inför rätten. Ifråga om möjligheten för misstänkt i brottmål att få juridiskt biträde hänvisarLFR till bestämmelserna i om offentiig försvarare. Om den tilltalade haft fri rättegång, kan han intei målet åläggas att återbetala ersättning tUl offentlig försvarare ellerkostnad för bevisning varom rätlen har föranstaltat självmant. Har han dömtsför brottet och förbättras hans villkor, kan han dock, om särskUd talan däromväcks , förphktas alt betala sådana kostnader. Sådan talan kan avseäven andra kostnader, t. ex. kostnader för vittnen som hörts på den tUllaladesbegäran. För sådana kostnader kan han bli ålerbelalningsskyldig även om haninte dömts för brottet. 1972: 4 26 2,3Rättshjälp i förvaltningsärenden När det gäller samhällets rättshjälp iadministrativa mål och ärenden saknas motsvarighet till LFR. Iförvaltningsprocesslagen (1971: 291) finns bestämmelser som iimebär attersättning kan utgå av aUmänna medel för enskild parts inställelse vidregeringsrätten, kammarrätt, skatterätt och länsrätt. Även för vittne ochsakkunnig utgår ersättning av allmänna medel. I övrigt finns endast på några fåområden författningsbestämmelser som medger att den enskildes kostnader iförvaltningsförfarandet bestrids av allmänna medel. Rättshjälpen inom detadministrativa området ombesörjs därför i det närmaste helt inom ramen förrättshjälpsanstalternas verksamhet och av privatpraktiserande advokater enligtjämtlandssystemet. I skilda författningar finns emellertid bestämmelser somger möjlighet för domstol eller annan myndighet att förordna att den som ärpart i ärende inför myndigheten skall erhålla biträdeshjälp av allmänna medel.Sådana bestämmelser finns bl. a. i lagen (1957: 668) om utiämning för brott,lagen (1959: 254) om utlämning för brott tUl , , och Norgeoch lagen (1963: 193) om samarbete med , , och Norgeangående verkställighet av straff m. m. Enligt dessa lagar gäller med vissamodifikationer om offentlig försvarare i tillämpliga delar. Enligt 41 § andra stycket utiänningslagen (1954:193) skaU biträde under vissa förhållanden förordnas för utlänning vid förhörenligt lagen. Biträde förordnas av förhörsmyndigheten som enligt 87 § andrastycket utlänningskungörelsen (1969: 136) också prövar frågan om ersättningtill biträdet. Vidare stadgas i 85 § ullänningskungörelsen alt om utlänning,som är intagen i fångvårdsanstall, häkte eller polisarrest, kan anföra besväröver beslut enligt utlänningslagen, styresmannen för an-stallen ellerföreståndaren för häktet eller polisarresten skall se till att utlänningen hardet biträde som behövs, om han vill anföra besvär. Fråga om ersättning åt densom biträtt utlänningen vid besvär avgörs i samband med prövning av besvären. Enligt 7 § lagen (1970: 375) om utlämning tillDanmark, , eller för verkställighet av beslut om vård ellerbehandling skall den myndighet, hos vilken ärende om utlämning är anhängigt(polismyndighet, länsstyrelse eller Kungl. Maj:t) förordna biträde åt den sombegärs utiämnad, om del fordras för att han skall kunna bevaka sin rätt iärendet. Den som förordnals tdl biträde har rätt till arvode och ersättningför kostnad av allmänna medel efter vad som finnes skäligt. Beslut omersättning skall enligt lagens förarbeten fattas av den myndighet som beslutari utlämningsfrågan. Enligt kungörelsen (1925: 379) om bestridande ivissa fall med allmänna medel av kostnader, förenade med inlösen av undernyttjanderätt upplåtet område m. m, finns viss möjlighet förnyttjanderättshavare att fåbiträdeshjälp på det allmännas bekostnad. TUlämpningen av bestämmelsernahandhas av länsstyrelse som alltså utser biträde och prövar biträdetsersättningsanspråk. Vid sidan av det allmänna lämnar försäkringsbolagenrättshjälp. Det sker i form av rättsskyddsförsäkring. meddelarsamtiiga allmänna skadeförsäkringsbolag i landet sådan försäkring.Rättsskydds-försäkring kan ha olika innehåll och vissa försäkringsbolagmeddelar endast vissa slag av rättsskyddsförsäkring. Medallmän rältsskyddsförsäkring menar man en försäkring som innefattar