prop · FV03100 · 1972-12-31 00:00:00 — A andra sidan bör regleringenav löneskyddet inte ge upphov till anspråk på övertidsersättning eller dylikt.Lagen bör endasl garantera en lön motsvarande den som skulle ha utgått för arbeleunder ordinarie arbetstid. Även i denna fråga lorde arbetsgivaren och de fackligaorganisationema genom lokala förhandlingar kunna träffa överenskommelse. Enligt utredningen bör utbildningen för anställda äga rumpå ordinarie arbetstid. Speciella förhållanden i vissa branscher eller påvissa företag kan dock föranleda modifikationer. 1 saml Nr 100 emellertidha rätt till lön även om utbUdningen är förlagd lill annan tid än arbetstid. Dellabör laglekniskt uttryckas så att den tid arbetstagaren deltar i utbUdning äveni detta fall räknas som arbetstid. Förmycket små företag kan enligt ulredningens mening utgiften för lön under utbUdningstidenkomma all innebära atl möjligheten lill anställning för nyinvandradearbetstagare kan minska eller helt försvinna. Möjligheterna alt kontrolleralagens efterlevnad torde också vara begränsade i sådana företag. Lagen bördärför inte omfatta arbetsgivare som inte regelbundet sysselsätter minst fem arbetstagare.Småföretagen bör dock rekommenderas alt belala lön lill anslällda som följerutbildningen. Lagenbör inte heUer vara tillämplig i fråga om arbetstagare som sysselsätts i säsong-eller feriearbete eller eljesi i arbete av tillfällig natur. För utredningenframstår det som rimligt att en arbetsgivare inte bör åläggas att belala lönunder grundutbildningen för arbetstagare, vilkas anställning uppenbarligen ärav tUlfällig eller kortvarig natur. Utredningenhar diskuterat möjligheten atl i lagen undanta anställda med endast ettbegränsat anlal arbetstimmar och där grundutbildningens skulle ståi disproportion tiU antalet arbetstimmar. Sannolikt skulle en sådan konstmktion,enligt ulredningens mening, medföra svåra gränsdragningsproblem, varför någotgenerellt undantag för deltidsanställda inte föreslås. Tidpunktenför lagens ikraftträdande bör enligt utredningen sättas så att utrymme ges förnödvändiga förberedelser från såväl myndigheternas som arbetsgivarnas sida. Ulredningenföreslår därför att lagen träder i kraft . Lagen bör inte gällaarbetstagare vars anställning börjat före ikraftträdandet. Utredningen skulleemellertid anse det som mycket otillfredsställande, om inte dessförinnananställda invandrare avtalsvägen tillförsäkras samma förmåner som i framtidenanställda. Därför förordar ulredningen en snar och frivillig påbyggnad av SAF-LO-överenskom-melsenom svenskundervisning för invandrare, så att den i fråga om redan anslälldakommer all omfatta de mål för grundutbildningen och arbetsgivarens medverkansom utredningen har föreslagit. Enligt utredningens beräkning lorde del rörasig om 30 00040 000 personer. betänkande har fogats en reservation av ledamoten somavvisar utredningens förslag till lag om utländsk arbetstagares rätt tUl lönvid del lagande i grundutbUdning för invandrare och förordar att parterna påarbetsmarknaden får träffa överenskommelse i denna fråga. Vidarehar tiU betänkandet fogats ett särskUt yttrande av experten Öberg.Denne anser alt utredningens lagförslag inte tillräckligt preciserararbetsgivarens skyldighet alt släUa arbetstid lill förfogande för deltagande i grundutbUdningen.Han framhåller att undervisningen i svenska bör utgöra en del av arbetet ochendast undanlagsvis få förläggas till annan tid än ordinarie arbetstid. Vidarebör lagen utsträckas att gälla alla arbetsgivare oavsett antalet anställda. Ensådan generell regel kunde eventuellt kompletteras med vissa möjligheter tilldispens. förordar vidare alt en undersökning inleds i syftealt före klarlägga hur utbildningen för tidigare anställdaskall kunna ordnas och om lagstiftning är möjlig och lämplig för deras del. SamtUgaremissinstanser släller sig positiva tiU utredningens principförslag ominrättande av en grundutbildning i svenska för invandrare. I de avseenden somhar intresse i förevarande sammanhang