prop · FV0384 · 1972-12-31 00:00:00 — Utredningen framhåller att man inte utan vidare kan bortsefrån risken att de som deltar i studidämpUghetsprovet och som just avslutat enlång sammanhängande skolgång otillbörligt gynnas, därför att skolstudiernainnebär en viss träning inför provet. Detta kan endast belysas genom försök.Vidare skulle fördelningen meUan olika grupper kunna bli så sned attbehörighetsreglerna i viss mån skulle kunna sättas ur spel genomurvalsreglerna. Utredningen anser att man inte nu kan bedöma förutsättningarnaför en övergång från proportionell kvotering till SP-kvotering, Studidämplighetsprovetmåste först utprövas och det måste finnas en organisation för provets användning. Utredningen föreslår således beträffande fördelningen avstuderandeplatserna, att proportionell kvotering t, v, skaU tillämpas. När manfått tiUräcklig erfarenhet av studidämplighetsprovet bör man utan dröjsmål taupp frågan om SP-kvotering till prövning. Ledamoten föreslår i sin reservation att man, föratt åstadkomma en hkvärdig behandling av alla sökande, skall tillämpa SP-kvoteringi stället för proportionell kvotering. Beträffande frågan om hur de nya behörighetsreglerna ochett nytt urvalssystem med bl. a. kvotering påverkar valen efter grund- Prop.1972: 84 40 skolan till olika linjer i gymnasieskolan erinrarutredningen om att dessa hnjer dimensioneras genom statsmakternas beslut. Enökad utjämning i rekryteringshänseende kan väntas framför aUt mellan linjersom motsvarar gymnasiet och . En del spekulationsval av t. ex.tvååriga yrkesinriktade linjer i stället för treåriga linjer kan naturligtvisinte undvikas, men flera skäl talar för att omfattningen inte bhr så stor. Fördet första blir vägen till vissa slag av spärrad utbildning besvärligare via entvåårig linje än den mer direkta via en treårig linje, där allmän och särskildbehörighet kan förvärvas i en sammanhängande utbildning. För det andra tordegrundskolelever med intresse för studier med teoretiskt innehåll inte i förstahand välja den praktiska utbildningen på en tvåårig yrkesinriktad linje.Vidare kan man räkna med en icke ringa trögrörlighet i värderingar av olikaslags utbildning. Utredningen anser dock att utvecklingen måste följas meduppmärksamhet. På grundval av olika betygssystem och andra skillnadermellan olika behörighetskategorier föreslår utredningen en indelning i grupperav sökande som underlag för den proportionella kvoteringen. Gruppindelningenskall vara densamma för alla sektorer av den högre utbildningen. Om antaletplatser i en grupp blir särskilt lågt bör särskilda åtgärder kunna vidtas.Förslaget innebär en uppdelning av sökande i fyra huvudgrupper samt en frikvot. Tre av huvudgrupperna föreslås indelade i vardera två undergrupper,beroende på om de sökande har arbetslivserfarenhet eller inte.Meritvärderingsunderlaget varierar mellan grupperna enligt följande uppstäUning. Kvotgrupper Underlag för meritvärdering Sökande med utbildning pä tre- Skolbetyg. årig eller fyraårig linje i gymnasie- Studielämplighetsprov. skolan (motsvarande). Sökande med utbildning på tre- Skolbetyg. årig eller fyraårig linje i gymnasie- Studielämplighetsprov.skolan (motsvarande) samt min.st ett Arbetslivserfarenhet, års anställning. Sökande med utbildning på två- Skolbetyg. årig ekonomisk, social eller teknisk Studielämplighetsprov.linje i gymnasieskolan (motsvarande). Sökande med utbildning på två- Skolbetyg. årig ekonomisk, social eller teknisk Studielämplighetsprov. linje i gymnasieskolan (motsvarande) Arbetslivserfarenhet, samt anställning. Sökande med utbildning på två- Skolbetyg. årig yrkesinriktad linje i gymnasie- Studielämplighetsprov. skolan eller motsvarande specialkurs. Sökande med utbildning på två- Skolbetyg. årig yrkesinriktad linje i gymnasie- Studielämplighetsprov. skolan eller motsvarande specialkurs Arbetslivserfarenhet. Sökande med minst tvåårig gym- Studielämplighetsprov. nasial utbildning av annat slag än i Övriga behöriga sökan- I stort sett samma meritvärdering