prop · FV0338 · 1972-12-31 00:00:00 — Erfarenheterna har visat att det nuvarande totalförbudet är såkonstruerat, att det är mycket svårt att kontrollera att förbudet efterlevs. 1protokollet från förhandlingarna infördes på svensk begäran en anteckning attdet var deltagarnas enhälliga uppfattning, att även om slopandet avtotalförbudet för nybyggda fartyg med en bruttodräktighet av minst 20 000 tonvid första påseendet kan te sig som ett steg bakåt i strävandena att nåtotalförbud mot uttömning av olja i havet slopandet av föreskriften, sommedger vissa kryphål, i verkligheten innebär en skärpning av konventionen ochen ytterligare begränsning av oljeutsläppen från dessa större fartyg. Formulärettill oljedagboken ändras så, att all oljehantering ombord skall bokföras. Ikonventionen har artiklarna I, III, IV, V, VII, IX ochX fått ny lydelse. Bilagan med de förbjudna zonernahar utgått, och bilagan om oljedagboken har fått ny lydelse. I dessa delartorde konventionen i dess lydelse enligt ändringar få fogas som bilaga1 tUl statsrådsprotokollet i detta ärende. Jagredovisar i det följande mera i detalj konventionsändringarna och debedömningar som legat tilf grund för dem vid behandlingen inom IMCO. Iartikel I ändras några definitioner och införs ytterligare definitioner. Ändringenav definitionen av tunn dieselolja föranleds av att det i marknaden ejtillhandahålls någon särskild marin olja av detta slag. Definitionen avuttrycket "närmaste land" överflyttas oförändrad i sak från dennuvarande bilagan med de förbjudna zonerna (bUaga A). Enligt den nya lydelsenav artikel I är vidare varje blandning som innehåller olja att anse somoljehaltig blandning. Prop.1972: 38 13 definierarsom oljehaltig blandning endast blandning med oljekoncentration av minst entiotusendel. Skälet till ändringen är att det inte är blandningensoljekoncentration utan mängden olja totalt sett som avgör i vUken mån utsläppav oljeblandning kan föranleda skador. Med den nuvarande definitionen kan,åtminstone teoretiskt, konventionen helt kringgås genom att den olja som ettfartyg önskar frigöra sig från späds med så mycket havsvatten attoljekoncentrationen blir tillräckligt låg. Genomatt systemet med zoner slopas och begreppet oljehaltig blandning ges en nybetydelse, gäller som huvudregel enhgt artikel III att olja inte får tömmas utfrån fartyg, på vUket konventionen är tillämplig, var än fartyget befinner sigoch hur liten bljekvantiteten än är. Det ansågs emellertid att inte ens de mestmoderna och välutrustade fartygen skulle kunna efterleva ett så utformattotalförbud. Det konstaterades bl.a. att det i marknaden ännu ej finns såeffektiva separatorer, användbara för sjögående fartyg, att de kan skilja avvarje spår av olja i en oljehaltig blandning. Att tvinga fartygen att behållaallt oljeblandat vatten ombord till dess de kan lämna vattnet.imottagningsanläggning i hamn ansågs vara att pålägga sjöfarten en större bördaän som är rimlig och påkallad. Fartygen ansågs vidare böra ha möjlighet enligtkonventionen att exempelvis pumpa oljeförorenat länsvattén, barlastvatten ochtankspolvatten överbord under förutsättning att olja inte släpps ut i sådanmängd att oljeskador kan uppstå. Villkorenför att olja skall få pumpas ut från fartyg utan hinder av huvudregeln om totalförbudär något olika för tankfartyg och för andrå fartyg. Ibåda fallen är en föratsättning att fartyget är under gång vid ut-pumpningen.Härigenom samlas den utpumpade oljan inte i fläckar utan sprids över ett störrevattenområde i så små mängder att den antas ej förorsaka någon skada. Gemensam är vidare enregel som begränsar mängden olja som får tömmas ut under fartygets gång. Dennaregel var svår att uttrycka'på ett-klart beskrivande sätt i konventionstexten.Efter långa diskussioner valdes sättet att knyta begränsningen till bådeuttömningshastigheten-och fartygets hastighet vid. Dettaåterspeglas i definitionen i artikel I av uttrycket "momentanöljeuttömningshästighét"'. Med'mö--mentan öljeuttömningshästighét förståssålunda