prop · FV0369 · 1972-12-31 00:00:00 — Iövrigt är den sakkunniges förslag tiU nya placeringsregler utformade i näraöverensstämmelse med vad som enligt 274 § FL gäller för livförsäkringsbolagen.En viktig nyhet är att också understödsförerungama föreslås få friplaceringsrätt inom en sektor som svarar mot 1/10 av försäkringsfonden, dockmed samma undantag i fråga om placering i aktier som gäller enligt FL. Förslagethar lämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Riksbanksfullmäktige har dockpekat på den skillnad mellan försäkringsbolagen och understödsföreningama, somligger i att bolagens men inte föreningarnas placeringar kan begränsas med stödav den kreditpoUtiska lagstiftningen. Även om hknande inskränkningar kan tänkasför understödsföreningarna, vUka inte omfattas av nänmda lagstiftning, vUlfuUmäktige dock inte motsätta sig att också dessa för- eningar får enfri placeringsrätt. Föregen del vill jag anföra följande. Placeringsbestämmelserna i är självfalletfrämst utformade med hänsyn tUl kravet på placering i säkra objekt. Men ocksåkrav på god avkastning och en tillfredsstäUande likviditet har haft betydelsevid utformningen. Därutöver viU jag erinra om att placeringsbestämmelserna i får ses mot bakgmnden av en från samhäUets synpunkt önskvärdinvesteringspolitik. Dessa olika synpunkter kommer i FL till uttryck genom attden större delen av försäkringsfonden binds i vissa säkra placeringsobjekt, däriblandsådana som är ägnade att tUlgodose samhälleligt betydelsefullainvesteringsbehov, och genom att fri placering tillåts för viss del 1/10 avfonden. Förvärv av aktier undantas dock från den fria placeringsrätten. Desynpunkter som ligger bakom utformningen av placeringsreglerna i 274 § FL kan iprincip också anläggas på de placeringsmöjligheter 1972: 69 95 sombör gälla för understödsföreningarna. Med tanke på att riskmomentet vid friplacering förstärks genom att understödsföreningarna ofta inte har tillgängtill expertis kan förslaget möjligen inge viss tveksamhet. Jag vill i dettasammanhang erinra om att det ankommer på försäkringsinspektionen att vidprövning av stadgarna kontrollera att solidi-tetssynpunkter beaktas även närdet gäUer placering inom den fria sektorn. Med hänsyn härtill och tiU det nyssanförda anser jag det rimligt att understödsförenmgama får samma rätt tUl friplacering som bolagen har. Jag biträder därför förslaget. När jag tar dennaståndpunkt lägger jag stor vikt vid att i stadgarna alltid skall anges hur avkastningskall erhållas av medel som inte behövs för löpande utgifter. Somden sakkunnige påpekat och i enhghet med bestämmelser i bör från den friaplaceringsrätten undantas placering i aktier. Enligt min mening bör dessutomtas undan andelar i aktiefond. Isanamanhanget viU jag ta upp en fråga som inte berörts i betänkandet. Jagsyftar på frågan om understödsföreningarna också fortsättningsvis skall harätt att utan någon begränsning disponera sina fria fonder för förvärv avaktier. För försäkringsbolagen gäller i detta hänseende attförsäkringsinspektionens tillstånd krävs för att ett bolag skall få äga mer än1/20 av aktierna i ett svenskt eller utländskt aktiebolag. Om ett bolags aktierhar olika röstvärde får de aktier som ägs av försäkringsbolaget interepresentera större röstetal än 1/20 av röstetalet för samtliga aktier.Bestämmelsen i FL har tUlkommit i syfte att förebygga att försäkringsbolagenskaffar sig för stort inflytande i företag utanför försäkringsväsendets område.Jag anser att understödsföreningarnas rätt att placera sina fria fonder iaktier bör begränsas på motsvarande sätt och förordar att en bestämmelse häromtas in i den nya understödsföreningslagen. Sakkunnigförslageti övrigt avser en vidgning av katalogen över till-låtna placeringsobjekt eftermönster av vad som gäller för livförsäkringsbolagen. Jag har ingen erinran moten sådan vidgning. Jagvill erinra om att 1968 tiUsatta kapitalmarknadsutredningensuppgifter ingår bl. a. att göra en översyn av försäkringsbolagensplaceringsregler och att, om det finns anledning till det, se över också andraplaceringsbestämmelser. Resultatet av utredningens arbete kan därför föranledaändringar också i de placeringsregler som föreslås förunderstödsföreningarna. Idepartementsförslaget finns kapitalplaceringsreglerna upptagna i 24 och 25 §§. 