prop · FV0311 · 1972-12-31 00:00:00 — 1 sådana fall bör främst kommunens direkta kostnader i anledning avupplåtelsen eller en ekonomisk värdering av intrånget vara vägledande vid avgiftssältningen. Med hänsyn till att ändamålen med upplåtelserna varieraroch till att gränserna mellan kommersiella och andra ändamål ibland är oklaraanser kommittén att ett visst utrymme måste lämnas för en fri prövning av vadsom med hänsyn till objektiva omständigheter kan anses rimligt. Kommittén föreslår att punkt 44 Kungl. Maj:ts resolutionden upphävs, all 1 § AvgL ändras så att den kommer att omfattaockså torgavgifterna, vilket f. n. regleras i 74 § KL och 78 § KLS, samt attdel föreskrivs all avgift för upplåtelse som avses i 1 § AvgL får las ut medbelopp som kan anses skäligt med hänsyn till ändamålet med upplåtelsen, nyttjarensfördel av upplåtelsen, kommunens kostnader i anledning av upplåtelsen och övrigaomständigheter. Enligt förslaget skall grunderna för beräkning av avgifternabestämmas av kommunfullmäktige. Det föresläs att underställningsskyldighetenslopas. Enligt vad kommittén anför skapas en presumtion för att den taxa somkommunfullmäktige har bestämt uppfyller skälighetskravet, om taxan utformas isamförstånd med representativa företrädare för de avgiftsskyldiga. Kommittén framhåller att förslaget inte är avsett atthindra att kommunerna även i fortsättningen tillhandahåller ett antalavgiftsfria platser på salutorgen samt att det alljämt bör stå kommunerna frittatt vid upplåtelse för kioskhandel och liknande försäljning anlägga socialasynpunkter på avgiftsfrågan och således la hänsyn till all en rörelse skallbedrivas av en person som är partiellt arbetsför. Parkeringsavgifter m. m. Kommittén anför att kommunerna själva bäst kan anpassaparkeringsavgifterna med hänsyn till det trafikreglerande syftet. Det är ettkommunalt intresse alt avgifterna inte bestäms lill högre belopp än som behövsför att parkeringsplatserna skall fylla sin uppgift i den allmänna samfärdseln.Kommittén föreslår därför alt underställningsskyldigheten slopas. För upplåtelse på allmän plats av särskilduppställningsplats för fordon skall kommun enligt kommitténs förslag ha rättatt av den som utövar sådan linjetrafik för befordran av passagerare som avsesi 4 § förordningen (1940:910) angående yrkesmässig aulomobillrafik m.m. ta utavgift med det belopp som behövs för att läcka kommunens kostnad förupplåtelsen. Del föreslås att föreskrift härom las in i 2 § AvgL. Avgifternaför upplåtelse av bussuppslällningsplatser pä allmän plats skall således intelängre regleras i 74 § KL resp. 78 § KLS. Rätten att ta ut avgift skall enligtförslaget inte förenas med underställningsskyldighet. Hamnavgifter m. m. Kommittén konstaterar att utvecklingen inom hamnväsendetinnebär bl. a. att de traditionella kajerna ersätts med kostnadskrävandeterminaler och andra specialanordningar. Utvecklingen har lett till all mellanhavan-denamellan hamnägarna och redarna kan lösas på det sätt som fömtsätts i1950 års kungörelse. Med slöd av särskilda dispenser av Kungl. Maj:t harkungörelsens avgiftsregler och därmed också underslällningsskyldigheten saltsur spel i fråga om de mest kostnadskrävande tjänsterna. Den nuvaranderegleringen av hamnavgifterna framstår enligt kommittén som otidsenlig. Haninulredningen(K 1966:40) avser att behandla taxefrägorna i etl kommande betänkande och detkan väntas att en genomgripande översyn av den nuvarande regleringen därigenomkommer till stånd. Vidöversynen bör enligt kommittén en förenklad reglering som ger utrymme åt enmera affärsmässig prissättning eftersträvas. Med hänsyn lill att hamnarna istor utsträckning betjänar andra än de hamnägande kommunernas medlemmar kan ettvisst statligt inflytande över kommunernas hamnpolitik vara motiverat.Kommittén anser all ett sådant inflytande bör garanteras pä annat sätt än genomföreskrifter om underställning. Kommittén anser att hamnavgiflerna och de övriga avgifterpä sjöfar- tens område som f. n. hänförs lill avgifterna