prop · FV03116 · 1972-12-31 00:00:00 — SJ anser att, om det visar sig ogörligt att gelagen sådan utformning att behov av dispensmöjlighet icke uppkommer,dispensbefogenheten bör läggas i Kungl. Maj:ts hand hellre än att anförtros ensärskild nämnd. ifrågasätter om man inte i den föreslagnalagen bör införa en generell rätt såväl för företaget som för de anställdasorganisationer all tUl nämnden hänskjuta frågor inom lagens tillämpningsområdevarom förelaget och organisationerna inte kan träffa överenskommelse. Belräffande den föreslagna nämndens sammansättningfinner TCO denna acceptabel. SAF, industriförbundet och anser medhänsyn lill arten av de uppgifter som ankommer på nämnden alt i lagen bör inläsen bestämmelse om att nämndens ordförande skall ha utövat domarämbete. Statsföretag framhåUer attarbetsgivarrepresentationen i nämnden bör anpassas till i vilkenarbetsgivarorganisation ett aktuellt företag ingår. Statsföretag föreslårvidare alt nämnden ges uppgift atl följa försöksverksamheten och att den gesförslagsrätt i fråga om ändringar i lagen efler hand som erfarenheter frånlagtiUämpningen vinnes. Vikten av atl utbildningsfrågan löses för deanställda som kommer att ingå i styrelserna för alt försöksverksamheten skallge etl positivt resultat betonas av företagsdemokratidelegationen.Statsföretagens förhandlingsorganisation, LO, och SR, TCO,och Statsföretag. TCO anser all denna utbildning i första hand börbedrivas genom arbetstagarorganisationerna och att det framstår som angelägetall företagen beviljar ledighet för sådan utbildning och medverkar genom t. ex.ekonomiska bidrag till arbetstagarrepresenlanter som önskar be- Det är också angelägel atl företagen beviljar ledighet ochbidrag till kostnader för intern kontaktverksamhet, som måste bedrivas av deanställdas styrelserepresentanter, särskill i företag med spridd verksamhet ochi koncernföretag. LOframhåUer att inom organisationen planering för belydandeutbildningsinsatser för dem som utses till arbetstagarledamöter istyrelserna, vUkel kan medföra väsentiigt ökade anspråk på StatUga medel tUlden fackliga utbUdningen. I likhet med vad som uttalas i promemorian anser LOatl även förelagen bör bidra ekonomiskl till att skapa fömtsättningar för eltgott utbyte av reformen. Sålunda bör arbetstagarledamölerna ges möjlighet atlulan föriust av inkomst använda arbetstid tUl förberedelse för styrelsenssammanträden, till att söka kontakt med och informera sina uppdragsgivare ochtill att utbilda sig för sm uppgift. Enligt LO:s mening bör statsmakterna geklart uttryck för denna syn på ett delat ansvar mellan staten, förelagen och defackliga organisationema för alt reformens syften skall kunna förverkligas.Enligt Statsföretag bör del vara i företagens intresse att medverka till attUtbUdning för styrelsearbetet kommer till stånd. I den mån de fackligaorganisationerna arrangerar sådan utbildning i egen regi, anser Statsförelagdet vara naturligt atl tjänstiedighet bevUjas för deltagande i ulbildningen ochatt i företagen tillgänglig expertis ställs tiU förfogande för verksamheten.Det förutsätts härvid alt de fackliga organisationerna svarar för kostnader iövrigl för den ulbildning som arrangeras i deras egen regi. Dellagande ifinansieringen kan dock övervägas i sådana fall då kurserna kan anses utgöradirekt ersättning för förelagets utbUdning i ämnet. Under har vårt landgenomgått en genomgripande omdaning som berört praktiskt taget allasamhäUslivets förhåUanden. Ett uppmärksammat inslag i denna bUd utgörs av denallt snabbare stmkturomvandlingen inom näringslivet, vilken salt sin prägelinte minst på utvecklingen inom industrin. Nya tekniska rön, förbättrade kommunikationer,förskjutningar i konsumenternas efterfrågan, elt friare och ökatinternationellt handelsutbyte och en hårdnande intemationell konkurrens harvarit väsentliga drivkrafter i denna omvandling. Följderna av denna utveckling har varit betydande.SärskUt industrins produktion och produktivitet har vuxit kraftigt liksomutrikeshandeln. Utvecklingen