1972: 69 96 6 Tillsynsverksamheten 6.1 Nuvarande ordning Somredan nämnts är understödsföreningarna underkastade tUlsyn av offentligmyndighet (67 § UFL). EnHgt 1 § kungörelsen (1912: 304) angående tillsyn åunderstödsföreningar m. m. (ändrad : 224) är arbetsmarknadsstyrelsentUlsynsmyndighet i fråga om arbetslöshetskassor och försäkringsinspektionentillsynsmyndighet beträffande övriga understödsföreningar. Tillsynsmyndighetenär också registreringsmyndighet (68 § UFL). Degrundläggande bstämmelserna om försäkringsinspektionens verksamhet finns i 78§ UFL. Där anges att tillsynsmyndigheten skall övervaka förenings verksamhetoch tUlhandagå föreningen med råd och upplysningar. Syftet är att inspektionenskall se till att rörelsen drivs på ett med hänsyn till föreningens art ochomfattning lämpligt sätt. Försäkringsinspektionensövervakande och kontrollerande verksamhet kan i huvudsak sammanfattas iföljande fem grupper av åtgärder: 1. granskning och prövning av stadgar ochstadgeändringar i samband med registreringsärenden, 2. granskning och prövningav föreningsbeslut om likvidation och överlåtelse, 3. medgivande i fråga omrätt till undantag från vissa bestämmelser i lagen, 4. granskning och kontrollav de redogörelser, utredningar och övriga handlingar som föreningarna ärskyldiga att utan anmaning insända tUl tillsynsmyndigheten, 5. inspektioner,närvaro vid föreningssammanträden och förordnande av revisorer. Ibetänkandet (s. 100) finns en översikt över de olika lagrum i UFL som rörtillsynsmyndighetens övervakande och kontrollerande verksamhet. Förutom denkontroll som utövas av myndigheten i samband med dels registreringsärenden(6773 §§ UFL) och dels ansökningar om myndighetens tUlstånd enligt olika lagmmfinns i 77 § UFL vissa föreskrifter som har till syfte att underlätta myndighetensfortlöpande kontroll. Sålunda skall samtliga understödsföreningar tilltillsynsmyndigheten insända dels avskrifter av styrelsens och revisorernasberättelser samt av protokollsutdrag i fråga om föreningssammanträdetsbehandling av dessa berättelser, dels en statistisk redogörelse om föreningenoch dess verksamhet. Vidare har tillsynsmyndigheten rätt att när som helstinventera en förenings medel, granska dess räkenskaper och övriga handlingarsamt närvara vid föreningssammanträde. Om myndigheten finner det nödvändigt kanden ocksä kräva in kompletterande upplysningar beträffande en förening ochdess verksamhet. Myndigheten har rätt att förordna en särskild revisor somtillsammans med övriga revisorer skall granska styrelsens förvaltning och föreningensräkenskaper. TiUsynsmyndighetensskyldighet att ge råd och upplysningar gäller enligt 78 § första och andrastyckena UFL såväl bUdandet av en ny 1972: 69 97 föreningoch dess registrering som det lämpligaste sättet att driva en redan registreradförenings rörelse. I praktiken har det visat sig att behovet av råd ochvägledning i allmänhet är betydande. Eftersom möjligheten att få expertishjälputanför försäkringsinspektionen är tämligen begränsad vänder sig föreningarnaofta till inspektionen för att få råd och hjälp i olika frågor. En inteoväsentlig del av inspektionens rådgivningsverksamhet ochupplysningsverksamhet sker dock kollektivt genom cirkulärskrivelser. Finnsanledning till anmärkning mot förening skaU tillsynsmyndigheten meddelaföreningen anvisning att vidta nödvändiga ändringar i föreningensverksamhet. Anvisningsförfarandet är begränsat till följande fallr 1. vidavvikelse från lag eller författning eller förenings stadgar, 2. då förening äroförmögen att efter oförändrade grunder fullgöra sina utfästelser, 3. dåstadgarna är betryggande för medlemmarna och övrigaundeirstödsberättigade, 4. då förening driver rörelse som kan anses