de. som för andra grupper men obunden av fasta regler. Prop.1972: 84 41 Utredningens motivering för att låta sökande medarbetslivserfarenhet i huvudgrupperna 13 utgöra särskUda undergrupper (b) i stäUetför att göra arbetslivserfarenhet till en tilläggsmerit i huvudgrupperna är attdet bör vara möjligt att gå direkt från den behörighetsgivande utbildningentill högre studier. Till den friakvoten förs bl. a. sökande som vunnit behörighet genom ålder ochyrkesverksamhet eller utbildning jämförbar med gymnasial utbildning (t. ex.intern utbildning, facklig utbildning) men också sökande med utländskutbildning. Vidare föreslås att till den fria kvoten skall hänföras vissapersoner som placerats i någon av huvudgrupperna men inte antagits där. Detkan gäUa enskilda sökande som missgynnats av kvoteringsförfarandet eller somhar särskilda meriter till vilka hänsyn inte kan tas vid meritvärdering inomden ursprungliga kvoten men vilka enligt antagningsmyndighetens bedömning ändåbör tiUgodoräknas. Det kan också gälla exempelvis sökande från mycket småsökandegrupper som vid en proportionell kvotering inte tilldelats någonstuderandeplats. Även sådana sökande som inplaceras direkt i den friakvoten bör undergå studielämplighetsprov. Undantag bör dock göras för dem somgenom studier vid universitet eller i decentraliserade universitetsstudiermeriterat sig för fortsatta studier. Eftersom det knappast är möjligt attföreskriva normer för meritvärdering inom den fria kvoten med till-lämpning påhela den högre utbildningen, bör det ankomma på resp. antagnings- ochtillsynsmyndighet att, i mån av behov, utarbeta sådana riktlinjer. Utredningen föreslår beträffande den fria kvotens storlekatt denna bör bestämmas av tillsynsmyndigheten som en viss andel av antalettillgängliga studerandeplatser. Andelen bör bestämmas med hänsyn till behovetatt bereda plats i önskad utbildning åt de grupper och enskilda sökande somingår i den fria kvoten. En lämplig aUmän riktpunkt, som vid behov kan justerasuppåt eller nedåt, kan vara att högst av platserna avsätts tiU den friakvoten. 3.5 Utländska studerande behörighet och urval Beträffande utländska studerandes tillträde till högreutbildning i gör utredningen skiUnad mellan två kategorier studerande,nämligen invandrare och s. k. gäststuderande. Utredningen begränsar sinaförslag till kompetensfrågorna och tar således inte ställning till hur avgränsningenmellan dessa två grupper skall göras. Inte heller tar man ståndpunkt i fråganom det studiesociala stödet. Utredningen föreslår att invandrare i enlighet medgällande internationella konventioner i princip skall vara jämställda medsvenska utbildningssökande. Som villkor för allmän behörighet skaU för dem Prop.1972: 84 42 således gälla minst tvåårig gymnasial utbildning(motsvarande) eller försöksvis minst och fem årsyrkesverksamhet. Svenskspråkiga studerande som är medborgare i andra länderbör, vad avser de allmänna behörighetsviUkoren, jämställas med invandrare. Andra gäststuderande än svenskspråkiga bör bedömas eftersitt hemlands behörighetsregler. Den som är behörig tiU högre studier i sitthemland bör vara behörig även i . Under alla omständigheter bör dettagälla nordiska sökande. Utredningen finner vidare att kunskaper i svenska ochengelska skall vara villkor för allmän behörighet för samtliga utiändskasökande till grundutbUdning. I svenska bör kunskapsnivån motsvara minst Svenska3. Vid vissa utbildningslinjer skall högre krav på kunskaper i svenska kunnauppställas. De får då karaktären av särskUt förkunskapskrav. Utredningen anser också att kunskaper i svenska förvärvadepå annat sätt skall kunna godtas och att kravet på kunskaper i svenska inte börgälla medborgare i nordiskt land. I engelska språket bör man ställa samma kravpå utländska som på svenska sökande för allmän behörighet. Vid urval bland behöriga sökande skall sökande medutländsk utbildning bedömas inom den fria kvoten och därvid inte särbehandlasi förhållande till svenska sökande. För gäststuderande skulle ett visst maxi-miantalplatser inom den fria kvoten kunna bestämmas för varje antagning ochutbildningslinje av Kungl. Maj:t eller den myndighet som Kungl. På samma sätt bör Kungl. Maj:t kunna avdela platser i spärradutbildning för sådana gäststuderande för vilka påtagit sig ett särskiltutbildningsansvar. Slutligen föreslår utredningen att utländska sökande börkunna beviljas dispens från gällande behörighetsvillkor i samma ordning somsvenska sökande. 