har också haft påtagliga effekter påarbetsmarknaden. har det förelegat sysselsättningsproblem medan detunder andra perioderrått brist på arbetskrafl. De strukturella förskjutningarna har även medverkattUl regionala balansproblem. Miljöproblem har också starkt aktualiserats genomstrukturulvecklingen. Ett annat karakteristiskt inslag i utvecklingen äratt en växande del av den ekonomiska och industriella aktiviteten koncentrerastiU elt mindre antal allt slörre förelag eller sammanhållna företagsgrapper.Inle minsl har här uppmärksammats de multinationella företagens snabbt växanderoll inom ekonomin. Viktiga och övergripande beslut rörande näringslivetsframtid tenderar sålunda i ökad omfattning att träffas av etl mindre antalgmpper och personer. Det var mot denna bakgrund som samarbetsutredningenår tiUkaUades för att utreda frågan om formerna för förbättradinformation och vidgat samarbete mellan företag och samhälle. Stmkturomvandlingen har hillills allmänt settinneburit ökat välstånd för flertalet människor. För många medför emellertidstrukturomvandlingen stora påfrestningar. Kraven på de anställdas insalserökar i olika avseenden, arbetsuppgifterna förändras i allt snabbare takt ochbyten av anställning och sysselsättning blir allt vanligare. Även många av deförändringar i samhällsmUjön som bl. a. näringslivets omvandling driver framupplevs av stora grupper av medborgare som negativa. En fortsatt industriell utveckling, förbättradmateriell standard och ökad ekonomisk utjämning fömtsätter ett dynamiskt ochföränderligt näringsliv. Strukturomvandlingen varken kan eller bör därför, närdet gäller ett land som vårt, försvåras eller stoppas. Det är emellertid avavgörande betydelse atl samhäUet kan påverka och styra förändringarna så attde sker så lugnt och balanserat som möjligt. En fömtsättning härför är enpositiv medverkan från olika gmpper i samhället. Detla kan uppnås endast genomatt medborgama i växande utsträckning engageras i och ges ett inflytande överden ekonomiska utvecklingen. En ökad demokratisering av det ekonomiska livetmåste därför vara elt väsentligt inslag i näringspolitiken. Den sociala och ekonomiska omvandlingen har bådepåverkats av och gett upphov till ökade krav och förväntningar på ytterligaresamhäUeliga insalser. Kraven har avsett insatser av kommunala organ, länsorganoch centrala organ. De har kommit från såväl enskilda individer som förelag ochandra organisationer. De har gäUt åtgärder på en rad olika områden somsysselsättningen, regionalpolitiken, bostadsbyggandet, kommunikationema ochden inre och yttre miljön. Dessa olika krav på samhäUsinsatser för alttillgodose angelägna behov har resulterat i en kraftig ulbyggnad av denoffentliga sektorn. Arbetsmarknadspolitiken, regionalpolitiken ochindustripolitiken är exempel på områden där en kraftigsatsning skett. Diskussionen och förväntningarna rörande samhälletsinsatser har emellertid inte endast gäUt åtgärdemas omfattning utan även derasin- rikming.De allt mer differentierade kraven och problemen har i ökad utsträckningtvingat fram samhäUsinsatser av mer specialiserad och selektiv karaktär. konstaterar också i sin analysatt utveckUngen under visat att det inle alltid varitmöjligt att med enbart generella medel uppfylla de krav på samhälleligainsalser som stäUts. Behovel av mer selekliva ålgärder, dvs. sådana som berörsärskilda företag, branscher eller regioner, har framstått allt klarare. Särskilthar detla gällt arbetsmarknaden. Behovet av åtgärder på detta område är tUlstor del en direkt följd av näringslivets strukturomvandling. Ulredningenframhåller också atl del inte räcker att med traditionella arbetsmarknadspolitiskaåtgärder, som i och för sig ofta är selektiva, ordna sysselsättning åt redanarbetslösa. För alt garantera den enskilde trygghet och effektivt utnyttjasamhällets resurser fordras att stmkturomvandlingen sker i kontrolleradeformer. Det är bl. a. angeläget atl kunna påverka tidpunkten för t. ex. en meromfattande företagsnedläggning för