prop · FV03104 · 1972-12-31 00:00:00 — läkarförbundframhåller att mycket starka skäl talar för att de nuvarande urvalskriteriernaför läkarkalegori, nämligen medicinskt och administrativt ansvar bör behållas.Förbundet hävdar, att en mellanläkarkategori med permanent medicinsktledningsansvar bör finnas kvar och hänvisar till motiven för införande av ensådan tjänstekategori. Någon möjlighet att planera en rationell organisalionföreligger nämligen inle - annat än på kort sikt -om man inte vet hur mångasjälvständigt verksamma läkare som skall fungera i organisationen. Förbundetanser, alt i den mån mellanläkarkategorin skall få ett medicinsktledningsansvar det måste krävas att tjänsleinnehvaren får detta fullt ut utaninskränkningar. anser att den föreslagna nya mellankategorininnebär elt steg tillbaka till förhållandena innan tjänsterna för biträdandeöverläkare blev permanenta tjänster med självständigt medicinskt ansvar.Förslaget synes medföra betydande praktiska problem bl. a. när enavdelningsläkare med personligt förordnande är ledig. Sällskapet biträdervisserligen förslaget all införa kategorin avdelningsläkare men hävdar att detalltjämt finns behov av de tidigare biträdande överläkartjänsterna. Direktionenför akademiska sjukhuset i anser atl socialslyrelsen i sin strävan att tiUgodoseönskemålet om så få tjänstekategorier som möjUgt i viss mån eftersatt kravet påatl varje tjänstekategori skall innefatta läkare på samma nivå i fråga ommedicinskt ledningsansvar och behörighet. Avdelningsläkarkalegorin omfattarsåledes läkare både med och utan medicinskt ledningsansvar. Direktionen förkarolinska sfukhuset framhåller all en tjänsteslmktur med endast en kategoriläkare med självständigt medicinskt ansvar inte torde vara praktiskt möjlig förundervisningssjukhusens del. Akademiska sfukhuset i och länslandstings förvaltningsutskott anser att underläkarkalegorin bör delas upp påläkare under allmäntjänstgöring och läkare under fortsalt vidareutbildning medhänsyn till dessa läkares olika användbarhet, olika behov av handledning samt förmodUgenolika lön. förslag i fråga om tillsättning ochkonstruktion av läkartjänster för allmäntjänstgöring och för fortsaltvidareutbildning godtas av det stora flertalet remissinstanser. och flertalet sfukvårdshuvudmänanser konstruktionen av tjänsterna ändamålsenlig inte minst med tanke på denavvägning som måste ske mellan .sjukvårdens skarpt formulerade krav päkontinuitet och önskemålet om cirkulation på tjänstema med hänsyn tillutbildningsbehovet. Som särskilt posilivi framhålls att socialslyrelsen i densträngt schematiserade utbildningsgången sökt tillämpa den friaarbetsmarknadens principer såväl med avseende på läkarnas räll atl fritt sökautbildningstjänster som arbetsgivarens rätt att fritt välja bland flerasökande. kräver dock alt tjänsterna för aUmäntjänstgöringfördelas centralt efter enhetliga fördelningsprinciper. Ifall flera söker samma förordnande bör tillsättning skeefter lottning. Förtur lill visst förordnande bör kunna erhållas om synnerligasociala skäl föreUgger. Medicinska fakulteterna vid och Linköpingshögskola anser att frägan om tillsättning och meritvärdering för allmäntiänstgöringbör utredas ytterligare. En slor majoritet av remissinstanserna tillslyrkerförslaget alt blockförordnanden så långt som möjligt bör liilämpas vid allmäntjänslgöringoch fortsalt vidareutbildning. Ett par huvudmän redovisar positiva erfarenheterav sådana förordnanden, men elt par andra påpekar atl förordnandena också kanmedföra organisatoriska svårigheter och ökade kostnader. förslag i fråga om förordnandetider harav de flesta remissinstanser lämnats utan erinran. Några remissinstanser gördock invändningar i fråga om förordnandeliderna för fortsatt vidareutbildning.Svenska läkaresällskapet anser sålunda att förordnanden för forlsallvidareutbildning måste meddelas för betydligt längre lid än som motsvararminimikraven, för att en icke önskvärd stelhet i systemet skaU kunna undvikas. Lunds