prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Kammarrätten i , generaltullstyrelsen,allmänna tulltjänstemannaförening och tarupp frågan i vad mån tullkontrollbestämmelser bör finnas i en blivande tuUageller kan meddelas som tUlämpningsföreskrifter. De nänrnda remissinstansernautom generaltullslyrelsen anser att vissa sådana bestämmelser, som enligtdepartementspromemorian endast skulle ingå i tiUämpnings-föreskrifterna, in i lagen. Eftersom den nuvarande tullstadgan är utfärdad avKungl. Maj:t utan medverkan synes det generaltullstyrelsen varaföljdriktigt att utfärdandet av ifrågavarande bestämmelser anförtros åt Kungl.Maj:t. Debestämmelser som här avses och som f, n. i huvudsak återfinns i tullsladganrör fraraför allt tulltjänstemans befogenhet att för utövande av tullkontrollföreta åtgärder i skUda hänseenden mot ttafikanter och deras egendom, i vissutsträckning också om skyldighet för trafikanterna. Styrelsen anger följandebefogenheter och skyldigheter som den särskilt finner förtjäna att uppmärksammai detta sammanhang. Skyldighet för befälhavare ochförare att med transportmedel som ankommer till tullområdet ingå lill vissaorter; 2. befogenhet för tulltjänstemanatt avvisa fartyg som inte är försett med handling som bestyrker dessnationalitet samt atl inbringa fartyg till svensk hamn om det under resa iinrikestrafik med avvikande från sin rätta kurs färdas utanför tuUområdet eUerom inbringandet eljest erfordras för tullkontroll; 3. befogenhet för tulltjänstemanatt undersöka alla utrymmen i transportmedel, som inkommer tUl eller avgårfrån tullområdet eller forslar oförtuUat gods inom tuUområdet, samt att försådant ändamål hejda och medfölja dylikt transportmedel; enahanda befogenhetbeträffande transportmedel i trakterna intill rikels landgräns eller inomtullklareringsupplag, tuUager, frihamn eller flygplats; befogenhet förtuUtjänsteman alt försegla eller låsa utrymmen i transportmedel som sagtseller vidta annan för tullkontrollen erforderUg åtgärd med avseende å sådanttransportmedel; 4. befogenhet för tulltjänstemanatt undersöka vara i fall motsvarande dem som ovan nämnts i fråga omtransportmedel samt att i sådana fall ta prov av vara, försegla vara och försevara med igenkänningstecken; skyldighet för dem som forslar, förvarar eUereljest har hand om vara, att svara för sådan lossning, förflyttning ochuppackning som erfordras för undersökningen; 5. befogenhet för tulltjänstemanatt undersöka område för tuUklare-ringsupplag, tullager, frihamn och flygplatssamt inom sådant område belägen lokal ävensom område och lokal där godsförvaras av den som har tiUstånd till hemtagning; 6. befogenhet för tulltjänstemanatt ta hand om och kvarhålla handlingar tUlhörande transportmedel som skallhållas under tullkontroll; enahanda befogenhet tUl säkerhet för avgift somtransportmedlets befälhavare, förare eller ägare har att inbetala tiUtullverket; 7. befogenhet för tuUtjänstemanatt i den mån så erfordras för tullkontrollen förbjuda lossning eller lastningav transportmedel samt förbjuda transportmedels resa; 8. skyldighet för resande ochandra att på anfordran av tulltjänsteman lämna de upplysningar och förete dehandlingar som erfordras för tullkontrollen. understryker angelägenheten avatt få dessa befogenheter och skyldigheter fastslagna. Kammarrätten i anser att regler omtullkontrollsystemet, t. ex. föreskrifter för trafiken tUl och från tuUområdetbeträffande trafikleder, anmälningsskyldighet och skyldighet att underkastasig undersökning eller visitation, innebär slora inskränkningar itrafikanternas handlingsfrihet och alt det därför kan synas påkallat attregler av så viktig och grundläggandekaraktär för den enskildes rält bör ingå i en blivande tulllag. Liknandesynpunkter anför aUmänna tuUtjänstemannaförening och . De nu föreliggande förslagen tUl bestämmelser omtullkontrollen har vid remissbehandlingen inte mött någon egentlig erinran.Också jag kan godta dera. Kammarrätten i har emellertid ifrågasattom inte vissa av de regler