att öka möjlighetema alt finna annat arbeteål de anslällda och ge rådmm för atl pröva möjlighelerna lill lokalisering avandra företag lill orten. För en mer balanserad regional utveckling finns ocksåetl uppenbart behov av samråd mellan samhäUe och företag kring viktigareplanerade nyinvesteringar. Bland remissinstanserna råder i slort sett enighetom samhällets ansvar för UtveckUngen och dess följder. SAF, grossistförbundetoch industriförbundet framhåller emellertid alt enligt deras uppfattning enklar ansvarsfördelning bör finnas meUan samhäUet och företagen. Huvudprincipenbör därför vara att samhällets inflytande över förelagens beslul i slörstamöjliga utsträckning skaU ske i form av generella regler. Jag delaruppfattningen att en ansvarsfördelning måste finnas mellan företagen ochsamhällets olika organ. Den praktiska ulvecklingen har emellertid visat attgränserna för en sådan ansvarsfördelning inte kan vara en gång för alla givnautan alt de måste kunna förändras. Samhället måste, som bl. a. KF framhållit i sittremissyttrande, betraktas som elt aUtmer komplicerat samarbetssyslem där bl.a. företag, kommuner, län och stat ingår som integrerade delar. harambitionerna beträffande samhällets insatser vuxit. Liksom samarbetsutredningenanser jag det därför inte möjligt alt begränsa sig till generella regler ochåtgärder om målen för samhällets verksamhet skaU kunna tillgodoses. Som enkomplettering av de generella medlen fordras möjligheter till selektivainsatser. Näringslivets dynamiska utveckling medför ofta alt generella ålgärderinte hinner få effekt eller verkar på elt inte önskat sätt. Under sådanaförhållanden är selektiva insatser de enda som kan ge den avseddaeffekten. Jag anser, liksom utredningen, att behovet av ettvidgat medinflytande för olika gmpper och kravet på utbyggda selektivasamhälleliga insatser fordrarett utbyggt samarbete mellan samhället och förelagen. SärskUt markant framstårdetta behov på det lokala och regionala planet. Kommunerna måste anpassa sinverksamhet tUl näringslivels utveckling som denna utveckling i höggrad påverkas av olika kommunala aktiviteter. Del är därför, som ulredningenframhåller, mte en fråga om man skall ha ett samarbele mellan företag ochsamhälle, ett samarbete som innebär ömsesidig påverkan i oUka sakfrågor, ulanmer en fråga om / vUka former samarbetet skall ske. Som utredningen också visar förekommer redan i dagett betydande informeUt och spontant samarbete och informationsutbyte mellanell slort antal företag och olika kommunala myndigheter och regionalasamhällsorgan. Jag finner detta mycket värdefullt men anser att detta samarbetebör kunna ytterligare vidgas och fördjupas samt ges ökad stadga ochkontinuitet. Innan jag tar upp frågan om samarbetets närmare former vUl jagemellertid sammanfattnmgsvis framhålla att syftet med ett sådant samarbete iförsta hand måste vara att öka de olika partemas kunskap om företagens resp.samhällets problem och utveckling, ge parterna möjUghet att påverka ochsamordna planering och beslut om sysselsättning, investering, omflyttning etc.samt att ge berörda personer och organ ökat rådrum och handlingsberedskap. Ett huvudelement i och en fömtsättning församarbetet är att ett tUlfredsstäUande utbyte av information kommer tUl ståndmeUan företagen och samhäUets organ rörande avsikter, förväntningar ochplanerade åtgärder. SkaU samhäUet kunna tiUgodose de växande krav som ställsmåste det kunna planera sin verksamhet och genomföra planema på basis av bästamöjliga informationsunderlag. Kraven på en breddad och fördjupad samhäUsaktivitetmed ett betydande inslag av selektiva åtgärder ökar således behovet avplanering inom den offentliga verksamheten. Detta behov har under senare årmedfört att olika åtgärder vidtagits för att förbättra planering på olikanivåer inom flertalet samhälleliga verksamhetsområden. Bostadsbyggandet ärsedan flera år föremål för flerårsplanermg. Försöksverksamhet pågåräven med kommimal ekonomisk långtidsplanering. På länsnivån pågår en uppbyggnadav