prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — anser riktlinjema förortsklassificeringen mycket knapphändiga och en klassificering enligt den givnaindelningen mycket tveksam. Anvisningarna förefaUer närmast vara skrivna förNorrlands ortsstruktur. Skall anvisningarna tillämpas påsamtliga orter i landet torde man få en klassificering som bhr behäftad medstora felaktigheter. För att ehminera de nackdelar detta medför måsteemellertid betonas vikten av att den del av det sluthga riksprogrammet somanger ramar för länens verksamhet kommer att omfatta så många sektorer sommöjligt. Endast med den fömtsättningen kan den givna uppdelningen iortskategorier accepteras. prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 224 förslag till ortsklassificering ärföljande. Övrigaorter , , ,, I enhghet med länsstyrelsensmålsättning i länsplanering 1967 anses det givet att inplacera ikategorin storstadsaltemativ. De krav som ställs på ett sådant uppfyller Örebroredan nu. De regioncentra, ,och , som länge varit utpekade i länet, anses passa väl inpå beskrivningen av regionala tillväxtcentra. och Degerforsbetraktas som en arbetsmarknad genom närheten till varandra och hkartadnäringsstruktur, och anges som ett tvåkärnigt regionalt tillväxtcentrum. På grund av avståndet tillregionalt tihväxtcentmm bör HäUefors garanteras en viss servicenivå och hardärför förts till ortskategorin serviceorter i glesbygd. kommunframhåller att om ortsklassificeringen skaU kunna tillämpas utan förödandeverkan för de orter som inte klassificeras som storstadsalternativ ellerregionala tillväxtcentra, måste ges betydande möjligheter atttilldela kategorin övriga orter resurser att leva vidare. I annat fall kommerutvecklingsplaneringen att illa rimma med målsättningen att skapa ökadregional jämhkhet. Liknande synpunkter framförs även av . Skogsvårdsstyrelseni länet framhåller att det är angeläget att serviceorter i skogsbygden fårerforderligt stöd och ifrågasätter om inte också borde klassificerassom serviceort i glesbygd. De flesta remissinstan-sema ansluter sig tilllänsstyrelsens klassificeringsförslag. Några kommuner yrkar på ändring.Askersunds kommun anför sålunda att eftersom Kumla och HaUsberg ligger inomÖrebros influensområde bör i stället klassificeras som regionalttihväxtcentmm i södra . Kumla och kommuner anser att de tvåkommunerna tillsammans bör räknas som regionalt tillväxtcentmm. kommunönskar bli klassificerad som serviceort i glesbygd. kommun framhålleratt det med hänsyn till geografiska läge är nödvändigt att tasärskild hänsyn till orten och förstärka samhällsservicen. Därför bör Hälleforsklassificeras som regionalt tillväxtcentrum eher på en nivå näst intih. Gentemotkraven från och anför att med hänsyn tUl denregionala uppbyggnaden som länet har fått och givna direktiv kan avsteg integöras från den föreslagna klassificeringen. I och för sig finns motiv attklassificera som serviceort, men närheten tih möjhggör intedetta. BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 225 Enligt länsprogrammet är länetsnäringsliv starkt industrialiserat. svarade industrin för av dentotala sysselsättningen i länet mot i hela riket. Servicesektorns andelvar i länet mot i hela riket. Jordbruksnäringens andel i länet varobetydligt lägre än riksgenomsnittet. Inom industrin var metall- ochverkstadsindustrin den dominerande branschen och omfattade av deindustrisysselsatta. Den näst största branschen var textil- ochbeklädnadsindustri . har en kraftig tillbakagång ägtmm framför allt i skoindustrin, konfektionsindustrin och gruvindustrin. Enligt prognos ilänsplanering 1967 beräknas antalet arbetstillfällen mehan åren 1965 och 1980öka med ca 8 000. Ökningen tUlskrivs huvudsakligen servicenäringarna, medanantalet sysselsatta i tillverkningsindustrin samt jord- och skogsbruket väntasminska. Med en oförändrad planeringsnivå kommer länet att behöva inflyttning avarbetskraft för att kunna täcka näringslivets behov. Inom länet kommer omflyttningaratt behöva ske tih Örebro-, Kumla- och