som föreslås bli utfärdade av Kungl. Maj:t innebärså stora inskränkningar i trafikanternas handlingsfrihet att det kan synaspåkallat att de ingår i tuUagen. I anledning härav vill jag framhålla, att deför den enskilde mer ingripande åtgärdema i samband med tullkontrollen gmndaspå varusrauggUngslagen, och andra lagar som beslutats avriksdagen. De här aktuella bestämmelserna har tiU stor del karaktär avordningsföreskrifter och ger i övrigt tullmyndigheterna endast sådana förgräns- och införselkontrollen naturliga och nödvändiga befogenheter, som istort sett varit gängse . Förslagen har inte heller som tidigareframgått väckt några farhågor hos näringslivet för den reguljäraimportverksamhetens del. Jag tUlstyrker därför departementspromemoriansförslag att de närmare föreskriftema får som utfärdas av Kungl. Maj:teller, efter Kungl. Maj:ts bemyndigande, generaltullslyrelsen. Jag vill härendast tUlfoga att dessa föreskrifter i stort sett bör ansluta sig tUl vadgeneraltullstyrelsen förordar i sitt remissyttrande. Det bör dock ejifrågakomma att hejda transportmedel på väg annal än i trakterna intilllandgränsen, kusterna eller flygplatser, såvida inte särskilda omständigheterföreligger. Allmänt sett skaU självfallet de olika trafikantkategoriemaslegitima intressen i tUlbörlig mån tiUgodoses vid kontrollåtgärdernasutförande. Bestämmelser om varusmuggling finns i lagen (1960:418) om straff för varasmuggling (senast ändrad 1972: 194). Den som utan att ge det tUl känna för in eller utgods, för vilket tull eller annan allmän avgift skall erläggas tUl statsverketeller som enligt stadgande i lag eller författning ej får föras in eller förasut, gör sig skyldig lUl varasmuggling enligt 1 § första stycket, om gämingensker uppsåtligen. Straffet härför är dagsböter, lägst tio, eller fängelse ihögst . Gäller gärningen narkotika kan gämingsmannen dömas till fängelsei högst . Enliglandra stycket i samma paragraf gäller detsamma, n'är någon ge- nomvilseledande i samband med tullbehandling av gods uppsåtligen föranleder, atttuU eller annan allmän avgift undandras statsverket eller att gods införs ellerutförs i strid mol förbud. Är varusmuggling, som inte gäller narkotika, altanse som ringa raed hänsyn till godsets värde och övriga omständigheter, ärstraffet enligt 2 § böler, högst . Grov varasmuggling straffas enligt 3 §första stycket med fängelse i högst eller, om smugglingen gälltnarkotika, i lägst etl och högst . Vid bedömande om brottet är grovtskall enUgt 3 § andra stycket särskilt beaktas om det förövats yrkesmässigteller avsett gods av betydande myckenhet eller värde eller om gämingen eljestvarit av särskUt farlig art. Enligt 4 § är det också att anse som vamsmuggling,om någon uppsåtligen förfogar över oförtuUat eUer obeskattat gods,restitutionsgods eUer införsel- eller utförselförbud underkastat gods, somanmälts hos tullmyndighet, och därigenom föranleder att tull eller annanallmän avgift undandras statsverket eller att gods i slrid mot införselförbudkommer ut i den fria rörelsen eller att utförsel sker i slrid motutförselförbud. Detsamma gäller om någon förfogar över infört gods, för vUketåtnjutits tullfrihet eller tullnedsättning, i strid mot vad därvid förutsattseUer förfogar över gods, för vUket meddelats tUlstånd till införsel ellerutförsel i strid mot vad därvid förutsatts eller genom vUseledande förmårtiU-slåndsgivande myndighet att medge införsel eUer utförsel av gods ochdärigenom föranleder alt godset införs eller utförs i strid mol förbud. Den som av grov oaktsamhet förövar gärning sombeskrivs i 1 eller 4 § dömes enligt 5 § lUl dagsböter. I ringa fall skall dockej dömas till straff. I 6 § första stycket stadgas att den som förvärvar,forslar, döljer, förvarar eller avyttrar gods, som varit föremål för varusmuggling,dömes för olovlig befattning med smuggelgods till dagsböter, lägst tio, ellerfängelse i högst , om gärningen sker uppsåtligen. Om gämingsmannen inteinsåg men hade skälig anledning att anta att godset varit