den regionalpolitiska planeringen. Genom ulbyggnad och integrering av olikaseklorplaner skapas samordnade länsprogram. På central nivå pågår inomämbetsverk och departement olika aktiviteter i syfte att skapaplaneringsunderiag för den långsiktigt inriktade verksamheten. Det gällerhärvid bl. a. en utveckling av branschanalyserna och konjunkturprognoserna, decentrala och övergripande långtidsutredningama och den regionälpolitiska utvecklingsplaneringen. Samarbetsutrednmgen framhåUer att erfarenheternavisar att informationsunderlaget för den pågående utbyggnaden av planeringenär otUlräckligt. Utredningen föreslär att ett system utvecklas som möjliggör 7 1972.1 saml. snabbinformation om företagens lägesbedömningar och framtidsplaner tUl offentUgaorgan samt om de offentiiga organens verksamhet och planer tiU företagen. anfört bestyrks av flertalet av de remissinstanser som yttrat sigöver utredningens betänkande. Jag delar utredningens mening om behovet avbättre informationsunderlag inle minst när det gäller regionala dala ochunderlag för samarbele på lokal och regional nivå. Den nuvarande bristen påuppgifter om företagens planering och förväntningar på medellång sikt försvårareffektiva samhälleliga insatser. Flera händelser har enligtmin mening ytterligare understrukit detla förhållande. Jag viU i detta sammanhang betona att syftet medett utbyggt samhälleligt informations- och planeringssystem inle är att skapaen centraliserad detaljplanering av näringslivets eller de individuellaföretagens utveckling. Syftet måste tvärtom vara att skapa ettmformalionsunderlag som gör det möjligt för beslutsfattare inom förelag,kommuner, län och cenlrala organ att aktivera samarbetet mellan företag ochsamhälle och att fatta mer välgrundade beslut än f. n. Därigenom börförulsällningarna för elt bibehållande av nuvarande decentraliseradeekonomiska system förbättras. Mot denna bakgrund finner jag, i likhet med så gottsom samtliga remissinstanser, att samarbetsutredningens förslag om elt nyllinformationssystem utgör en lämplig grund för ett ytterligare utvecklat ochsystematiserat samarbete meUan företag och samhälle. Jag förordar därför, somnärmare utvecklas senare, atl informationssystemet blir föremål för en särskUdförsöksverksamhet. Etl inslag i samhällsutvecklingen som på många hållväckt betänkligheter är koncentrationen av ekonomiska resurser tUl eltbegränsat antal storföretag eller företagsgrupper med gemensamma ägarintressen.Det dominerande inflytandet över dessa ekonomiska enheter utövas ofta genomförvaltningsbolag och stiftelser. Den centralisering, i en del fall tUlutlandet, av vissa beslutsfunktioner som detta innebär kan försvåra samarbeteoch planering på lokal nivå. Även från allmän samhällsekonomisk ochekonomisk-demokratisk synpunkt kan denna koncentration medföra speciellasvårigheter. Den roU som dessa företagsgrapper sålunda spelar gör detangeläget att finna nya vägar för elt ökat och effektiviserat samarbete mellanföretag och samhäUe. Det nuvarande samarbetet mellan samhälle ochförelag på cenlral nivå sker på företagssidan främst genom olikaföretagsorganisationer. I syfte att pröva nya direkta vägar för samhälletsinformation och samarbete med enskUda förelag och vissa större stiftelser varsverksamhet har riksbetydelse föreslår samarbetsutredningen försöksverksamhetmed offentiig styrelserepresentation i ett antal bolag och en permanent sådanordning för vissa stiftelser. Remissinstansernas synpunkter är splittrade i dennafråga. Utredningens förslag om begränsad försöksverksamhet medstyrelserepresentation för det aUmänna i aktiebolag tiUstyrks sålunda iprincip av postverket, bankinspektionen och medanstatskontoret, och kommerskollegium anser atl del behövsnärmare analys och precisering av styrelserepresentationens belydelse. Sveahovrätt och hovrätten över och redovisar vissajuri-disk-tekniska invändningar mot förslaget. Av de länsstyrelser som yttratsig i frågan är övervägande delen positiva, endast i Göteborgsoch län avstyrker