rättsskyddi tvister och rättegångar i allmänhet. Sådan försäkring lämnas inte separat. Istället lämnas försäkringen på det sättet, att den automatiskt ingår i vissaförsäkringar, t. ex. hemförsäkring, villahems-försäkring, lantgårdsförsäkring,frilidshusförsäkring, motorfordonsförsäkring, mopedförsäkring, båtförsäkringoch reseförsäkring. Försäkringen gäller då för försäkringstagaren somprivatperson, villaägare, innehavare av motorfordon osv. Dentill hemförsäkringen knutna rättsskyddsförsäkringen brukar gälla fömtomförsäkringstagaren bl. a. vissa familjemedlemmar. Den lämnar ersättning för denförsäkrades egna advokatkostnader i tvist i sådan fråga som i förekommandefall skall prövas av aUmän domstol. Vidare lämnas ersättning för denförsäkrades egna rättegångskostnader och kostnader som han förpliktas att utgei tvistemål och ärenden som handläggs av de allmänna domstolarna. Försäkringenersätter också kostnad för försvaret av den försäkrade i brottmål, när åtaletinte avser uppsätiig gärning, grov vårdslöshet eller fylleri. Om den försäkradeåtalats för grov vårdslöshet men han frikänns eller döms för vårdslöshet sominte är grov, ersätts också kostnaden för försvaret. Den försäkrades kostnadför resor och uppehäUe eller hans förlust av arbetsförtjänst gott-görs integenom försäkringen. Genom de angivna begränsningarna utesluts fråntillämpningsområdet administrativa mål och ärenden samt mål och ärenden införspecialdomstol. Försäkringsskyddet vid den tUl hemförsäkringenknutna rättsskyddsförsäkringen är också begränsat i andra avseenden.Försäkringen betalar exempelvis inte kostnader i tvist, mål eller ärende somhar samband med den försälaades yrkesutövning eller som gäUer den försäkrade iegenskap av fastighetsägare eller ägare av motorfordon. Försäkringen omfattarinte heller tvist, mål eller ärende som grundar sig på fordran som överlåtitslill den försäkrade eller som avser den försäkrades konkurs eller som gällerskadestånd på grund av åtalad gärning i vissa fall. Ersättning för kostnader isamband med hemskillnad- och äktenskapsskillnad ingår som regel inte irältsskyddsförsäkring. 1972: 4 28 En viktig bestämmelse är alt försäkringen gällerendast om den försäkrade inte kan få sina kostnader ersatta av allmänna medelenhgt LFR. Det åligger därför den försäkrade att ansöka om fri rättegång, omdet kan antas att han är berättigad till sådan förmån. Underlåter han dettaersätter försäkringen inte sådana kostnader som skulle ha betalats genom frirättegång. Detta gäller i tillämpliga delar också i förhållande till friUtomprocessueU rättshjälp. Endastskäliga kostnader ersätts. Vad som är skäligt avgörs av försäkringsgivaren.Från kostnaderna avgår vid varje försäkringsfall ett självriskbelopp på 200kronor jämte av överskjutande kostnader. Högst kanutgå för samma försäkringsfall. försäkrade anlita försäkringen skall han anmäla det tUl försäkringsgivaren.Den försäkrade får efter eget val anlita advokat, biträdande jurist påadvokatbyrå eller jurist vid rättshjälpsanstall, som med hänsyn till hansbostadsorl och ärendets art är lämplig. I vissa fall bestämmerförsäkringsgivaren vem som skall anlitas. Förden rättsskyddsförsäkring som är knuten till vUlahemsförsäkring ochlanlgårdsförsäkring gäller i allt väsentligt samma villkor som för rättsskyddvid hemförsäkring. Tvister som kan falla under ägodelnings-rätts, expropriationsdomstolseller vattendomstols prövning omfattas emellertid av dessa försäkringar. Derättsskyddsförsäkringar som är knutna till fritidshus, motorfordons-, moped-,båt- och reseförsäkringarna är lill innehållet mera begränsade än de somföljer med hemförsäkring, vUlahemsförsäkring och lantgårdsförsäkring. De gällerför de försäkrade, inte såsom privatpersoner, utan i egenskap av ägare avvisst fritidshus, ägare, brukare eller förare av visst fordon eller viss båteller i egenskap av resenär. Bortsettfrån denna begränsning gäller i stort sett samma villkor som vidrältsskyddsförsäkring i samband med hemförsäkring. Den till