föremål förvarusmuggling, är straffet dagsböter. Är brottet ringa skall ej dömas tillstraff. Enligt 8 § medför försök tUl vamsmuggling ansvarenligt 23 kap, . Detsamma gäller förberedelse eller stämpling tiUnarkotika-smuggling som ej är ringa. Bestämmelsema i 23 kap. brottsbalkengäller också om flera medverkat tiU gärning som är belagd med straff enligtlagen om straff för varusmuggling. Undantag görs dock för ringa varusmuggling. I 9, 10 och 12 §§ finns bestämmelser om förverkandeav gods, som varit föremål för vamsmuggling eller försök tiU varasmuggling, ochav hjälpmedel, som använts vid sådant brott. Om gärningen är att hänföra under5 § kan förverkande ej ske. Däremot kan detta ske vid olovlig befattning medsmuggelgods. Finns egendomen ej i behåll kan i stället vär- Förverkandepåföljden kan efterges om den är uppenbartobillig, I fråga om tUlämpningsområdet för lagen om straffför varusmuggling är att märka att lagen även är tillämplig om oriktig uppgiftläranas till ledning för varubeskattning, som sker i samband med tullbehandlingav gods, molsvarande uppgift i stället läranas vid vambeskattning inomlandet gäller skaltebrollslagen (1971: 69, senast ändrad 1972: 268), Attskattebrotlslagen ej är tillämplig i det förra faUet stadgas i 1 § i denna lag. Vissa straffbestämmelser finns i tullstadgan (1927:391), frihamnsförordningen (1935: 250) och frihamnsstadgan (1935: 553) och iföreskrifter utfärdade med stöd av dessa förfatlningar. Straffet enligt dessabeslämmelser är dagsböter eller penningböter. I fråga om de flesla av dessabestämmelser gäller att straff ej får ådömas om de förseelser sora bestämmelsernaavser är belagda med strängare straff enligt allmän lag eller särskildförfattning. Tullstadgans straffbestämmelser är upptagna i 11 kap, i stadganoch avser exempelvis sådan förseelse som försvårande av tullkontrollen,avvikelser från allmänna trafikbestämmelser och ankomst utan anmälan. Kommittén anser, att någon ändring ivarasmuggUngslagens tillämpningsområde inle bör göras . Enligt kommittén böremellertid lagen ändras så, att vilseledande förfarande i samband medtullbehandling straffas, om gärningen innebär fara för att tull eller annanavgift undandras statsverket eller för att gods förs in eller ut i strid motförbud. Enligt kommitténs uppfattning bör annan oaktsamhetän sådan som enligt nuvarande praxis anses som grov inte kriminaliseras,Koramittén föreslår vidare införande av en straffsanktion för underlåtenhet alti vissa fall till anmäla upptäckt av fel i avgivna uppgifter somföranlett undandragande av tull eller kan åstadkomma fara härför. Denföreslagna anmälningsskyldigheten har närmare berörts i tuUlaxerings-avsnittet.Beträffande frågan om skatte- och avgiftstiUägg skall utgå då orikligauppgifter avgetts till har komraittén förklarat sig inte vara bereddatt pröva denna fråga. Slutligen föreslås att i lagen införs möjlighet förden som ådragit sig ansvar för brott att fria sig från påföljd genom frivUligrättelse av oriktig uppgift. Kommittén uppehåller sig i ansvarsfrågan främst vidbestämmelsen i 1 § andra stycket lagen om straff för varusmuggling oravUseledande i samband med tullbehandling av gods. Det frarahålls alt stadgandethar utformats med tanke närmast på det tuUtaxeringsförfarande, som tillämpadesnär lagen kom till. Taxeringen grundades då i princip på enundersökning av godset. Den uppgiftsskyldigbet som då fanns avsåg i huvudsakendast priraärappgifter för beräkningen av tullvärde. Kommittén konstaterar attfrågan om straff för lämnande av oriktiga uppgifter får ökad betydelse omtulltaxeringen, såsom komraittén föreslår, i princip skall grundas påuppgifter av iraportören och en mera vidsträckt uppgiftsskyldighet i sarabanddärmed åläggs denne. Härigenom skulle tuUtaxeringsförfarandet tUl sin karaktärnärma sig förfarandet vid den inrikes vambeskattningen. Anlediung skulledärför kunna föreligga atl utesluta vilseledande vid tullbehandling från lagenom straff för varusmuggling och låta det faUa under bestämmelserna