anför remissinstanserna i huvudsakföljande. Förslagetalt grundutbildningen skall omfatta 2 4 0 limmar tillstyrks av flertaletinstanser. Några menar dock att 240 limmar representerar elt minimum. AMSframhåller att invandrarna måste ges möjligheter till fortsatt utbildning isvenska språket, eftersom erfarenhetema visar att det i individuella fallfinns behov av längre utbUdning för att eleven skall kunna tillgodogöra sigreguljär arbelsmarknadsulbildning. SÖanser, i likhet med utredningen, att utbUdningens mål i första hand bör fixerasmed hänsyn till tiden, men menar att man bör pröva frågan om ej uppnådda minimikunskapervore lämpligare mått på undervisningens omfattning än ett fixerat timtal.Eftersom invandrarnas fömtsättningar och utbildningsbakgmnd varierar kraftigt,kommer endast en del av dem att på det angivna antalet timmar uppnå det istyrelsens läroplan angivna målet. Därför vUl styrelsen, sedan målet 240timmars undervisning generellt uppnåtts, för den fortsatta utvecklingenuppsätta ett mål, som möjliggör en förlängd språkundervisning grundad påindividuell kunskapsprövning. Även anser detprincipiellt olämpligt att mäta gmndutbildningen i timmar. Budgeltekniskasvårigheter får inte hindra att gmndutbildningen definieras i termer av välspecificerade utbildningsmål. Förbundet föreslår därför alt utbildningen intelåses tUl utan att möjlighet ges till utöknmg av timantalet.Liknande synpunkter anförs av och invandrare. SIVpåpekar att utredningen i sina beräkningar utgår från 240 40-minuterslektioner.Verket anser det önskvärt att lektionstiden fastställs alt vara , vilket skulle överensstämma med SÖ:sanvisningar tUl studieförbunden angående språkundervisningen för invandrare. LOanser för sin del atl undervisningen bör avse 240 klocklimmar. Remissinsianserna accepterar så gott som genomgående kyrkobokföringsom kvalifikationskrav för tillträde till grundutbildningen. RSV ochhemvistsakkunniga menar alt kravet indirekt kan komma att bidra tUl enriktigare folkbokföring. Ulredningens förslag att SÖ skall svara för planering ochsamordning av gmndutbildningen möter inga invändningar. SÖ uppger att i de bedömningarsom gjorts vid arbetet med överstyrelsens omorganisation har hänsyn tagits tillinvandramndervisningens ökande omfattning. Styrelsen föreslår alt en speciell invandrarsektionmed samordnande uppgifter inrättas. tillslyrker all SÖ blir ansvarig förplanering, samordning och pedagogiskt utvecklingsarbete. Lagstiftning om rätt UU ledighet och lön vid deltagande igrundutbildning Det stora flertalet remissinstanser delar ulredningensuppfattning att arbetsgivaren bör bidra ekonomiskt till grundutbildningen förde anställda. De flesta tiUstyrker också eller läninar utan erinran attdetta sker i den formen att utiändska arbetstagare genom lagstiftning tillförsäkrasett minimiskydd mot lönebortfall under grundutbUdningen. TiU de remissinstansersom lillstyrker en lagstiftning av denna innebörd hör ,arbetarskyddsstyrelsen, SÖ, AMS, , FÖVUX, länsstyrelserna i ,samt , LO, TCO, i . Även SAF tillstyrker i principlagstiftning, dock under förutsättning bl. a. att finansieringen sker på annatsätt än det av utredningen föreslagna. släller sig däremol tveksam tUl tankenpå lagstiftning och menar att behovet av en lagfäst rätt till deltagande isvenskundervisning på betald lid kan ifrågasättas. Den föreslagna rätten tilllön under utbUdningstid framslår i alll väsentiigt som etl lönevillkorjämställt med övriga ansläUningsviUkor. Det kan därför och i belysning av detmellan LO och SAF träffade avtalet starkt ifrågasättas om sådana förhållanden,som allmänt omfattas av arbetsmarknadsparternas fria förhandlingsrätt, skallregleras genom en tvingande lagstiftning. framhåller viktenav alt den lagstiftning som kan finnas påkallad inle får leda till attinvandraren ej längre kan konkurrera på lika villkor på arbetsmarknaden pågrund av att hans arbetskraft blivit för dyr. Liknande synpunkler anförs avbl. a. i samt reservanter i SÖ, FÖVUX och . Enligtarbetsdomstolens