prop · FV03137 · 1972-12-31 00:00:00 — Ansvarför olovUg körning m. m. regleras i 3 § TBL, se 2.1. 2.4Mopedförares skyldighet att medföra trafikförsäkringsbevis m. m. EnUgt 9 § MopF åligger det mopedförare att medföraoch på tiUsägelse av trafikinspektör, bilinspektör eUer poUsman förete bevisatt fordonet är trafikförsäkrat. Beviset skall vara i sådant skick, att det kanavläsas utan svårighet. Den som överträder bestämmelsen i 9 § straffasenUgt 11 § med böter, högst . Mopedförare som inte haft med sigtrafikförsäkringsbeviset vid färd undgår dock ansvar, om han senast tredjevardagen efter förseelsen hos vederbörande polismyndighet eller åklagarestyrker att han vid liden för förseelsen innehade trafikförsäkringsbevis, ochomständighetema ger vid handen, att förseelsen haft sin grund i tillfäUigtförbiseende. Utredningen föreslår i sitt betänkande attbestämmelser om de s. k. översnöfordonen skaU tas in i VTF. Dessa fordonindelar utredningen i bandbUar och bandmotorcyklar. För att möjUggöra enreglering i VTF har utredningen föreslagit vissa ändringar av ett flertalstadganden där. För den nu aktuella frågan om ändringar i TBL är följandeförslag av intresse. Begreppet vägtrafikant i VTF omfattar f. "envar som färdas eller eljest vistas på väg eller i fordon på väg".Utredningen föreslår att som vägtrafikant skaU i fråga om bandbil ellerbandmotorcykel anses också den som vistas i fordonet även när detta befinnersig annorstädes än på väg. Utredningen föreslår att bandbU och bandmotorcykelskall anses som motorfordon, vilket begrepp överensstämmer med den nuvarandetermi-nologui i VTF. Inom denna grupp skall, enligt utredningens förslag,bandbU hänföras till bil och bandmotorcykel hänföras tiU motorcykel. Enligt utredningen måste TBL:s sanktionssystemtillämpas också när det gäUer trafik med översnöfordon. Några särskUda ingreppi TBL bin emellertid enligt utredningen inte nödvändiga. Utrednmgen har ansettdet vara tillfyllest att man utvidgar begreppet vägtrafikant. En sådan ändraddefinition får enligt utredningen också inverkan på begreppels användning isådana förfallningar som har samma definitioner som VTF. Härigenom skulle dencentrala bestämmelsen i 1 § första stycket TBL komma att gälla också närbandfordon förs annorstädes än på väg liksom bestämmelserna i 2 och 5 §§. Av VTF:s definitioner följer enligt utredningenäven att rattfyUeri-bestämmelserna i 4 § TBL, som inte har sådan lokalbegränsning som 1 §, blir gällande också vid förande av översnöfordon. Enligt utredningens förslag skall utfärdandet avkörkort, dock inte körkort för traktor, ankomma på statens trafiksäkerhetsverk.Ansökan om körkort skall emellertid inges tUl . Länsstyrelsenskall stå för den materiella prövningen av körkortsärendet. Länsstyrelsensprövning, som sker innan förarprov avläggs, kommer att utmynna i antingen ettbeslut om att körkort skall utfärdas eller ett avslag på ansökan. Utfärdatkörkort lämnas ut i samband med godkänt förarprov. Bestämmelser om rätt förlänsstyrelse alt föreskriva särskilda vUlkor för körkorts giltighet bör enligtutredningen finnas även i det nya systemet. Föreskrivs sådant vUlkor skallförhållandet framgå av körkortet antingen genom att själva vUlkoret anges ellergenom att hänvisning görs tUl särskild skrivelse, vari vUlkoret finns upptaget. Körkort för motorfordon skall efter ansökan avkörkortshavaren förnyas . Förnyelse skall även ske om körkortetförstörts eUer förkommit, om kortet undergått sådan förändring, att det intelämphgen kan användas, och om innehavaren ändrar namn eller får ett nytt personnummer.Finner länsstyrelse att visst viUkor bör gäUa för körkort för motorfordon, som utfärdatsutan vUlkor, eUer att gäUande vUlkor bör ändras eller upphävas, skalllänsstyrelsen, om åtgärden föranleder ändring av texten i körkortet, föreläggakörkortshavare att ansöka om fömyelse av körkortet. Underlåtenhet att fömya körkort för motorfordonenligt tioårsregeln bör enligt utredningen ej få tUl följd att innehavarenförlorar rätten att föra