prop · FV0324 · 1972-12-31 00:00:00 — Medhänsyn till samhällets kostnader för hjälpmedelsverksamheten är det viktigt attdenna kontinuerligt analyseras till omfattning, inriktning och effektivitet. Idetta sammanhang understryker hjälpmedelsgruppen behovet av att effekten avolika hjälpmedel följs upp. Rådet bör vidare medverka till att handikappadeshjälpmedelsbehov tillgodoses i rationella former och med bästa möjligautnyttjande av de medel som samhället ställer till förfogande. Hjälpmedelsrådetsverksamhet kommer att spänna över stora områden. För att på etttillfredsställande sätt kunna fullgöra sina uppgifter bör därför rådet kuimaanlita sakkunniga, i första hand sådana som är knutna till ,handikappinstitutet och handikapporganisationerna. Rådet bör kunna ha egnaöverläggningar med olika myndigheter, införskaffa uppgifter o. d. från dem samtgöra de undersökningar och utredningar som kan erfordras. Socialstyrelsensbeslutanderätt i hjälpmedelsfrågor bör kunna delegeras till rådet i denomfattning styrelsen bestämmer. kan frågor aktualiseras på rådets eget initiativ, genomframställning eller remiss från , handikappinstitutet, den avgruppen föreslagna ,sjukvårdshuvudmännen samt andra statliga och kommunala myndigheter m. fl.Handikapporganisationerna, som företräder många skilda konsumentintressen, harsjälvfallet möjlighet att framföra sina synpunkter. Rådets ställningstagandenbör i alla ärenden - utom där delegering skett - resultera i förslag tillsocialstyrelsen, som sedan beslutar eller avger yttrande i frågan. Socialstyrelsenbör som föra hjälpmedelsförteckningen. Liksom nu bör styrelsen, i fråga om hjälpmedelsom kostar mer än , alltid inhämta Kungl. Maj;ts medgivande att föraupp hjälpmedlet på hjälpmedelsförteckningen. Emellertidär det angeläget att Kungl. Maj:t även i andra fall har ett direktinflytande på frågan om vilka hjälpmedel som förklaras statsbidragsberättigade.Den totala kostnaden för ett visst hjälpmedel, som i och för sig är väsentligtbilligare än , kan med hänsyn till hjälpmedlets ordinationsfrekvensoch föreliggande samlade behov av hjälpmedlet bli avsevärt större än för ettmycket kostsamt hjälpmedel som ordineras i få exemplar. I sådana fall börsocialstyrelsen inhämta Kungl. Maj:ts medgivande att föra upp hjälpmedletifråga på hjälpmedelsförteckningen. Avgörandenav principiell betydelse bör likaså ankomma på Kungl. Det kan här varafråga om helt nya slag av hjälpmedel som inte varit statsbidragsberättigade.Det totala behovet av hjälpmedlet kanske är svårbedömbart och det kan fiimasskäl att inledningsvis, tills erfarenhet om hjälpmedlets betydelse har vuimits,med visst villkor eller försöksvis föra upp hjälpmedlet påhjälpmedelsförteckningen. Det kan också tänkas att andra finansieringsformerför hjälpmedlets tillhandahållande bör övervägas. Detbör ankomma på och hjälpmedelsrådet att tillse att de allmäimariktlinjerna för verksamheten blir kända och iakttas av dem som medverkar däri.Bl. a. bör ordinatörernas behov av information uppmärksammas. I frågor somgränsar till andra ämbetsverks ansvarsområden - t. ex. ,, - bör hjälpmedelsrådet ta initiativtill samarbete. Hjälpmedelsrådetbör utses av Kungl. Maj:t för av . Det föreslås bestå av högst sjupersoner. Ledamöterna bör ha bred erfarenhet av hjälpmedelsverksamheten.Ordförande i rådet föreslås vara avdelningschefen för den avdelning inomsocialstyrelsen under vilken hjälp-medelsfrågoma sorterar. De övriga