prop · FV031 · 1972-12-31 00:00:00 — Den ökning avde japanska marknadsandelarna på exportmarknaden som kom att äga rummöjliggjordes inom flera sektorer av en tämligen aktiv prispoli-lik. a. på järn- och stålmarknaden. För vissa länder, däriblandråvaruländerna, torde dämpningen av den japanskaimportlillväxlen har spelat en mer väsentlig roll. Även nedgången av deninternationella sjöfartens fraktsatser torde till viss del stå i samband med enminskande ökningstakt för den japanska importen. pekadeflera indikationer, t. ex. orderingång och industriproduktion, på att botten iden japanska konjunktursvackan var nådd. Någon mera markerad återhämtningföreföll dock knappast ha inletts. De amerikanska åtgärderna torde ha haft ennedkylande inverkan, specieUt vad gäUer investeringsulvecklingen. Det kan nämnasatt framför allt exportindustrier som stål-, bil- och den kemiska industrinnedjusterade sina investeringsplaner , medan däremot sektorersom kraflinduslrier och järnvägarna förutsåg kraftiga ökningar. 1972:1 Bilaga 1 Finansplanen Tabell II: 2. 3 k v. 1970 ' En rimlig korrigering(av bostadsposten) 1970 ger för del etf prisstegringstal på . Anm. Prisutvecklingen hari vissa fall påverkats av förändringar i indirekt beskattning ochsubventionering. Källor:OECD och nationell statistik. Tabell II: 3.Timförtjänsten för industriarbetare 1960- '7,3 ' För förtjänstutvecklingen föreligger endasttarifflöner. "2 kv. Källor: och nationell statistik. 1 Preliminär nationalbudget 29 Produktionen iSovjetunionen steg under de tre första kvartalen 1971 med drygt 8 o/o jämfört med motsvarandeperiod 1970 och beräknas i stort ha bibehållit dennatillväxttakt. Därmed skulle målet i den nya5-årsplanen 19711975 om en årlig produktionsökning om 6 o/o ha överträffats. Målsättningen om en årlig reallöneökning av samma storlek synes däremot intelill fullo ha kunnat infrias. Underförsta uppgick den genomsnittliga reaUöneök-ningen till drygt 4o/o jämfört med motsvarande halvår 1970. För övriga östeuropeiska länder beräknas totalproduktionensökningstakt ha accelererat i , , samt ,medan den i stort bibehållits i , samt . Liksom under 1970steg löner och priser myckel snabbt i de OECD-anslutna länderna . En viss uppbromsning förområdet som helhet gjorde sig dockgällande. Den allmänna prisnivån, mätt som bruttonationalproduktensprisdeflalor, kan beräknas ha stigit med drygt 5 o/o 1971 att jämföra med någotunder 6 o/o 1970. Denna relativt begränsade dämpning föll emellertid helt påde utomeuropeiska länderna. Prisnivån i kom däremot alt stiga iungefär samma takt som 1970, eller med . Konsumentpriserna ökade från tredje kvartalet 1970 tUl tredje kvartalet1971 med i , ca 5,5 o/o i ochFrankrike, knappt 5 o/o i samt drygt 4 o/o i (setabell 2). De mindre västeuropeiska staterna uppvisar en mera splittrad bild. Ivissa länder, t. ex. , och , förefaller konsument-pristUlväxten ha accelererat , medanför andra, såsom t. ex. , en klar uppbromsning har ägt rum. Ettgenomgående drag i flera länder var emellertid att prisökningslaklen visadetecken till alt mattas . Löneökningarna iindustriländerna blev också i allmänhet högre än genomsnittet för 60-talel. Även om limlönen förindustriarbetare normall steg långsammareän översteg ökningstakten i flera av dessa länder 10 o/o. Somframgår av tabell 3 ökade lönerna snabbt i , ,saml , medan i stegringslakten blev avsevärt lägre än genomsnittet för OECD-länderna.Del i flertalet västeuropeiska länder fallande kapacitetsutnyttjandet och denstigande arbetslösheten medförde dock, liksom i fråga om prisutvecklingen, enunder loppet av 1971 avtagande stegringstakt. Ävenom de avtalsenliga löneökningarna influerats av den vikande produktionslUlväxlenoch av de lönereglerande åtgärder som i vissa fall sattes in frånstatsmakternas sida synes i första hand lönenivån ha påverkats av faktorer som minskad löneglidning och sjunkande övertidsarbete. Med tanke på den i det föregåendeskisserade utveckUngen av den totala efterfrågan i kanden på helårsbasis Prop.1972:1 