motorfordon och ej heller att förande eftergUtighetstidens utgång betraktas som olovlig köming. Utredningen anför vidare,att den som uitelängre önskar föra motorfordon mte bör råka ut för straff för att han intefömyar sitt körkort enligt tioårsregeln. Påföljd bör enligt utredningeninträda endast om någon kör motorfordon utan att ha förnyat sitt körkort. Ensådan förseelse framstår enligt utredningen närmast som en ordningsförseelse avsamma art som underlåtenhet att medföra körkort vid färd. Utredningen anserdärför alt penningböter bör utgöra tillräckligt straff och att proceduren börkuima begränsas till strafföreläggande eller föreläggande om ordningsbot.Befrielse från straff föreslås inträda om körkortsinnehavaren inom 14 dagarefter förseelsen ansöker om förnyelse av körkortet. Körkort skall enligt utredningen kunna återkallasfrån och med den tidpunkt då meddelat beslut om att körkort fårutfärdas. Även körkort som inte fömyats enligt tioårsregeln skall kunna återkallas. De pågående reformerna på vägtrafiklagstiftningensområde övergången till nytt bilregistreringssystem och införande av nyakörkort och njrtt körkortsregister har aktualiserat en allmän översyn av deförfattningar som berörs av reformema. Vidare föreligger ett förslag tillgemensamma vägtrafikregler i som utarbetats av NVK. Avsikten är attomarbeta de svenska trafikreglerna med utgångspunkt i utredningens förslag. Deförfattningar som i första hand berörs är VTF och VTK. Jag avser att senareunderstäUa Kungl. Maj:t förslag om att ersätta VTF och VTK med nyaförfattningar, nänUigen fordonskungörelse, bilregisterkungörelse,körkortskungörelse, vägtrafikkungörelse, kungörelse om arbetstid vidvägtransport, m. m. och avgaskungörelse. Fordonskungörelsen avses omfattaregler om fordons beskaffenhet och utmstning och om annan kontroll av fordon ängenom registrering. Bilregisterkungörelsen skall enligt planerna innehållabestämmelser om registrering av fordon och om kontroll av fordon genom ett förlandet gemensamt bilregister. Körkortskungörelsen avses omfatta bestämmelserom behörighet att föra motorfordon och traktor, om utbildning avmotorfordonsförare och om registrering av körkortshavare, trafikkortshavareoch innehavare av traklorkort i etl för landet gemensamt körkortsregister.Vägtraflkkungörelsen avses skola innehålla regler för trafik på väg.Kungörelsen om arbetstid vid vägtransport, m. m. avses omfatta bl. a. debestämmelser om arbets- och vilotid söm regleras i VTF. har uppkommit behov av att regleraäven trafiken utanför väg. Det främsta skälet härtiU är det ökande antaletsnöskotrar och andra typer av översnöfordon som genom sin konstruktion gjortdet möjligt att utan svårighet färdas med fordon i obanad terräng. GenomsärskUda beslut har Kungl. Maj:t förordnat att sådana fordon av vissa fabrikattills vidare är atl hänföra tUl motorfordon endast om de brukas på väg. Dessabeslut torde täcka flertalet fabrikat som finns på den svenska marknaden. Ifråga om snövesslor har också i betydande omfattning medgivits undantag frånregistreringspUkten. Översnöfordonen omfattas f. n. i huvudsak inte avvägtrafiklagstiftningen, lagstiftningen om yrkesmässig trafik ochlagstiftningen om fordons- och brännoljebeskatt-ning. har i sitt betänkandeSnöskotern fordonet och föraren föreslagit att särskilda bestämmelser omöversnöfordon skall tas in i VTF. Utredningen framhåller att det som i främstarummet karaktäriserar översnöfordonen är att de är försedda med drivband ochföreslår att dessa fordon indelas i bandbUar och bandmotorcyklar. BandbUföreslås bli klassificerad som bU och bandmotorcykel som motorcykel. Sådanafordon bör enligt utredningen inte få föras på väg annat än i undantagsfall.För trafiken i terräng föreslås vissa särregler. I övrigt anser utredningen attVTF:s regler i tillämpliga delar skall gälla också för översnöfordonen.Begreppet vägtrafikant föreslås bli utvidgat till att omfatta också den somvistas i översnöfordon även när detta befinner sig utanför väg. Härigenom nås,enligt den