ledamöternabör företräda framstående sakkunskap på olika områden som ingår i ellersammanhänger med hjälpmedelsverksamheten. Sekreterarei rådet föreslås vara föredraganden för hjälpmedelsfrågor i socialstyrelsen.Därutöver måste finnas behövlig personal för föredragning, utarbetande avförslag till yttranden, utredningar etc. Denna personal bör vara placerad inomsocialstyrelsens byrå LÅ 1. Hjälpmedelsgruppenkonstaterar att det inte finns några statliga föreskrifter för hursjukvårdshuvudmännen skall organisera inköpen av hjälpmedel. Huvudmännen ärfria att inköpa hjälpmedel från den leverantör de finner lämplig och på devillkor som i varje särskilt fall står till buds. Följaktligen skiftar inköpsrutinemastarkt. Vanligen inköps hjälpmedlen från ett stort antal leverantörer. Oftaanskaffas även enkla och vanligen förekommande hjälpmedel i enstaka exemplartill i stort sett butikspriser. 1972: 24 14 Sålänge hjälpmedelsverksamheten hade en förhållandevis blygsam omfattning innebardenna mindre rationella upphandling inga betydande merkostnader för staten.Verksamhetens snabba expansion och senare har emellertidförändrat läget. Att upphandlingen av ett omfattande och mångskiftandesortiment artiklar till en kostnad för statsverket av över 120 milj. kr. underett budgetår sker praktiskt taget utan någon som helst statlig samordning ellermedverkan måste ur statsfinansiella synpunkter anses klart otillfredsställande. Denomfattning verksamheten har nått gör det enligt gruppens mening möjligt attutforma en organisation för central inköpsverksamhet som till förhållandevisringa kostnad kan ge betydande besparingar för statsverket. Besparingseffektenblir ännu påtagligare i perspektivet av den fortgående utvecklingen mot aUtmer komplicerade och dyrbara hjälpmedel. Hjälpmedelsgruppen föreslår att ettstatligt inköpsorgan bUdas för hjälpmedelsområdet. Inköpsorganet bör benämnasstatens (). Nämnden - ifortsättningen kallad SUH - bör svara för att inköpsverksamheten bedrivsrationellt och att möjligheten till kostnadsbesparingar utnyttjas. Fråganom att ekonomisera upphandlingen av handikapphjälpmedel har aktualiserats isamband med bl. a. de prisundersökningar som hjälpmedelsgruppen har företagit.Olika handlingslinjer kan därvid väljas. Erfarenheterna inom statsförvaltningenvisar emellertid att en samordnad upphandling med en koncentration av inköpentill en enda leverantör som utvalts efter reguljärt anbudsförfarande utgör detbästa underlaget för framgångsrika prisförhandlingar. Detta förhållande gälleräven om upphandlingen sker enligt avtal med leverantören och fördelas på ettstort antal fortlöpande leveranser till olika mottagare (avrop). Jämsides medinköpssamordningen beaktas frågor av standardiserings-, kvalitets-, garanti-,förråds- och servicekaraktär. Hjälpmedelsgruppen anser att den inköpsmetod somallmänt tillämpas inom statsverket skulle vara en lämplig upphandlingsform föratt hålla kostnaderna nere även vid anskaffande av olika typer avhandikapphjälpmedel. a. till inköp av vissa artiklar som inte är speciellt avsedda förhandikappade, t. ex. dammsugare, tvättmaskiner, bandspelare.Hjälpmedelsgruppen har vid sina undersökningar konstaterat betydande skillnadermellan priser som sjukvårdshuvudmän betalat vid köp av sådana artiklar åthandikappade och det pris som staten i annat sammanhang enligt avropsavtalbetalar för motsvarande artikel. Staten går i dessa fall miste om de rabattersom utgår