Bilaga 1 Finansplanen 30 räknat snabba pris- och kostnadsökningslaktensynas förvånande mot bakgrund av tidigare reaktionsmönster. Det torde åtminstone på nuvarande stadium vara svårt att entydigt fastställa de orsakssambandsom kan förklara varför någon markant dämpning inte kom till stånd. Det kanemellertid vara av intresse alt speciellt peka på ett förhållande som skiljersåväl 1970 som 1971 från utvecklingen , nämUgen de snabba pris-och löneökningarna i de västtyska och japanska ekonomierna. Dessa länder haralltjämt en stark konkurrensförmåga och intar därför i många avseende en prisledandeposition. Den höga prisstegringslaklen i många länder under speciellt yttrade sig bl. a. i en snabb ökning av världshandelsprisernaunder . Genom den höjning av åtskilliga västeuropeiska ländersexportpriser i dollar som blev en följd av utvecklingen på valutamarknadenunder , har visserUgen världshandelsprisernas tillväxt därefteraccelererat, men inte genomgående vad gäller imporlnoteringar i egen valuta. Ivarje fall har den internationella prisutvecklingen inte förhindrat en vissdämpning av de inhemska pris- och kostnadsstegringarna i flera länder. Även om pris- ochkosfnadsstegringarna varit starka synes del under loppet av åretmera dämpade eflerfrågetrycket ha haft en viss avkylande inverkan påprisutvecklingen. Den nedtrapp-ning av prisstegringslakten, som i fleravästeuropeiska länder gjorde sig gällande , tordedelvis kunna förklaras av en vikande lotalefterfrågan kombinerad med ensnabbare produktivitetstillväxt. Också andra mera speciella faktorer, såsom depris-och lönereglerande åtgärder som vidtagits i åtskilliga länder, har härvidvarit av betydelse. Obligatoriska pris- och/eller lönereglerande instrument avvarierande utformning och styrka har bl. a. salts in i , Nederländernasamt de skandinaviska länderna. I och bar frivilligaöverenskommelser av motsvarande innebörd ingåtts. utgör i dessaavseenden ett undanlag. Mot bakgrund av den realautvecklingen i de olika länderna kart den fortsalla uppbromsning avvärldshandelns liUväxt som ägde rum' knappast sägas vara förvånande.Härtill kommer att den extra stimulansen från Kennedy-mndans tullsänkningarinte längre kan beräknas ha gjort sig gällande med samma styrka. I volym räknattorde världshandeln ha vuxit med ca 6 o/o, att att jämföra med 9 o/o, 1970 och 10o/o 1969. Övergången till en svagare volymökning av världshandeln förefalleremellertid inte ha infallit , utan synes snarare kunna dateras . Speciellt påtaglig var uppbromsningen av exportenstillväxt i respektive; importens tillväxt i men klaradämpningar i utrikeshandeln noterades även i flera av de västeuropeiskastaterna. Efter en markant avmattning kom Bil.1 Preliminär nationalbudget 31 världshandelsprisernas ökningstakt att ånyoaccelerera . Övergången lill flytandekurser för flertalet större induslrislaler medförde att världshandelspriserna idollar fortsatte att öka i snabb takt även under andra halvåret 1971.i Totaltför OECD-områdel beräknas exportpriserna 1971 ha stigit med knappt 6 o/ ochimporlpriserna med knappt 5 o/j. Bland de störreindustriländerna var det endast i som exportvärdet 1971 stegsnabbare än . Som en följd härav synes den brittiska exporten förförsta gången ha ökat sin marknadsandel. Andelsvinster påexportmarknaderna gjorde även , samt . Vad gällerVästtyskland torde dock huvudförklaringen, liksom för , ha variten avsevärd ökning av exportpriserna i dollar. För del föll merparten avexportuppgången . I fall torde, förutom effekternaav devalvering, en bidragande orsak ha varit den speciellautformningen av växelkurspolitiken, vUken resulterade i en nedskrivning avfrancen gentemot landets viktigaste handelspartners. Med undanlag för bl. a.Nederländerna och synes i stort samtliga av de mindre västeuropeiskaländerna ha upplevt minskningar av sina respektive exportandelar. På imporlsidan uppvisadei första hand de båda nordamerikanska staterna kraftiga ökningar. För övrigaOECD-länder har importutvecklingen i stort sett varit