ä denallmänna rörelsen inte längre bör regleras i KL och KLS utan i en särskildförfattning. I avbidan på resultatet av hatnnutredningens överväganden föreslårkommittén att föreskrifterna om dessa avgifter tas bort ur 74 § KL och 78 § KLSsamt all Kungl. Maj:t bemyndigas all bestämma när författningsändringarna i frägaom dessa avgifter skall träda i kraft. Kommunernas förmåga att, med ledning av de normalsotningstaxorsom upprättas efter förhandlingar mellan kommunernas och skorstens-fejarmästarnasorganisationer, göra en rättvis fördelning av sotningskost-naderna kan enligtkommittén knappast sältas i fråga. Kommittén föreslär därför altkommunfullmäktiges beslut att anta sotningstaxa inte längre skall underställaslänsstyrelsens prövning. När skorstensfejarmästaren är anställd av kommunenoch denna alltså är huvudman för verksamheten i ekonomiskt avseende, bör sotningsavgifterinte fä tas ut med högre belopp än som krävs för all läcka kommunens kostnaderför verksamheten. Kommittén anser att några uttryckliga bestämmelser härom intebehövs, särskilt som fallet är mycket sällsynt. Kommitténs förslag i fräga om gatuhandels- ochtorgavgifterna har föranlett kritik frän nägra remissinstanser. 1 övrigt har sägott som samtliga remissinstanser tillstyrkt kommitténs förslag eller lämnatdem ulan erinran. Omkring en tredjedel av remissinstanserna tillstyrker förslagenutan särskild motivering. Några remissinstanser anför vissa allmänna synpunkter påfrågan om statskontrollen över kommunerna. Stadsfullmäktige i anseratt det är angelägel att underslällningsskyldigheten, som härrör frän en tidnär de kommunala förvaltningarna var svagt utvecklade, upphör. De nuvarandekommunerna har en förvaltningsapparat som förhindrar maktmissbruk och ger tillräckligagarantier för rättssäkerhet. Liknande synpunkter anförs av stadsfullmäktige iSundsvall och av Svenska la n ds t ings fö r bundet. Enligt yttrandena frän ochGotlands handelskammare är syftet med underställningsskyldighelen att ge statenmöjlighet all övervaka att kommunerna inte överskrider eller missbrukar sinabefogenheter. Risken för att en kommun skulle utnyttja ett markinnehav på ettoskäligt sätt vid avgiftsbeläggning synes numera inte vara så stor. Med hänsyn lillutvecklingen hos kommunerna och till önskemålet om etl sä praktiskt och rationelltförfarande som möjligt är det enligt handelskamrarna motiverat att kommunalabeslut i ökad utsträckning blir underställningsfria.Underställningsskyldigheten utgör ibland en förutsättning för en enhetlig praxis och den är också av betydelse från rättssäkerhetssynpunkt, särskilt som detvid kommunalbesvär endast är lagligheten och inte lämpligheten av detöverklagade beslutet som prövas. Även om underställningsskyldigheten är avbetydelse från dessa synpunkter, tillmäter handelskamrarna de praktiska fördelarnaav ett underställningsfritt förfarande större vikt. Kammarkollegiet, planverket, länsstyrelserna i Stockholmsoch , och läns landstings förvaltningsutskott,stadskollegiet i och ansluter sig lillkommitténs förslag att beslut om antagande av reglemente för besvärsnämnd ocksåi fortsättningen skall underställas resp. Kungl. hänvisar i sitt yttrande lill önskemåletatt föreskrifterna för besvärsnämndernas verksamhet och arbetsformer blir sålikartade som möjligt. De skäl som kommittén anför till slöd för sittställningstagande är enligt stadsfullmäktige i inte övertygande, särskiltmed hänsyn lill att kommunerna har rätt men inte skyldighet att inrättabesvärsnämnd som en extra besvärsinstans i tjänstetillsättningsärenden. anser också all underslällningsskyldigheten bör slopas i frågaom reglemente för besvärsnämnd och framhåller att underställningsskyldighetinte föreligger i fräga om något annat nämndreglemenle. Det är bara etttjugotal kommuner som har inrättat besvärsnämnder och de flesta nämnderna harhandlagt bara ett fätal ärenden. Deras blotta existens har utgjort en ytteriigaregaranti för att tjänstetillsättningsärendena handläggs grundligt ochobjektivt. Reglementena