vid mängdköp enligt avtal. I de fall då statliga avropsavtalföreligger beträffande artiklar som är upptagna i hjälpmedelsförteckningen bördet ankomma på SUH att tillse att dessa avropsavtal utnjtjas avsjukvårdshuvudmännen vid inköp av ifrågavarande hjälpmedel. Saknas avtal bör SUHsluta sådana. sjukvårdshuvudmananvända annan inköpskälla bör statsbidraget utgå efter priset i avropsavtalet. Närdet gäller hjälpmedel som är speciellt avsedda för handikappade bör det ankommapå SUH att sluta avropsavtal med leverantörerna. Detta torde komma att gällahuvudparten av de artiklar som finns upptagna i hjälpmedelsförteckningen. Iförsta hand bör avtal slutas beträffande mera kostsamma samt vanligenförekommande hjälpmedel. Frågor om leveranstider, garanti och service börbeaktas i avtalen. I defall då det gäller inköp av hjälpmedel som kräver särskilda upphandlingsformer- t. ex. på grund av ett hjälpmedels ringa frekvens -bör SUH kimna träffa avropsavtalmed tillverkaren med garanti om antal exemplar av hjälpmedlet m. m. SUH gesdärigenom möjlighet att upphandla nyutvecklade prototyper och förserier. Encentraliserad upphandling kommer automatiskt att leda till att antaletlikartade hjälpmedel eller dubbletter minskas genom att vissa artiklar avkostnadsskäl slås ut vid anbudsbedömningen. Vid upphandlingen bör vidare SUH -i nära samarbete med handikappinstitutet - ange vissa kravspecifikationer förhjälpmedlen. Om upphandlingen inriktas på de produkter som bedöms meständamålsenliga för de flesta handikappade kan typurvalet reduceras till förmånför optimal kvalitet och överskåd-hghet inom en lägre prisram. börtillses att även hjäpmedel med låg frekvens kan tillhandahållas. Hjälpmedelsgruppenanser det möjligt att tillgodose såväl de handikappades behov som önskemåletom en samlad upphandling genom att ta upp ett begränsat antal typer - helst tvåeller tre - på hjälpmedelsförteckningen med angivande av att dessa normaltskall ordineras. Om möjligt bör en enda leverantör anlitas. Ordinatören bördock inte vara bunden till enbart dessa typer. Sådana alternativa utförandensom erfarenhetsmässigt behövs för att vissa handikappade med särskilda behovskall få dessa tillgodosedda bör också tas upp på förteckningen med angivande attdessa bör ordineras när speciella skäl föreligger. SUHbör utfärda anvisningar för sjukvårdshuvudmännens anskaffning av sådanahjälpmedel som är uppförda i hjälpmedelsförteckningen. bör lämnas omatt gällande avropsavtal bör utnjttjas och att däri angivna priser ärstatsbidragsgrundande. Det bör anges vilka åtgärder som är statsbidragsberättigade- t. ex. anpassning av ett hjälpmedel. Normer för debitering av statsbidrag börutformas. Särskilt bör uppmärksammas frågor om terapevtiska hjälpmedel ochhjälpmedel som i övrigt tillhandahålls inneliggande patienter. SUH bör genom direktkontakt med sjukvårdshuvudmännen och besök på fältet verka för att huvudmännenföljer samma eller likartade principer och rutiner i hjälpmedelsverksamheten. Vissakostsamma hjälpmedel medför betydande service- och repara- tionskostnader.SUH bör verka för att service och reparation sker på ändamålsenligt ochekonomiskt sätt. För vissa komplicerade hjälpmedel bör behovet av centralaservice- och reparationsresurser övervägas. Vidare bör erfarenheterna frånservice- och reparationsverksamhet tas till vara i upphandlingen. Deortopediska hjälpmedlen svarar för den största kostnadsposten i statsbidragsgivningen.SUH