Karlskogaområdena från de mera periferadelarna av länet. beräknas ha stor bristpå arbetskraft. Näringslivet i länets ohka delar har olika struktur,utvecklingstendenser och problem. Frän centralt och regionalt håll måste därfören rad olika regionalpolitiska medel sättas in för att arbetsmarknadsproblemenskah kunna lösas på ett sätt som svarar mot syftet med den regionalpolitiskautvecklingsplaneringen. I vissa delar av länet sker enomstrukturering av näringslivet. Detta för med sig ett minskat antalarbetstillfällen och att i första hand yngre personer flyttar ut.Länsmyndigheterna har i olika sammanhang pekat på svårigheterna att uppehållaen tillfredsstäUande service för de kvarvarande invånarna och på riskerna föratt värdefullt samhällskapital som investerats i dessa områden bhr dåhgtutnyttjat eller i sämsta fah inte aUs utnyttjat. upprepar därförsitt tidigare framförda krav att kommunerna , , ochLjusnarsberg skall ingå i det allmänna stödområdet. I andra delar av länet orsakarensidig sammansättning av näringshvet stora problem. Både människor och företagskuhe här vinna betydande fördelar av en mångsidigare arbetsmarknad. På länsplanet finns inte möjligheter att lösa dessaproblem. Nr 111 Bilaga 1. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. centrala myndigheterna som genom användning av ohkaregionapohtiska medel direkt kan påverka näringshvets fömtsättningar. Detta gäller även t. ex.tilldelningen av bostadskvoter. Bristen på flexibilitet i det nuvarandesystemet för tilldelning bromsar ibland industriell tUlväxt. De regionalamyndigheterna bör få större ansvar för kvotfördel-rungen än de nu har. Liknande förhållanden gäller inom vägsektom. Det ärnödvändigt att anslagen till länsvägars uppmstning blir så stora att även deindustrier som hgger vid sidan av huvudvägarna får ett användbartvägnät. Principen att varje trafikmedel skall bära sina egna kostnader utgörett hinder för pendling från glesbygd och mindre tätorter. Trafikunderlaget ärnämhgen for litet för att göra ett effektivt kollektivt persontrafiksy-sterriekonomiskt självbärande. Arbetsmöjligheterna för vissa befolkningsgrupper idessa områden blir därför mer begränsade än i större tätorter och tätarebefolkade bygder. Antalet äldre personer som underden pågående stmkturomvandhngen av näringslivet har mist sina anställningar ochhaft svårt att få nya arbeten har ökat starkt under de senaste åren.Arbetsmarknadsverket måste därför ges ekonomiska möjligheter att genomföra enutbyggnad av den skyddade sysselsättningen i dess ohka former. Länsmyndigheterna får i första handinrikta sig på att ge centrala myndigheter underlag för regionalpolitiskabeslut, att ge företagen råd i lokaliseringsfrågor och att hjälpa de enskildamänniskorna på arbetsmarknaden. resurser behöverförstärkas så att den kan utvidga sin rådgivningsverksamhet till stöd förföretags och myndigheters lokahse-ringsbedömningar. En effektiv arbetsmarknadförutsätter en väl utbyggd arbetsförmedhng. ärviktig inte bara med avseende på förmedling av arbete utan även för insättandeav andra arbetsmarknadspohtiska åtgärder. Exempel på sådana ärarbetsmarknadsutbhdning, beredskapsarbeten, skyddad sysselsättning ocharkivarbete, biträde vid utredningar av olika former av regionalpohtiskt stöd. har fåttstörre möjligheter att ge omfattande och kvahficerad rådgivning till kommuneroch företag. Företagen kommer att kunna erbjudas ökade resurser vad gällertekniska och ekonomiska frågor samt marknadsföring. Föreningen avser att fåtill stånd utbildning för länets företagare. Det måste ur länets synpunkt ansesvara mycket angeläget att föreningen tillförsäkras de ytteriigare ekonomiskaresurser som detta program kräver. Kommunerna har ett stort ansvar förnäringslivet och arbetsmarknaden. Det är angeläget att kommuner och företaginformerar varandra om utvecklingen och planerna för framtiden. Detta kan sket. ex. genom att samarbetskommittéer bildas med representanter för företagarnaoch kommunerna. Kommunerna bör ständigt ha en markreserv för eventuellanytiUkommande