avtagande, vilket tordeslå i samband med en vikande inhemsk efterfrågan, och då inte minst pålagersidan. Som block betraktat har minskningen i importtillväxten varitspeciellt kraftig för de mindre västeuropeiska staterna. harOECD-ländernas sammanlagda export till omvärlden normalt överstigitmotsvarande import. Detta torde ha varit fallet även under 1971.Handelsbalansöverskottet för området som helhet, vilket 1970 steg med ca 2,5miljarder dollar, beräknas 1971 ha vuxit med ytterligare 1 miljard lill knappt7 miljarder dollar. En betydande del av OECD-områdets handdsbalansöverskoltavser handeln med utvecklingsländerna. Det ökade handelsbalansöverskottel 1971förklaras helt av utvecklingen av "terms of trade", i volym räknatsynes snarare importen ha växt snabbare än exporten. Bakom det ur bl. a.utvecklingsländernas synpunkt försämrade bytesförhållandet torde i storutsträckning ha legat den svaga, och i vissa fall vikande, efterfrågan på deninternationella stapelvarumarknaden. Härtill kommer att kursrörelserna för destörre ländernas valutor sannolikt medfört att utvecklingsländernasexportpriser totalt sett stigit mindre än de industrialiserade ländernas undersenare hälften av 1971. Det främsta undantaget vad gäller den allmänna bildenrör oljepriserna, vilka ökat kraftigt . 1 Tillgängliga uppgifterlyder på att producenterna i stor utsträckning låtit de facto-devalveringen avdollarn vilken i genomsnitt satts till slå igenom ihögre dollarpriser. 1972:1 Bilaga 1 Finansplanen 32 Detta innebär en kraftig skillnad i utvecklingenmellan oljeproducerande och icke-oljeproducerande råvaruländer. Trotshandelsutvecklingen växte utvecklingsländernas valutareserver totalt sett,vilket pekar mot ett relativt kraftigt kapilalinflöde från industriländerna. Det gynnsamma skördeutfalleti medförde en viss reduktion 1971 av den tidigare storaimporten av spannmål. Även importen av industrivaror från , och dåfrämst investeringsvaror, sjönk något, vilket bl. a. kan stå i samband medövergången till en ny 5-årsplan. På grund av strävandena att fullfölja gällandeproduktionsplaner äger nämligen erfarenhetsmässigt en viss extra importuppgångav industrivaror rum av en planperiod (dvs. i detta fall1970). Bland annat som en följd av dessa två faktorer sjönk Sovjetunionensimport från med 2 o/o jämfört medmotsvarande halvår 1970. Vad gäller övriga östeuropeiska stater steg importenfrån i , , samtUngern, medan den sjönk något i och . Totalt för Östeuropauppvisade handelsbalansen gentemot ett underskott om drygt 200miljoner dollar . torde underskottetha nedbringats något. 1 motsats lill 1970 synesutbytet av varor och tjänster, vilket återspeglas i ländernas bytesbalanser,inte ha gått i utjämnande riktning för de större industriländerna. Av de fyraländer vilka 1970 uppvisade de största överskotten, dvs. , ,saml , synes endast ha registrerat en viss minskning under1971. Del japanska överskottet, vilket uppgick till knappt 2miljarder dollar, beräknas ha mer än fördubblats . Del västtyska överskottetkom däremot att i stort halveras 1971. bytesbalans, som ännuunder lämnade etl överskoll om , kom 1971 attvisa ett underskott om ca 2 miljarder, dvs. en omsvängning av saldol med ca 2,5miljarder. Den dramatiskahändelseulveckUngen , som bl. a. ledde fram till alt dollarns fastavärderelation gentemot guldet tills vidare avskaffades, torde även i etthistoriskt perspektiv kunna karakteriseras som en av de mera uppseendeväckandetilldragelserna på den internationella valutamarknaden sedanBrelton-Woodsöverenskommelsen. Det kan mot denna bakgrund finnas anledning attberöra några av de drag i valutasystemets uppbyggnad och funktionssätt somvarit av betydelse för de senaste årens utveckling. Syftet medBretton-Woodskonferensen var bl. a. att redan före krigsslutet skapa ettfungerande internationellt monetärt system. Uppgiften kan onekligen sägas havarit relativt svårbemästrad, bl. 1 Preliminär nationalbudget 33 tanke på de speciella komplikationer som gjorde siggällande . Få förespråkade en