universitets medicinska fakultet framhåller att förslagellill förordnandetider för de två typerna av underläkare under ulbildning och förslagelatt fortsalt vidareutbildning i allmänhet endast skall avse en specialitet (medundanlag endast av typen allmänkimrgi plus en kirurgisk grenspecialitet) ur utbildningssynpunklmedför synnerligen svåra konsekvenser vad beträffar möjlighet att bygga på deav Kungl. Maj:t fastställda fordringarna för specialitet. Förslagel innebärnämligen all dessa minimi-fordringar ocksä blir maximifordringar, en vidinternationell jämförelse absurd bestämmelse. Ur fakultetens synpunkt medför deav ulredningen föreslagna restriktionerna vad beträffar utbildningsgångar attläkarutbildningen låses fast i ramar som snabbt kan föråldras. Förslagelinnebär i praktiken förbud för enskilda läkare att under sin utbildning prövaandra lämpliga utbildning.sgängar. Ändå är dagens differentierade medicinresultatet av alt enskilda unga läkare satsat pä områden som anestesi,bakteriologi etc. förklarar, att det bör slå öppet förläkare likaväl som för andra att skola om sig och byta karriär utan särskilt lillslåndifall det finns tjänster öppna för ansökan. 1 fråga om tillsättningen av tjänster för läkare medfullgjord vidareutbildning framhåller elt par remissinstanser atttillsättningen av överiäkar- och avdelningsläkartjänster bör kunna förenklas ytteriigare.Hovrätten över och ifrågasätter om del inle går alt finna ettlämpligare tillsättningsförfarande än det föreslagna beträffande överläkartjänslerna. De flesta remissinstanserna läninar förslaget ominrättande av särskilda regionala förslagsnämnder ulan erinran. Hovrätten över Skäneoch ifrågasätter dock om särskilda nämnder skall inrättas för en säbegränsad uppgift som den föreslagna. läns landstings förvaUningsutskott ochVästerbottens läns landstings förvaltningsutskott ifrågasätter om inte ett helt fritt tiUsältningsförfarande kan införas. läns landstings förvaltningsutskott anser atttillsättningsärendena kommer atl fördröjas om utredningens förslag omsärskilda förslagsnämnder genomförs och föreslår därför att fårsuccessivt kompetensförklara läkare lill olika tjänstetyper. Sjukvårdsstyrelsenkan sedan själv utse innehavare tUl tjänster, varvid valet sker bland samtligasökande som är kompetenta att inneha aktuell befattning. En sådan ordningtillgodoser såväl huvudmännens önskemål om valfrihet som patienternas krav påatt berörda läkare är kompetenta ur medicinsk synpunkt. kan inte biträda förslaget i frågaom tUlsältning av överläkartjänsterna framför allt därför att behovet avspeciella sakkunniga, som garanterar en för hela riket likvärdig bedömning,inte tillgodosetts. Liknande synpunkter förs ocksä fram av /ca läkaresällskapet. ochflertalet huvudmän anser att sakkunnigförfarandet för avdelningsläkarljänsternabör ses över. framhåller atl sakkunnig skall hörasi alla fall där berörd specialitet eller berört vårdområde, t. ex. den öppnaprimärvården, inte är representerad i förslagsnämnden. och anser, atlklinikchef alltid skall få tillfälle att yttra sig vid tjänstelillsällninginom hans specialitet inom sjukvårdsområdet. De förordar också atl förslagen lillöverläkar- och avdelningsläkarljänster graderas. framhåller alt läkartjänsterna inte bör knytas tillsjukvårdsområdet eftersom del skulle medföra alt en tillfredsställandeanställningstrygghet inte uppnås. Flertalet remissinstanser tUlstyrker socialstyrelsensförslag om begränsning av huvudmannens valrätt till de fyra på förslagupptagna sökandena till överläkar- och avdelningsläkartjänst eller lämnarförslaget utan erinran. Svenska kommunförbundetoch nästan alla sfukvårdshuvudmän anser emellertid att huvudmännen vid utnämningeninte bör vara bundna till de fyra som förts upp på förslag utan alt huvudmänneni princip skall kunna välja frilt bland samtliga behöriga sökande och att dennavalrätt under aUa förhåUanden bör gälla för överläkare och avdelningsläkareoberoende av om del är fråga om öppen eller sluten vård. i ifrågasätter om inle förenhetlighetens skull talan mot de regionala förslagsnämndernas beslut skallföras i den ordning som gäller för förvallningsbesvär även när det gälleravdelningsläkartjänster. 