oljeuttömningshastighe-ten i liter vid vilket tillfälle somhelst, dividerad med fartygets fart i knop vid samma tillfälle. Dennauttömningshastighet får enligt artikel III avsnitten a och b inte överstiga 60liter per sjömil som fartyget tillryggalägger. Inom IMCO anfördes att ettfartyg kan korhma upp till denna kvantitet olja endast omutpumpningshastigheten är den högsta tillåtna. Detta ansågsemellertid vara synnerligen orealistiskt när fråga är om utpumpning av vattenfrån en separerad 1972: 38 14 Den oljemängd separatorn släpper igenom skiftar nämligen ständigt.Endast imder särskilda förhållanden bedömdes därför den tUlåtna kvantitetenuttömd olja kunna uppgå tUl i närheten av per sjömU. Bestämmelsenom en maximikvantitet av uttömd olja per sjö-mU som fartygettillryggalägger är underbyggd av en rad omfattande prov. Enligt proven slås denoljestrimma som uppkommer vid sådan utpumpning sönder och sprids så snabbt attoljan ej kan upptäckas med blotta ögat vare sigfrån fartyg eller från flygplan. Utövernämnda förutsättningar ansågs ytterligare viUkor nödvändiga för attoljeuttömning skall få ske. För torrlastfartyg gäller sålunda attkoncentrationen av olja i blandning som töms ut aldrig får överstiga 100 delarav en mUjon delar blandning och att uttömningen skall ske så långt från landsom det är praktiskt möjligt. I stället för dessa båda villkor gäller förtankfartygens del att den sammanlagda mängd olja som töms ut under enbarlastresa inte får överstiga 1/15 000 av fartygets totala lastkapacitet ochatt ingen uttömning får ske på kortare avstånd än från närmaste land. Förutsättningenför att uttömning av olja skall få ske från fartyg är att samtliga vUlkor förtorrlastfartyg resp. för tankfartyg är uppfyllda. Någonmotsvarighet tUl den nuvarande undantagsregeln för torrlastfartyg på väg tillhamn utan passande mottagningsanordningar finns inte i den nya texten. Tillartikel III har vidare fogats ett nytt moment c. Detta upptar ytterhgare tvåundantag för tankfartyg från det allmänna förbudet att tömma ut olja ocholjehaltig blandning. Det första av dessa undantag gäller vattenbarlast itankfartyg. Om barlasten förs i lasttank som har innehållit olja,blir barlastvattnet oljeförorenat. Därmed gäller de förut angivna reglerna föruttömning. Men har tanken rengjorts efter det att den senaste oljelastenlossades, ansåg man inom IMCO att uttömning bör tillåtas även om rengöringeninte har varit så effektiv att intet spår av olja finns i det utpumpadevattnet. Regeln har utformats så, att vattenbarlast får tömmas ut från lasttankunder förutsättning att tanken har blivit så rengjord att vattnet inte skullelämna något synbart spår på vattenytan om det en klar dag hade tömts från ettstillaliggande tankfartyg i lugnt vatten. Detandra undantaget i moment c avser uttömning av olja eller oljehaltig blandningfrån rännstenar i maskinutrymmen (slagvatten). De förut angivna reglerna förtankfartyg gäller ej i fråga om slagvatten. I stället gäller för slagvattenfrån tankfartyg samma regler som för torrlastfartyg. Iartikel IV har inte gjorts annan ändring än att moment c harupphävts. Momentet tillåter viss uttömning av rester från rening eller klar- 1972: 38 15 göringav brännolja eller smörjolja. Det ansågs inom IMCO att det inte kan vara någonväsentlig olägenhet för fartyg att behålla dessa relativt obetydligakvantiteter rester ombord till dess de kan avlämnas i land. ArtikelV föreskriver f. n. i moment b undantag från uttömningsförbudet i fråga omblandning som inte innehåUer annan olja än smörjolja från fartygsmaskinutrymmen. Undantaget ansågs ej nödvändigt med hänsyn till de undantag sommedges enligt artikel III. Det har därför upphävts. ArtikelVII talar bl. a. om anordning som hindrar brännolja och tung dieselolja attrinna ned i rännsten. I sin ändrade lydelse anger artikeln inte särskilda slagav oljor utan talar om olja allmänt, vilket omfattar även t. ex. smörjolja. Ändringarnai artikel IX är betingade av ändringar av formulären tilloljedagbok enligt bilaga