3.6 Förslagens räckvidd och genomförande 3.6.1 Räckvidden av utredningens förslag Enligt direktiven skall utredningens uppdrag avse statligtreglerad utbildning. Vidare avser uppdraget högre utbildning, dvs. sådan utbildningdär det allmänna behörighetsvillkoret är högre utbildning än grundskola. Utredningenkonstaterar att den högre utbildningen grovt kan indelas i två grupper. Den enagruppen utgörs av utbildning vid samhällets särskilda utbildningsorgan därutbildningen vanligen inte är organisatoriskt direkt samordnad med denfortsatta yrkesverksamheten. Denna typ av utbildning är den kvantitativt heltövervägande. Den andra gruppen representeras av den utbildning somstatliga myn- 1972: 84 43 digheteranordnar för egna behov av utbildad personal. Inom denna grupp skiljerutredningen mellan externt och internt rekryterad utbildning och finner attendast den externt rekryterade inomverksutbildning-en bör omfattas avutredningens förslag. Utredningens förslag har iviss mån karaktären av rambestämmelser, inom vilka resp. myndighet har attbestämma i vissa frågor. Trots detta anser utredningen att ytterligaremodifieringar i vissa fall kan visa sig befogade. Framför allt är dettaaktuellt vid de utbildningsvägar som använder olika slag av testoch urvalsprov vid antagningen. Vidare kan mycket låga studerandetal vid vissautbildningsvägar motivera att kvoteringsbestämmelserna sätts ur spel. Bådadessa förhållanden torde bl. a. gälla huvuddelen av den externt rekryteradeinomverks-utbildningen. Närdet gällt att välja en tidpunkt, när ett nytt kompetenssystem bör genomförashar utredningen bl. a. tagit hänsyn till följande förhållanden. Hänsyn tiU de grupper som redan valt studieväggenom gymnasieskolan och inte bör ställas inför förändrade kompetensregler,när de skall välja högre utbUdning. Behovet av att övergången tiUett nytt kompetenssystem bhr mjuk, för att inte den högre utbildningens organskall ställas inför alltför hårda påfrestningar. Behovet av erforderlig tid för förberedelser förett nytt antagningssystem. Behovet att ge nya behörighetsgrupper erforderliginformation, t. ex. inför valet av studieväg inom gymnasieskolan. Emellertid menarutredningen att införandet av gymnasieskolan bör väga tyngre vid valet avtidpunkt för genomförandet än de administrativa och andra problem som kanuppstå vid ett tidigt genomförande. Ingen elevårgång bör enligt utredningensuppfattning lämna gymnasieskolan utan att ha allmän behörighet till högreutbildning. Med hänsyn härtill föreslår utredningen, att det nyakompetenssystemet skall gälla fr. o. m. antagningen av studerande . Förutsättningen för att denna tidpunkt skall gälla är, attbeslut på grundval av utredningens förslag fattas . För de utbUdningsvägarsom utredningen föreslår flyttade till den högre utbildningen bör de nyakompetensreglerna dock inte gäUa förrän vid intagningen av studerande . Deltagare i försöksverksamheten med vidgad behörighet tillhögre utbildning bör möjligt få rätt att, utan dispensförfarande, fåfortsätta sina studier tiU fullständig examen. Vidare bör villkoren för dispens likaledes med omedelbar verkan justeras i överensstämmelse med utredningensförslag till allmänna behörighets-viUkor. Prop.1972: 84 44 3.7 Antagningens organisation och genomförande Antagningen av studerande tUl spärrad utbUdningförutsätter en organisation som kan vara och f. n. också är utformad påolika sätt. I andra delen av sitt huvudbetänkande lägger utredningen fram vissasynpunkter och förslag rörande antagningens organisation med utgångspunkt