ordförande är utredningsförslagets grundtanke om skydd mol löneminskningriktig. Om frågan härom anses böra lösas genoni elt ingripande från samhälletssida, kan det dock ifrågasättas om della lämpligen bör ske genom enlagstiftning som utgör etl direkt och relativt betydelsefullt ingrepp i detcivilrättsliga förhållandet mellan arbetsgivare och arbetstagare. Det bör istället ytteriigare prövas, om det inte är möjUgt alt finna en lösning,innefattande exempelvis avgiftsfinansierade studiebidrag, där det individuellaanställningsförhållandet inte blir av så stor betydelse som enligt förslaget.Länsstyrelsen i anser alt förhandlingar mellan staten, kommuneroch landsting samt arbetsmarknadens parter bör föregå lagstiftningen. Länsstyrelseni accepterar principen att förvärvsarbetande invandrare skallges undervisning på arbetstid och erhålla kompensation för inkomstbortfall, menframför, med hänvisning till koncentrationen av invandrare lill vissa orter ocharbetsplatser, förslag till en alternativ lösning i fråga om arbetsgivarnasskyldigheter. En sådan skulle kunna innebära att man lagstiftningsvägenålägger samtliga arbetsgivare att medge ledighet från ordinarie arbele fördeltagande i gmndutbildningen för invandrare. Del inkomstbortfall sominvandrarna därvid förorsakas bör i princip bäras av statsverket, t. ex. genom atlföretagen bär det primära kostnadsansvaret gentemot sina anställda, så attdessa erhåller full lönekompensation, men alt ett schablonberäknat statsbidragsamtidigt utgår till företagen. Om särskilda åtgärder behöver vidtas för attfinansiera dessa kostnader för statsverkel bör det lämpligen ske genomuttagande av en generell arbetsgivaravgift. Den av skisseradelösningen av ersättningsfrågan ger också ökade möjligheter att låta lagen om gmndulbildninggälla alla anställda invandrare, även dem som redan vistas i landet. EnligtSAF tyder vissa antydningar i betänkandet på alt finansieringssystemet bl. a.haft till bisyfte alt minska företagens benägenhet alt rekrytera arbetskraftutomlands och därigenom underlätta anställning av gifta kvinnor, äldre ochandra svårplacerade. Utredningens påstående att det skulle vara billigare attanställa utländsk arbetskraft är dock illa underbyggt. Utöver språkundervisningkrävs ofta speciella ålgärder särskild introduktion, tolkar,informationsmaterial m. ni. som saknar motsvarighet vid anställning av svenskarbetskraft. Det föreslagna finansieringssystemet skulle knappast väsentligtpåverka omfattningen av rekryteringen av utiändsk arbetskraft eftersom dennahuvudsakligen genomförs av stora exportindustrier, som är beroende av rekryteringenoch därför tvingas bära kostnaderna trots att dessa påtagligt kan försvagaföretagens irilemationella konkurrenskraft. Den enskilde arbetsgivaren skulleenligt förslaget belastas med en direkt lönekostnad om ca . perinvandrare utan säkerhet för alt den anställde stannar kvar vid förelagetefter utbildningen. Detta kan få svär- artadekonsekvenser, inte minst för invandrarna själva. För många förelag skullekostnaderna te sig alltför höga. Invandrarnas arbetsmarknad och därmed derasvalmöjlighet kan antas bli väsentligt beskuren. Detta gäller bl. a. invandraresom söker deltidsarbete. Utredningsförslaget skulle kunna komma i konflikt medprincipen om invandrarnas med svenskar likvärda ställning på den svenskaarbetsmarknaden. Föreningens eget finansieringsförslag anknyter tUl SAF-LO-överenskom-melsensom innebär ett åläggande för den enskilde arbetsgivaren alt ge anstäUdainvandrare ersättning motsvarande permitteringslön under de första 60 timmarnaav svenskundervisningen. Föreningen vidhåller detta och uttalar att det ärnödvändigt att över statsbudgeten finansiera återstående utbildningstid.Ersättning bör utgå i form av en för alla invandrare lika stor timersättning. Närdet gäller frågan vUka löneförmåner som skall utgå harutredningens förslag att arbetstagarens individuella inkomst skall ligga till gmndför löneberäkningen godtagits eller lämnats utan erinran