B, som har ersatts av en ny bilaga. I stort innebärändringarna att ett fartyg måste kunna redovisa all olja som tas ombordantingen såsom lossad last eller såsom avlämnad i mottagningsanläggning i landeller såsom uttömd i överensstämmelse med undantagsreglerna i konventionen.Nuvarande lydelse tar mera sikte på förekommande fall av oljeutsläpp i sambandmed tankrengöring, barlastning, m. m. De nya reglerna om oljedagbok kommer attunderlätta kontrollen av efterlevnaden av konventionen. Ändringenav artikel X innebär att underrättelse skall lämnas till vederböranderegering och till IMCO även om vilka åtgärder som en anmälan om överträdelseav konventionen har lett till. Det förutsätts att underrättelse skall lämnasäven om anmälan ej föranlett någon åtgärd. Sjöfartsverketförordar att de beslutade ändringarna i oljeskyddskonventionen ratificeras avSverige. Verket framhåller att det slutliga målet med ett verkligt totalförbudmot oljeutsläpp från fartyg visserligen inte bar nåtts genom ändringarna menatt ändringarna måste ses som ett mycket stort steg framåt. De undantag somalltjämt medges är så utformade, att fartygen utan väsentliga svårigheter börkimna efterleva konventionen. Från oljeskadesynpunkt är ändringarnanaturligtvis ej helt tillfredsställande. Även om utförda prov har visat, attden mängd olja som får uttömmas enhgt den ändrade konventionen bhr så ringa attolja ej ger några synliga spår på vattenytan, ärdärmed inte klarlagt att inte också sådan ringa mängd olja kan ge allvarligaskadeverkningar. Särskilt inom vattenområden med tät trafik av störretankfartyg kan oljeföroreningarna bli betydande, om alla fartygen till fulloutnyttjar medgivna xmdantag från uttömningsförbudet. Det torde emellertid intevara sannolikt att det f. n. är möjligt att komma längre i en revision avkonventionen än som har skett. 1972: 38 16 avde genom konventionsändringen medgivna undantagen från ett totalförbud kanenligt verket komma att aktualiseras när resultatet av vissa vetenskapligaundersökningar i bl. a. IMCO:s regi föreligger. I nuvarande läge finner verketdet mest angelägna vara att få skärpningama avkonventionen i kraft. Deflesta remissinstanserna godtar konventionsändringarna eller lämnar dem ihuvudsak utan erinran. Några remissinstanser anser att ändringarna visserligenär förenade med brister och olägenheter men att de ändå innebär sådanaförbättringar och fördelar att det ej är tillrådligt att underlåta attratificera dem. Flera remissinstanser är missnöjda med ändringarna i artikelIII. Kommerskollegiumdelar den uppfattning som de hörda handelskamrarna framfört, nämligen att detär önskvärt och nödvändigt att olje-skyddskonventionens föreskrifter skärps. Ilikhet med finner kollegiet att ändringarna är ettsteg i rätt riktning. För att konventionen skall bli effektiv fordras, påpekarkollegiet, att den ratificeras av åtminstone de mera betydandesjöfartsnationerna. Detta är nödvändigt även från konkurrenssynpunkt. kan det inte anses rimligt att svensk sjöfartsnäring ensidigtbelastas med ytterligare kostnader utan att man på allt sätt ser till att ävenandra länders fartyg och då i synnerhet de som trafikerar svenska farvattenunderkastas samma bestämmelser. En allmän ratificering av konventionen måstedärför med all makt eftersträvas. Svenska institutetframhåller att den huvudsakliga innebörden av ändringarna är att load ontop-systemet blir möjligt att tillämpa utan att man bryter motoljeskyddskonventionen. Under den långa tid som problemet med oljeutsläppen ivärldshaven har varit aktuellt har någon annan effektiv metod inte framkommit.Det är därför från petroleumbranschens synpunkt av stort värde att systemetäven formellt får tUlämpas på alla platser. När den i under hösten 1968anordnade oljeskyddskonferensen diskuterade hithörande frågor, enades företrädarnaför naturskydd och oljetransportteknik öm att användningen av load ontop-systemet bör utbredas så att det om möjligt blir hundraprocentigtutnyttjat inom öljesjöfarten. Enligt ärändringarna i artikel