återgång vare sig lill detguld-myntfotssystem sområdde fram lill 30-talets stora depression eller den mera flytande situation sompräglade valutamarknaden i synnerhet åren 19311934. Den överenskommelse somuppnåddes i kan sägas havarit ett modifierat guldmyntfotssystem med dollarn som huvudvaluta. Förentastaterna deklarerade sin avsikt att bibehålla dollarkursen vid $ 35 perounce guld. Andra länders centralbanksinnehav av guld och dollar skulle sålundavid anmodan inlösas till detta pris av . Övriga länderfastställde fasta dollarvärden för sina respektive valutor ochförband sig alt hålla detta värde inom 1 0/0på vardera sidan av den fastställda pariteten. För att bl. a. handha skötseln av valutasystemet samt bistå med temporära lån lill länder i behov av utiändska valutor på gmnd av betalningsbalanssvårigheter tillskapades sålunda den internationella valutafonden (IMF). Eftersom länderna genom lånemöjligheternahos IMF förfogade övei större "reserver" än under det tidigareguldmyntfotssystemel, öppnades härigenom en möjlighet att mera successivtkorrigera ett betalnings-underskott. Ett underskott behövde sålunda inte likaomedelbart leda tUl en stark restriktiv politik. Möjligheten att som ettnödvändigt led ändra paritetsvärdetbibehölls, men kravet ställdes att paritelsändringen skulle godkännas avIMF och endast tillämpas vid s. k. "fundamental balansbrist". Syftetvar att undvika de drag av valutadumping som ansågs ha kännetecknat 30-taletsvalutapolitik. Vid entillbakablick över de IMF verkat torde huvudintrycket vara att systemet under huvuddelen avdenna period i stora stycken fungerat relativt friktionsfritt. Det kanemellertid finnas anledning att peka på två förhållanden, vilka var för sigtorde ha varit bidragande faktorer till de senaste årens 'bro. Den första faktorn rör den lid som iflera fall förflutit innan en "oundviklig"paritetsändring verkligen kommit till stånd. Nationer som drabbats av s.k. fundamental balansbrist har ofta betraktat en paritels-ändring som en metodsom endast kan tillgripas såsom en sista, ofrånkomlig utväg. Länder medpermanenta och djupgående balansmbbr ningar synes ofta via de lånemöjUghetersom stått till buds, ha uppskjutit en devalvering tills dessa möjlighetervarit i stort uttömda. De nationer som uppvisat bestående överskott harnaturligt nog haft än större möjligheter att uppskjuta en paritetsändring.Siffror över antal pariletsändringar kan inte i sig sägas vara ett mått påföljsamheten i anpassningen av växelkurserna. Det kan likväl vara av intresseatt konstatera att paritetsändringar i de västeuropeiska staterna varit relativtsällsynta (tabell 4). Vad gäller de större av dessa stater har endast 4devalveringar och 2 revalveringar av anmälda paritetsvärden ägt mm. Enandra faktor som knappast förutsågs av IMF:s tillskapare var den Prop.1972:1 Bilaga 1 Finansplanen Tabell IT: 4. Ändringar arparitetsvärden anmälda till IMF av vissa pari tets värde' ' Valutaenheter per US dollar. ' Ingen paritetanmäld 19481958. ' Växelkursförändringföranledd av ändring av räkneenhet inom landet ingår nie i siffran. Anm.Växelkursförändringar som inträffat i vissa länder då dessa saknatmedlemskap i framgår inte av tabellen. Källa: IMF. omsvängning som successivt ägt rum av dollarnsställning som hårdvaluta. Mycket ansågs vid tiden för systemets tillkomst tydapå en inom överblickbar framtid permanent överefterfrågan på dollar. Därtillkom att svarade för huvudparten av innehavet av monetärt guld.Från flera ekonomers sida talades om ett "dollar-gap" som aldrigskulle slutas. Bland annat som en följdav Marshallhjälpen, utlandsinvesteringarna och u-landsbiståndet har emellertidden amerikanska betalningsbalansen alltsedan 1950 uppvisat ett trendmässiglsett stigande underskott-. uppgick underskottet i Förentastaternas betalningsbalans sammanlagt till . Parallellthärmed sjönk värdet av landets guldinnehav från ca 25 miljarder lill ca 18mUjarder dollar. Motvarande siffror för 60-lalet uppgick lill 27 miljarderrespektive 11 miljarder