sakkunnige, bl. a. syftet att få bestämmelserna i 1 § första stycketoch 2, 4 och 5 §§ TBL tiUämpliga på förare av översnöfordon och i förekommandefall på passagerare. Det lämpligaste sättet att inpassa bestämmelsernaom översnöfordonen och om trafiken utanför väg dvs. i terrängen i detpågående reformarbetet har visat sig vara att redovisa denna reglering i ensärskUd författning, en terrängtrafikkungörelse. Förslag till en sådankungörelse kommer därför senare alt framläggas för Kungl. Under arbetet med förslaget tillterrängtrafikkungörelse har det visat sig påkallat att tUlskapa en nyklassificeringsgrupp inom begreppet fordon. Denna nya grupp föreslås kallasterrängfordon. Beteckningen är en sammanfattande benämning påterrängmolorfordon och lerrängsläp. Med terrängmotorfordon avses en form avmotordrivet fordon vid sidan av de i VTF upptagna grupperna motorfordon,traktor och motorredskap. Terrängmotorfordon avses skola definieras sommotordrivet fordon som är inrättat huvudsakligen för att självständigtanvändas för person- eller godsbefordran i terräng. Terrängmotorfordonen indelasi terrängvagnar och terrängskotrar. Terrängmotorfordon med en tjänstevikt ejöverstigande är terrängskotrar och med en tjänstevikt över dennaviktgräns terrängvagnar. Terrängsläp föreslås som beteckning på fordon som ärinrättat för att dragas av terrängmotorfordon och inte är släpfordon. Enpraktiskt betydelsefull skillnad mellan terrängfordon å ena sidan ochmotorfordon, traktor och registrerad släpvagn å andra sidan blir attskattskyldighet inte föreligger i fråga om terrängfordon, vilket i principmotsvarar det förhåUande som råder . Jag avser att föreslå att terränglrafikkungörelsenskall omfatta bestämmelser om terrängfordonens utmstning och beskaffenhet,kontroll av terrängfordon, behörighet att föra terrängmotorfordon och reglerför trafik i terräng med alla slag av fordon. I fråga om trafikreglema kanallmänt sägas, atl dessa av naturliga skäl avses få en mindre detaljeradutformnmg än motsvarande regler för trafik på väg. En gmndläggande regel börvara att den som färdas i terräng skall anpassa färdväg, hastighet ochfärdsätt i övrigt så att människor och djur inte störs i onödan och att skadapå annans mark och växtiighet undviks. Jag avser vidare att i analogi med 39 §VTF ta med en bestämmelse som ålägger förare av motordrivet fordon omsorg ochvarsamhet. Att fordon inte får föras av den som på gmnd av sjukdom, uttröttningeUer påverkan av starka drycker o. d. eller av annat skäl inte kan förafordonet på betryggande sätt avser jag också ta med bland trafikreglerna.Avsikten är vidare att reglera vad förare av motordrivet fordon har attiakttaga då han haft del i trafikolycka. Han skall stanna och i mån av förmågalämna hjälp åt skadade och i övrigt medverka tiU de åtgärder som olyckanskäligen föranleder. Han skall vidare på anfordran av annan som haft del i olyckaneller av någon vars egendom skadats vid olyckan uppge namn och adress och lämnaupplysningar om händelsen. Översnöfordonen, som utgör den ojämförligt störstagruppen inom den föreslagna kategorien terrängfordon, är med tiUämpning avVTF:s klassificeringsregler i övervägande antal faU att hänföra tUl gruppenbil. Förs översnöfordon av angivet slag på väg, gäller TBL fullt ut. Därjämtekan straff för grov vårdslöshet i trafik, för olovlig körning och förrattfylleri och rattonykterhet ådömas även om gämingen skett utanför väg. Ocksåi fråga om andra motordrivna fordon gäller TBL i viss utsträckning om färdensker utanför väg. Så är fallet om gämingen avser grov vårdslöshet i trafik,rattfylleri eller olovlig körning; Däremot kan rattonykterhet bestraffas endaslvid färd med bil eller motorcykel eller med traktor med släpfordon. Genom TBL finns möjlighet att bestraffaallvarligare trafikbrott strängare än de förseelser av mestadelsordningskaraktär som straffbeläggs i VTF. Det finns enligt min mening inte anledningatt inskränka TBL:s nuvarande tUlämpningsområde, vilket innebär att även färdmed motordrivet fordon