såsomaffärsmässig försäkringsrörelse. I det sist nämnda fallet skaU i anvisningenöverlåtelse på ett försäkringsbolag ställas upp som alternativ till en ändringav rörelsens art. Om förening inte rättar sig efter anvisningen kantiUsynsmyndigheten ansöka hos domstol om åläggande för föreningen att träda ihkvidation (78 § tredje femte styckena). Bestämmelsernaom anvisning ger tUlsynsmyndigheten befogenhet att ingripa mot förening intebara när verksamheten i något hänseende fortlöpande bedrivits felaktigt utanockså när föreningen i ett enskilt fall brutit mot gäUande regler, t. ex. istrid mot stadgebestämmelse vägrat någon sjukhjälp. Konstaterat missförhåUandebrukar emeUertid rättas till redan genom att tUlsynsmyndigheten påtalar saken.Under åren 19601969 har anvisningsförfarandet behövt tillgripas i 10 fall. Försäkringsinspektionensmöjligheter att ingripa mot ett försäkringsbolag är utformade på annat sätt(288 § FL). Inspektionen har en allmän rätt att meddela de erinringar i frågaom ett bolags verksamhet som inspektionen finner påkallade. Vidare skall inspektionenvid fel eller missförhållande i vissa angivna hänseenden eller, om det annarsfinns allvarlig anmärkning mot bolags verksamhet, förelägga bolaget eller dessstyrelse att vidta de åtgärder som påkallas. Får föreläggandetinte avsedd effekt skall inspektionen anmäla det till Kungl. Majrt som, efteratt ha hört bolaget, kan förklara dess koncession förverkad. Enligtsakkunnigförslaget skall i den nya lagen anges att försäkringsinspektionen ärregistrerings- och tUlsynsmyndighet för understödsföreningarna. 4 1972.1 saml. Prop.1972: 69 98 Densakkunnige anser att det nuvarande tiUsynssystemet innefattande i huvudsaken övervakande och en hjälpande funktion i stort svarar mot dagens krav och attdet därför i princip bör behåUas. Det bör emellertid övervägas i vad måntUlsynsverksamheten i högre grad än f. n. bör inriktas på att tiUgodosemedlemmarnas intressen och samhäUets behov av kontroll överunderstödsföreningsväsendets fortsatta utveckling. bör övervägas omtillsynen i något hänseende kan begränsas. Densakkunnige diskuterar om den statliga tillsynen i fortsättningen skall behövaomfatta alla understödsföreningar oavsett storlek och verksamhetsinriktning.Bl. a. framhålls att det från statsverkets sida kan sättas i fråga om alltarbete och alla kostnader som tillsynsmyndigheten lägger ned på de mindreföreningarna står i rimligt förhållande till de enskilda och aUmänna intressensom kontrolleras och bevakas. Den sakkunnige kommer emellertid fram tUl att depraktiska olägenheter som kan vara förknippade med ett i huvudsak enhetligttUlsynssystem inte bör tUlmätas en så avgörande betydelse, att man därför börgenomföra en ny indelning av understödsföreningarna med differentieradetUlsynsregler. En del av de praktiska problemen i samband med kontrollen av demindre föreningarna kan lösas genom tillsynsmyndighetens rättstillämpning. Flertaletav de bestämmelser som rör tillsynsverksamheten måste av naturliga skäl gesformen av exakta och otvetydiga handlingsregler. Med tanke speciellt på sådanaföreningar som driver verksamhet av mycket ringa omfattning eller som av andraskäl från enskUd och allmän synpunkt framstår som jämförelsevis obetydligaföreslås, att i den nya lagen efter förebild från 345 § FL införs enbestämmelse, som ger tUlsynsmyndigheten befogenhet att i särskilda fall medgeförening de undantag från lagens bestämmelser som prövas skäliga eller som betingasav verksamhetens omfattning och föreningens förhåUanden i övrigt. Dispensföreslås kurma ges också i fråga om tjänstepensionskassa. Bestämmelsen börenligt den sakkunnige tillämpas med varsamhet. Föratt tUlsynsmyndigheten skall kunna ingripa också i andra fall än där det ärfråga om missförhållande som har anknytning tUl stadgeändringar ellerregistreringsärenden behövs enligt den sakkunnige en utbyggnad avanvisningsinstitutet. Delvis i nära överensstämmelse med 288 § 2 mom. FLföreslås sålunda att anvisning skall kunna tillgripas dels när avvikelse skettfrån lag eller författning eller bestämmelse som meddelats med stöd därav ellerfrån stadgebestämmelse, dels när förenings stadgar inte längre svarar mot deuppställda allmänna kraven på stadgarna, dels när förenings tillgångar ärotillräckliga, dels när annan allvarlig anmärkning kan riktas mot föreningensverksamhet. Med tUl-lämpning av sist nämnda anvisningsmöjlighet börinspektionen kunna meddela föreläggande bl. a. till förhindrande av s. k.