omskattebrott i allmänhet. Vilseledande skulle då ej behöva falla under olikastraffbestämmelser beroende på om brottet begås i samband med beskattning vidiraport eller vid en inrikes transaktion. Koramittén anser emellertid att detär önskvärt att brott mot bestämmelser om varors in- eller utförsel regleras isamma författning. Det anses vidare svårt att dra en klar gräns mellanvilseledande vid tullbehandling och varusmuggling i egentlig bem'ärkelse.Kommittén förordar med h'änsyn härtill att tillämpningsområdet för lagen omstraff för varusmuggling ej ändras. Beträffande förslagel om ändrad brottsbeskrivningframhåller kommittén att vilseledandebrottet i lagen om straff förvarusmuggling är ett effektbrott, vilket innebär att brottet fullbordats förstdå effekten inträtt. Effekten anses enligt praxis inträda först när godset harlämnats ut. Om de oriktiga uppgiflerna emellertid uppdagas innan godset lämnasul kan straff följa för försök. En förutsättning härför är dock att uppsåt altvilseleda kan visas. Eftersom försök till oaktsamhet synes varalogiskt olänkbart kan däremot inte ens oriktiga uppgifter som tillkommit avgrov oaktsamhet föranleda straff i de fall då felet upptäcks innanförtullningen slutförts. Kommittén påpekar att om vUseledandebrottet beskrivssora ett farebrott brottet blir alt anse som fullbordat når den oriktigauppgiften getts in tUl tullmyndigheten. H'är-igenom skulle raan vinna enenhetlig utgångspunkt för beräkning av preskriptionstid och en enhetligbedöraning i fråga om fallen av grov oaktsamhet, som då blev straffbara oavsettom förtullningen avslutats eller ej när felet upptäcks. Mol kommitténs förslag om införande av enstraffsanktionerad plikt att i efterhand rätta oriktig tulltaxeringsuppgift harledamoten anfört reservation. Reservanten anser att något behov av ensådan bestäraraelse ej föreligger. Kommitténs förslag till ändringar i lagen om straffför varusmuggling tUlstyrks eller läranas utan erinran av praktiskt tagetsamtliga remissinstanser som yttrat sig därom. garesriksförbund, anser emellertid att endast sådant vilseledande förfarande isamband med tullbehandling, som sker uppsåtiigen, bör leda till åtal. Någraremissinstanser, bl. a. riksåklagaren, tar upp frågan om införande av skatte-och avgiftstUlägg. i ifrågasätter om integods borde kunna förklaras förverkat även för det fallet att brotiet förövatsav grov oaktsamhet. GeneraltuUstyrelsen understryker att de föreslagnaändringarna i lagen om slraff för varusmuggling är en fömtsättning för attreformeringen av tullproceduren skall kunna genomföras raed etl rimligt beaktandeav statsverkets intressen. biträder kommitténs förslag att varusmugglingslagen börändras så att vUseledande förfarande i samband med tullbehandling blir ettfarebrott i stället för ett effektbrott. anser vidare att denstraffrättsliga sanktionen skall begränsas till fall då oriktiga uppgifterlämnats uppsåtligen. 1 andra fall, t. ex. vid grov oaktsamhet, får tullverketandra sanktionsmedel till sitt förfogande, bl. a. indragning av registreringenför importör. Statensväxtskyddsanstalt anför att försök att föra in växter i strid mol växtimportbestämmelserna,exempelvis genom att felaktiga varube-leckningar används eller genom attvamposter medvetet utelämnas i simdhetscertifikat eller andra dokument böranses som brott redan när de oriktiga handlingarna utfärdas, detta tillskillnad från vilseledandebrottet i lagen om straff för varusmuggling somanses fullbordat först när godset utlämnats. som varit föremål för sådantbrott bör liksom vid varusmuggling vara förverkat. Eftersom det ofta kan varasvårt alt fastställa hur ansvaret fördelar sig mellan exportör, speditör ochimportör saml den fytosanitära skada som kan vållas genom dessa brott kanflerfaldigt överstiga varans värde, finner växtskyddsanstalten den nuvarandesituationen när det gäller att beivra oegentligheter i sund-hetscertifikatenvara synnerligen otillfredsställande och i behov av närmare utredning. Att straffrihet införs för