4.2.2 Den decentraliserade öppna vården De flesta av remissinstanserna är positiva tillhuvudlinjerna i utredningsmannens förslag. Förslagen anses främja en nödvändigutbyggnad av den öppna vården och slörre likställdhet och samordning mellandenna vårdform och den slutna sjukhusvården. Denna uppfattning förs fram främstav . och sfukvårdshuvudmännen.Läkarnas organisationer är däremot kritiska framför aUt tiU förslagen omtjänsteorganisation inom den öppna vården. Socialstyrelsenpekar på den slutna vårdens dominerande slällning i förhällande till den öppnavården. Utvecklingen har lett till en inte önskvärd belastning på densjukhusanknutna vården. Härtill har bidragit medicinskt-lekniska framsteg,ökade möjligheter för vidareutbildning och ökad efterfrågan på specialistvård.Den slutna vården har byggts ul kraftigt medan utbyggnaden av den öppna värdenfram till senare tid varit mer begränsad. Styrelsen erinrar om atl dessprincipprogram förden öppna vården syftar lill atl bryta denna utveckling.Styrelsen anser alt utredningsmannens förslag är av stor betydelse för denöppna vårdens framtida organisation. Förslagen utgår från synpunkterna istyrelsens principprogram för öppen vård. Enligt styrelsens mening harutredningsmannen med logisk skärpa och stor följsamhet utvecklat dessaprinciper och lagt fram förslag som syftar lill alt vidga möjligheterna för enökad integration av öppen och sluten vård och skapa bättre balans mellan debåda vårdformerna. Styrelsen framhåller att det är synnerligen viktigt att idet fortsatta utvecklingsarbetet höja den öppna värdens kvalitet och rationelltla lill vara dess tekniska och personella resurser. Slutmålet bör vara att denöppna vården får en med den slutna vården likvärdig slällning.Utredningsmannens förslag stämmer i huvudsak med syn på hurden öppna vården bör vara organiserad. erinrar om atl förbundet och huvudmännen är positiva tillhuvuddragen i principprogram förden öppna värden. Förbundetoch huvudmännen har dock inle lagit slällning lill de förslag som kan kommafrån pågående utredningar om den öppna vårdens utformning och dimensionering.Delta gäller också formema för den s. k. nivåstruktureringen av sjukvården.Förbundet framhåller all den decentralisering och ulbyggnad av den öppna värdensom blir möjlig genom ökad läkartillgäng kan förverkligas först i den takthuvudmännen finner det sjukvårdsmässigt och ekonomiskt motiverat. Samma uppfattninghar och förvaltningsutskotten i ett stort antallandsting. pekar på att en ökad organisalorisksamordning mellan öppen och sluten vård, bättre balans mellan läkarlill-gångenför de båda vårdformerna och förbättring av allmänläkarnas arbetsförhållandenbör vara till gagn inte minst för socialförsäkringen. anser atl det är en allvarlig brist altutredningsmannen inte övervägt de privatpraktiserande läkarnas nuvarande ochframlida insalser i den öppna vården. Man borde ha undersökt i vilkaavseenden samarbetet mellan den offentliga och privata sektorn skaU kunnaförbättras för alt göra det möjligt att utnyttja tUlgängliga resurser effektivtoch samhällsekonomiskt. Utredningsmannen kan inte ha undgått att observera deneffektivisering av den öppna vården i privat regi som skett t. ex. genomtillkomsten av de s. k. läkarhusen. Enligl mening bör man inle utgå frånalt aU framtida utbyggnad av den öppna vården utanför sjukhus måsle ske isamhällets regi. framhåller vidare alt en reformering av den öppna vårdensorganisation måste ske så all patienterna erbjuds ell fuUgolt omhändertagande tiUså låg kostnad som möjligl saml verka rekryteringsfrämjande bland läkarna. EnliglSACO:s mening leder utredningsmannens förslag inte tUl att dessa syften uppnås.Liknande synpunkter anför . Utredningsmannens förslag att ta bort de nuvarandebestämmelserna