doUar. Vissa europeiska staters villighet att hålladollar i sina valutareserver har bl. a. som en följd härav avtagit i takt medatt den tidigare dollarbristen generellt uttryckt förvandlats till ett dollaröverskott.De första tecknen till en ändrad inställning gentemot dollarn brukar hänförastill 1960, då förväntningar om en höjning av guldpriset i dollar medförde enprivat köprush efter guld. Marknadspriset på guld steg vid detta tiUfälle tillca $ 40 per ounce och kunde nedbringas endast genom omfattande utförsäljningarav cenlralbanksguld. Från amerikansk sidaintogs fr. o. m. av 60-talet en stramare attityd gentemotutflödet av dollar. infördes den alltjämt beståenderänteutjämningsskatten och 1965 den "frivUliga" kontrol- 1 Preliminär nationalbudget 35 TabeU II: 5. -0,94 - -1,24 - -2,01 -1,10 - -1,40 - -1,23 (2,70) (3,80) (0,70) (- -2,70) (- -2,40) (- -0,90) 'Siffrorna inom parentes avser del handelsbalansbegrepp fob-cif som motsvarar "normala"kommersiella transaktioner, medan det andra begreppet inkluderar vissaoffentliga varuströmmar bl. a. inom det militära området. Genomsnittligbelastning i form av tullar och kvantitativa regleringar på införsel av industriellaråvaror och halvfabrikat från Land Tullbelastning Kvantitativa restriktioner 4,311,4 Anm. Tiden avser periodenmeUan Kennedy-mndans genomförande fram till införandet av den 10-procentigaamerikanska extraskatten . Källa: Office of Intemational Trade. len av långfristig kapitalexport. Den senareersattes 1968 av en obligatorisk lagstiftning. Försämringen avbetalningsbalansen är emellertid inte enbart att hänföra lill utvecklingen avkapitalbalansen. Handelsbalansens, under 50-lalet höga, överskott harunder 60-lälels senare hälft successivt eliminerats. Mot ell genomsnittligtöverskott 1965 om står, som framgårav tabell 5, ett underskott 19681970 om i genomsnitt ca . Något förvånande ärmåhända att exportöverskolt gentemot EEC-länderna enligttabellen varit relativt . Försämringen avtotalsaldot förklaras i första hand av en omsvängning av handeln med ochJapan. Balansen gentemot övriga länder, varav de s. k. råvamproducerandeländerna spelar en framträdande roll, har endast delvis kunnat motväga detökade importnettot från dessa båda länder. Det kan i dettasammanhang vara av intresse att konstatera att den andel av Förenta staternasimport av industriella råvaror och halv- Prop.1972:1 Bilaga 1 Finansplanen 36 fabrikatfrån som berörs av kvantitativa regleringar är relativt hög,medan den genomsnittiiga tullbelastningen för samma produkter är tämligen låg.Härvidlag föreligger en markant skillnad gentemot t. ex. EEC-länderna (tabell6). Det måste dock starkt framhållas att tabell 6 inte ger underlag förkvantifierade bedömningar av de importskyddande åtgärdernas styrka. Exempelvisger siffrorna över andelen kvantitativa restriktioner inte besked om vilkenimport som kommit till stånd utan dessa restriktioner. Problemet med att vissaländer tillämpar ett mervärdeskattesyslem beaktas heller inte. Med tanke på den vikt som inte minst frånamerikansk sida fästs vid det ökande importunderskottet i handeln med ,kan det vara befogat att något beröra handelspolitiska roll. Denjapanska exporten och importen har underhela 60-talet svarat för 910 o/o av bmttonationalprodukten. Detjapanska beroendet av utrikeshandeln är emellertid avsevärt större än vad dessasiffror indikerar, främst på grund av att landet i stor utsträckning saknarinhemska, för sin ekonomi nödvändiga, råvaror. Härtill kommer alt den struktursom den japanska ekonomin uppvisar enligt gjorda beräkningar medfört ett behovav en relativt sett större andel råvaror än vad gäller flertalet övrigaindustriländer. Det kan nämnas att för att uppfylla gällande långtidsplanerberäknas 1980 behöva ensamt suga upp ca 30 o/o av världens totalaråvamexport. Det importöverskott som uppvisatgentemot de råvamproducerande länderna har mer än kompenserats avexport lill de industrialiserade ländema och då i första hand till Förentastaterna. 