prop · FV0376 · 1972-12-31 00:00:00 — falldela upp den sammantagna skuldökningen för flera objekt så, att varjefastighets låneskuld framgår av de specifikationer som ligger till grund förårsredovisningen. Utredningenföreslår att den nya lagstiftningen får tillämpas även för tidigareräkenskapsår. De företag som har funnit sig inte böra aktiveraränteomfördelningen bör ha möjlighet att efter lagens ikraftträdande gå över tUlett sådant förfaringssätt med korrigering bakåt i tiden, dvs. aktivera denackumulerade skuldökning som har uppstått före den föreslagnalagstiftningens ikraftträdande, i den mån detta är möjligt från redovisningssynpurUct.Om företag inte fiimer det möjligt att ändra tidigare bokslut, bör de enligtutredningen äga att bokslut ta upp även belopp som motsvararskuldökning . Slutligenpåpekar utredningen att för aktiebolag som har tillämpat metoden att inte taupp omfördelade räntor som tillgång och i stället reducerat normalaavskrivningar på byggnader, en anpassning tUl den anvisade redovisningsteknikenkan ske med tillämpning av 100 § 2 mom. a) aktiebolagslagen. Företagen bör i såfall ta upp ett belopp på kontot omfördelade räntor och göra en däremotsvarande extra avskrivning på anläggningstillgången »byggnader». Företag sominte kan förfara på detta sätt, bl. a. sådana som redovisat förluster på grundav ränteskuldökning, bör bokslut få ta upp omfördelade räntorgällande även utan att verkställa extra avskrivning påandra anläggningstillgångar. 4.Remissyttrandena 4.1 Allmänna synpunkter Underremissbehandlingen har genomgående vitsordats att bokföringen av paritetslånenvållar betydande svårigheter. En majoritet av instanserna tiUstyrker dierlämnar utan erinran att en lösning av bokföringsproblemet sker redan nu utanatt utredningsarbetet i övrigt rörande paritetslånen avvaktas. framhåller att det är angeläget att det utan dröjsmål skapasklarhet i fråga om den bokföringsmässiga redovisningen av den skuldökning somuppkommer vid paritetslånesystemet. En reglering av denna akuta fråga kan inteanstå i awaktan på resultatet av översynen av lånesystemet. Enligt är detmycket tillfredsställande att utredningen valt att lägga fram förslag röranderedovisningsfrågorna som en första etapp i sitt arbete. I likhet medutredningen finner att frågan om lämplig redovisning av ränte- ochparitetslånen kan lösas oberoende av det stäUningstagande som utredningen viden senare tidpunkt kan komma att fatta om paritetslånesystemet i stort. tiUstyrkerdärför att frågor om redovisning och vinstutdelning i samband med paritets- och räntelånen löses genom särskUdlagstiftning. Styrelsen för anser att enlagstiftning om den bokföringsmässiga redovisningen är brådskande. Sammauppfattning redovisar riksåklagaren och i . Enligtlänsstyrelsen i har det visat sig föreligga stortveksamhet om de redovisningsprinciper som bör tiUämpas. delarutredningens uppfattning att det är ett trängande behov av attredovisningsproblemen får en snar lösning. understryker vikten av att redovisnings-och vinstutdelningsfrågornasärbehandlas. Förbundet har i sm förhandlingsverksamhet konstaterat att det nuråder en påtaglig osäkerhet rörande bokförings- och balansräkningsregler förlånesystemet. Det är av största vikt att utredningsförslaget snabbt blirföremål för avgörande. Enligt kan enstatlig garanti accepteras som en provisorisk lösning i awaktan på attutredningens arbete slutförs, men förbundet framhåller angelägenheten av atten lösning på paritetslåneproblemen i deras helhet snabbt kommer till stånd.Att en särbehandling sker av bokföringsproblemen lämnas utan erinran avkammarrätten, , , ,i , , , stadshypotekskassa,HSB, Svenska och . En delremissinstanser är kritiska mot att redovisningsfrågorna behandlas med förtur.TiU dem hör fullmäktige i (majoriteten), som finner detotillfredsställande att på så vaga grander som de av utredningen presenteradeslå in på en väg som kan leda till stora avskrivnings-behov för staten. Enligtfullmäktiges mening är översynen av paritetslånen den