förslaget. Förslaget tillstyrks även avlandstingsförbundet, landstingen i Östergötiands och ,liksom av LO och TCO. KF har i princip inga invändningar mot att enförsöksverksamhet kommer tUl stånd. Förelagens organisationer liksom LRF och deenskilda företag som yttrat sig i frågan avstyrker genomgående förslaget ochinstämmer i den reservation som avgetts av en av utredningens ledamöter. ÄvenSACO avstyrker en försöksverksamhet med offentliga styrelserepresentanter. Sammanfattningsvis kan dock konstateras att detfinns en betydande opinion för utredningens förslag. Även jag anser det varaangeläget att pröva nya former för direkt samarbete inom ledande beslutsorganmeUan vissa företag, förelagsgrupper och allmännyttiga stiftelser å ena sidanoch samhället å den andra. Som jag närmare koinmer att utveckla förordarjag därför att en begränsad försöksverksamhet med offentiiga styrelseledamöterkommer till stånd. Jaghar hittUls i huvudsak behandlat samhäUets och medborgarnas informalion om ochinflytande på den ekonomiska ulvecklingen i stort. En viktig närbesläktad frågagäller löntagarnas inflytande i företagen. I direktiven lUlsamarbetsutredningen framhölls alt utredningen inle skulle ta upp problem somhade direkt anknytning till frågan om en vidgad och fördjupadföretagsdemokrati då dessa fömtsågs komma all behandlas i arman ordning. I betänkandetpåpekas dock att bl. a. elt informationssystem av det slag utredningen föreslårbör kunna utgöra en värdefull gmndval för en intern diskussion mellanrepresentanter för ledningen och de anslällda rörande företagets utveckUngsbetingelseroch framtidsplaner. Som jag kommer att närmare utveckla anser jag detväsentiigt att systemet utformas så att dessa möjligheter blir fullttUlvaratagna. Frågan om de anställdas inflytande i företagen dvs.företagsdemokratin har länge diskuterats i vårt land. En allmän uppfattninghar därvid varit att det i första hand bör ankomma på arbetsmarknadens parteratt ta stäUning till och genom friviUiga överenskommelser söka finna lösningarpå de problem som uppkommer i detta sammanhang. Detär också i linje med detta synsätt som bl. a. inrättandet av företagsnämndernaoch utvecklingen av deras verksamhel skett i vårt land. hardebatten rörande företagsdemokratins problem breddats och fördjupats. Samtidigthar en vidgad försöksverksamhet med olika och i viss mån nya former av vidgadföretagsdemokrati inletts. I mer systematisk form kom en sådan verksamhettidigast till stånd inom den statliga företagsgruppen. Redan i slutet av år 1968tUlkallades sålunda en särskUd delegation för frågor rörande försöksverksamhetmed fördjupad företagsdemokrati i de statliga aktiebolagen. senareinleddes en motsvarande aktivitet inom den cenlrala offentUga förvaltningengenom delegationen för förvaltningsdemokrati. Parallellt med detta har enlikartad verksamhet utvecklats inom vissa enskUda och kooperativa företagliksom inom delar av den kommunala sektorn. Vid gavsföretagsdemokratifrågorna etl betydande utrymme. Kongressen antog etthandlingsprogram för demokrati i företagen vari bl. a. krävs att löntagarnasfackliga organisationer i företagen skall få rätt att tiUsätta en minoritet avledamöterna i aktiebolagens och de ekonomiska föreningamas styrelser. TCO harframfört liknande krav. Jag finner den ökade uppmärksamheten och praktiskaförsöksverksamheten kring företagsdemokratins problem glädjande. Det är härfråga om en väsentlig rättvisefråga som måste finna sin lösning. Menföretagsdemokratin utgör också ett naturUgt och oundgängligt inslag inäringspolitiken. En smidig anpassning tiU ändrade förhåUanden och enfortlöpande effektivisering av produktionen förutsätter enligt min mening attde anstäUda i ökad utsträckning kan engageras i företagens problem. Dettamåste ske genom att löntagama ges ett ökat inflytande över men också störreansvar för fattandet och genomförandet av de beslut genom vilka företagetsutveckling formas. Jag delar uppfattningen att frågoma rörande dennärmare utformningen av arbetstagamas inflytande