överförsäkring 1972: 69 99 Har rättelse inte skett inom tid som anges i anvisningen skaUtiUsynsmyndigheten hksom f. n. ha möjlighet att hos domstol ansöka om attföreningen skall träda i likvidation. Den sakkunnige föreslårvidare att tUlsynsmyndighetens naturliga befogenhet att framställa erinringarutan samband med anvisning blir lagfäst. Efter viss förebUd av 287och 337 §§ FL föreslås möjlighet för tUlsynsmyndigheten att infordra uppgiftersom behövs för tillsynen även från sammanslutning som samverkar medunderstödsförening. I den föreslagna bestämmelsen sägs att myndigheten eftertUlstånd av Kungl. Maj:t i varje särskUt fall kan vid vite förelägga styrelse,ordförande, verkställande dhektör eUer motsvarande befattningshavare iaktiebolag, förening eUer annan liknande sammanslutning som i väsentlig mån samarbetarmed eUer biträder understödsförening att efter myndighetens anvisningar avgesärskild redovisning över förhållanden som rör föreningen. Föreläggandet kanockså avse skyldighet att tillhandahålla vissa böcker, räkenskaper eUer andrahandlingar för tUlsynsmyndighetens granskning. I avsikt att förbättraförsäkringsinspektionens möjligheter att fullgöra sina kontroUerande ochrådgivande funktioner föreslår den sakkunnige att tUlsynsmyndigheten får vissabefogenheter som f. n. inte är lagfästa i UFL. Vid behov bör sålundamyndigheten kunna sammankalla en förenings styrelse, närvara genom behörigföreträdare vid sådant sammanträde liksom vid föreningssammanträde samt deltai därvid förekommande överläggningar. 1 anslutaing till en allmän utbyggnadoch modemisering av reglerna om revision har myndigheten vidare enligtförslaget tillagts befogenhet att, när föreningens verksamhet är mycketomfattande eller när synnerliga skäl annars föreligger till det, föreskriva attminst en av föreningens revisorer skall vara av handelskammare auktoriseradrevisor eller godkänd granskningsman. Förslaget innehåller dessutom regler somskall göra det möjHgt för tiUsynsmyndigheten att förordna likvidator ochlikvidationsrevisor samt att utfärda föreskrifter för deras verksamhet. Försäkringsinspektionenställer sig positiv till de föreslagna tUlsynsreglema och konstaterar att deefter förebUd från FL utformade bestämmelserna innebär att inspektionen fårstörre möjligheter än f. n. att verka för en sund utveckhng avunderstödsföreningarnas verksamhet. Övriga remissinstanser tillstyrker ellerhar ingen erinran mot förslaget. betonardet riktiga i att inspektionen på samma sätt som enligt FL får möjlighetatt ingripa med anvisning mot förening när allvarlig anmärkning kan riktas motdess verksamhet. Ianslutning tiU vad den sakkunnige anfört om att försäkringsinspektionen medhjälp av de nya anvisningsreglerna kan gripa in med föreläggande tUlförhindrande av s. k. överförsäkring inom sjukförsäkring hänvisarriksförsäkringsverket till vad verket uttalat i ett remissyttrande för år 1970i ett ärende om koncession för tjänstegmppsjukförsäkring. I detta yttrandeframhöll verket bl. a. att noggranna undersökningar måste företas innan maneventuellt ger upp den av försäkringsinspektionen hävdade principen ommaximering av kompensationsgraden vid 93 "lo med den modifikation som kanfölja av Kungl. Maj:ts beslut i det s. k. Folksamärendet. Verketanser vidare mot bakgrund av överförsäkringsrisken att den föreslagnabestämmelsen om befogenhet för inspektionen att medge undantag från regler ilagen inte bör avse föreningar som meddelar sjukhjälp. Försäkringsinspektionenföreslår att möjligheten för inspektionen tUl insyn i sidoordnat