III otUlfredsställande. De har tillkommit uteslutandemed hänsyn tUl den av världens oljebolag gemensamt utexperimenterade load ontop-metoden för rengöring av större tankfartyg. Det har sagts att utsläppenäven med tUlämpning av denna metod totalt torde komma att uppgå tUl ca enmiljon ton . I fråga-om dessa utsläpp kan man inte heller föreskriva enviss utsläppshastighet per sjömU, eftersom oljan främst kommer momentant ochutsläppet skall hindras genom snabb avstängning av vätskans flöde. Prop.1972: 38 17 idessa sammanhang därför i vattenområden från närmaste kust kunnauppträda från luften synliga oljeutsläpp efterutsläppstillfället fastän utsläppen är tillåtna enligt konventionen. Trotsdessa nackdelar bör konventionsändringarna antas. De innebär ändåbetydande förbättringar jämfört med hittillsvarande förhållande. Föreningenanser dock att bestämmelser om ett förbättrat load on top-system medtrippeltankar och utsläpp under vattenlinjen skall påbjudas såsom alternativtill införande av effektiva separeringsmetoder ombord. En ny sådan metod avsvenskt ursprung och patenterad är så pass intressant från både pris-och effektivitetssynpunkt att dess användbarhet bör undersökas. Denna eUerliknande innovationer kan komplettera load on top-systemet och därmed göraundantagsreglerna i oljeskyddskonventionen onödiga. Den bördärför uppmärksamt följa den tekniska utvecklingen för att vid behov påkallaIMCO:s omedelbara uppmärksamhet sä att nya ändringar kan diskuteras. är det mycket svårt eller omöjligt att utanför ett fartygkontrollera om den utsläppta oljekvantiteten har varit mer eller mindre än 60liter per sjömil. De nya bestämmelserna ger sämre villkor för den repressivaverksamheten. Styrelsen erinrar också om att och i sinhelhet är förbjuden zon enligt nuvarande regler, medan de nya bestämmelsernamedger utsläpp från tankfartyg inom de havsområden som ligger mer än 50 sjömUfrän land. Även om de områden i och där utsläpp får ske ärrelativt begränsade och de kvantiteter som får släppas ut skulle kunna ansesofarliga från miljösynpunkt, hyser styrelsen från övervakningssynpunkt betänklighetermot att det nuvarande förbudet i och upphävs. Med hänsyntill den starka trafik av tankfartyg som kan väntas inom de sålunda förbegränsade oljeutsläpp tillåtna områdena kan antalet sådana utsläpp blibetydande. Från luften, exempelvis från trafikflygplan, är det omöjligt attavgöra om iakttagna oljefläckar härrör från tillåtna eller otillåtna utsläpp.Risk synes därför föreligga att antalet falska larm och därav föranleddaonödiga utryckningar med enheter bhr mycket stort. De småfördelar som för sjöfarten skulle uppnås genom förenämnda tUlåtna utsläpp iÖstersjön och uppväger enligt styrelsens mening inte de stora nackdelarsom ett sådant system skulle innebära för övervakningen mot otill-låtnaoljeutsläpp inom de nämnda havsområdena. Styrelsen föreslår därför att debeslutade konventionsändringarna godkänns för del med det tilläggetatt nu gällande totalförbud mot oljeutsläpp i och ,alternativt , behåUs. Vetenskapsakademienvidhåller sitt krav att det nuvarande förbudet skall behållas, att fartyg meden bruttodräktighet av inte får släppa någon olja i havet,oavsett platsen. De skäl som har an- 2 1972.1 saml. 1972: 38 18 förtsför att detta totalförbud skall tas bort, dvs. att de beslutade ändringarnaskulle göra det särskilda totalförbudet överflödigt, kan ingalundafinna bärande eller övertygande. bör godkänna de beslutade ändringarnamen yrka på att moment c i artikel III skall stå kvar oförändrat. Inte helleroljeskyddsunionen finner att motiveringen för att den nuvarandetotalförbudsklausulen slopas håller streck. Motiveringen är dessutom förebragti efterhand. Det är mycket beklagligt att man av skäl, som inte närmare harangetts, har eliminerat denna bestämmelse som i det långa loppet skulle getotalförbudet generell giltighet. Att av denna anledning vägra ratificering avändringarna finner unionen emellertid knappast tillrådligt. Unionen anser detdock ytterst angeläget