1970 gick ca 30 o/o av den totalajapanska exporten lill . 1 handelsbalanstermer uppgicksamma år överskottet i handeln med detta land till knappt 1,2 miljarder doUar,dvs. något mer än det totala handelsbalansöverskottet. I mycket grova och generella termer tordeovanstående kunna sammanfallas på följande sätt. och störredelen av 60-talet visade kraftiga överskott i sinutrikeshandel. Detta gällde i speciellt hög grad gentemot råvamländerna menäven i handelsutbytet med de mera industrialiserade staterna. Under loppet av60-talet har denna bild kraftigt förändrats varvid den stmktureUa omdaningen i den japanska ekonomin med bl. a. enalltmer exportintensiv industrisektor spelat en viktig roll. Japanskraftiga ökning av exporten tiU främst har mer än väl motvägtlandets omfattande nettoimport från råvaruländerna, medan däremot Förentastaternas exportöverskott till råvaruländerna inte varit stort nog altkompensera importöverskottet från andra industrinationer. Den speciellt iFörenta staterna starka oron för en fortsalt utveckling efter dessa linjer harresulterat i krav på omvärlden om en "realistisk" anpassning av handelsströmmarna. 1 Preliminär nationalbudget 37 De internationella kapitalrörelsernasutveckling 19671970 med åtföljande kristillbud, inrättandet av det dubblaguldprissystemel, tillskapandet av de särskilda dragningsrätterna (SDR) samtde franska och västtyska paritelsändringarna har relativt utförligt behandlatsi tidigare nalionalbudgeler. Här skall därför endast utvecklingen av denamerikanska betalningsbalansen ytligt skisseras. Generellt kan konstateras att någon stabilförstärkning av den s. k. grundbalansen inte kom till stånd. Under 1969kom dock en utjämning att ske via en omfattande kort kapitalimporl, främst iform av upplåning på Eurodollarmarknaden.Denna upplåning visade sig bli så betydande att ett amerikansktbetalningsöverskott uppstod, vilket sålunda verkade neddragande på utbudet avinternationell Ukviditet 1969. En bidragande orsak tUl ansvällningen avkortfristig kapitalimporl var, att den amerikanska kreditpolitiken under dennaperiod gavs en sådan utformning att upplåning utomlands kom att framstå somfördelaktig. Främst på grund av inhemska balansskäl fick emellertidkreditpolitiken i detta avseende en annorlunda utformning . Genomatt den amerikanska räntenivån underhuvudparten av 1970 understeg den västeuropeiska kom kapitalplaceringari att ställa sig förmånliga. Trots en jämnare fördelning av över-respektive underskott i de större industriländernas bytesbalanser växteutiändska centralbankers och liknande institutioners innehav av dollar 1970med knappt 8 miljarder. synesojämnheten meUan de större ländernas bytesba-lanssaldon ha förstärkts. Någon större inverkan på dekortfristiga kapitalrörelserna torde emellertid knappast detta förhållande isig ha utövat. Vad gäller utvecklingen under loppet av 1971 kan konstateras attförsta kvartalet bl. a. kännetecknades av en minskad spännvidd i räntelägetmellan och . Som en följd härav reducerades detunder 1970 höga utflödet av kort kapital från Förenta statema. Rådandeförväntningar om nödvändigheten av snara paritetsändringar medförde emellertidunder att kapitalslrömmarnaånyo polariserades mot de länder vilkas valutor ansågs undervärderade. I förstahand riktades dollarflödena därvidlag mot men även motJapan, och . Utflödet av dollar var av sådan omfattningatt därtill åtskUliga av de mindre betalningsbalanserförstärktes. Det kan i detta sammanhang nämnas att utländska centralbankersoch liknande institutioners innehav av dollar steg under första halvåret 1971med drygt 11 miljarder. Trycket mot den västtyska D-marken medförde att de västtyskamyndigheterna såg sig föranlåtna all släppa valutakursen fri. Äveni vidtogs denna åtgärd, medan en di- 1 Med begreppetgrundbalans avses nettot av bytesbalans och långfristiga kapitalrörelser. Prop.1972:1 Bilaga 1 Finansplanen Vissavalutors värdestegring gentemot den amerikanska dollarn Procent av pariteten den -0,4 ' Avser kursen på den s.k. finansiella francen.