den som frivilligträttar oriktig uppgift tillstyrks av de remissinstanser sora yttrat sig ifrågan. finner det vara angeläget att isådana fall där felaktigheter konstaleras bereder vederbörande reellamöjligheter att vidta frivUlig rättelse genom att tuUverket förhåller sigavvaktande någon tid. Riksåklagaren anser att det bör övervägas att ilikhet med vad som skedde i samband med skattebrottslagens tUlkomst införanågon form av avgiftstiUägg ulan slraffkaraktär vid lämnande av objektivtoriktig eller bristfäUig uppgift till ledning vid fastställande av tullavgift.Riksåklagaren framhåller att en sådan lösning har den fördelen framför ettutvidgat straffansvar att den inte medför ytterligare belastning av de redanhårt ansträngda polis- och åklagarresurserna. Liknande synpunkler framförs avöveråklagaren i . ,och anser däremot att det skulle vara olyckligt om en sådanadministrativ straffbeläggning infördes. De sanktioner som i övrigt står tillbuds enligt kommitténs förslag bedömer handelskamrarna utgöra tillr'äckligamedel för att motverka att oriktiga uppgifter läranas uppsåtligen eller avgrov oaktsarahet. Del är enligt handelskamramas mening en stor fördel altsaken därvid handläggs vid domstol. I departementspromemorian föreslås altstraffmaximura höjs i 1, 3, 5 och 6 §§ lagen om slraff för varusmuggling. Detframhålls i promemorian att olikartade påföljder inträder för den som gör sigskyldig till brott genom att lämna oriktig uppgift tUl ledning vid varubeskattning,beroende på de omständigheter under vilka brottet begåtts. Om det förövats isband med införsel till riket inttäder ansvar enligt lagen om slraff förvarusmuggling högst fängelse vid brott av norraal svårighetsgrad jämteförverkande av godset. Om brottet förövas under andra förhållanden inträderdäremot ansvar enligt skattebrotlslagen raed de regelraässigt betydligtsträngare straffskalor som där stadgas. Det framhålls idepartementspromemorian att det inte kan anses tUlfredsställande attolikartade påföljder på detta sätt inträder beroende på de omständigheter undervilka brottet förövats. Förslaget om höjning av straffmaximum i 1, 3, 5 och 6§§ lagen om straff för varusmuggling skulle möjliggöra en lika behandling avlikartade brott. Med tanke på de talrika fallen av bagatellartad smugglinganses straffskalan i 2 § även i fortsättningen endast böra innehållapenningböter vilket skulle möjliggöra en praktisk handläggning av dessa fall.Om oriktiga uppgifter lämnas i tulldeklaration är detta vid uppsåtiig gärninghänförligt under stadgande i 1 §. För att undanröja varje ovisshet härora hari proraeraorian föreslagils att förhållandet särskilt anges i näranda lagrum. För att tUlgodose lullagstiftningskommitténs förslagangående vUseledande i samband med tullbehandling har i promemorianföreslagits, alt om vilseledande sker av grov oaktsamhet, brottsbeskrivningen ilikhet med 5 § skattebrottslagen skaU utformas som ett s. k. farebrott. Detpåpekas att sådant brott skUjer sig från vamsmuggling enligt 1 § såtUlvida attdet är fullbordat så snart fara uppstått för att tuU eller annan allmän avgiftundandras statsverket eUer att gods införs eller utförs i strid mot förbud.Har uppenbara svårigheter förelegat atl ange T'ätta statistiska nummer eUcrT'ått avgiftspUktigt värde, anses ansvar för grov oaktsamhet ej böra drabba densom lämnat felaktiga uppgifter i nämnda hänseende. Det har vidare föreslagits i promemorian att det ivarusmugglingslagen förs in en bestämmelse om ansvarsfrihet vid frivilligttillbakaträ- 1972:110 "- 125 dandefrån brott enligt 15 och 8 §§. Närmaste motsvarighet i gällande rätt ärföreskrifter om ansvarsfrihet i 12 § skattebrotlslagen. Förslaget överensstämmeri huvudsak med vad tullagstiftningskoramiltén föreslagit. Det har emellertidbedömts vara rimligt alt då rättelse skett låta straffriheten orafatta ävenbefattning raed gods som rättelsen avser. I avvaktan på erfarenhet av den nya tullprocedurenhar i promemorian inte framlagts något förslag om införande av enstraffsanktion