organ reglerasmera i överensstämmelse med motsvarande bestämmelser i än vad densakkunnige förordat. EnHgt inspektionen bör för sidoordnade organ, varsverksamhet uteslutande har till föremål att biträda understödsförening , gäUa samma skyldighet att lämna upplysningar ochtUlhandahålla handlingar som gäller för understödsföreningen själv. Om dennaskyldighet inte fullgörs skall tillsynsmyndigheten utan krav på tUlstånd avKungl. Majrt ha rätt att förelägga vite. Vidare bör myndigheten ha rätt att,där intressegemenskap finns mellan understödsförening och aiman sammanslutning,efter tillstånd av Kungl. Maj:t vid vite förelägga den sidoordnadesammanslutningen att avge särskild redovisning över intressegemenskapen. LO finner det motiveratatt försäkringsinspektionen i fråga om tjänstepensionskassa som meddelarpension enligt allmän pensionsplan skall kunna medge undantag från lagens bestämmelser.Sveriges kommunalanställdas pensionskassa hävdar att de särskUda förhållandensom gäUer för kassan motiverar att kassan inte bör vara underkastad tillsyn avförsäkringsinspektionen och att lagen ej heller i övrigt bör tillämpas påkassan. De närmare skälen för kassans uppfattning redovisas i specialmotiveringentill 2 §. Två remissinstanser tarupp frågan om behovet av samråd mellan försäkringsinspektionen ochunderstödsföreningarnas centralorganisationer. anför att förbundsstyrelsensarbetsutskott tUlbaka fungerar som samrådsorgan vid kontaktermed inspektionen. I väntan på den nu aktuella lagstiftningen harsamrådskontaktema varit begränsade. Under hänvisning tiU att det finns ett permanentsamrådsorgan bl. a. mellan och försäkringskasseförbundetbör inspektionen och centralorganisationerna rekommenderas att söka former förett kontinuerligt samråd. De fria sjukkassornas förbund framhåller att an- passningentiU en lagstiftnmg enligt sakkunnigförslaget ställer stora krav på föreningarnamed dessas begränsade resurser. Det kan bli svårt för föreningama att uppfyllakraven om inte inspektionens tillämpningsföreskrifter i olika hänseenden utformasi samverkan med och sjukkassornasförbund. Ettväsentiigt syfte med lagstiftningen för understödsföreningama är att skyddaföreningsmedlemmarnas intressen. Fömtom att lagen stäUer upp vissa normer förföreningarnas handlande ingår som ett viktigt led i medlemsskyddet attföreningama står under tillsyn av en offentlig myndighet,försäkringsinspektionen. Enligt den lagstiftning som gällde års lagavsåg tUlsynen i huvudsak rent formella frågor. Tillsynen har emeUertidskärpts i den nu gällande lagen. Reglerna har därvid utformats i första handmed syftet att öka de utfästa försäkringsförmånernas ekonomiska säkerhet. Degällande tUlsynsbestämmelserna tar således närmast sikte på efterlevnaden avsoliditetsprincipen. Den nu föreslagna reformentar, som framgår av vad jag tidigare anfört, främst sikte på att stärkaskyddet för försäkringstagama. Störst betydelse har därvid införandet av enmodifierad skälighetsprincip. Mot denna bakgrand ar det naturligt atttillsynsreglerna nu ses över så att det bhr möjligt för försäkringsinspektionenatt effektivt övervaka att föreningamas verksamhet står i samklang med den nyalagstiftningens syfte. F. n. omfattarförsäkringsinspektionens tillsynsverksamhet två olika funktioner, enövervakande och kontrollerande samt en rådgivande och upplysande. Densakkunniges förslag innebär att denna dubbla funktion behålls i den nya lagen.I fråga om inspektionens kontrollerande verksamhet föreslås i ohka avseendennya regler i syfte att underlätta för inspektionen att fullgöra tUlsynen. Detviktigaste förslaget gäller en utbyggnad av anvisningsinstitutet. Reglernahärom innebär att inspektionen kan meddela förening anvisning att inom visstid vidta åtgärd som inspektionen kräver och att inspektionen vid vägran attfölja anvisningen kan hos domstol ansöka om åläggande för föreningen att trädai likvidation. Sakkunnigförslaget avser att efter mönster av FL ge inspektionenmöjlighet att använda sig av ändringsföreläggande