centrala frågan, medanbokföringsreglerna bör anpassas till paritetslånen efter det att dessajusterats på erforderligt sätt. Utan höjning av basannuiteten ellergenomförande av andra åtgärder för bostadslånens återbetalande inom förutsatttid skulle ett godtagande av utredningens förslag beträffande bokföringsfråganrealiter innebära att staten ikläder sig förpliktelser om framtida avskrivningarav bostadslån på bred bas utan att sådana åtaganden sakligt prövats.Avskrivningsåtagandena med alla deras ekonomiska verkningar skulle så att sägakomma att införas på en bakväg; de skuUe konuna till stånd som erforderligakomplement till ett visst bokföringssystem och icke efter ekonomisk-politiskaöverväganden. En reservant i fullmäktige förklarar att han inte motsätter sigatt bokföringsfrågan regleras , om det anses absolut oundgängligt, menatt ett ställningstagande inte får bli bindande för den slutliga lösningen avdet större problem som paritetslåneutredningen har att behandla. Enligt är ovissheten omlånesystemets fram- tiden synnerligen stor olägenhet när det gäller att ta stäUnmg till redovisningsproblematiken.Det hade varit mera logiskt att föreslå en redovisningsmetod direktsynkroniserad med den lösning utrednmgen tänker sig för hela lånekomplexet. Nukan man inte ta ställning till hur bokföringsfrågorna bör lösas på längresikt. En snabb lösning av de akuta redovisningsproblemen ter sig visserligenangelägen mot bakgrund av rådande osäkerhet. Utredningens förslag löser emeUertidinte de aktuella problemen. Oavsett om man nu provisoriskt avhjälper de mestakuta redovisningsproblemen är det angeläget att förslag skyndsamt läggs fram föratt lösa paritetslånefrågan i dess helhet. NBDunderstryker starkt den tveksamhet som råder beträffande det bokföringsmässigaförfaringssättet men ifrågasätter dock om det är nödvändigt eller ens lämpligtatt genomföra ett provisorium i enlighet med utredningens förslag. Utredningensslutiiga ställningstagande kan innebära att det aktuella förslaget undanröjs.Det är inte möjligt att ta ställning tUl hur bokföringsfrågorna skalllösas innan ett huvudförslag beträffande lånesystemet och den statligagarantin föreligger. NBD ifrågasätter därför om inte en särskUd lagstiftning ombokföringsfrågorna bör anstå till dess systemets slutliga utformning kanöverblickas och innebörden av den statliga garantin har klarlagts. ansluter sig till NBD:s uppfattning. Liknandesynpunkter framförs också av Svenska revisorssamfundet. Enligt1971 års utredning om bokföringslagstiftningen nödgas man konstatera attproblemen med parhetslånen knappast kan lösas genom bestämmelser iredovisningssammanhang. För att »omfördelade räntor» skall kunna bli enaktivpost, som är fixerad tUl hela sitt värde och jämställd med andra aktivposter,krävs en preciserad bakomliggande garanti. Finns åter en sådan garanti, behövsinga särskUda bokföringsregler. Den av paritetslåneutredningen angivnagrundförutsättningen beträffande statsmakternas ansvar kan inte anses uppfyUdgenom de uttalanden som gjorts tiU tolkning av innebörden av statsutskottets utiåtande.Till vad som anförts mot den föreslagna lösningen kommer att lagförslaget ocksåhar andra uppenbara brister. Utredningen om bokföringslagstiftningen avstyrkerdärför den föreslagna lagstiftningen. Flertaletremissinstanser godtar eUer lämnar i huvudsak utan erinringar utredningensförslag om bokföring av en särskUd aktivpost för att balansera den uppkommandeskuldökningen. Intresset har därvid koncentrerats tiU frågan hur långt denföreslagna garantin för framtida avskrivning av statslånet måste sträcka sigoch vilken utformning den bör få för att möjliggöra en sådan aktivering. innebär utredningens förslag att skuldökningen, får en viss villkorlig karaktär genom att den under vissaförhållanden kan komma att efterskänkas helt eller delvis. En aktivering kanunder denna föratsättning accepteras och motiveras. i framhåUer att någon aiman lösning änden av utredningen föreslagna inte synes möjlig. Regeln om aktivering