företag. Den fysiska översikts- och detaljplaneringen bör liggaså långt framme att det alltid finns tillgäng till exploa- BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 227 teringsbar mark för industri och bostäder. Kommunerna börockså aktivt medverka till att skapa nya och bättre lokaler för de mindreindustriföretagen genom att uppföra kollektiva verkstadsbyggnader föruthyrning tih olika företag. Kommunema bör, för att förbättra kvinnornasmöjligheter att förvärvsarbeta, bygga ut barnthlsynen så att den motsvararefterfrågan. För att länsmyndigheternas ochkommunernas arbete för ett väl fungerande näringshv och en balanseradarbetsmarknad skall nå bästa möjhga resultat måste en samordning komma tillstånd. En arbetsgrupp bör därför tillsättas för att kontinuerligt följanäringslivs- och arbetsmarknadsutvecklingen. En radkommuner framställer önskemål om etablering av lämpliga industrier i syfte attfå en mer differentierad och mindre konjunkturkänslig arbetsmarknad samt flerarbetstihfällen för kvinnor. Som bakgrund anför synpunkter på vissaproblemområden inom arbetsmarknaden. Länets arbetsmarknad under1970-talet. beräknas efterfrågan på arbetskraft vara större änsom kan tillgodoses inom länet. På vissa håh kommer dock arbetskraftsöverskottatt finnas. harutbildningsnivån bland ungdomen stigit mycket kraftigt och en mycket stor delav ungdomskuUarna genomgår någon form av gymnasial utbUdning. Den akademiskautbildningen har kommit att omfatta ett snabbt växande antal ungdomar. De flesta ungdomar vUl haanvändning för sin utbildning i sitt yrke. Arbetstillfällen för personer med s.k. hög utbildning finns inom länet framför allt i . Utanför länet finnsde flesta arbetstUlfähena i storstadsområdena. Det är uppenbart att antaletungdomar med vad man brukar kalla hög UtbUdning är större än antaletarbetstiUfäUen avsedda för arbetstagare med denna utbildning. Den enskildekommer därför ofta att föredra ett arbete på annan ort som svarar mot hansutbildning framför ett annat på hemorten. I unga familjer önskar allt oftarebåda makarna förvärvsarbeta. Orter med ett väl differentierat näringsliv ochgoda arbetsmöjligheter för kvinnor är sannolikt mest lockande för dessafamiljer. Under förutsättning att dessaantaganden är riktiga anser att kommer en vissutflyttning att ske från länet av ungdomar som går ut i förvärvslivet. Inomlänet kommer totalt sett flyttning att ske från områden med ensidigtnäringsliv till större och mer differentierade centra, i synnerhet till . Enligt prognoserna fordras en inflyttning av arbetskraftthl länet under 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 228 Arbetskraftsreservema på andra håll i landetblir dock allt mindre och räknar därför med en ökad invandring.Redan nu är denna tendens märkbar i flera av länets kommuner. Stora insatserkommer att fordras av myndigheter och företag för att hjälpa invandrarna ochderas familjer i den nya miljön. De tendenser som här har skisseratskan i en del kommuner ge effekter som ur många synpunkter inte är önskvärda iekonomiskt och socialt avseende. Regionalpolitiska insatser av de slag somlänsstyrelsen förordat krävs därför för att säkerställa länsprogrammetsmålsättning. Tätorter med ensidignäringsstruktur. Ett betydande antal orter i länet domineras av en näringsgreneller ett företag. 1 de ensidiga orterna är känsligheten förkonjunkturvariationer och strukturförändringar utomordentligt stor. Fömtomotrygghet för människorna orsakar detta svårigheter förplaneringsverksamheten, t. ex. ifråga om skolor och bostäder. Tätorterna med ensidigt näringslivdomineras i regel av tung industri, som har hten andel kvinnliga anställda. Dehar därigenom ofta underskott av kvinnor i befolkningen. Detta medförsvårigheter att till orterna ny-rekrytera arbetstagare, vars hustrur önskarförvärvsarbeta. Det är också svårt att behålla den ogifta manliga arbetskrafteni sådana orter. De dominerande företagen har på så sätt ofta problem medalltför stor personalomsättning. anser det mycketangeläget att