för underlåtenhet att i vissa fall till anmälaupptäckt av fel i avgivna uppgifter. Förseelse mot den föreslagna tullagen ellerbestämmelse som meddelats raed stöd av denna lag tuUförseelse skall enligtförslaget bestraffas raed böter. Härunder faller sålunda bl. a.ordningsförseelser av sarama karaktär som de nuvarande tuUstadgebrotten. De föreslagna ändringarna i lagen om slraff för vamsmugglinglämnas i huvudsak utan erinran av , överåklagarna i Stockholmoch , länsåklagarmyndigheten i , statensväxtskyddsanstalt, lantbruksstyrelsen, och . Flera remissinstanser har invändningar mot deföreslagna ändringarna eller eljest särskilda synpunkter i denna fråga.Sveriges speditörförbund och handelskamrama i , och Karlstadanser att föreslagna straffsatser är för höga. Statskontoret, generaltullstyrelsen,, riksåklagaren och länsåklagarmyndigheten i länifrågasätter om ej ett administrativt sanktionssystera av sarama slag somnyligen införts på skatteorarådet också bör införas när det gäller tull ochandra införselavgifter. Enligt riksåklagarens mening bör eftersträvas enlängre gående anpassning än departementspromeraorian innebär till detsanktionssyslem som införts på skattebrottslagens och taxeringsförordningensoraråde. Efler sådan förebUd kan införas tilläggsavgifter att beslutas avtullmyndighet och läggas till tullen vid de ringa fallen av varusmuggling.Riksåklagaren påpekar att det inte framgår av promemorian humvida dennamöjlighet tUl avkriminalisering har övervägts. anför isamma fråga. Av de redovisade 15 776 brotten mot lagenom straff för varusmuggling utgjorde inte mindre än 11 998 sådant ringa brottsom avses i lagens 2 §. Straffen för dylikt brott är böler högst . (enligt förslag i den nu framlagda departementspromemorian högst . );därjämte förverkas regelmässigt den vara som varit föremål för brotiet. Enligtpraxis anses ringa brott i aUmänhet föreligga om de smugglade kvantiteternauppgår, i fråga om spritdrycker till högst 8 helbuteljer, i fråga om cigarrettertUl högst 1 600 stycken (8 "limpor"), i fråga om andra rusdrycker ochtobaksvaror till kvantiteter motsvarande de nu nänrnda samt i fråga om andravaror tiU högst sådan mängd attavgiftsbeloppet stannar vid . I allmänhet avser brotten kvantiteter somklart understiger de nu angivna gränserna. Anmärkas må i detta sammanhang attrapporteftergift kan lämnas av tulltjänsteman om brottet med hänsyn tillomständighetema i det särskilda fallet är obetydligt; i utfärdade anvisningarhar såsom exempel på sådana fall angivits att en resande har utöver tullfrikvantitet medfört endast en obetydlig mängd spritdrycker eller ett öppet paketcigarretter. I regel erkänns förseelser av här ifrågavarandeslag vid uppdagandel. Vanligt är att den skyldige lämnar fullmakt förtulltjänsteman att godkänna det strafföreläggande som vederbörande åklagareregelmässigt utfärdar i sådana mål samt deponerar ett belopp till täckande avböterna. Även om det sålunda endast i undantagsfall behöver bli fråga om åtalkräver handläggningen av dessa bagatellmål en betydande arbetsinsats frånmyndighetemas sida. I synnerhet när det gäller smärre kvantiteter smuggladevaror står den erforderliga arbetsinsatsen inte i rimlig proportion tUlintresset av att brottet beivras i judiciell ordning. Detta gör sig framförallt gällande i fråga om resandetrafiken, där det helt övervägande antalet avifrågavarande förseelser begås. Rapportskrivning och andra för målenshandläggning erforderliga åtgärder, som måste vidtas i direkt anslutning tUlpassagerarvisitationen, är en svår belastning på denna från olika synpunkterpressande förrättning. I många fall frestas tjänstemännen att tänja gränsen förrapporteftergift ulöver vad som kan anses skäligt. HärtUl komraer att dettaomständliga förfarande tar i anspråk de knappa bevakningsresurserna i sådan utsträckningatt det går ut över den egentliga kontrollverksamheten. Inte minst med hänsyntill behovet av skärpt uppmärksamhet mot narkotikasmuggling är dettaförhållande en uppenbar nackdel.