bör enligt hjälpmedelsgruppens mening ägna särskild uppmärksamhet åt verksamhetenvid de ortopediska verkstäderna. Hjälpmedelsgruppenhar vid sin analys av verksamheten funnit att verkstäderna tillämpar olikaprinciper såväl vid kostnadsredovisnmg som debitering, vilket försvårar endetaljerad kostnadsanalys. Enhetliga rutiner i fråga om använda halvfabrikatoch färdiga komponenter föreligger i begränsad omfattning. Ett enhetligtredovisningssystem bör utarbetas i samråd mellan SUH och verkstäderna. Vidarekonstaterar gruppen att central inköpsorganisation inte utnyttjas över helafältet och att stora prisdifferenser på vissa ortopediska hjälpmedel föreliggermellan olika verkstäder. SUH bör tillsammans med sjukvårdshuvudmännen verkaför att alla möjligheter till effektivisering och rationalisering av verkstädernasarbetsformer tillvaratas, särskilt när det gäller de industriella momenten. Importenav hjälpmedel svarar för ca en tredjedel av hjälpmedelskostnadema. SUH börpröva om hjälpmedel som importeras kan tillverkas i tiUkonkurrenskraftiga priser. SUHbör i samarbete med handikappinstitutet och hjälpmedelsrådet medverka till atthjälpmedel, för vilka det är svårt att etablera produktion på gängseindustriella villkor, tillverkas i behövligt antal. Detta kan gälla t. exhjälpmedel med låg frekvens eller sådana som på kort sikt kan komma tillanvändning för ett större antal handikappade eller som utgör en förbättring avredan existerande hjälpmedel ur funktions- eller kostnadssynpunkt. Sådanahjälpmedel bör genom SUH:s försorg placeras hos tillverkare som därvid får vissgaranti för avsättning eller på annat sätt tillförsäkras täckning för sinakostnader. SUH föreslås få rätt att utnyttja 1 milj. kr. avhjälpmedelsanslaget för att initiera tillverkning av sådana hjälpmedel. SUH börgenom flerårigt beställningsbemyn-digande kunna beställa sådana hjälpmedel. Skyddadeverkstäder och företag i stödområdet bör beredas tillfälle att medverka ochavge anbud på tillverkning och service av handikapphjälpmedel. Hjälpmedelsgruppenframhåller vidare att SUH i sin verksamhet bör beakta de möjligheter tillexport som kan yppa sig, i första hand till våra nordiska grannländer. Sverigesställning på utvecklingsområdet medför ett gott utgångsläge för export. Härtillbidrar även den avancerade och delvis unika utformningen av vårhjälpmedelsverksamhet. 1972: 24 17 exportmarknadenär av stort intresse bl. a. genom att exporten ökar avsättningen och därmedkan leda till längre serier och lägre priser på den inhemska marknaden. Hjälpmedelsgruppenanser att SUH bör sörja för att en tillfredsställande statistisk redovisningkommer till stånd för verksamheten med statsbidragsberättigade hjälpmedel.Redovisningen bör omfatta såväl ekonomisk statistik som viss redovisning förprestanda. Med ledning av statistiken bör SUH uppmärksamma förekommandeskillnader mellan sjukvårdshuvudmännen beträffande utlämnade hjälpmedel, såväli stort som beträffande enskilda artiklar av större intresse. Då det bedöms behövligtbör SUH i samråd med handikappinstitutet klarlägga orsakerna till skillnadernaoch verka för större likformighet i verksamheten, bl. a. genom påpekanden tillhjälpmedelsrådet. ISUH:s uppgifter bör ingå att utöva en allmän kontroll över att debiteringen avstatsbidrag sker enligt fastställda regler och gällande prisavtal.Sjukvårdshuvudmännens rekvisitioner av statsbidrag bör inges till SUH ochberedas där samt med yttrande