orter med ensidig näringsstruktur får en varierande sådan. Detär också angeläget att kvinnor bereds arbete i större utsträckning än . Sysselsättning för kvinnor. För attöka kvinnomas möjligheter att förvärvsarbeta vore det önskvärt att nyaverksamheter kunde lokaliseras till de kommuner som har låg kvinnligsysselsättning. Det är emellertid inte realistiskt att räkna med att detta kanske på något större antal orter. Möjhghetema för kvinnorna attförvärvsarbeta måste framför allt förbättras inom det befinthga näringslivetpå orterna. Både arbetsgivare och arbetstagare måste därvid acceptera kvinnor iarbetsuppgifter som traditionellt har betraktats som manliga. Det vorevärdefullt om de industrier som har en stor andel fysiskt krävandearbetsuppgifter och som dominerar arbetsmarknaden på vissa orter kunde ta uppnya lättare tillverkningar för att bereda arbete även för kvinnor. På en del håll hindras kvinnomasförvärvsarbete av bristen på barntillsyn. Tihgången på platser i barnstugoroch familjedaghem måste bringas att motsvara efterfrågan. Möjhghetema att ordnatillsyn av barn med skiftarbetande föräldrar bör vidgas på orter som dominerasav företag med skiftgång. 1 fråga om kommunblocksvisaåtgärder framför följande förslag. Statlig central förvaltningbör lokaliseras till . Universitets- och högskoleutbildningen bör byggasut. Det är vidare angeläget att nya arbetstillfähen skapas inom industrin. BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 229 stadsarbete inom SJ från verkstäderna i storstadsområdenatih centralverkstaden i bör ske. Kommunikationerna bör förbättras. Enutbyggnad av vägen över skulle medföra attnorr-landsinriktad partihandels- och serviceverksamhet förs över från Stockholmtill . En stor del av snabbtågstrafiken mellan t. ex. ochGöteborg-Oslo bör ledas via och . anser attbefolkningsminskningen inte får äventyra befintliga servicefunktioner och utgårdärför från att också bör kunna räkna påregionalpohtiskt stöd för industrilokaliseringar. , K a r 1 s k o g a - D eg e r f o r s , och prioriteras i nämnd ordning beträffandeåtgärder för att differentiera näringslivet och vidga möjhghetema tihförvärvsarbete för kvinnor. Även i andra kommuner, t. ex. iHallsberg och , förehgger brist på arbetstillfällen för kvinnor, menmed hänsyn tiU behovet på andra håll kan inte prioritera dessakommuner. Med hänsyn tUl näringshvetstransportbehov krävs för flera orter en upprustning och utbyggnad av vägarna. Remissinstansernastöder enhälhgt krav på ökade bostadsramar och att hela kvotenfördelas på länsplanet. Även i övrigt accepteras program.Vägförvalt-ningen påpekar att förbättring av de sekundära vägarna kräver ökadmedelstilldelning. kommun anser att kommuner skah få bygga och hyra utindustrUokaler även thl annat än småindustri och hantverk. kommun anseratt den bör prioriteras på andra eller tredje plats beträffande åtgärder förökad differentiering och kvinnlig sysselsättning. kommunifrågasätter om den inte bör komma med bland prioriteringsorterna. Sysselsättningsskapande åtgärder av temporär natur behöver väsentligt ökade personalresurserför att bättre kunna kartlägga och vidta åtgärder för att lösa densvårplacerade arbetskraftens problem. Det måste vidare skapas starkarefömtsättningar än för att ändra på den hårda attityd som förekommerinom stora delar av näringslivet mot rekrytering av äldre arbetskraft. Åtgärder för att trygga serviceförsörjningen Till gmnd för bedömningen avserviceförsöriningen ligger en mvente-ring av serviceutbudet i tätorter med merän 1 000 invånare, vilken har kompletterats med en undersökning av hurtiUgänglig servicen är. av totalfolkmängden har mer än tihregioncentra. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. medan har till tätort med över 1 000invånare. Av glesbygdsbefolkningen har ca 26 000 eller närmare hälften mer än 3km tih närmaste livsmedelsbutik. Den kollektivapersontrafiken måste förbättras och servicestrukturen i kommunernas olikaorter bör vara mycket differentierad. Kommunerna kan tänka sig att acceptera enuttunning av servicen i de mindre tätorterna om differentierad service kanerbjudas i centralorterna och större serviceorter och om kommunikatic nemaförbättras. Länets invånare har samhällelig service inomrimliga avstånd. Utvecklingen under 1970-taIet kan dock beräknas bli allvarlig,såvida man inte med stathga medel kan motverka följdema av att de kollektivatransporterna kommer att reduceras i antal och av att en fortsatt uttunning avden privata servicen sker. anser det mycket angelägetatt arbetet med att lösa frågan om den kollektiva persontrafiken slutförs ochatt statsmaktema snabbt tar stähning tih de ekonomiska fömtsättningarna. Dettaär särskilt nödvändigt då den statliga trafikplaneringsutredningen inte väntaslägga fram några förslag förrän . De olika kollektiva transportmedlenbör samordnas på länsplanet i samarbete med kommuner och landsting för att bl.a. möjliggöra samordning med den verksamhet i form av färdtjänst m. m. sombedrivs av dem. Det skulle dessutom vara värdefuhtom alla hushåll i glesbygd kunde få tillgång till telefon på samhälletsbekostnad. I varje fall borde detta komma ifråga för pensionärer ochhandikappade. En sådan åtgärd skuhe öka lantbrevbärarnas möjligheter att bistå medtjänster. Möjhgen skuhe postanstalterna kunna fungera sombeställningscentraler. Sådana åtgärder skulle ge ökade möjligheter att bo kvari glesbygden. Slutligen bör den samhälleligaservicen garanteras åtminstone för kommuncentra. Ett differentierat serviceutbudbör som tidigare nämnts vara tillgängligt för alla människor oavsettbostadsort. För att uppnå detta bör ett flexibelt kohektivtrafiknät utformas.Uttunningen av den kommersiella servicen utanför de större tätorterna kan intehejdas utan stora samhälleliga insatser. Därför bör den kollektivapersontrafiken förbättras. Avstånden till närhetsservicen(lanthandel eller livsmedelsbutik) kan för många invånare i länet bli stora.Länsstyrelsen föreslår ekonomiska bidrag tiU kommunema så att t. ex. avsidesboende människor kan få en mer tillgänghg service. I första hand bör kommunemaprioriteras i följande ordning: 1. föreslår vidare attnedan angivna kommuner i nämnd ordning erhåller statliga bidrag för attförbättra invånarnas möjhgheter att nå en service med ett visst mått avvalfrihet: 1. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 231 Remissinstansernaunderstryker behovet av snabba åtgärder och ökade statsbidrag för att lösaproblemen med den kollektiva persontrafiken. kommun anser att fråganom ett gymnasium i kommunen bör prövas på nytt. läns köpmannaförbundanför att subvention i någon form för distribution av varor ochtjänster bör prövas. framhåller att eftersom service-struktureninte är statisk torde möjligheter inte finnas att garanteraviss service. Det framstår som en brist att de ekonomiska förutsättningarna förde bidrag som räknar med inte närmare har berörts. Lindesbergskommun anser att förslaget om att alla glesbygdshushåll skuhe få telefon kommeratt medföra så betungande kostnader för kommunen att målsättningen inte kanuppnås utan bidrag av staten. 18.5 Investeringarnas regionala fördelning Till grund för redovisningen ochprioriteringen av kommunernas/kommunblockens investeringsbehov för perioden1972-1975 ligger i huvudsak KELP 70. framhåller att länsprogrammet skall ses somett första försök att få tUl stånd en samordning mellan i första hand denkommunala och landstingskommunala investeringsplaneringen och den långsiktigastatliga regionala planeringen. I tabell B.18:l redovisas i sammandragbostadsbyggnadsbehovet samt och primärkom-munemasinvesteringsbehov. Primärkommunernas investeringar har fördelats påhuvudtitlar enhgt K-planen. I redovisningen ingår inte samtliga kommunalainvesteringsområden. Exempelvis innefattas inte exploateringsinvesteringar ianslutning till bostadsbyggandet i redovisningen. Vidare ingår endast projektvilka har kostnadsberäknats thl . Totalt för länet uppgår meddessa begränsningar det primärkommunala investeringsbehovet till 677 milj. kr.Bostadsbyggnadsbehovet anges thl 16 160 lägenheter exkl. studentbostäder (2040 lägenheter). Huvuddelen eller av de primärkommunalainvesteringsbehoven faller på huvudtitlarna 3 (byggnads- och planväsen, gatu-och parkförvaltning, sport och friluftsliv) och 5 (industriell verksamhet). Fördelningen av investeringsbehovet på huvudtitlar inomvarje kommun skiftar. 