avskuldökningen bör dock möjligt kompletteras med bestämmelser om eftervilka grunder paritetslånen skall avskrivas, om de inte kan betalas inom visstid. Med sådana bestämmelser kommer den aktiverade skuldökningen att vara en tillgångspostjämförbar med en fordran på staten. EiUigt i och är garantin en hörnsten i systemet med ränteomförddning. Den har dock intekommit till uttryck i sådan form att den kan jämställas med garantiåtaganden påandra områden. Denna fråga hade bort lösas i samband med den redovisningstekniskafrågan. Enligt mening bör förslag om garantiåtagandets utformningläggas fram möjligt. HSB anser det nödvändigt att antagandet avutredningens förslag åtföljs av beslut om avskrivning av skulder i den ordningsom utredningen har angett. understryker vikten av en klar statsgaranti för attkvarstående låneskuld blir efterskänkt efter trettioårsperiodens utgång, omhyrorna inte skulle kunna höjas i erforderlig utsträckning. I annat faU kan hänsyninte tas tUl den aktuella aktivposten vid exempelvis kreditvärdighetsprövningi samband med belåning av fastighet. Enligt bör skuldökningen kunna tasupp som särskild post i balansräkningen trots att i många fall ingen reellvärdeökning har ägt rum av motsvarande post på tillgångssidan. Det föratsättsemeUertid att staten lämnar garanti för att de vid lånetidens utgångkvarstående ränteskulderna efterskänks. Garantin skall innefatta även bestämmelserom att inte något företag skaU tvingas i likvidation eller försättas i enekonomiskt ohållbar situation på grund av skuldökningen tUl staten. anser att garantin även bör avse att statenavskriver sin fordran, om företaget tvingas i konkurs av annan anledning än dengenom lånesystemet uppkomna skuldökningen. Utan en otvetydig garanti frånstaten är den föreslagna redovisningsmetoden inte godtagbar. Bostadsstyrelsentillstyrker i princip statligt garantiansvar men framför vissa eriiuingar motutredningens uttalanden av innebörd att avskrivning skall ske, om lånen intekan avvecklas . Styrelsen säger att lånesystemet gör det erforderligtmed i viss mån flexibla amorteringstider. Det kan inte vara nödvändigt attomedelbart efterskänka skulden så snart 30-årsgränsen överskrids. Enligtstyrelsens mening bör det förflyta från överskridandet av 30-årsgränsentill dess efterskänkande aktualiseras. Även om vid nuvarande amorteringstidstaten ingriper efter förslagsvis , torde garantin få sådant värde att del inte synes böra inge betänkligheter att bland anläggningstiU-gångamata upp belopp motsvarande skuldökningen. finner att utredningen i fråganom amorteringstidens längd tolkat tidigare ställningstaganden frånstatsmakterna något ofullständigt. a. har i samband med propositionensantagande uttalats, att en viss förlängning av amorteringstiden borde kunnaövervägas, om det skulle bli motiverat med hänsyn till boendekostnademasutveckling. FARinstämmer med utredningen i att det föreslagna förfarandet i viss mån brytermot vedertagna betraktelsesätt i frågan om vad som skall utgöra substans i enbalansräkning. Eftersom paritetslånesystemet existerar och i sin nuvarande formleder tiU konsekvenser som bör bli föremål för adekvat redovisning, kan FARgodta förekomsten av en särskild balanspost. En självklar förutsättning äremellertid att en garanti utan förbehåll föreligger för att en mot postensvarande del av låneskulderna till staten efterskänks inom den för bostadslånföreskrivna tiden . Utredningens förslag beträffande garantin är inte tUl-fyllest.Den enda godtagbara formen är att klara författningsbestämmelser utfärdas omatt avskrivning skall ske av återstående skuld, om de i lagen angivna villkorenhar iakttagits. Även styrelsen för anser attförfattningsbestämmelser om garantiåtagandet behövs och att det inte ärtillräckligt med uttalanden i propositionen. Samma uppfattning redovisas avhovrätten för , som säger att garantin altemativt bör kunnameddelas genom påskrift på lånehandlingarna. framhåller detangelägna i att innebörden av den statliga garantin preciseras. Omstatsmaktemas garantiåtagande blir klart konkretiserat på sätt utredningen föratsatt,kan det för övrigt ifrågasättas, säger hovrätten, om den föreslagna lagenverkligen erfordras. Enligt NBD, i vars yttrande instämmer, är det svårt att med utgångspunkt ianalyserna av i första hand statsutskottets utiåtande med tUlräcklig precisionavgränsa garantins värdemässiga omfattning och när den kan antas träda i kraft.