utanför väg i tidigare nämnd utsträckning kan bestraffasenligt TBL, Jag delar motorredskapsutredningens uppfattning att bestämmelsernaom straff för sådan vårdslöshet i trafik som inte är att anse som grov och försmilning bör kunna tillämpas även på trafik utanför väg. En lämplig avgränsningav det straffbara området torde uppnås om bestämmelserna anges gälla fömtomvägtrafikant även den som för motordrivet fordon i terräng, I fråga omlämpligheten i att utvidga tiUämpningsområdet för bestämmelsen i 2 § TBL omstraff för vägtrafikant som utan att vårdslöshet i trafik före- ligger onödigtvis i väsentlig mån hindrar eller stör Irafiken på väg har jag enannan uppfattning än utredningen. Det begränsade utrymme som finns på vägmoliverar straffbestämmelsen i 2 § TBL. Motsvarande behov för trafiken iterräng torde inte finnas. Jag finner därför ej skäl föreslå atl 2 § TBL skallgälla även vid färd i terräng. De åsyftade ändringarna i TBL åstadkommes lämpligengenom att 1 § första stycket och 5 § görs tillämpliga även på den som i terrängför motordrivet fordon. Av redaktionella skäl föreslår jag att tillägget i 5 §sker i form av ett andra stycke. Tillämpningen på terrängtrafik av bestämmelserna i5 § om ansvar för smilning bör ske med utgångspunkt i den praxis som utvecklatsi fråga om vägtrafiken. Någon skyldighet att vidta särskilda åtgärder på gmndav sådana mindre skador som kan bli följden av en normal och aktsam körning iterräng torde alltså inte anses föreligga. En grund för bedömningen kan varadet tidigare nämnda stadgandet alt färdväg, hastighet och färdsätt i övrigtskall anpassas så att skador på annans mark och växtiighet undviks. Attekonomiskt hell obetydliga skador inte skall beaklas torde vara självklart. Genom den föreslagna utbrytningen avterrängmolorfordon som en särskild kategori av motordrivna fordon bör till de i1 § andra stycket och 4 § 1 mom. försia och tredje styckena och 2 mom. TBLuppräknade fordonskategoriema läggas terrängmotorfordon. I 1 § andra stycketoch 4 § 1 mom, försia stycket uppnås resultatet enklast genom att nuvarandeuppräkning av bU, motorcykel, traktor och motorredskap ersätts med detsammanfattande begreppet motordrivet fordon. I 4 § 1 mom. tredje stycket och 2mom. kan likaså en viss förenkling ske genom alt "bil och motorcykel"byts ut mot termen motorfordon. Det finns anledning att stryka under attändringarna i 1 § andra stycket och 4 § inte innebär någon materiell utvidgningav TBL:s tillämpningsområde utan endast är av redaktionell art. Jag har i det föregående använt ullrycket terrängsom beteckning på område som ej är att anse som väg. Inomvägtrafiklagstiftningens till-lämpningsområde används begreppet väg f. n. i denbetydelse som anges i 1 § 1 mom. VTF. Med väg avses alltså allmän väg, gataeller annan allmän plats, som är upplåten för allmän samfärdsel, samt enskildväg som nyttjas tUl farväg, däri inbegripet för samfärdsel endast vinlertidavsedd körled. Jag viU i detta sammanhang upplysa att definitionen avvägbegreppet avses få en annan utformning i den nya vägtrafiklagstiftningen.Den materiella innebörden torde dock i aUt väsentligt komma att bli oförändrad. Införandet av begreppen terrängmotorfordon ochterrängsläp medför att vissa redaktionella ändringar blir nödvändiga i YTF. Som tidigare nämnts innebär en tillämpning av VTF:sbestämmelser alt översnöfordonen i allmänhet är att hänföra till kategorienmotor- fordon,I den mån detta är fallet klassificeras översnöfordon som bil. I 41 § YTF sägsbl. a. att uttrycken automobU och släpfordon i YTF används i samma bemärkelsesom motsvarande beteckningar i VTF. Översnöfordonen faller därför i princip inunder . Maj:t beträffande flertaletsnöskolerfabrikai förordnat att fordonen är att hänföra till motorfordon endastom de bmkas på väg, faller dessa under endast om de brukaspå sådant sätt. Enligt min mening finns i och för sig ej skäl attändra den grundläggande principen att YTF gäller i fråga om översnöfordon.Denna princip kommer tUl klart uttryck genom