för de besvärsnämnder som har inrättats företer baramindre avvikelser från varandra. Den nödvändiga samordningen bör kunna tillgodosesgenom att liksom tillhandahåller förebilder lillreglementen och lämnar råd och anvisningar. anser attett slopande av underslällningsskyldigheten inte ger anledning lill nägrafarhågor för den enskildes rättssäkerhet. Bara två remissinstanser, i länoch handelskammare, anför invändningar mot kommitténs förslag alt denuvarande placeringsbeslämmelserna i KL, KLS, FSL och LL skall ersättas med enregel som anger normalförfarandet med överskottsmedel, nämligen insättning hosbank eller annan penninginrättning, och som efter mönster från LL ger denbeslutande församlingen frihet alt utan underställning bestämma om annan placering. Anlitandetav checkräkningar, bankgiro och postgiro har numera kraftigt begränsatanvändningen av kontanter, anför kyrkorådet i och kyrkliga samfällighet.Eftersom nägra större kontant-innehav inte brukar förekomma, kan föreskrifternaförenklas i enlighet med kommitténs förslag. anser attdet praktiska behovet av möjligheter till annan än ordinär placering avkommunala medel, som inte behövs för nära förestående utbetalningar, är ganskabegränsat. Den fria placeringsrätten har för landstingskommunernas del intemedfört några olägenheter och enligt kan kommunernaanses väl skickade att själva besluta i dessa frågor. handelskammareoch handelskammare, vilka också tillstyrker förslaget, framhåller attdet av lagtexten bör klart framgå alt huvudregeln skall vara alt kassaöverskoltsätts in pä bank eller annan penninginrättning. Underställningsskyldigheten har fortfarande en vissbetydelse i fråga om beslut om extraordinär penningplacering, anför Skåneshandelskammare. 1 yttrandet från i redogörs förett ärende i vilket en kyrklig samfällighet anhöll om tillstånd att få placeraett belopp hos en kommun, som på grund av rådande kreditrestriktioner intekunde få ett lån i bank. anmärker att det uppenbariigen var frågaom ett nyttjande av samfällighetens medel till ett ändamål som låg utanför samfällighetenskompetensområde. Med hänsyn till att fall av denna typ har stor principiellbetydelse, även om de inte kan bli många, anser det tveksamt om underställningsskyldighelenbör upphävas. De remissinstanser som yttrar sig på denna punkt anser, liksonikommittén, all beslut om valkretsindelning även i fortsättningenbör underställas Kungl. Remissinstanserna ansluter sig till kommitténs uppfattningatt underslällningsskyldigheten i fråga om beslut att antaga förbundshandlingbör behällas. Enligt har den nuvarande ordningen vidfastställande av förbundsordning inte inneburit sädana olägenheter all fastställelseförfarandetbör upphöra. Gatubyggnadskostnadsbidrag och avgifter hos byggnadsnämnd Remissinstanserna har inte något all invända mot vadkommittén anför om att del f. n. inte finns anledning att ta upp frågan omunderställning enligt 67 § BL till prövning eller att ändra gällande ordningbeträffande fastställelse av avgifter enligt 8 § första stycketbyggnadsstadgan. Gatuhandels- och torgavgifter m. m. Som fömt sagts har kommitténs förslag i fråga om gatuhandels-och torgavgifterna föranlett kritik från några remissinstanser. Av de remissinstansersom yttrar sig särskilt i fråga om gatuhandels- och torgavgifterna tillstyrkerkammarkollegiet, och handelskammare,handelskamrarna i , och , stadsfullmäktige i Härnösandoch , Föreningen kommunala torg och slakthus. Svenska komtnunförbundetoch förslaget pä denna punkt. Den gruppremissinstanser som anför kritiska synpunkter är tämligen liten. a. den föreslagna samordningen mellan gatuhandels- och torgavgiflerna, deföreslagna grunderna för bestämmandet av avgifterna samt förslaget attunderställningsskyldigheten skall tas bort. Nästanalla remissinstanser som går in pä frågan om enhetliga regler i princip börgälla för gatuhandelsavgifterna och torgavgiflerna tillstyrker kommitténsförslag om en samordning i detta avseende. Med hänsyn till den alltmer minskadeskillnaden