vidarebefordras till varifrånutbetalning sker. Iinledningsskedet bör SUH:s arbete i första hand inriktas på att organisera enrationell upphandling och lämna behövliga anvisningar om debiteringsnormer o. d.Frågan om hjälpmedelssortimentets omfattning och innehåll, om statistik ochkontroll, om tillverkning och service, om exportmöjligheter m. m. bör docksuccessivt tas upp. Statsbidragsreglernaför vissa enklare hjälpmedel Hjälpmedelsgruppenhar efter undersökningar av hjälpmedelshanteringen funnit det angeläget att gesjukvårdshuvudmännen möjlighet att förenkla och förbilliga sina rutiner. Dettabör enligt gruppens mening ske bl. a. genom att sättet för ordination avenklare hjälpmedel förenklas. bör de många enstaka beställningar somnu sker kunna minskas radikalt genom samlade inköp. Genom viss egenlagerhållning kan distributionen göras smidigare och billigare. Antaletfakturor för ordinerade hjälpmedel bör minskas tiU minsta möjliga, vilketmedför besparingseffekter både i mottagar- och leverantörsledet. Hjälpmedelsgruppenföreslår att sjukvårdshuvudmännen skall kimna tillhandahålla enklare ADL-hjälpmedelm. m. utan detaljredovisning. För sådana hjälpmedel bör sjukvårdshuvudmännenenligt gruppens förslag erhålla kostnadsersättning i form av ett stående, iförhållande till kostnaden avpassat samlingsbidrag från staten. Bidragsbeloppetbör fastställas att gälla , i första omgången . Medledning av vunna erfarenheter kan då behövliga justeringar göras. Detär självfallet svårt att ur den stora mängden hjälpmedel avgränsa dem som böringå i en samlingsgrupp med »kollektivt» statsbidrag. Hjälpmedelsgruppenvill för sin del uppställa som urvalskriterier att dessa hjälpmedel börutgöras av högfrekventa lågprishjälpmedel i standardutförande, därerforderligt underhåll, installation eller individuell anpassning kan skegenom enkla åtgärder. Som ett allmänt riktvärde för maxi-mipris har satts /st.Vissa hjälpmedel med högre pris har dock medtagits då standardutförande synesföreligga eller då hjäpmedlet inte lämpar sig för central upphandling. Hjälpmedelsgruppenhar i betänkandet redovisat 136 olika hjälpmedel, vars kostnader bör täckas avsamlingsbidraget. Dessa hjälpmedel bör avföras frän hjälpmedelsförteckningenoch tas in i en särskild förteckning av rådgivande natur(hjälpmedelsförteckning B). För att sjukvårdshuvudmännen skall kunna erhållasamlingsbidraget krävs att de förbinder sig att lämna ut dessa hjälpmedel tiUhandikappade kostnadsfritt och i enlighet med nuvarande praxis.Hjälpmedelsförteckning B bör utfärdas av . Huvudmännen föreslåssjälva få bestämma vilka befattningshavare som skall ha rätt att ordinera ochlämna ut hjälpmedlen. Detföreslagna bidragssystemet medför enligt hjälpmedelsgruppens mening betydandefördelar. Genom samlade inköp nedbringas antalet fakturor med väsentligakostnadsbesparingar för sjukvårdshuvudmännen. Redovisningen avstatsbidragsunderlag bortfaller. Ytterligare kostnadsbesparingar kan vinnasgenom att hjälpmedel mera konsekvent återlämnas och därefter på nytt utlämnas.Hämtning och utsändning kan ordnas smidigt. Samlade inköp medger vidare ensanering av det stora och svåröverskådliga utbudet av hjälpmedel och förenklardärigenom lagerhållningen och hanteringen i alla led. Större leveranser ochväsentligt minskad fakturaskrivning sänker också leverantörens kostnader och därmedvarans pris. Förhandikappade innebär systemet att den som ordinerats enklare hjälpmedel kan