Även om uttalanden i frågan görs i en kommande proposition är det inte tiUräckligtför att statsmakterna skaU anses ha tagit erforderligt ekonomiskt ansvar.Garantin bör därför ges i en särskUd författning eUer tecknas på lånehandling.Om den statliga garantm utformas på ett otvetydigt sätt, behövs emeUertid intesärskild lagstiftning eftersom i så fall de bokföringsmässiga problemen kanlösas med ledning av gällande lagbestämmelser. En liknande ståndpunkt intar . Denav utredningen föreslagna provisoriska lösningen är enligt föreningen inte tiUfredsstäUande.Utredningen gör delvis motstridiga uttalanden om statens ansvar ochparitetslåneskuldens omfattning. Det saknas preciserade förslag om hurinnebörden av den statliga garantin skaU konfir- meras i propositionen. På grundval av utredningensuttalanden kan inte substansvärdet av posten omfördelade räntor bedömas.Utredningens antaganden om ett statligt ansvar för utvecklingen utgör inte enmera acceptabel grund för aktivering än dagens aktuella situation. Föreningenanser att det behövs en direkt garanti från statens sida och att utredningenborde ha lagt fram förslag härom. Att lagstifta om att posten får föras uppbland anläggningstillgångarna utan att införa en statiig garanti vore enskenlösning, eftersom lagstiftningen inte kan ändra det reella värdet påposten. Om en uttrycklig garanti ges, är den det primära. Lagstiftning omaktivering blir av sekundär betydelse. SBEF anför liknande synpunkter ochunderstryker vidare att utformningen av statsgarantin är den centrala fråganför paritetslånens eventueUa fortbestånd. Därför borde konkreta förslag tillgarantibestämmelser ha utarbetats . Enligt fullmäktige i utgör den statligagarantin om avskrivning kärnpunkten i utredningens förslag. FuUmäktige anför ianslutning därtill vissa synpunkter på paritetslänens återbetalning ellereventuella avskrivning och redogör för den utveckling av skuldökningen somhittills skett och som inte förutsattes vid lånesystemets införande. Med hänsyntill gällande principer för god bokföring kan utredningens förslag ominförandet av posten »omfördelning av räntor» tiUämpas endast om denna tiUgångspostges ett materiellt innehåll. Därest staten i bindande form åtar sig attavskriva bostadslånen, om de inte återbetalas inom förutsatt tid, fårtillgängsposten ett sådant innehåU. Ges denna förbindelse , utan att basannuitetenhöjs eller andra åtgärder vidtas för lånens återbetalande, kan detta innebärastora åtaganden från statens sida om framtida avskrivningar. Därest detföljande utredningsarbetet leder fram til! ändringar av paritetslånesystemet,så att full återbetalning av bostadslånen i princip sker inom föratsatt tid,minskar åtagandena till att gälla undantag. Därmed skulle en ordning ernås,under vilken de föreslagna bokföringsreglema skulle bli acceptabla. De vinsterbostadsföretagen under sådana förhållanden skulle komma att redovisa, skulle fåen ekonomiskt bättre grtind och inte komma att vila på ett brett upplagtstatligt avskrivningsförfarande. Fullmäktige finner det otillfredsställandeatt på så vaga grander som de i utredningen presenterade slå in pä en väg somkan leda till stora avskrivningsbehov för staten. Svenska framhåller att återbetalningsgarantin isjälva verket utgör utredningsförslagets centrala del eftersom såvälränteomfördelnings- som vinstutddningsresonemangen bygger på förekomsten av enstatlig återbetalningsgaranti. Om bostadsföretag skall kunna utnyttja paritetslåni sin verksamhet utan att drabbas av besvärande störningar i sin redovisning ären sådan garanti nödvändig. Statsmakterna bör därför enligt