av så gott somsamtliga remissorgan. Enligt SAF:s återgivna finansieringsförslag skalldock permitteringslön utgå och därefter av allmänna medel en föralla arbetstagare lika hög timersättning. Arbetsdomstolensordförande anser att regeln om att arbetstagaren skallerhålla just den lön som han skulle ha uppburit, om han i stället utfört arbeleåt arbetsgivaren, kan komma att ge upphov tiU tvister. Bedrivs utbUdningenendast under del av arbetsdagen synes väl svårigheter att bestämma lönen underutbildningstiden inte behöva uppstå, eftersom man då kan begagna förtjänsten påömse sidor om lektionstiden som norm. Sätts undervisningen däremot in i enintensivare form redan vid anställningens början, torde emellertid, såsomutredningen påpekat, tvekan kunna uppkomma om vilken norm som skall tUlämpasvid lönesättningen. Sådana tvister torde kunna bU mycket svårbedömda ochföranleda vidlyftig utredning. Det har visserligen förutsatts, attarbetsgivarna och de fackliga organisationerna i flertalet fall skall kunna nåöverenskommelse om lönesättningen. Härvid framkommer emellertid en svaghet iförslaget. A ena sidan får arbetstagarens förmåner enligt lagen inteinskränkas genom avtal. Ä andra sidan är löneskyddet emellertid angivet påsådant sätt, att man måste förutsätta att avtal om lönesättningen i vissasituationer skall träffas, eftersom lagen inle ger en för alla situationeranvändbar norm. Den enskilde arbetstagaren synes alltid kunna göra gällande,alt etl sådant avtal strider mot lagen. En dylik ordning synes inte böragodtas. Enligt arbetsdomstolens ordförande är det med hänsyn dels till ogiltighetsregelni 3 §, dels ock till arbetsgivarens intresse av atl utan föregåendeförhandlingar kunna fastställa arbetstagarens lön önskvärt, att lagen uppställer en för alla situationer tillämplig,objektiv norm för lönens bestämmande. Något av de av utredningen avvisadealternativen borde härvidlag eventuellt efter viss modifikation kunna ansesgodtagbart. bör vara så enkel som möjUgt och inte för sin tillämpningförutsätta någon ingående utredning om faktiska omständigheter. Det förefallerbättre att godtaga vissa smärre "orättvisor" i förhållandet mellanolika arbetstagare eller viss ökning eller minskning av inkomsten under utbUdningstidenän all uppställa regler, som är ägnade atl medföra osäkerhet och risk föronödiga tvister. ÄvenLO, som därvidlag ansluter sig tUl yttrande från Svenska me-tallindustriarbetareförbuiidet,tar upp frågan om förhandlingar mellan arbetsmarknadens parter belräffande lönunder utbildningstiden. Enligl LO och melallinduslriarbetareförbundet är detangeläget alt det anges i lagen att överenskommelser i lönefrågan skall träffasmellan parterna. Landstingsförbundetpåpekar alt förslaget för exempelvis hälso- och sjukvården med dess skiftande arbetslidsförläggninginnebär alt invandrare kan tänkas få förhöjning av sin löneinkomst underutbildningstiden. Förbundet förutsätter att ersättningen underutbildningstiden inte blir högre än inkomsten under arbetad lid. Förbundetframhåller vidare att problem kan uppslå belräffande invandrare som haranställning hos mer än en arbetsgivare. bör det också klarläggasvad som skall gälla i fråga om resor till och från utbildningen. Även TCO harberört frågan om restiden. Enligt lagförslaget skall arbetsgivaren endastbetala lön för lektionstid och raster. Det förutsätts alltså, säger , attdellagarna i gmndutbildningen får vidkännas lö-neförlusl under restid till ochfrån utbildningen. Det är därför av största vikt att studierna kan bedrivas sånära arbetsplatsen som möjligt, dvs. inom den kommun där arbetsplatsen ärbelägen. Elt nära samarbete mellan angränsande kommuner som berörs av dessafrågor krävs därför vid organiserandet av utbildningen för att nedbringa restidernaoch resekostnaderna så mycket som möjligt för deltagarna. svenskaför invandrare viU alt lagen förtydligas så att lönen under grundutbUdningeninte får understiga vad som skulle utgått, om arbetstagaren i stället utförtarbete under ordinarie