fådetta från sjukvårdshuvudmannens hjälpmedelsförråd utan den tidsutdräkt somvanligen följer av att varje hjälpmedel beställs hos leverantör. Förstaten medför systemet rationaliseringsvinster bl. a. genom attsjukvårdshuvudmännen får ett direkt intresse av att bevaka kostnadsaspekterna. Hjälpmedelsgruppenunderstryker svårigheterna att beräkna storleken av det föreslagnasamlingsbidraget beroende på avsaknaden av statistiskt underlag. För att fåett aktuellt underlag för beräkning av samlingsbidraget har hjälpmedelsgruppenunder i samråd med genomfört enenkätundersökning hos nio sjukvårdshuvudmän. Därvid genomgicks varje ordinationsom avsåg hjälpmedel inom det föreslagna samlingsbidragets ram utfärdade under budgetåret1970/71. Sammanlagt granskades ca 25 000 ordinationer avseende totalt ca 43 000olika hjälpmedel. Om man räknar upp dessa siffrortill riksnivå och utgår frän att de undersökta landstingen är representativakan det totala antalet ordinationer i landet under /71uppskattas till ca 100 000 och antalet ordinerade hjälpmedel inom detföreslagna samlingsbidragets ram tiU ca 150 000. Avundersökningen framgår att kostnaderna för ifrågavarande hjälpmedel utgör igenomsnitt av de totala hjälpmedelskostnadema under /71(121 milj. med variation i de undersökta sjukvårdsområdena från till14 %. Med ledning härav är det rimligt att anta att kostnaderna för dessahjälpmedel i hela riket under /71 utgjorde 14 å 15 milj. kr.vilket innebär ett genomsnitt oim ca . Defaktiska kostnaderna för ordinerade hjälpmedel inom samlingsbidragets ram hosde nio sjukvårdshuvudmännen var mycket skiftande och varierade meUan 810 000kr. På grand av de starkt skiftande kostnaderna är det intemöjligt att av undersökningen dra några säkra slutsatser beträffande de ickeundersökta sjukvårdshuvudmännens kostnader för angivna hjälpmedel. Avundersökningen framgår vidare bl. a. att mer än hälften av ordinationernaupptog ett enda hjälpmedel. av de ordinerade hjälpmedlen utlämnades tillpersoner som var eller äldre. Den genomsnittliga kostnaden perhjälpmedel i de olika sjukvårdsområdena varierade från . till 125 kr.Slutligen kan noteras att hjälpmedel av samma typ uppvisar mycket betydandeprisvariationer. Omett hjälpmedel skall betecknas som handikapphjälpmedel eller ej hänger sammanmed definitionen av begreppet handikapp. I aUa gängse sammanhang föratsätts föratt man skall tala om ett handikapp att funktionsnedsättningen har varat enviss tid. I den danska undersökningen Fysisk handicappede i sattesgränsen , i Hälsa-Yrke-Bostadsundersökningen i . Hjälpmedelsgrappenpåpekar att det f. n. inom gruppen statsbidragsberättigade ortopediskahjälpmedel finns artiklar som inte är att anse som handikapphjälpmedel utan somterapevtiska hjälpmedel, dvs. de används alltid eller i vissa fall som ettinslag i sjukvård. Gipsvaggor, halskragar och sträck kan i stor utsträckningräknas hit. Även en avsevärd del av stödkorsetterna torde ordineras i terapevtisktsyfte. Det är mänga gånger svårt att avgöra när ett hjälpmedel skaU föras tillena eller andra grappen. Eftersom staten betalar kostnaderna för hjälpmedel åt handikappade,medan sjukvårdshuvudmännen har att svara för de med sjukvården förenadekostnaderna, bör det emellertid så långt möjligt klarläggas om ett hjälpmedelskall hänföras till grappen hjälpmedel för handikappade eller ej. 1972: 24 20 Enannan gränsdragningsfräga rör de kostnader, som utifrån statsbidragssynpunktskall