mellan de båda handelsfonnerna anser i länatt enhetliga grunder bör gälla för avgiftssättningen. Liknande synpunkteranförs av Stockhobns handelskammare, handelskammare, stadskollegiet iStockholm, stadsfullmäktige i och . Till deremissinstanser som uttryckligen tillstyrker kommitténs förslag på denna punkthör vidare kommerskollegium, och handelskammare,handelskammare, stadsfullmäktige i , Företiingen kommunala torgoch slakthus. gatukök & kiosknäring och . En annan uppfattning kommer till uttryck i yttrandena frånnäringsfrihetsombudsmannen och delar inte uppfattningen att nägon väsentlig skillnad i allmänhetinte föreligger mellan torghandeln och gatuhandeln. De kiosker som svarar förden övervägande delen av gatuhandeln är oftast av permanent karaktär och de hari allmänhet en betydande omsättning. Kioskägarna är i regel tvungna attinvestera stora summor i kioskerna och dessa blir då jämföriiga med vanligabutiker. Torgplatserna röjs däremot av . Det är därför enligtförbundet naturiigl att anlägga andra synpunkter pä gatuhandeln än pä dentorghandel där ortens befolkning säljer t. ex. trädgärdsprodukter. Underförutsättning att den hittillsvarande självkoslnadsprincipen behålls i frågaom torgavgifterna tillstyrker förbundet emellertid en formell och administrativsamordning av torgavgiflerna och gatuhandelsavgifterna. Enligt är kommitténs förslagatt AvgL skall göras tillämplig också på torghandeln tillsammans med förslagetom nya grunder för avgiftssättningen ägnat att medföra en minskning av torghandelnsoch eventuellt också av gatuhandelns konkurrensförmåga i förhållande till övrighandel. Ätt en kommun genom avgiftsbeläggning belastar torghandeln så alt denfår omkostnader som är jämföriiga med den bofasta handelns ligger inte i konsumenternasintresse. anser vidare att en skillnad iavgiftssättningen mellan torghandeln och gatuhandeln är motiverad. Hänsyn lill all torgplatserna upplåts bara och till atttorghandeln kan vara begränsad , medan markupplåtelsenvid gatuhandel är stadigvarande. Torghandeln åsamkas vidare särskilda kostnaderför transport och hantering av varor och torgstånd. Näringsfrihetsombudsmannentillstyrker emellertid förslaget alt AvgL skall göras tillämplig också påtorghandeln, eftersom förslaget medför administrativa fördelar. Han anserdäremot inte motiverat att, som kommittén föreslår, ändra lagens bestämmelserom grunderna för avgiftssättningen. En positiv inställning till kommitténs förslag i fråga omreglerna för skälighetsbedömningen vid avgiftssättningen redovisas i yttrandenafrän kommerskollegium, i , stadskollegiet iStockholm, stadsfullmäktige i , Föreningen kommunala torg och slakthussamt . Enligt blir det med denföreslagna utformningen möjligt att bestämma avgifterna efter vad som medhänsyn till objektiva omständigheter kan anses rimligt. Föreningen anför allde nuvarande gmnderna för avgiftssättningen vid gatumarksupplåtelse har varitsvåra att tillämpa. Hänsyn skall tas till bl. a. den beräknade vinsten avrörelsen. Därvid skall man utgå från en objektiv beräkning av vad som kan ansesvara normalt för en rörelse av del slag det gäller och inte från det verkligautfallet av rörelsen. Att göra en objektiv vinstberäkning för rörelser av sammaslag som bedrivs vid olika delar av en gata är i de flesta fall omöjligt. Kommitténs förslag innebär enligt Stockholmshandelskammare och handelskammare att kommunerna ges stora möjlighetertill en skönsmässig prövning av avgifternas storlek. 