1 kommun svarar huvudtitel 5 (industrieh verksamhet)för och huvudtitel 6 (undervisning och annan kulturell verksamhet) för 5 %av investeringsbehovet medan motsvarande andelar för kommun är resp. . 1 fråga om investeringar faher sammanlagt på kommun och kommunblock. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. Vid såväl den sektoriella somregionalpolitiska prioriteringen har i huvudsak tillämpats regeln att tUlprioritetsgrupperna I, II ochIII hänföra resp. 60, 20 och av investeringsbehoven. anser attanvisningarna är något oklara när det gäller ramen för prioritetsgrupp I.Beträffande prioritering med utgångspunkt i historiska ramar anserlänsstyrelsen att sambandet mellan vad som har kunnat investeras och vad sombehöver investeras är i det närmaste obefintligt. Utfallet av länsstyrelsensprioritering belyses av cirkeldiagrammen i figurerna B. 18:1 och B. 18:2.Cirklarnas ytor är proportioneUa mot de redovisade bostadsbyggnads- resp.investeringsbehoven. Flertaletremissinstanser anser att större flexibilitet bör eftersträvas förkvotreglerande investeringsområden. Detta anses vara möjligt att uppnå omlänsramar erhålls för investeringarna. Vidare påpekas att nuvarandefördelning av bostäder i ahtför hög grad gynnar de s. k. expansiva orterna.Detta anses motverka nyetablering och expansion av befintliga företag i övrigakommuner. Sannohkt bidrar det också till fortsatt avfolkning. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 OOOO I o o OOOO o o o f* I/o 00 0 rt rt (N OOvnOOIO>/-)Omlr)- minH.f/t O*'Oin I I I I I I I I I I i/ioo lO-* looo-a- HO>n .-Hf*HOOm vomt o \o OO 0\ r m rs *-H fn vö lo t\ O» -o c c E E o o O0ii-)00'0fn0i0*0.-HioTfOiorioOt--0 ciosD-fN t m r-t -* rJ f*fNinir- (NTf rt rt .q. OlortV£)i/OIO<(NfNO rt TT (N rt (N Tl- I I I I I O I I I 0'.£)lOQOIO(NOOHtC OOvomi/000l«OOt0lO voiniovo»nf/i\o * rt o »o fn o lo o o o vo o r m f o -.Dia JZ J2 (U ta j ' JU c "rt trt a> rt :ra rt 3 rt .s . 3 'v? ]rt 'o o U tu CO S 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 234 Figur B.18:1 Regionaipolitisk prioritering av primärkommunernas bostadsbyggnadsbehov för , antallägenheter BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 18:2 Regionaipolitisk prioritering av primärkommunernas investeringsbehov för perloden , . Prop.1972:111 BUaga 1 Reg.-pol. handlingsprogram m. m. B.19.1 Synpurikter på uppläggningen avplaneringsverksamheten Beträffande investeringsdelen ilänsprogrammet anför länsstyrelse n att den sammanstäUning av kommunernas,och statliga myndigheters investeringsplaner som gjorts har visatsig värdefuh genom att man över sektorsgränserna har fått möjlighet att överblickavUka projekt som är aktuella . Den eftersträvadesamordningen mellan olika slag av regional planering har därmed underlättats,vUket kan betraktas som en positiv effekt av arbetet. Dessutom tordeden ekonomiska långtidsplaneringen i många kommuner ha stimulerats. Det äremehertid ytterst tveksamt om man genom det material som presenterats ilänsprogrammet har fått ett tiUförlitligt underlag för sådana jämförelsermellan olika kommuner eller större geografiska enheter, som skulle kunna liggatill gmnd för statliga fördelningsbeslut av olika slag. pekar även påbetydelsen av en samordning mellan fysisk och ekonomisk planering i denöversiktliga planeringen. Fysiska planer förutsätter ofta investeringar vilka intefinns redovisade i den ekonomiska planeringen. Frågan är då om de fysiskaplanerna inte är avsedda att genomföras eller om deekonomiska planerna saknar verkliglietsunderlag. För att lösa dessa frågor ärdet viktigt att etappindelningen i de fysiska och ekonomiska planernaöverensstämmer. B.19.2 Utgångspunkter för programformuleringen