i sjukvårdslagstiftningen om provinsialläkare och läkardistrikttillstyrks av remissinstanserna. hälsar medtillfredsställelse alt varie huvudman fär frihet atl inom en allmän ram ilagstiftningen organisera vården på det sätt som bäst svarar mot befolkningensbehov och lokala fömtsättningar. Förbundet anser del värdefullt omläkartjänsterna anknyts till sjukvårdsområdet och inte till visst sjukhus ellerviss vårdinrättning, som utredningsmannen föreslår. Härigenom skulle möjlighelernaatt förflytta läkare till andra Ijänster om organisatoriska skäl föreliggerfrämjas. Förbundet framhåller alt det ser de framlagda förslagen som allmännaramar, inom vilka de olika huvudmännen bör ges möjlighet atl utformaverksamheten utan alltför långtgående ceniral detaljreglering. anser att den öppna vårdens samarbete med sjukhusenbör byggas ul. Delta bör ske genom samarbele och inle genom alt den öppnavården underordnas den slutna vården på sätt utredningsmannen föreslår. anser del olyckligt om öppen vårdutanför sjukhus betraktas som en del av molsvarande sjukhusdisciplins verksamhelmen med annan lokalisering. Öppenvårdsläkarnas verksamhel skiljer sig frånsjukhusläkarnas både i fråga om del medicinska innehållet och arbetsformerna.Skillnaderna är uttryck för värdefulla särarter som bör las till vara,utvecklas och understödjas. En organisatorisk integrering skulle få motsatteffekt. 1 en inskränkt teknisk-medicinsk bemärkelse blir den öppna vårdenskvalitet varken högre eller lägre genom atl underordnas sjukhusen. Sjukhusöverläkarensövervakningsmöjligheler är i praktiken obetydliga. Utredningsmannens förslag om en gemensam tjänstestrukturför sluten och öppen vård godtas i princip av , , och förvaltningsutskotten i deflesta landsting. Flera av dessa remissinstanser har dock annan uppfattning änutredningsmannen i fråga om tjänsternas benämning och innehåll. och avslyrker förslaget. Även i länoch ett par huvudmän intar en kritisk hållning. Utredningsmannens förslag alt huvudmännen skall få tillsättaIjänsl med behörig sökande även om denne inle förls upp på förslag harföranlett delade meningar under remissbehandlingen. Förslaget tillstyrks av ,och förvaltningsutskotten i de flesta landstingen.Förslaget avstyrks av bl. a. och några huvudmän saml läkarnasorganisationer. anser det ur principiell synpunkt olyckligt omordningen för tillsättning av läkartjänster inom den öppna värden skulle avvikafrån del som tillämpas inom den slutna vården. Enligt styrelsens mening finnsdel inle några skäl all medge huvudmännen en valrätt som sträcker sig utöversökande som uppförts på förslag. Samma uppfattning har länslandstings förvaUningsutskott och i . Länsslyrelsenbefarar att den föreslagna tillsältningsordningen skulle göra läkartjänsterna iNorrbotten mindre attraktiva. Möjligheterna atl vinna transport lill tjänst iannat sjukvärds-område skulle minska om huvudmannen vid tillsättning av Ijänslkunde välja sökande utanför förslaget. Utredningsmannens förslag alt sjukvårdsstyrelsen skulle fåutse en läkare med huvudsaklig verksamhel inom den öppna vården utanför sjukhusatl della i styrelsens sammanträden i stället för som en provinsialläkareeller stadsdislriktsläkare har mött invändningar endasl från länslandstings förvaUningsutskott. anser att det inte finnsanledning att på delta sätt dra en gräns mellan öppen och sluten sjukvård. Utredningsmannens förslag all avveckla tiänsteläkarbegreppettillstyrks i princip eller lämnas utan erinran av samtliga remissinstanser. Konsekvensema av utredningsmannens förslag har väckt särskUtintresse såvitt avser tjänsteläkarnas funktioner enligt smitlskyddslagstiftningen.Hans förslag all dessa funktioner skall föras över på särskUdasmittskyddsläkare har lämnats ulan erinran av bl. a. , och förvaltningsutskotten i flertaletlandsting. däremol ifrågasätter om det är nödvändigtmed en särskUd tjänstekategori för smitlskyddsarbelel. En sådan organisalionförefaller överdimensionerad och otymplig. Styrelsen anser