att initiativ tas från svensk sida i sjrfteatt med de nya bestämmelserna förena en föreskrift av samma innebörd som detnuvarande totalförbudet, vUket formellt sett låter sig göra utan svårighet.Eftersom det erfarenhetsmässigt kommer att dröja , innan föreskrivetantal ratifikationer registrerats, synes det inte uteslutet att en ny sådanförbudsklausul kan hinna etableras och träda i kraft med de antagnaändringarna. Enligt föreningen bör den kritik som från svensk sidatidigare riktats mot att det nuvarande totalförbudet har tagits bort hållasaktuell. Vatten värnet knyter till sin tillstyrkan av ändringarna detönskemålet att det från svensk sida ihärdigt och hårt betonas hur otiUräcklig konventionenär och att den har karaktär av försöksinitiativ och första grund. Detta bör skei form av en konstruktiv kritik, varvid de mest angelägna rimliga kompletteringsfordringarnaanges. Också beklagar att det nuvarande totalförbudet hargallrats ut ur konventionen. Länsstyrelseni anför att vissa svagheter alltjämt synes kvarstå efterkonventionsändringarna. I livligt trafikerade vatten såsom och havetutanför kan ett enligt ändringarna tillåtet utsläppsamtidigt från flera fartyg av barlastvatten, tankspolvatten och länsvattenmedföra risk för skador utmed länets kuster. Länsstyrelseni upplyser att enligt hamnstyrelsens i meningändringarna i artikel III innebär sådana uppmjukningar i nu gällandebestämmelser, att det bör allvarligt prövas huruvida bör ratificeraändringarna. För egen del anför att de i artikell 111 a och bangivna förutsättningarna för att oljeutsläpp får ske tUlsammantagna är mycketsvåra att kontrollera. avstyrker därför att artikel III ändraspå föreslaget sätt. motsätter sig att uttömning av oljehaltigt barlastvatten baraskall få ske minst 50 sjömU från land. Med hänsyn till de ringa kvantiteternaär detta avstånd alltför stort. Gränsen bör sättas vid . Vidare vändersig förenuigen mot bestämmelsen om att under en barlastresa uttömd oljemängdinte får överstiga 1/15 000 av fartygets lastkapacitet. Bestämmelsen kan kommaatt gälla tankfartyg Prop.1972: 38 19 somgör mycket långa resor. Utan risk bör gränsen kunna sättas något högre,förslagsvis vid 1/10 000. fogar till sin tillstyrkan av ändringarna enreservation avseende det mindre tonnaget. Föreningen framhåller att man haravsett att låta rätten att tomma ut oljehaltigt slagvatten från mindre fartygstå kvar, eftersom reglerna som undantar mindre fartyg från konventionenstillämpning behålls. Motivet har uppenbarligen varit att just dessa fartygsaknar de anordningar som krävs för uppsamling av olja resp. separering avslagvatten. Härtill kommer att kvantiteten utsläppt olja kan antas blitämligen obetydlig vid länsning av sådana fartyg. Emellertid måste man räknamed att skador kan uppstå även vid dylika utsläpp från mindre fartyg. Det kandärför ej uteslutas att denna eftergift för det mindre tonnaget kan komma att ipraktiken resultera i oljeskador. Länsstyrelseni finner att skärpningarna i föreskrifterna omoljedagbok i artikel IX är ett nödvändigt tillskott tillkontrollåtgärderna. anser att kontrollen av efterlevnadenav de beslutade bestämmelserna inte enbart kan baseras på vad som kan utläsasur oljedagböckerna utan även fortsättningsvis måste kompletteras med aktivövervakning till sjöss. Överbefälhavaren,som tillstyrker ändringarna, framhåller att dessa inte synes innebära skärptakrav på åtgärder av krigsmakten. I princip biträder han ett påpekande av chefenför marinen om angelägenheten av att ytterligare tekniska åtgärder vidtas ifråga om marinens fartyg och baser. Resolutionenom nationell tillämpning av ändringar Vidförsamlingsmötet antog IMCO resolution A. 236 (VII) om nationelltillämpning av ändringar i konventionen. IMCO anförde att någramedlemsstater redan hade vidtagit lagstiftningsåtgärder för att tiUämpa 1969års ändringar även innan de har trätt i kraft. Genom resolutionen uppmanasmedlemsstaterna att biträda uppfattningen att konventionsregler äråtminstone likvärdiga med gällande