iförslaget till nya behörighets- och urvalsregler. Som underlag för dessa synpunkteroch förslag ligger en studie av i bruk varande antagningssystem såväl inom deteftergymnasiala området som inom kompetensområde. Det mestomfattande av dessa är det s. k. CA-systemet, dvs. den centrala antagningentill spärrad utbildning inom universitets- och högskolområdet. Det huvudkrav som utredningen vill stäUa på organisationenav antagningen till eftergymnasial utbildning är att denna skall vara så utformadoch administrerad att syftet med meritvärderings- och urvalsreglerna uppfylls.Man menar vidare att de antagningsorganisatoriska aspekterna måste underordnasde principiella ställningstaganden som lett till behörighets- ochurvalssystemets konstruktion. Vidare bör antagningens organisation tillvarata såväl desökandes som antagningsmyndighetens och de mottagande läroanstalternas intressen.Bl. a. är det viktigt att tillgodose den enskilde sökandens berättigade kravpå rättssäkerhet och säkerheten i antagningen, rätt att välja olikautbildningsalternativ och möjlighet att överblicka sin antagningssituation. Med utgångspunkt i dessa krav och på grundval av ovannämnda studie av de olika antagningssystemen har utredningen funnit att möjligheternaatt tillgodose det av utredningen formulerade huvudsyftet med antagningen ärstörst i ett centralt antagningssystem, där beslutsunderlaget framställs medhjälp av ADB. Utredningen vill emellertid inte föreslå att all antagning inomden högre utbildningen ovillkorligen skall organiseras på detta sätt. Det kantvärtom finnas goda skäl för att vissa utbildningsvägar inom den högreutbildningen fortfarande har decentraliserad antagning eller att vissautbildningsvägar, som ingår i den centrala antagningen, decentraliseras. Mankan vidare tänka sig att det inom den högre utbildningen bör finnas mer än ettcentralt antagningssystem. En allmän princip bör dock vara att försöka skapa såomfattande antagningssystem att användningen av ADB är möjlig och kostnadsmässigtmotiverad. Utredningen har emellertid inte funnit möjlighet att, inom ramen försitt utredningsarbete, lägga fram mera definitiva förslag tillantagningsorganisation m. m. utan föreslår att en expertgrupp tillsättsmed uppgift att utreda de tekniska frågorna i den framtida organisationen avantagning till spärrad utbUdning inom det eftergymnasiala området och läggafram förslag till en sådan organisation. 1972: 84 45 Deolika kompetensfrågorna kan, enligt utredningen, indelas i löpande funktioneroch utvecklingsarbete. Till de löpande funktionerna räknar utredningen bl. a.tillämpningsföreskrifter till författningar inom området, utformningen av desärskilda förkunskapskraven, informationen om kompetensreglerna samttillvaratagandet av efter hand gjorda erfarenheter från tillämpningen avkompetenssystemet. Till utvecklingsarbetet hör insamling och bearbetning averfarenheter, utvärdering av försöksverksamhet på olika områden samt även pålängre sikt undersökningar av utfallet av olika urvalsmetoders och urvalsinstrumentsfunktionssätt. Enrationell handläggning av alla dessa frågor kräver samverkan mellan berördamyndigheter. Även behovet av enhetlighet i principer och tillämpning tillgodosesbäst genom en sådan samverkan. Utredningen anser att SÖ och UKÄ bör hahuvudansvaret för kompetensfrågornas handläggning. Tillsynsmyndigheterna förde utbildningsvägar som ligger utanför dessa ämbetsverks områden bör iviktigare frågor rörande handläggning av kompetensbestämmelserna samråda med SÖoch UKÄ i erforderlig utsträckning. Utredningen förutsätter att inga särskildaorganisatoriska anordningar behövs för ett sådant samråd. Inteheller för den förutsatta nära samverkan mellan föreslår utredningennågon särskild organisation utan pekar endast på att gemensamma kommittéereller arbetsgrupper kan vara en lämplig form för samverkan särskilt i frågor avutveckUngskaraktär. Detär dock enhgt utredningens mening önskvärt att därutöver skapas ett organ med förerädareför