att det bör tiUkommaden läkare som har hand om det aktuella fallet att själv göra föreskrivenanmälan m. m. Beredskapen i smUtskyddsfall bör ordnas så att hushåUsföreståndareskaU vara skyldig att anmäla inträffade sjukdomsfall hos närmaste offentligamottagning för aUmän praktik. Åtgärder mot smittspridning bör på det regionalaplanet ledas av länsläkarorganisationen under förutsättning alt denna fårbehövliga resurser. Styrelsen anser alt det behövs en läkare som på kommunalnivå kan medicinskt bedöma och urskilja smittbärare, bedriva uppspårande verksamhelm. Nämnda åliggande måsle betraktas som en tilläggsfunkliontill annan läkartjänst. Dessa läkare bör ulses av sjukvårdshuvudmannen i samrådmed länsläkaren. Beteckningen smittskyddsläkare bör inte tas upp i lagstiftningen.Även läns landstings förvaltningsutskott avstyrker förslaget ochanför i huvudsak liknande synpunkter som socialslyrelsen. läns landstings förvaltningsutskott anser deltveksamt om smitlskyddsarbelel kommer att fungera tillfredsställande om förslagelgenomförs. Del bör enligt utskottet övervägas om inte smittskyddsarbetet ikommuner ulan stadsläkare bör läggas på länsläkarorganisationen. i anser alt allmänläkarnasutbildning inte motsvarar de höga krav som måste ställas pä smiltskyddsläkarna.Dessa krav fylls däremot av läkare vid infektionsklinikerna. Enligllänsstyrelsens mening medför del inga uppenbara ölägenheter om en läkare utses lillsmitlskyddsläkare för hela sjukvårdsområdet. Enligt mening är den föreslagnafördelningen av arbetsuppgifter mellan smiltskyddsläkarna och länsläkarorganisa-lionernainte den bästa. De onigivningshygieniska problemen i primärkommunerna ärmycket skiftande. Vissa har av historiska och andra skäl skötts och bevakats avläkare trots att tekniskt utbildad personal är mer lämpad för uppgiften. Pämänga håll har sådan personal också övertagit den. Enligl statens bakteriologiska laboratorium bör detundvikas alt i etl sammanhang från tjänsteläkarna lyfta av alla åligganden enliglsmittskyddslagstiftningen. Laboratoriet befarar alt den lokala handläggningenav hälsovårdsfrågor kan försämras om dessa överförs på en för flera kommunergemensam smittskyddsläkare. En sädan kan knappast handlägga alla de frågor somnu handläggs av tjänsteläkare. Laboratoriet avslyrker förslaget i denna del.Samma uppfattning har länsläkaren i och . Förslaget att smitlskyddsläkaren skall överta tjänsleläkarensfunktioner i hälsovårdsnämnden har också föranlett invändningar i flerayttranden. anser alt smitlskyddsläkaren inle kanfylla hälsovårdsnämndernas behov av läkarexpertis. Styrelsen erinrar om allhälsovårdsnämnderna numera har elt synnerligen omfattande verksamhetsområdemed bl. a. omgivningshygien och miljövård. Del är därför nödvändigt allnämnderna tillförsäkras expertis som täcker deras samlade behov av medicinsksakkunnigbedömning. bör därför eniigt styrelsens mening fårätt all själv tillkalla läkare vars medicinska sakkunskap den anser sigbehöva. inte själv skaffa lämpliga läkare som experter bör denkunna vända sig till länsläkaren eller sjukvårdsstyrelsen. börha tillgång lill medicinskt sakkunniga som tillsammans kan avge behövligafackmässiga synpunkler vid handläggningen av ärenden inom hälsovårdsnämndernashela verksamhetsområde. I hälsovårdsstadgan bör tas in en beslämmelse om allläkare som utsetts till sakkunnig i hälsovårdsnämnd skall vara skyldig alt på nämndens kallelse della i nämndens sammanträden. Sädanaläkare bör också fä rätl atl delta i nämndens sammanträde när de önskar del.Även läns landstings förvaltningsutskott och Svenska hälsovårds-tfänstemannaförbundetanser det tveksamt om smitlskyddsläkare kan fylla nämndens behov av medicinsksakkunskap. hälsovård delar i principutredningsmannens synpunkter pä läkarnas medverkan i hälsovårdsarbelel.Förbundet framhåller dock alt hälsovårdsnämndernas behov av medicinsk sakkunskapför den allmänhygieniska verksamheten är förhållandevis begränsad. Den kandärför tillgodoses av länsläkarorganisationen när del behövs. Förslaget alt länshälsovårdskonsulenten skall få räll altnärvara vid hälsovårdsnämndens sammanträden tillstyrks eller lämnas ulanerinran under remissbehandlingen. Utredningsmannens förslag till ändring i nykterhetsvårdslagentillstyrks av och socialutredningen. 