konventionsregler. Medlemsstaterna uppmanasatt i fråga om fartyg som är registrerade i det egna landet sätta i kraft 1969års ändringar genom nationella regler redan innan ändringarna har trätt i kraftinternationellt. Medlemsstatema bör godta utländska fartygs oljedagböcker,rapporter och andra dokument som har upprättats enligt bestämmelser.Medlemsstaterna uppmanas också att främja utveckling och användning av sådanametoder för att ta hand om rester från rengöring av brännolja eller smörjoljasom gör det möjligt att undvika att resterna töms i vattnet. Alla dessaåtgärder bör medlemsstaterna vidta . Sjöfartsverketföreslår att ändringar godkänns och 1972: 38 20 attmotsvarande ändringar lag sätts i kraft så snart riksdagsbehandlingenhar avslutats. Deflesta remissinstanserna tillstyrker förslag eller lämnar detutan erinran. anser det dock tveksamt om andrabestämmelser än de som gäller oljedagboken är av sådan betydelse att de börtillämpas innan de har fått tUlräcklig internationell anslutning. I sådant fallhar olika stater åtminstone under en övergångstid t. ex. olika definitioner påolja. Syftet med uppmaningen att snart tUlämpa konventionsändringarnationellt är enligt olje skyddsunionen bl. a. att åstadkomma att 1962 årstotalförbud mot oljeutsläpp från fartyg om minst 20 000 registerton faktisktupphävs. Upphävandet av det förbudet är ett omotiverat och beklagligt stegtUl-baka. totalförbud bör därför återinföras tillsammans med 1969 årsändringar, innan dessa träder i kraft. ändringar i konventionen samt resolutioner om nationell tillämpningav ändringarna Genom1971 års ändringar har delar av de ändrade artiklarna I och III fåttny lydelse. Till konventionen fogas en ny artikel VI a ochen ny bUaga. I dessa delar torde konventionen i dess lydelse enligt 1971 årsändringar få fogas som bilaga 2 till statsrådsprotokollet i detta ärende. Ändringarnai artiklarna I och III är föranledda av särskilda hänsyn till StoraBarriärrevet, som ligger utanför . Revet består avsammanhängande grund och levande korallrev till en längd av omkring 2 000 km.Avståndet till Austrahen är . Området med revet anses varaav mycket stort internationellt intresse, bl. a. från vetenskaplig synpunkt. Enligt1969 års lydelse av artikel III i oljeskyddskonventionen får olja elleroljehaltig blandning släppas ut från fartyg endast under noga preciseradeföratsättningar. För tankfartyg är en av förutsättningarna att fartygetbefinner sig mer än från närmaste land. I fråga om torrlastfartyg ärmotsvarande förutsättning att uttömningen sker så långt från land som det ärpraktiskt möjligt. räknas inte som land. Det ligger ocksåmer än från . 1 vissa fall skulle det alltså vara tUlåtetatt släppa ut olja, visserligen i begränsad mängd, från fartyg över eUer inärheten av revet. Även begränsade utsläpp kan leda till svåra skador pårevet. Medhänsyn till dessa omständigheter beslöt genomresolution A. 232 (VII), att vid tillämpningen avkonventionen skall betraktas som land. Det resultatet uppnåddes genom ändringav artiklarna I och III. Enligt lydelse av artikel 1 betyder"närmaste land" i uttrycket "från närmaste 1972: 38 21 land"den baslinje från vilket territorialhavet räknas. Enligt ändringen räknasavståndet från närmaste land utanför från en bruten linjesom är bestämd av punkter som anges med längd- och breddgrader och befinner sigutanför revet. Artikel III lydelse föreskriver, som jag nämnde, attutsläpp från torrlastfartyg skall ske så långt från land som det är praktisktmöjligt. Enligt ändringen skall utsläppet ske så långt "från närmasteland" som det är praktiskt möjligt. Därmed skyddas revet även för utsläppfrån torrlastfartyg. 1sin resolution om konventionsändringen uppmanar IMCO medlemsstaterna attgodkänna ändringen efter det att ändringar harträtt i kraft internationellt. Vidare rekommenderar IMCO de medlemsstater somnationellt tillämpar ändringar att också tillämpa reglerna om skydd avStora Barriärrevet. ArtikelVI a och den nya bilagan rör storleken av lasttankar itankfartyg m. m.