1 den mån rörelsensresultat beror av läget kominer hänsyn att kunna tas till omsättning och brultovinst,vilket f. n. inte får ske. Handelskamrarna motsätter sig inte att förslagetgenomförs men anmärker alt riktlinjer behövs för hur kravet pä skälighet ipraktiken skall uppfyllas. Somframgår av det förut sagda avstyrker och handelsträdgårdsmästareförbundkom mil lens förslag i fråga om grunderna för avgiftssältningen. gatukök & kiosknäring. Svenska pressbyrån ochSveriges kioskägares riksförbund avstyrker också förslaget. Enligt handelskammarenbör avgifterna liksom f. n. inte få sällas i relation lill omsättningen ellerlönsamheten i det enskilda fallet. Kommitténs förslag ger enligt Svenska pressbyrån utrymmeför godtyckliga bedömningar av nyttjarens fördel av upplåtelsen och"övriga omständigheter". Avgifterna bör bestämmas efter objektivagrunder. Kommunens kostnader i anledning av upplåtelsen kan vara en sådanobjektiv grund. Svenska pressbyrån anför vidare all kommunerna ofta har enfelaktig uppfattning om kioskhandelns lönsamhet, vilket kan leda till alltförhöga avgifter. Det är ett samhällsintresse att kioskhandelnsexistensmöjligheter inte försämras ytterligare genom en kraftig höjning av avgifterna för upplåtelse av mark. Tillämpningenav de nuvarande grunderna för avgiftssättningen har enligt Riksförbundetgatukök & kiosknäring inle våWat nägra svårigheter. Avgifterna bestämsredan nu efter affärsmässiga grunder. Koiimitténs förslag, särskilt förslagetatt hänsyn skall tas till nyttjarnas fördel av upplåtelsen och till"övriga omständigheter", lämnar däremot fältet fritt för olikatolkningar. Förslaget är knappast tillfredsställande fränrättssäkerhetssynpunkt. Det kan, anför riksförbundet, leda till alt avgifternaberäknas efter generella taxor och bestäms till en viss procent av omsättningenutan hänsyn till om denna beror på försäljningsplatsens läge eller är en fruktav rörelseidkarens prestationer. anser att ett genomförande avkommitténs förslag innebär en risk för att kominunerna beaktarvinningssynpunkter i sädan utsträckning att avgifterna blir oskäliga. Del kanbli vanligt att marken upplåts lill förelag som vill skaffa sig ett visst monopolinom gatuhandeln och som därför erbjuder sig utt betala avgifter som inte ståri rimlig proportion till vad försäljningsplatserna kan anses värda enligt enobjektiv bedömning. En liknande uppfattning redovisas i yttrandet frånSveriges kioskägares riksförbund. Enligt riksförbundet ligger del i sakensnatur att en sådan skälighetsbedömning som måste göras när gatuhandelsavgifterskall bestämmas innebär svårigheter. Svårigheterna kommer att bli än större, omkommitténs förslag genomförs. Om kommunerna fär bestämma avgifterna med hänsyntill nyttjarens fördel av upplåtelsen, lämnas fältet fritt för subjektivabedömningar. Kommunerna har sällan tillgäng lill experter som kan göraaffärsmässiga bedömningar som kan läggas till gmnd för en avgiftstaxa. , , Gotlandshandelskammare oeh Föreningen kommunala torg och slakthus understryker viktenav att avgiftstaxorna utformas i samförstånd med representativa företrädare förnäringslivet. Genom ett sådant samråd åstadkoms enligt kommerskollegium.Föreningen kommunala torg och slakthus och en presumtionför att taxorna uppfyller kravet på skälighet. gatukök &kiosknäring är av motsatt uppfattning. Kammarkollegiet, stadsfullmäktige i och SundsvaU,och Föreningen kommunala torg och slakthus tillstyrkerkomniitténs förslag att skyldigheten för kommunerna ati tillhandahållafriplatser för viss torghandel skall upphävas. Motivet för bestämmelsen härom,angelägenheten av att den livsmedelsproducerande lantbefolkningen ges tillgångtill avgiftsfria försäljningsställen, är enligt föreningen inte längreaktuellt. Enligt hovrätten för Nedre är del fortfarandeangeläget all lämpliga torgplalser mot låg avgift ställs lill förfogande förjordbrukare och andra som önskar sälja egna produkter. Kommitténs förslag ifråga om grunderna för avgiftssättningen hindrar visseriigen inte attavgifterna differentieras eller att sociala synpunkter beaktas, när avgifternabestäms. Hovrätten anser dock att intresset av att torgplatser för försäljningav egna produkter tillhandahålls till låg avgift bör skyddasgenom uttryckliga bestämmelser. och handelskammareanser att det är tveksamt om skyldigheten att lillhandahälla friplalser börupphävas. Försäljningen av egna lantbruksprodukter pä salutorgen spelar enligthandelskammaren visserligen en obetydlig roll inom varuhandeln. Den utgör dockett uppskattat inslag i