motorfordons- ochmopedförsäkringarna knutna rältsskyddsförsäkringen betalar inteförsvararkostnader i mål om rattfylleri eller rattonykterhet. Vidsidan av den nu behandlade aUmänna rältsskyddsförsäkringen meddelas av ettbolag en särskild rältsskyddsförsäkring för företagare. Denna kan tecknasseparat. Försäkringen gäller den försäkrade i egenskap av utövare av den iförsäkringsbrevet angivna verksamheten. Den omfattar försäkringstagaren ochhans anställda. I väsentiiga hänseenden gäller samma villkor som de förutbehandlade. På flera punkter är dock försäkringsvUlkoren annorlunda utformade. Vidde nu berörda rättsskyddsförsäkringarna förekommer inte frånförsäkringsgivarens sida någon prövning av befogenheten av den talan, för vUkenförsäkringstagaren önska anlita försäkringen. Det kan slutligen nämnas att det itrafikförsäkring, ansvarighetsförsäkring och garanliförsäkring vanligen ingårett begränsat rättsskydd, 1972: 4 29 somgäUer sådan skada som är föremål för försäkringen. I viss utsträckning ärbiträdet motiverat av försäkringsgivarens eget intresse i saken. Biträde i rättsliga angelägenheter inom detnuvarande rättshjälps-systemet lämnas av enligt LFR förordnade biträden, av förmisstänkt eller tilltalad i brottmål utsedd offentlig försvarare samt iulomprocessuella ärenden och förvaltningsärenden av befattningshavare på rättshjälpsanstalternaeller advokater enligt jämtlandssystemet. Det totala antalet tvistemål med fri rättegånguppgick till 16 182 vid de allmänna underrättema. Motsvarande måluppgick vid hovrätterna lill 556 och vid högsta domstolen till 17. Ibrottmål var antalet fria rättegångar 290 vid de allmänna underrätterna, 256vid hovrätterna och 5 i högsta domstolen. Uppdragen som biträde enligt LFR fördelas mellan deprivatpraktiserande juristerna och juristema på rättshjälpsanstalterna. I deärenden som leder till rättegång erhåller klienterna vid rättshjälpsanstalternai relativt stor utsträckning fri rättegång. Uppgifter som inhämtats frånrältshjälpsanslalterna visar att anstalterna biträdde i totalt 13 598 rättegångsärendenår , däri inräknat inkomna ärenden, och att däravbiträde har lämnats parter med fri rättegång i cirka 9 000 fall.Rättshjälpsanstallernas jurister biträder sålunda i en betydande del av dettotala antalet fria rättegångar. Biträde lämnas i drygt hälften av de friarättegångar som förekommer inom anstalternas verksamhetsområden. Antalet brottmål med offentlig försvarare uppgickår vid underrätterna till 17 203, vilket utgjorde av helaantalet brottmål. Uppdragen som offentlig försvarare tUlfaller nästanuteslutande de- privatpraktiserande advokaterna. Juristerna pårältshjälpsanslalterna uppträder endast i mycket begränsad omfattning somoffentliga försvarare i brottmål. Är uppgick del lotala antalet brottmåli vilka advokater från rättshjälpsanstalterna biträdde som offentligaförsvarare lill 282. Vid fyra anstalter åtar man sig inte några sådana uppdrag.Juristerna vid fem anstalter är villiga alt bli offentiiga försvarare endastnär den misstänkte begär att viss jurist skall förordnas. Vid övriga anstalterär sådana uppdrag mera vanligt förekommande. I allmänhet står dock intebefattningshavarna vid anstaltema upptagna på domstolarnas listor överadvokater, som är villiga alt åta sig uppdrag som offentlig försvarare.Flertalet rättshjälpsanstalter torde emellertid ha biträtt klienter i brottmålutan att begära förordnande som offentiig försvarare även om fömtsättningarhärför förelegat. Man har därvid tagit hänsyn till den återbelalningsskyldighetsom skulle kunna drabba en helt obemedlad klient. Den ulomprocessuella rättshjälpen, däri inräknatbiträde i förvaltningsärenden, lämnas till största delen avrättshjälpsanstalterna och endast i mindre omfattning av deprivatpraktiserande advokaterna enhgt j ämtlandssystemet. Enligtkungörelsen (1919:639) angående understöd av statsmedel till offentiigarättshjälpsanstalter kan under vissa fömtsättningar statsbidrag utgå tillanstalt, som landstingskommun eller kommun ordnat för att meddela