belasta ett hjälpmedel. Finns hjälpmedlet i handeln blir frågan lätt attbesvara. Skall hjälpmedlet tillverkas eller anpassas uppkommer frågan om vilkakostnadspålägg som kan medges. Enkla och klara regler bör uppställas för vilkakostnader som i detta sammanhang skall belasta hjälpmedelsanslaget. Enhetligaredovisningssystem bör eftersträvas. Hjälpmedelsgrappenunderstryker att de ortopediska verkstädernas verksamhet i stort sett styrs av ordinatörema.Stora olikheter föreligger i ordinationsprinciperna. I hjälpmedelsgruppensundersökning av de ortopediska verkstädemas verksamhet framkom attordinationsfrekvensen för olika ortopediska hjälpmedel skiftade starkt mellansjukvårdsregionerna. Det är inte troligt att de påvisade variationerna iordinationsfrekvensen beror på skillnader i behov hos handikappade i olikadelar av landet. Orsaken är snarare att finna i ordinatörernas skiftande uppfattningom hjälpmedlens effekt. Det är självfallet otillfredsställande både för ordinatören,patienten och samhället att man inte har klarare behandlingskriterier. Detmåste ses som en synnerligen angelägen åtgärd att genom medicinsk vetenskapligundersökning få klarlagt effekten av olika åtgärder och få bättre preciseringav de terapevtiska möjligheterna. Sådana undersökningar har också betydelse urkostnadssynpunkt. Nyaregler för statsbidrag till ortopediska skor m. m. Statsbidragutgår till ortopediska skor. Enligt gällande tillämpnings-bestämmelser kannormalt två par ortopediska skor kostnadsfritt utlämnas till en personsom ordinerats sådana. Enligten av hjälpmedelsgrappen gjord undersökning tillverkades ca 8 000 parhandgjorda skor tiU en sammanlagd kostnad av ca 5 mUj. Inköp och ändring avköpskodon och övriga artiklar, som färdigställdes på ortopedskomakerierna ochvar statsbidragsberättigade, uppgick till ca 3 milj. kr. Sammanlagt varomslutningen under grappen ortopediska skodon sålunda ca 8 milj. kr. Erfarenhetsmässigtutlämnas sådana skor i betydande omfattning vid smärre fotdeformiteter, viUcavisserligen kräver en anpassning av den ena eller båda skorna men som inte ioch för sig innebär något handikapp. Hjälpmedelsgruppenhar i sina överväganden funnit det rimligt att även personer som behöverortopediska skor får vidkännas den kostnad som ett skoköp normalt medför förenvar. Gruppen föreslår därför att en egenavgift på . per par tas ut avden som ordineras ortopediska skor - handgjorda såväl som ändrade köpskor. Dendirekta besparing för statsverket som därvid beräknas uppstå - betydligt över 1milj. - bör användas för angelägnare insatser inom hjälpmedelsverksamheten. Hjälpmedelsgruppenframhåller i detta sammanhang att frågan om 1972: 24 21 karensavgifterför hjälpmedel tidigare behandlats . Sådana avgifter harockså förekommit. När de slutligen avskaffats och förslag om återinförandeavvisats har detta skett med huvudsakligen två motiveringar. Dels har anförtsatt avgiftema utgör en oskälig kostnad för den handikappade, dels attuttagandet av avgiften medför administrativ belastning. Hjälpmedelsgrappenanser att de anförda skälen inte har någon större tyngd när det gällerortopediska skor. Inomdet ortopediska hjälpmedelssortimentet utgår statsbidrag tillett speciellt fotstöd, som skiljer sig frän andra typer av hålfotsinlägg genomatt sidorna är uppressade. tillverkades enligt inkomna uppgifter över30 000 sådana inlägg. Tillverkningskostnaden var i genomsnitt enligt fyraverkstäders redovisning .