stadsbilden. Avgiftsfriheten, som har gammal hävd, tiUgodoserett socialt ändamål och saknar ekonomisk betydelse för kommunerna. Enligt kommerskollegium, ,handelskammare, stadsfullmäktige i och handelsträdgårdsmästareförbundär det motiverat att torgavgifterna differentieras så att lägre avgifterbestäms för ortens odlare och tillfällig torghandel än för stadigvarandetorghandel och handel av kringföringsnatur. En sädan differentiering blirenligt kammarkollegiet, kommerskollegium, ochGotlands handelskammare fortfarande möjlig, om kommitténs förslag genomförs. Kommerskollegiumifrågasätter dock om inte en uttrycklig erinran om denna möjlighet bör tas ini AvgL. Förflertalet av de kommunala avgifterna är det enligt kommerskollegiumkaraktäristiskt att kommunen tillhandahåller den avgiftsbelagda nyttigheten ien monopolställning. Ett monopol innebär alltid en risk för att situationenutnyttjas för all ta ul för höga avgifter. tror dock inte attförslaget alt underställningsskyldighelen skall slopas i fråga om gatuhandels-och torgavgifterna innebär några påtagliga risker för att kommunerna kommer altmissbruka sin monopolställning. Intresset av förenkling och rationalisering av förvallningsförfarandettalar vidare för att underställningsskyldigheten slopas. Kommerskollegiumtillstyrker därför förslaget. , handelskammare,och handelskammare, handelskamrarna i ,och , , stadsfullmäktige i Härnösandoch , Föreningen kommunala torg och slakthus samt är också positiva till förslaget. Enligt handelskamrarna iGöteborg, och samt ger rätten att anförakommunalbesvär tillräckliga garantier för att kravet på skälighet blirtillgodosett. Underställningsskyldigheten kan enligt iStockholms län anses innebära en garanti mot alt avgifterna i alltför hög gradbestäms efter rörelseidkarens omsättning eller pä annat sätt görs oskäligthöga. Kommunalbesvärsinstilutels effektivitet ökas, om grunderna för skälighetsbedömningen,som koinmittén föreslår, anges i AvgL. Det är emellertid tydligt att rätten attanföra kommunalbesvär inte kan till alla delar ersätta underställningsskyldighelen.Länsstyrelsen anser därför all det är tveksamt om underställningsskyldighelenbör slopas. gatukök & kiosknäring. Svenskapressbyrån och motsätter sig allunderställningsskyldigheten slopas. Att kommunerna har fått bättre utveckladeförvaltningsapparater betyder inte all det kommersiella tänkandet i kommunerna dämpas, anför gatukök & kiosknäring, somocksä erinrar om att prövningen vid kommunalbesvär bara avser det överklagade beskitet.slaglighet. Svenska pressbyrån anser att underställningsskyldigheten ger statenen ofta behövlig insyn i den kommunala förvaltningen och att förslaget att denskall slopas innebär en försämring från rättssäkerheLssynpunkt. Enligt kan det befaras all kommunernas handläggning avavgiftsärendena blir mycket summarisk, om underställningsskyldigheten slopas. Underställningsskyldighelen har enligt Skåneshandelskammare en viss uppgift att fylla när det gäller avgifter förbensinstationer, gatukök, reklampelare o. d. Sådana anläggningar kräver oftastora utrymmen, varför avgifterna är av betydelse från kostnadssynpunkt. Storameningsmotsättningar i fråga om avgifternas storlek eller sättet för derasberäknande föreligger ofta. Handelskammaren anser att en garanti mot maktmissbmkbehövs och att den bästa garantin är att underställningsskyldigheten behålls. Parkeringsavgifter m. m. i anser all ettbesvärsförfarande inte kan till alla delar ersätta den nuvarande underställningsskyldighetenoch att det är tveksamt om denna bör slopas i fråga om parkeringsavgifterna.Övriga remissinstanser som uttalar sig på denna punkt, nämligen stadskollegieti , Motororganisationernas samarbetsdelegation, ,och trafikbilägares riksorganisation,tillstyrker däremot kommitténs förslag. Behovet av att ta ut parkeringsavgifter är enligt självfallet störst inom tätortsbebyggelse med starktrafik och inom en tätortskommun krävs med hänsyn till syftet med parkeringsavgifternaen kraftig variation av avgifternas storlek.