frirättshjälp. Det förutsätts alt anstalten står under ledning av en styrelse,vars ordförande och suppleant för honom förordnas av för fyra åri sänder och vars övriga ledamöter, som skaU vara minst två, samt suppleanterför dem utses av anstaltens huvudman enligt bestämmelser som Kungl. Vidare krävs att anstaltens verksamhet skall utövas enligtreglemente, som antas av huvudmannen och fastställs av Kungl. Maj:t och som ihuvudsak skaU Överensstämma med ett tUl bidragskungörelsen fogatnormalreglemente. Slutligen fordras att statistiska uppgifter om verksamhetenlämnas enligt särskilda bestämmelser. Understöd utgår med hälften av årliganetto-utgifterna för anstaltens verksamhet med avdrag för lokal- ochinventa-riekoslnader. Huvudmannaskapet för rältshjälpsanslalterna ärfördelat mellan vissa landsting (13 anstalter), vissa landstingsfria kommuner(2 anstalter) och staten, som svarar för en anstalt. F. n. finns alltså 16rättshjälpsanstalter, nämligen Östergötlandsläns landstings i Lmköpmg Norrbottensläns landstings i samt Tornedalensrättshjälpsanstalt i (statiig). Före drevs verksamheten vidanstalten i av . Dettidigare nämnda normalreglementet innehåller i huvudsak följande omanstalternas uppgifter och organisation. attinom sitt verksamhetsområde kostnadsfritt tillhandagå mindre bemedlade irättsliga angelägenheter. Anstalten har därvid bl. a. att lämna råd ochupplysningar, hjälp med att upprätta handlingar samt biträde vid tvistersbiläggande genom förlikning och vid utförande av talan i rättegång,anhängiggjord vid domstol inom anstaltens verksamhetsområde. Anstalten skallstå under ledning av en styrelse med en ordförande utsedd av i sänder och med ledamöter utsedda av landsting ellerstadsfullmäktige, samtliga för av . Anstaltens verksamhet utövasunder styrelsens överinseende av en föreståndare med biträde av erforderligpersonal. Föreståndare och biträde utses och entledigas av styrelsen.Föreståndaren skall ha avlagt juris kandidatexamen och förvärvat nödvändigpraktisk erfarenhet genom verksamhet vid underrätt eller på advokatkontor. Hanfår inte inneha eller utöva annan avlönad allmän eller enskild tjänst ellerdriva enskild advokatverksamhet. TUl anstalten inkommet ärende får inte hellerövertas som enskilt uppdrag av något biträde på anstalten. finns om bokföring, årsredogörelse, revision och förslag tillutgifts- och inkomststat. Vidare föreskrivs att anstalt har att lämnakostnadsfritt biträde åt annan statsunderstödd rättshjälpsanstalt, om hinderinte möter mot delta. Normalreglementetinnehåller vidare bestämmelser som lämnar viss vägledning för sättet atthandlägga ärendena. Vid prövning av om rättshjälp skall lämnas kan, om det ärerforderUgt, krävas personlig inställelse av sökanden och intyg om hansförmögenhetsförhållanden. Tas ärendet upp, skall noggrann utredning verkstäUas.Anstalten bör söka åstadkomma förlikning mellan parterna där sådan lämpligenbör komma till stånd. Framställning om rättegång som är uppenbart ogmndadeller gagnlös skall avvisas. Tystnadsplikt föreskrivs beträffande sådant somsökanden meddelat i förtroende. Flertaleträttshjälpsanstalter har sina reglementen formulerade i nära överensstämmelsemed normalreglementet. Beträffande reglementena för anstalterna i ,, och finns vissa skiljaktigheter. Dessa fyra reglementeninnehåller bestämmelser om avgifter för rättshjälpen. Enligt reglementena förÖstgöta- och gävleborgs-anstalterna skall vidare rättshjälpschefen varaadvokat. Slutligen finns i reglementet för gävleborgsanstalten vissaskUjaktigheter, som är föranledda av att en kombination av anstalts- och jämtlandssystemtillämpas inom läns landstingsområde. Somframgår av det tidigare anförda innehåller inte normalreglementet ellerreglementena för de olika anstalterna några närmare bestämmelser omverksamheten och förfarandet vid en anstalt. Reglerna härom har i ställetutbUdats i praxis. En rätlshjälpsanstalt fungerar i huvudsak som envanlig advokatbyrå. Man har dock i regel bestämda mottagningstider, ofta tvåtim-