meninguttryckligen besluta om en sådan. I och med att en sådan garanti lämnas blir frågan om redovisning av denskuldökning som paritetslånet ger upphov till av närmast formellt intresse. Några instanser anser att om en statiig garanti införs börden enligt de för paritetslånesystemet gällande grandema avse även det egna kapitalet.Sålunda påpekar NBD - i vars yttrande ochSvenska bankföreningen instämmer - att enskilda företag enligt gällande reglerbara får hälften så stort paritetslån som aUmännyttiga företag. Skillnaden ilänens storiek finansieras av det enskilda företaget genom egen kapitalinsats,för vilken säkerheten ligger ovanför statslånets. Om det statliga lånet måsteavskrivas, går den egna insatsen i motsvarande mån förlorad, såvida garantininte skyddar även den egna insatsen. Eftersom förräntningen av det egnakapitalet enligt lånesystemets uppbyggnad i princip skall följa förräntningenav det statiiga lånet bör garantiåtagandet omfatta nödvändig avskrivning av detstatliga lånet och motsvarande del av den egna insatsen. Liknande synpunkterframförs av samt SBEF. SBEF framhåller isammanhanget bl. a. att, om garantin inte omfattar det privata toppkapitalets»fordran» på framtida hyreshöjningar, en ogynnsam hyresutveckling kan medföraatt det privatinvesterade kapitalet förbrakas. Föreningen sägervidare att det vore en orimlig konsekvens av systemet med paritetslån om statsmakterna,som har ansvaret för systemets funktionssätt och styr systemet genom kontroUenöver basannuitet, paritetstal, m. m., tvingar över en stor del av sittekonomiska ansvar på enskilda förvaltare. De bör vidkännas företagarrisker meninte sådana risker som betingas uteslutande av statsmakternas hanterande avlånesystemets mekanismer. Storleken av det statliga åtagandet bör därför varaoberoende av vilken låntagar-kategori som äger fastigheten eller avparitetslåneskuldens storlek. stadshypotekskassa påtalar attinförandet av villkorlig avskrivning i fråga om småhusen leder till skillnader nrellanlåntagare som har tagit paritetslån och låntagare som har valt lån med nomineUavUlkor. Kassan utgår från att bl. a. detta förhållande beaktas i det fortsattautredningsarbetet. Även fidlmäktige i framhåller att en speciellnackdel med avskrivningsferfarandet är att de låntagare som får välja och somvalt att slutfinansiera sina bostadshus med vanliga lån i stäUet för medparitetslån på grand av sitt val inte får den skuldavveckling som de eljestskulle ha tillerkänts. Vissa synpunkter i övrigt på den föreslagna bokföringslagstiftningenhar anförts bl. a. av utredning om bokföringslagstiftningen. Enutomstående bedömare stäUs, framhåUer utredningen, inför stora vanskligheternär det gäller att bedöma värdet av posten omfördelade räntor. Han måste tolkaden bakomhggande garantin och dessutom säkert kunna bedöma om företaget drivitförvaltningen så att det skuUe kunna tiUföras konkreta, ekonomisktvärderingsbara för- Om man skall lösa problemen med de aktuella lånen genom bestänmielseri redovisningssammanhang så att posten omfördelade räntor blir en aktivpost,jämställd med andra, behövs en preciserad bakomliggande garanti. Paritetslåneutredningensgrundförutsättning beträffande statsmakternas ansvar kan inte anses uppfyUd genomutlåtandena om hur utskottsutiåtandet bör tolkas. I stället borde undersökas omgarantin kunde ges ett preciserat innehåU genom särskilda regler i bostadslåne-och räntdånekungörelserna. Där skulle kunna anges villkoren för garantinsgiltighet. Vidare vore det lämpligt om en metod anvisades att för särskiltföretag konstatera, om företaget fortlöpande fyller villkoren. Bestämmelser omvinstutdelning skulle bli överflödiga. Särskilda regler i låneförfattningarnaskulle ge en i sanktionshänseende riktig och ändamålsenlig lösning. Däremotskulle en bindning til] bokföringslagstiftningen ge ett ofullständigt ochknappast invändningsfritt sanktionsystem. Svenskarevisorsamfundet förordar att i avbidan på resultatet av det fortsattautredningsarbetet endast den ändringen