i företagen bör lösas avarbets-marknadsparterna själva. Den hittiUsvarande utvecklingen har emeUertidvisat att här föreligger bl. a. vissa juridiska hinder som begränsar parternasmöjligheter att genom egna överenskommelser driva fram en verksamhet avönskvärd bredd och djup. I sådana faU och där frågorna är av stor allmänbetydelse anser jag att samhäUet har en skyldighet alt medverka tUl en lösninggenom att undanröja legala eUer institutionella hinder för en utveckling mot envidgad förelagsdemokrati. I detta syfte har också oUka åtgärder vidtagitsunder senare år. Frågan om ny arbetarskyddslag är således under utredning. Denav begärda översynen av arbetsfredslagstiftningen pågår. Sedan detvisat sig inte möjligt att avtalsvägen nå fram tUl en överenskommel- sehar vidare LO och TCO hemställt tUl Kungl. Maj:t om lagslagad rätt tUlstyrelserepresentation för de anställda. Frågan har därefter behandlats i eninom industridepartementet utarbetad promemoria med förslag till lag om sådanrepresentation. I promemorian framhålls att styrelserepresentationför de anställda löser endasl en del av de företagsdemokratiska problemen. Somelt element i etl utvecklat och mångförgrenat system för de anställdas inflytandeöver olika beslutsnivåer i företaget fyller emellertidstyrelse-representationen en väsentiig funktion. Jag fiimer atl utredningensförslag berör en angelägen fråga och att en försöksverksamhet bör komma tiUstånd även på detta område. Mot bakgrund av det anförda kommer jag i detföljande atl ta upp frågoma om ett nytt informationssystem, offentiigstyrelserepresentation i ett antal bolag och stiftelser samtstyrelserepresentation för de anställda. förslag om offentligarevisorer kommer att ytterligare beredas inom berörda departement. I dettasammanhang kommer även frågan om löntagarrevisorer att behandlas. Förslaget omföretagens offentiiga redovisning, som utarbetades av samarbetsutredningen isamarbete med fondbörsutredningen, torde få anmälas i samband med atlställning tas lill förslaget om en ny aktiebolagslag (SOU 1971: 15). Dennafråga bereds inom . Även skrivelse 1970: 374om ökat inflytande i förelagen för samhället och de anställda torde få prövasi samband med arbetet på en ny aktiebolagslag. Grunden för elt effeklivt samarbele mellan företagoch samhälle är en tillförlitiig information rörande förelagens resp.samhällets verksamhet och avsikter. anser sig emeUertidkunna konstatera att det nuvarande informationsutbytet mellan förelag ochsamhälle är behäftat med vissa brister. Informationen rörande förelagensverksamhet är sålunda f. n. i huvudsak anpassad tiU den generella ekonomiskapolitikens behov. Vidare är informationen i regel tillbakablickande ellerutformad med etl kort tidsperspektiv. Även informationen till företagen rörandeden offentliga sektoms planering har brister liksom informationen meUan denoffentiiga sektorns olUca delar. Mot denna bakgrund föreslår utredningen att ellsystem utvecklas som möjliggör snabb information om företagens lägesbedömningaroch framlidsplaner till offentUga organ samt om de offentiiga organensverksamhet och planer till företagen. Informationssystemet avses i första hand tjänalokala och regionala syften, dvs. kommunernas, länsorganens och företagensplanering och samarbete.I andra hand kan den centrala ekonomiska politiken genom informationssystemetfå ett bättre faktaunderlag. Vad utredningen anfört om bristerna i det nuvarandeinformationsutbytet mellan företag och samhälle har bestyrkts avremissbehandlingen. Från många håll framhåUs att befintlig statistik tUlstörre delen avser förfluten tid och att tidsavståndet mellan insamling ochpublicering är stort. Planeringsunderlaget är sålunda mycketbristfälligt. I denna riklnmg uttalar sig bl. a. SJ, bosladsstyrelsen, lantbruksstyrelsen,alla länsstyrelserna, ,arbetstagarorganisationerna, SAF, och industriförbundet.Remissinstansema anser allmänt atl ett genomförande av utrednmgens förslag ihög grad skulle förbättra underlaget för regional och planering.