att de nya begreppen förs in iYTF. I praktiken torde yrkesmässig trafik medterrängfordon förekomma endast i begränsad omfattning och då avse Irafik medterrängvagn. Genom att föra in de nya begreppen i YTF torde därför någonändring inle åstadkommas jämfört med dagens läge. Skulle sådan trafik få ökadomfattning, får ställning tas till frågan i vad mån det finns behov av ensärreglering. Maj:t har genom bemyndigande i 2 § andra stycket YTFmöjlighet att medge erforderliga undantag. När det gäller uthyrningsrörelsehar det visat sig att en inte obetydlig yrkesinässig uthyrning förekommer ifråga om terrängskolrar. Det torde finnas all anledning att i delta avseendetillämpa om sådan verksamhet. Den lämpligaste lösningen för att införa de nya begreppeni YTF är att göra etl tUlägg i 41 § YTF. Genom att i paragrafen ange att medautomobil avses även terrängmotorfordon och med släpfordon även lerrängsläpbibehålls vad som gäller formellt. Jag avser att senare föreslå Kungl.Maj:t ändring i 41 § YTF av angiven innebörd. har i principbeslut (prop. 1971: 65, TU1971: 12, rskr 1971: 209) accepterat förslaget att körkort för motorfordon skaUförnyas . Enligt körkorlsutredningen bör den som inte vidareönskar föra motorfordon ej straffas för underlåtenhet att förnya sitt körkort.Påföljd bör enligt utredningens mening inträda endast om någon kör motorfordonutan att fömyelse skett. Eftersom utredningen anser att en sådan förseelsenärmast har samma karaktär av ordnings-förseelse som underlåtenhet att medförakörkort vid färd, menar utredningen att penningböter bör utgöra tillräckligtstraff. De av utredningen föreslagna författningsbestämmelserna i det nuaktuella avseendet har utformats så att den som trots att körkortet ejförnyats enligt tioårsregeln för sådant körkortspliktigt fordon som körkortetgäller för skall straffas med böter högst . Dock skall enligtförfattningsförslagel den som för sådant fordon vara fri från ansvar trotsunderlåten förnyelse enUgt tioårsregeln, om han efterertap-pandel ansöker om förnyelse av körkortet. Det måste emeUertid ansestveksamt om det utan förtydligande av körkortsutredningens förslag stårklart, humvida bestämmelserna om olovlig körning blir tillämpliga eller ej påden som för körkortspliktigt fordon med ett icke förnyat körkort. Oklarheten iförslaget har påpekats under remissbehandlingen av betänkandet CKR. förslag innebär således, atten körkortshavare som försummat att ansöka om förnyelse av körkortet enligttioårsregeln kan göra detta när som helst efler tioårsperiodens utgångoberoende av hur lång lid som förflutit därefter och utan att han upprätthållitsin körvana. Trafiksäkerhetsskäl lalar emellertid mot alt densom underlåter att ansöka om förnyelse av sitt körkort vid tioårsperiodensutgång skall ha obegränsad rätt att utan omprövning få ett nytt körkort undertiden därefter. Rätten till fömyelse måsle med hänsyn härtill begränsas pålämpligt sätt. I analogi med nu gällande bestämmelser i (33 § 5 mom.) omåterfående i visst fall av återkallat körkort bör tidsfristen under vilkenförnyelse kan ske sältas till elt år efter tioårsperiodens utgång. Genom ensådan regel tillgodoses det trafiksäkerhetsmässiga intresset samiidigt somkörkortshavare som på gmnd av utlandsvistelse eller annat ursäktligtförhållande varit förhindrad att ansöka om förnyelse inom tioårsperioden fårskäUgt rådrum alt verkställa åtgärden. Såsom framgått av det tidigare anförda kräverfrågan om tillämpligheten av bestämmelsema i TBL om olovlig körning på densom, ulan att ha förnyat sitt körkort enligt tioårsregeln, för körkortspliktigtfordon särskild uppmärksamhet. Med den av mig förordade begränsningen i rättenatt erhålla förnyelse av körkort bör körkortet i allt fall bli ogiltigt sedanrespittiden gått ut. Därmed kommer den som därefter förkörkortspliktigt fordon med ett icke förnyat körkort atl bestraffas förolovlig körning, I fråga om eltårsfristen kan de av utredningen anförda skälentala för en lösning som innebär alt körkortet är giltigt och