genomförs att nuvarande och framtidalån förses med viUkor beträffande redovisningen. Därvid bör gälla förbud förallmännyttiga förvaltningsföretag att tiU grand för vinstutdelning lägga annatöverskott än det som kommer fram med tillämpning av gällande rätts värderingsbestämmdser.Någon garanti bör inte införas , eftersom man inte bör binda utredningen tUlatt bevara paritetslänesytemet. Under det fortsatta utredningsarbetet bör undersökasom amorteringstiden kan bibehållas. En utvidgning till exempelvis ,som troligen kan vara nödvändig av sociala skäl, kan förbättra möjlighetema attundvika likvidation. Det behöver knappast befaras att säkerheten för lånethärigenom reduceras. Samfundet tillägger att en statlig eftergift under allaomständigheter skall betingas av en likvidationssituation som inte på annatsätt kan undvikas. Det betyder att företagets totala ekonomiska situatiolnskall avgöra, var eftergift skall ske. framhåller att, om skuldökningen kan betraktas som viUkorlig,alternativet att föra den inom linjen på skuldsidan borde övervägas. En sådan lösnuigkan förefalla mera logisk och ge en mer korrekt bild av de verkligaförhållandena. Utredningen hade bort analysera detta alternativ. Styrelsen förSveriges advokatsamfund anser att uttalanden i propositionen om vUlkorligtefterskänkande inte skapar garanti för att posten omfördelade räntor tiUförssubstans. En sådan utfästelse kan möjligen, om den görs i särskild författning,läggas till grand för bedömningen att den del av skulden som avser omfördeladeräntor är villkorlig och därför bör föras inom linjen. Metoden är mera naturligän utredningens lösning. Utredningenslösning av de svåra redovisningstekniska problemen synes godtagbar, sägerlänsstyrelsen i och län. får en klar och överskådlig redovisning av de omfördeladeräntebeloppen. anser vidare att ett problem uppkommer i sambandmed försäljning av paritetsbdånad fastighet, där frågan blir huravida den nyeägaren, som torde få överta betalningsansvaret för de omfördelade räntorna,även skall överta den diffusa tillgångsposten omfördelade räntor. FARanser det uppenbart att företag med flera paritetsbelånade objekt måste hasådana redovisningsunderlag för varje enskUt objekt att förhållandena i frågaom skuldökningen för objektet klart framgår. En liknande ståndpunkt intas avHyresgästernas riksförbund. NBD, som instämmer i utredningens uttalande att detär det belånade objektets och inte företagets bristande lönsamhet som fåravgöra tidpunkten för statsmaktemas ingripande, säger i fråga omobjektsredovisningen att det är oklart huruvida utredningen menar att den börske endast på tiUgångssidan eller även på skuldsidan i balansräkningen. Det äremellertid enligt NBD tiUräckligt om den objektsvisa redovisningen finns iunderlaget för balansräkningen, dvs. i inventariet för bokslutet. Liknandesynpunkter framförs av SBEF. , som tiUstyrker utredningensförslag, säger att den årliga aktiveringen bör ske via resultaträkning och däröppet redovisas som särskUda poster. Det är väsentligt för bedömningen avårsresultatet och i förekommande fall för lämpligheten av vinstutdelning attresultaträkningen öppet visar i vad mån årsresultatet har påverkats avomfördelade räntor. Tekniskt bör alltså skuldökningen krediteras lånekontot ochdebiteras vinst- och förlustkontot, medan motsvarande aktivering debiterastillgångskontot omfördelade räntor och krediteras vinst- och förlustkontot. EnligtSvenska är det märkligt att som anläggningstillgång rubricera dentillgång som avses med posten omfördelade räntor. Den borde i balansräkningenredovisas under en egen rubrik närmast intUl eget kapital på skuldsidan.Riksbyggen anmäler tvekan inför underlåtenheten att förorda en redovisning avposten i resultaträkningen. Där borde för konsekvensens skuU särskilt redovisaspostens speciella karaktär. SBEF anser att skuldökningen borde, i konsekvensmed utredningens betraktelsesätt att den utgör inte en fordran utan en specieUtiUgång, redovisas som en specialrabricerad intäktspost.