allmänintresset, som får inflytande över principiella frågor rörandebehörighet, meritvärdering och urval. Utredningen föreslår därför att det skalltillsättas en för SÖ och UKÄ gemensam rådgivande nämnd, som bör få en väsentUgenparlamentarisk sammansättning. Denna nämnd bör höras i alla frågor avprincipiell karaktär och i övrigt enligt verkens bestämmande. Ledamöterna börutses av Kungl. Utredningenhar genom särskilda undersökningar sökt kartlägga dels behovet av informationom kompetensfrågor, dels hur detta behov f. n. tillgodoses på olika vägar. Mankonstaterar att behovet av sådan information är stort och f. n. knappasttillfredsställande fyllt, i första hand beroende på bristande ekonomiska ochpersonella resurser för denna verksamhet hos de ämbetsverk som har dethuvudsakliga ansvaret för informationen. Utredningen finner det angeläget attinformationen effektiviseras och påpekar att detta torde medföra kostnaderför i första hand studie- och yrkesvägledningsorganisationen. Prop.1972: 84 46 Manmenar vidare att tillgängliga resurser måste utnyttjas effektivt och förordardärför ett ytterligare samarbete mellan de berörda ämbetsverken. Särskiltfäster man uppmärksamheten på de stora krav på information som genomförandet avett nytt kompetenssystem kommer att ställa i ett övergångsskede. Deflesta remissinstanserna delar utredningens uppfattning att kompetenssystemetsstruktur får konsekvenser för den sociala sammansättningen av studerandegrapperi den högre utbildningen. UKÄ anser, att ett genomförande av utredningensförslag i förening med ett system för återkommande utbildning underlättar enrättvis fördelning av utbildningsresurserna mellan olika grupper i samhäUet. för socialhögskolorna ser utredningens förslag som ettviktigt bidrag till förverkligandet av jämlikhetsprincipen. AMS förutsätter atten breddning av rekryteringsunderlaget till grupper i samhället som irealiteten endast i ringa utsträckning hittiUs sökt sig till högre utbildningkan komma att verka stimulerande på samhällsutvecklingen. TCO,, och anser att andra faktorer änbehörighetsreglerna är viktigare för den sociala omfördelningen. Utbildningsreformersom är betydelsefulla för att häva den sociala snedrekryteringseffekten är t.ex. utbyggd vuxenutbildning, väl utvecklad studie- och yrkesorientering,obligatorisk förskola samt ett studiesocialt system som gör studier till ettverkligt alternativ till förvärvsarbete. SSU menar också att utredningens målatt uppnå en spridning av möjligheterna att få utbUdning för yrkesområden medhöga inkomster och hög social status är alltför snävt. Ändrade kompetensvillkormåste, enligt ungdomsförbundet, kombineras med reformer som syftar till attutjämna skiUnader i inkomster, sociala förmåner, arbetsförhållanden och inflytandemellan olika grupper i samhället. Om det inte sker en utjämning av skiUnadernai olika grappers levnadsförhållanden har man endast åstadkommit attprivilegierna fördelas efter andra kriterier, utan att någon genomgripandeförändring i riktning mot större jämlikhet skett. tvivlar på att en förändring av kompetensreglerna är tiUräckhgför att ändra relationerna meUan socialgrupperna inom högre utbUdning. Man kanräkna med att grupper inom vilka det sociala trycket att genomgå högreutbildning är stort kommer att öka i absoluta tal vid de högreutbildningsanstalterna, medan antalet Prop.1972: 84 47 studerande från grupper med lägre socialt tryck i dennariktning inte påverkas i samma utsträckning. De flesta remissinstanserna delar utredningensprincipiella syn vad beträffar behovet att anpassa behörighetsreglerna efter devuxnas utbildningsförhållanden. Statskontoret menar att utredningens förslagkan betraktas som inledningen tiU en stor social reform, om man ser det iperspektiv av ett system med återkommande utbildning. Man bör, enligt verketsmening, prioritera vidgade möjligheter för vuxna med arbetslivserfarenhet attfå tillträde tUl högre utbildning framför att öka antalet studerande direktfrån gymnasieskolan. Denna senare