såväl i vissa uppräknade fallsom när i övrigt allvarlig anmärkning kan riktas mot förenings verksamhet. Iöverensstämmelse med FL föreslås vidare en lindrigare form av ingripande,nämligen meddelande av den erinran som inspektionen anser påkallad. Även iövrigt innebär sakkunnigförslaget att inspektionens tillsynsmöjligheter eftermönster av regler i FL förstärkts på olika punkter. RemissinstansemastäUer sig i aUmänhet positiva tUl den föreslagna utbyggnaden avtillsynsreglema. inspektionenfår bättre möjligheter att verka för en sund utveckling avunderstödsföreningsväsendet. Även jag anser att de föreslagna tillsynsreglemaär väl ägnade att komma tUl rätta med eventuella missför-håUanden iföreningarnas verksamhet och skapa garanti för att bl. a. den åsyftadeförstärkningen av medlemsskyddet kommer till stånd. Jag förordar därför attförslaget genomförs. Jag vill erinra om att det av mig förordade förslagetmedger möjlighet för försäkringsinspektionen att med hjälp av föreläggande(anvisning i UFL) gripa in mot s. k. överförsäkring inom sjukförsäkring påliknande sätt som skett i fråga om livförsäkringsbolagen. Reglemaom insyn i sidoordnat organ bör ges en något annan utformning än vad densakkunnige föreslagit. TUl denna fråga återkommer jag i specialmotiveringen. Efter förebUd från FLföreslår den sakkunnige att försäkringsinspektionen skall kunna medge föreningundantag från den nya lagen, när fråga är om förening med verksamhet av ringaomfattning eller om tjänstepensionskassa. Med tUlämpning av denna bestämmelseskall inspektionen således kunna medge undantag från regler som bl. a. rör tUlsynsverksamheten.Så gott som samtliga remissinstanser har godtagit förslaget och jag har föregen del ingen erinran mot det. Jag finner därvid ingen anledning att, somriksförsäkringsverket föreslagit, ställa sjukkassorna helt utanför dennabestämmelse. Självfallet bör dock i fråga om dessa kassor inte medges undantagsom försvårar inspektionens möjlighet att hålla överförsäkringsproblemet underuppsikt. Ilikhet med den sakkunnige anser jag att försäkringsinspektionen också ifortsättningen skaU ha en rådgivande uppgift vid sidan av sin kontrollerandefunktion. F. n. gäller att inspektionen är skyldig att meddela råd i fråga omförenings bildande och inrättandet av sådan förenings verksamhet m. m. Dessaregler synes enbart ta sikte på råd och vägledning som underlättar att föreningbUdas och registreras. Den rådgivande verksamheten bör emellertid avse även dengmndläggande frågan om den planerade föreningen över huvud är ändamålsenlig föratt lösa de aktualiserade försäkringsfrågorna. Med hänsyn tUl att nybUdning avförening enligt vad jag tidigare förordat (3.3.2) fömtsätter en behovsprövningfrån inspektionens sida anser jag det naturligt att föreningsbUdama samrådermed inspektionen innan alltför omfattande åtgärder vidtas i fråga omföreningsbUdningen. Även i andra hänseenden kan en rådgivning vara behövlig.Inspektionens skyldigheter bör självfallet begränsas tUl vad som kan ansesskäligt. Naturligtvis skall inspektionen inte heUer behöva tUlgodose sådanabehov som främst kan antas syfta tUl att övervältra förvaltningskostnader påinspektionen. De aUmänna reglema om inspektionens rådgivande funktion liksom bestämmelsenom inspektionens övervakande uppgift i allmänhet bör inte tas in i lagen utan istället regleras i administrativ ordning. Prop.1972: 69 103 Vadbeträffar vissa från understödsföreningshåll framförda önskemål om fortlöpandesamråd med inspektionen vUl jag anföra följande. Visst samråd i olika frågormellan inspektionen och föreningarnas centralorganisationer är självfalletägnat att underlätta en smidig anpassning av föreningamas verksamhet tUl dennya lagstiftningen. Särskilda bestämmelser härom behövs dock inte utan jagfömtsätter att inspektionen och centralorganisationerna självmant etablerarden kontakt med varandra som anses behövlig. Formen för detta samrådsförfarandeär en fråga som får överlämnas åt inspektionen och organisationerna att taStäUning tUl.