4.4 Inrättande av läkartjänster Ingen remissinstans motsätter sig fortsalt ceniralreglering i fråga om fördelningen av läkartjänsterna. Flertalet remissinstanserhar dock uttalat sig för en uppmjukning av bestämmelserna på så sätt atlsjukvårdshuvudmännen får ökat inflytande över tilldelningen och tjänsternasplacering i organisationen. 1 flera tillstyrkande remissyttranden bl. a. från . och åtskilliga landsting betonasstarkt all tillståndslvånget för rätt alt inrätta läkartjänster bör avvecklasså snart arbetsmarknadssituationen för läkare förbättras. Dessa remissinstanserser den nuvarande centrala tilldelningen av läkartjänster som enövergångsordning, motiverad av den knappa tillgången på läkare. Även omläkartjänsterna tills vidare fördelas centrall kräver huvudmännen alt få ettdirekt inflytande över utformningen av de allmänna riktlinjerna för tilldelningssystemelså atl detta bringas i överensslämmelse med de egna intentionerna försjukvårdens ulbyggnad. Vidare måste den enskilde huvudmannen efter lilldelningsbeslulsjälv fä beslämma var i sjukvårdsorganisationen tjänst skall placeras.Tilldelningen bör således som utredningsmannen förordar avse sjukvårdsområdet.De anser också all en fastare styrning av läkarlilldelningen lillföretagshälsovården är nödvändig för att motverka negativa återverkningar förandra viktiga vårdsektorer. anser atl den nuvarande ordningenför Ijänsle-tilldelning har medfört att tiänsleanlalel vid den enskildakliniken stämmer myckel dåligt överens med behov av läkararbelskraft ochfaktiskt utfört arbete. Fördelningen på olika slags tjänster är likaså iflertalet fall hell inadekvat. Gällande regler måsle ändras så alt socialslyrelsenendasl fördelar läkarkvolen regionalt och all inrättandet av tiänster för färdigulbildadeläkare läggs hos vederbörande sjukvårdshuvudman. i för fram tanken atltjänstetilldelningen skulle kunna styras med mer generella metoder genom altsocialstyrelsen granskar de planer för organisationen av den öppna vården somsjukvårdsstyrelserna skall upprätta. Inrättande av tjänster som anknyter tUlplanen skulle därvid inte kräva särskUt godkännande. ochde flesta huvudmännen framhåller atl principen att vidareutbildningen och dendärmed sammanhängande läkarlilldelningen skall utgöra ett styrinstrument förden allmänna sjukvårdsplaneringen i sig kan rymma möjligheter till ingrepp isjukvårdshuvudmännens kommunala självbestämmanderätt. Tillämpningen förutsätterdärför ell intimt samråd mellan och sjukvårdshuvudmännen.Huvudmännens medverkan vid fullgörandet av utbildningsprogrammet förutsätter atldetla fortlöpande anpassas efter sjukvärdens förväntade behov och de ekonomiskamöjligheter som kan beräknas finnas för att tillgodose detta. Det är av storvikt att man utan detaljreglering kan få till stånd ett smidigt system förutbytbarhet mellan avdelningsläkar- och underläkartjänsler för att därmed skapamöjlighet till en rätt avvägd fördelning mellan färdigulbildadeläkare och läkare under vidareutbildning. Som huvudansvarig för den totalasjukvårdande verksamheten i landel måste landstingen och de land.slingsfriakommunerna ges möjlighet lill ell reellt medinflytande i fråga om dimensioneringenav all läkarutbildning, inbegripet den utbildning som avses för bl. a.privatpraktiserande verksamhel, rättspsykiatri, skolhälsovård ochföretagshälsovård. anser, att del inte bör varauteslutet atl tanken på en lagfäst skyldighel för sjukvårdshuvudmannen att ökaantalet läkartjänster för utbildningsändamål ånyo aktualiseras om tillgångenpå sådana tjänster inte skulle motsvara förväntningarna. Flera remissinstanser uttrycker oro för alt tillräckligtmed tjänster för aUmäntjänstgöring inte kommer atl finnas.