synpunkt framförs även av SSU, som ocksåpekar på att man bör, när man avväger resursfördelningen inom helautbildningsområdet, prioritera de grupper som har den lägsta grundutbildningen.En sådan prioritering får dock inte ge anledning till att man avstår från attöppna nya vägar till högre utbildning för vuxna. SR anser att de vuxenstuderandesspeciella förutsättningar i fråga om allmänna förkunskaper, yrkeserfarenhet, samhällsorienteringoch studiemotivation måste tillmätas betydelse som behörighetsgivandefaktorer, när det gäller tillträde till högre utbildning. Ett antal remissinstanser har tagit upp utredningensprincipiella diskussion om kvalitetsbegreppet och den aUmänna behörighetensfunktion härvidlag. De remissinstanser som anslutit sig tiU utredningensförslag till nya kompetensregler har i allmänhet endast markerat ettinstämmande i utredningens principresonemang. Kvahtetsfrågan har i första handtagits upp av de remissinstanser som ställt sig tveksamma eller negativa tillutredningens förslag. Således konstaterar att utredningen inte på ett tUlfredsställandesätt löst problemet att förena en liberalisering av behörighetsbestämmelsernamed en bibehållen kvalitetsnivå i enlighet med direktiven. Organisationenfinner det tveksamt om de föreslagna aUmänna behörighetsvillkoren fyUer delskrav på förkunskaper av sådan omfattning att de garanterar en tiUräckhg aUmänbildning,dels krav på sådana kommunikationsfärdigheter, som gör det möjligt för denstuderande att följa undervisningen. Man finner det vidare egendomligt attförslaget läggs fram i , när man håller på att skapa praktiskamöjligheter för personer med ofullständig skolunderbyggnad att, inom vuxenutbildningensram, nå samma nivå som normalt uppnås gymnasieskolstudier. Detär alltså möjligt att förena önskemålet om en vidgad rekrytering med kravet påbibehållen kvalitet. Även SFS framhåller att den allmänna behörighetens syfteär att garantera referensramar och kommunikationsfärdigheter, som möjliggör förden studerande att använda sina kunskaper i ett differentierat samhälle medkrav på samarbete mellan olika yrkeskategorier. menar att utredningsförslaget i realite- Prop.1972: 84 48 ten innebär att kravet på allmänorientering minskar ibetydelse i förhållande till kravet på ämnesspecifika kunskaper, vilket måstebetraktas som olyckligt, då behovet av allmänorientering inom olikaspecialdiscipliner ökat . anser att utredningens förslag, om det genomförs, skuUe ledatill kvalitetssänkningar inom den högre utbildningen, vilket inte minst skuUeinnebära att de utexaminerade skulle bli sämre förberedda för arbetsmarknadenskrav. Utredningen har inte lyckats visa att deras förslag medför oförändradreell kompetens. Direktionen för i anser attförslaget speglar en olöst konflikt meUan kvalitetskravet och kravet på ensocialt jämnare rekrytering. Man har då eftersatt det förra kravet till förmånför möjligheterna att uppfylla det . delar utredningensuppfattning att alla studielämpliga personer skall ha möjlighet att bedrivahögre studier oberoende av social och ekonomisk bakgrund. Dessa möjligheter fårdock inte skapas genom behörighetsregler som delvis sätter studielämplighetsaspektenur spel. Styrelsen för framhåller att det föreliggerett behov av att liberalisera gällande kompetensbestämmelser. Utredningen hardock gått till motsatt ytterlighet och konsekvenserna av förslaget är svåra attöverblicka. Utredningen har inte följt direktivens krav att den högreundervisningens kvalitet skall bibehållas; den allmänna behörigheten harutformats så att allmänorienteringsnivån blir ojämn och olämpliga och dåligtförberedda studerande kan därigenom komma att antas till högre utbildning.Visserligen kommer de särskilda förkunskapskraven att garantera erforderligaförkunskaper, men eftersom den allmänna behörigheten, enligt utredningensförslag, kommer att vara avgörande för storleken av kvotgrupperna vidantagningen till spärrad utbildning är utformningen av de allmänna behörighetsvillkorenav stor betydelse.