atlden som dämnder för körkortspliktigt fordon med ett icke förnyat körkortbestraffas endast för en ordningsförseelse. Bestämmelserna vinner dock iklarhet, om de utformas på sådant sätt att ett icke förnyat körkort redan i ochmed tioårsperiodens utgång betraktas som ogiltigt och atl den som trotsunderlåten körkortsförnyelse för körkortspliktigt fordonbestraffas för olovlig körning. I enlighet med vad jag nu anfört avser jag föreslåKungl. Maj:l att i körkortskungörelsen tas in regler av innebörd att körkortsom inte förnyas inom tioårsperiodens utgång blir ogiltigt och att rätten tillförnyelse tidsbegränsas till efter tioårsperiodens utgång. Bestämmelsernai 3 § TBL blir därmed tiUämpliga på den som för körkortspliktigt fordon med ettkörkort som är ogiltigt på grund av underlåten förnyelse. En olovlig körningunder den ettårsfrist då rätt till förnyelse av körkortet föreligger tordemången gång böra bedömas lindrigare änen olovlig köming därefter. För att en anpassning av straffet lillomständighetema i varje enskilt faU fuUl ut skall kunna ske, föreslår jag, attden nuvarande straffminimigränsen om tio dagsböter avskaffas. Jag villemellertid framhålla att detta inte bör få leda till en lindrigare bedömning avolovlig körning i övrigt. Rätten att förnya körkort under ettårsfristen eftertioårsperiodens utgång bör i princip kunna återkallas enligt samma gmnder somett gällande körkort. Enligt nuvarande bestämmelser (33 § 2 'mom. 5 VTF) kanett körkort återkallas bl. a. om föraren gjort sig skyldig lill olovlig körningoch det ej kan anses uppenbart, att han ändock är att bedöma som en skötsamperson. Olovlig körning under ettårsfristen kan som anförts ofta vara atlbedöma lindrigare än annan olovlig körning. Den gällande återkallelseregeln vidolovlig körning bör därför kompletteras med en bestämmelse som medger, attolovlig körning under ettårsfristen ej utan särskilda skäl skall föranledaåterkallelse av rätten att erhålla förnyelse av körkortet. Även en regel avdenna innebörd planeras i körkortskungörelsen, I överensstämmelse med den praxis som utvecklatsavser jag föreslå Kungl. Maj:t alt i körkortskungörelsen tas in bestämmelser omatt nya villkor för körkort skall kunna meddelas och omprövning av tidigarevillkor kunna ske utan att körkortsinnehavet i övrigt omprövas. Nya ellerändrade villkor bör enligt körkortsutredningens förslag i vissa fall tas upp ien särskUd skrivelse till vilken hänvisning sker på körkortet. Den i 3 § andrastycket TBL upptagna regeln om påföljd för förande av körkortspliktigt fordon istrid mot föreskrift som meddelats vid utfärdande av körkort bör jämkas så attden tydligt omfattar även körning i strid mot villkor som meddelats efter detatt körkortet utfärdats. Jag föreslår därför, att 3 § andra stycket TBL får enny avfatlning i enlighet härmed. Enligt planerna skaU det nuvarande traktorkörkorteti körkortskungörelsen kallas för traktorkort. gäUande gämingsbeskrivning i3 § TBL tar sikte på den som olovligen för körkortspliktigt fordon. En anpassningtill körkortskungörelsens terminologi kan ske genom att i ett fjärde stycke i 3§ TBL anges att första, andra och tredje styckena äger motsvarande tillämpningpå förare av traktor och på den som anställer eller brukar sådan förare ellereljest tillåter någon att föra traktor, I samband med förslagen tUl ändring i 3 § TBL finnsanledning att ta upp frågan om tUlämpningen av förutsättningarna för atl grovolovlig körning skall anses föreligga. Enligt första stycket andra punkten fårdömas till fängelse om föraren tidigare haft körkort som bUvil återkallateller om brottet skett vanemässigt eller om del eljest är att anse som grovt.Som en försvårande omständighet skall enligt vad som utta- ladesvid stadgandets tillkomst anses bl. a. att föraren vägrats körkort på grund avuppenbar olämplighet. Jag har lidigare nämnt att återkallelse av rätlentill förnyelse av körkort som blivit ogiltigt efter tioårsperiodens utgång börkunna ske enligt samma gmnder som i fråga om gällande körkort.