arbetstid och med ordinarie arbetsuppgifter. Utredningensuppfattning all undervisningen för anslällda i princip bör bedrivas på arbetstidvinner kraftigt stöd hos bl. a. , , , AMS, FÖVUX,länsstyrelserna i och , LO, TCO, invandrare. Enligt bör grundutbildningenbetraktas som en del av arbetet. Endast därigenom kan det 100-procenligadeltagandet garanteras. Svenskundervisningen är en grundläggande trygghetsfrågaav sådant slag att alla behövande bör bli delaktiga av en reform på området.Hela arbetslivet präglasför övrigt av obligatorier som på ett långt mera kännbart sätt griper in i denenskilde arbetstagarens situation. Även invandrareanser att utbildningen bör utgöra en del av arbetet. Därav följer enligtföreningen att den inte kan förläggas till annan tid än arbetstid. LOdelar experten uppfattning all utbildningen är alt anse som en del avarbetet och därför endast undantagsvis bör förläggas till fritid. Enligt LOskall invandraren vid anstäUning informeras o.ii atl likaväl som han är skyldigatt vara på arbetsplatsen och arbeta skall han känna samma skyldighet alt deltai den språkundervisning som sker på arbetstid. Enligt SAF måsle exempelvisförelag med skiftarbete, företag med speciella arbetstider och företag medstarkt varierande arbetstider ha möjlighet att förlägga undervisningen även utanförordinarie arbetstid. För att undvika praktiska lUlämpningsprobleni ochsvårlösta juridiska tolkningstvister förordar föreningen att uttryckligt kravpå att utbildningen skall genomföras på arbetstid inle skall ingå i lagen. Förslagetalt lagstiftningen endast skall omfatta arbetsgivare med minst fem arbetstagarekritiseras av ett stort antal remissinstanser. Sålunda anser , som sägersig främst ha att bevaka den invandrade individens intresse, det självklart atlhuvudprincipen bör vara att invandrade arbetstagare som har behov av undervisningi svenska skall kunna della i denna oavsett hur många anställda som finns. överenskommelse som Iräffals mellan SAF och LO angående svenskundervisningför utländsk arbetskraft existerar ingen molsvarande uppdelning med hänsyntill anlalel anställda vid företagen. Den av ulredningen påtalade konlrolifrågantorde inle bli mindre svårbemästrad om arbetsplatser med färre än femanställda undantas från lagens tillämpningsområde. Åtskilliga arbetsgivare har510 anställda, t. ex. företag inom hotell- och restaurangbranschen, städföretagoch mindre verkstäder. Det blir inte alltid lält alt fastställa vilka arbetstagaresom är atl betrakta som regelbundet anställda. Verket anför vidare att förbärkraftiga företag bör oavsett deras sloriek merkostnaden, när invandradarbetskraft måste anställas, inte vara något större problem. Inleheller LO accepterar förslagel atl lagen inte skaU omfatta arbetstagare som äranställd hos arbetsgivare som inte regelbundet sysselsätter minst femarbetstagare. LO menar att en rekommendation till småförelagen inte kommer attge någon större effekt. Rätt till utbildning på betald arbetstid måsle gällaalla invandrare oavsett inom vilket företag de är anslällda. Utredningensförslag att lagstiftningen inte skall gälla arbetstagare som sysselsätts i säsong-eller feriearbete eller eljest i arbete av tillfällig natur godtas av så gottsom samtliga remissinstanser. LO motsätter sig dock att undanlag görs för s. k.sä- songanslällda, vilkel efter nuvarande förhållanden kaninnebära alt en arbetstagare kan vistas i nästan obegränsad tid ochändå inle bli delaktig av språkundervisningen. Enligt arbetarskyddsstyrelsenbör innebörden av uttrycket arbele av tillfällig natur närmare belysas. ÄvenSAF påpekar att uttrycket kan ge upphov lill tolkningssvärigheter. Ulredningenhar enligt föreningen inte klargjort om det är arbetet som sådant eller denenskildes anställning som avses. I frägan huruvida lagen bör gälla även deltidsanställda accepterasulredningens förslag atl så skall vara fallet av näslan alla remissinstanser.Länsstyrelsen i ifrågasätter dock om inle deltidsanstäUdasom arbetar t. ex. elt par dagar eller endasl under veckosluten borde undantas.Det måste enligt mening vara diskutabelt om arbetsgivarenskulle bli skyldig all belala lön lill en arbetstagares studier, som denne ulförpå tid då han normalt inle arbetar för arbetsgivaren. Landstingsförbundetframhåller i annal sammanhang att problem kan uppslå belräffande invandraresom har anställning hos mer än en arbetsgivare. Förslaget att lagen inte skall gälla arbetstagare som anställtsföre ikraftträdandet utsätts för kritik från många håll. Sålunda anser delhelt otillfredsställande om inte invandrade arbetstagare som redan finns häreller kommer hit före lagens ikraftträdande får möjlighet att della iundervisningen på samma villkor som dem lagförslaget omfattar. Erfarenhetemahittills tyder på att frågan inte kan lösas på elt tillfredsställande sättgenom avial mellan arbetsmarknadens parter. De praktiska möjligheterna allordna ulbildning för dessa arbetstagare och kostnaderna härför bör snabbutredasför alt möjliggöra etl ställningstagande till frågan om utbildning också fördenna kategori bör lagfästas från . Under inga omständigheteranser verkel att denna kategori av kostnadsskäl fär ställas utanförutbildningen. Om det inte anses lämpligt eUer möjligl att pålägga arbetsgivarnahela det studiesociala ansvarel, bör statligt stöd övervägas. Denna kategoriinvandrare har redan i dagens läge möjlighet alt delta i studieförbundensundervisning. En övergång till det system utredningen föreslår skulle innebäraen direkt försämring om avtalsreglering uteblir. SÖ, och ansluter sig till denav experten i särskUt yttrande framförda åsikten, alt en snabbundersökningbör göras för att klarlägga möjlighelerna alt låta redan anlända invandrareomfattas av lagen. understryker vikten av alt även personer sominvandrat före skall komma i åtnjutande av betaldundervisning. Även AMS anser det angeläget att åtgärder vidtas för alttillgodose utbUdningsbehovet även för de stora grupper invandrare som redanfinns i och som saknar tillfredsställande kunskaper i svenska. Enligt FÖVUX (majoriteten) bör lagen gäUa allaarbetstagare, oavsett om de anstäUts före eller efter den 1 januari 1973.Liknande synpunkter anförs av länsstyrelserna i , saml . LO anser atl lagen vid ikraftträdandet bör omfattaalla anslällda invandrare som är i behov av språkundervisning. En sådanlagbestämmelse skulle sedan den blivit känd skapa behov av att på elt tidigarestadium klara språkundervisningen för invandrare, anslällda före lagensikraftträdande. Beträffande studietidens förläggning för redan anställda kandet lämpligen överlåtas till berörd arbetsgivare och den fackliga organisation,som är avtalsslulande part vid resp. företag, att göra upp om detta. Arbetsdomstolens ordförande har tagit upp frågan om sanktionerför arbetsgivaren om denne inte fullgör sina skyldigheter enligt den föreslagnalagen. Ulredningen har inle, framhåller han, funnit del nödvändigt att i lagenta upp bestämmelser om arbetstagares rätl till skadestånd för den händelsearbetsgivaren skulle åsidosätta sina förpliktelser enligl lagen. Förslageltorde härigenom komma all innebära, alt arbetstagaren kan bli berättigad tillersättning endast för del fall han genom arbetsgivarens försummelse åsamkasekonomisk skada. Det kan emeUertid knappast göras gällande, alt en arbetstagaresom vägras ledighet för att delta i grundutbUdning härigenom lider ekonomiskförlust. Den skada han i sådant fall åsamkas torde vara av ideell natur ochdylik skada lärer inte vara ersällningsgiU utan positivt lagsladgande därom.Det synes föga tillfredsställande, att skadestånd enligt lagen inle skall kunnautdömas i den angivna situationen. Härtill kommer, alt i avsaknad avskadeståndsregler i lagen en omotiverad skillnad i fråga om sanktioneruppkommer för det fall kollektivavtal sluts rörande de i lagen behandladeämnena. Av ulredningens lagförslag framgår, alt sådant kollektivavtal kanslutas med bindande verkan under förutsättning att det inle inskränkerarbetstagarens förmåner enligt lagen.