prop · FV0381 · 1972-12-31 00:00:00 — Enligt 12 § YTF skall tillstånd till linjetrafik, som kan kommaatt konkurrera med annan redan utövad, linjetrafik eller järnvägstrafik iförsta hand ges till den som utövar den redan etablerade trafiken. Jag finnerdock inte att den i 12 § inskrivna förtursrätten får utgöra hinder mot att manlämnar linjetrafiktillstånd även tiU annat företag än det som driverjärnvägstrafik i samma relationer eller att i vissa fall fler än ett företagfår tillstånd att driva linjetrafik med buss på samma sträckning. Jag villerinra om att reglerna i YTF i stor utsträckning är utformade med utgångspunkti en annan trafikstruktur och med hänsyn till andra transportbehov än vad vihar . Detta får inte hindra att man anpassar tillämpningen av YTF efter deändrade trafikpolitiska förutsättningarna. Enligtmin mening är det mot den nu angivna bakgrunden som man måste se vadförtursrätten enligt 12 § YTF innebär. Det råder ingen tvekan om attbestämmelsen fyUer en viktig funktion i fråga om mera lokal trafik, där det kansaknas utrymme för flera, med varandra kon- Prop.1972: 81 99 För den mera långväga trafiken råder delvis andra betingelser. När detgäUer förhållandet meUan den s. k. veckoslutstrafiken och de mera långvägapersontransporterna på järnväg är det i viss utsträckning fråga om konkurrens.Jag har emellertid avsiktligt valt att beteckna den långväga busslinjetrafikensom en kompletterande trafik för att ange att de båda trafikmedlen delvis kanvända sig till olika trafikantkategorier. Enligt 12 § YTF kan man frångåförtursrätten till nya tillstånd för etablerade företag, om förhåUandenaföranleder detta. Med hänvisning till mina tidigare överväganden förordar jagatt man utnyttjar denna möjlighet för att tillgodose angelägna behov av kompletterandetrafik på längre avstånd i sådana fall där utvecklingen visar atttrafikunderlaget ger utrymme för busslinjetrafik vid sidan av befintlig jämvägstrafikeller för busslinjetrafik genom fler än ett företag. Jag vill emellertid ocksåunderstryka det angelägna i att avvägningen sker så att inte underlaget förjärnvägstrafiken och den traditionella linjetrafiken rycks undan till men förde trafikanter som är i behov av sådan trafik. Det bör vara möjligt att göraavvägningen så att olika trafikantkategoriers skilda behov av en tillfredsstäUandetransportförsörjning till rimliga priser tillgodoses. Enligt1 § YTF krävs det bl. a. att det utgår ersättning för transporten för attyrkesmässig trafik skall anses föreligga. När det gäller de tillämpningsproblemsom är en följd av detta krav är jag inte beredd att förorda någon ändring avförfattningstexten. Ersättningsfrågan leder dock till problem i fråga ommöjligheterna att samordna den kommunala skolskjutsningen med annan kollektivtrafik.Skolskjutsning kan bedrivas av kommun utan trafiktillstånd, när kommunen inte tarut någon ersättning för transporterna. Vem som skall utföra transporterna förkommunens räkning bestäms i allmänhet efter anbudsförfarande och ofta lämnasuppdraget till bussägare, som har tillstånd tUl beställningstrafik men intetill linjetrafik. Isamband med redogörelsen för mina överväganden i fråga om taxitrafikenframhöll jag den betydelse som skolskjutsningen, främst i glesbygdsområdena,har såsom underlag för taxinäringen. Detta gäUer i stor utsträckning även ifråga om busslinjetrafiken. Därtill kommer att skolskjutsningen på många hållbildar ett väl utbyggt kommunikationsnät, som kan tillgodose även andratransportbehov. Det är enligt min mening av största vikt för tillgodoseendetav kravet på tUlfredsställande transportförsörjning att de nu angivnaförhållandena beaktas i större utsträckning än som hittiUs skett vidanordnandet av skolskjutsningen. Närskolskjutsentreprenör utses efter ett enkelt anbudsförfarande, där uppdraget iprincip lämnas till den som avgett det lägsta anbudet, når man i många fallinte den för kommunen bästa och biUigaste lösningen sett i ett vidareperspektiv. Om den som skall utföra transporterna inte 1972: 81 lOO haroch inte kan få tillstånd till linjetrafik, kan man inte heller låta betalandepassagerare följa med bussen. Man har aUtså på detta sätt utestängt andra änskolbarn från möjligheterna att utnyttja ett väl utbyggt, kollektivttransportnät. kan den situationen uppkomma att man genom skolskjutsningenrycker undan eller försvagar grunden för befintlig linjetrafik. Detta kan ledatill att viss linjetrafik antingen måste läggas ner, med de försämringar ifråga om trafikservice som detta för med sig, eUer också måste subventionerastill kostnader som är högre än vad som skulle följa vid en samordning avlinjetrafiken med andra transporttjänster. Lösningenpå de angivna problemen är givetvis att skolskjutsningen fogas in i den totalakommunala trafikplaneringen, så att man för varje fall väljer ett sådantalternativ i fråga orh transporter av skolbarn som ger det bästa bidraget tiUen mera samlad lösning av transportbehoven. Detta torde ofta innebära attlinjetrafiken och skolbarnstransporterna samordnas och integreras i stället föratt särskUjas. En sådan utveckling är också att förutse i takt med denkommunala trafikplaneringen. Beträffandeden yrkesmässiga busstrafiken vill jag utöver det nu anförda endast nämna, attjag ansluter mig tUl utredningens, av remissorganen tillstyrkta förslag att godkännandetav buss för yrkesmässig trafik skall överflyttas från tUlståndsmyndighetentill besiktningsman på motsvarande sätt som jag tidigare förordat i fråga omtaxibil. Enhgt29 § YTF skall myndighet fastställa maximitaxor för den yrkesmässigabiltrafiken. Detsamma är enligt 33 § YTF faUet i fråga om transportförmedling.I praktiken gäller emellertid taxorna för godsbefordran i beställningstrafikendast i fråga om vissa transporter. Några taxor för bestäUningstrafik medlastbil vars maximilast överstiger har således aldrig fastställts. Genomändringar i YTF undantogs också transporter med vissa specialfordonoch med lastbilar, vars maximilast inte överstiger , från bestämmelsernaom maximitaxa. För en väsentlig del av de godstransporter som utförs såsombeställningstrafik gäUer dessutom särskilda överenskommelser, som innebär att bestämmelsernaom maximitaxor inte blir tillämpliga. Trafikpolitiskadelegationen har föreslagit att bestämmelserna om maximitaxor skall slopas ifråga om yrkesmässig trafik för godsbefordran, beställningstrafik med buss ochtransportförmedling. Förslaget tiUstyrks av remissorganen. Avvad jag tidigare anfört framgår att en reell behovsprövning vid meddelande av tiUståndförekommer endast i undantagsfall. Prop.1972: 81 101 undersådana omständigheter tänkas att maximitaxorna medverkat tiU en vissstelhet i prisbildningen för den förhållandevis begränsade del avbeställningstrafiken för godsbefordran som alltjämt är underkastad reglerna om maximitaxa. Det anförda visar attnågra skäl att behåUa bestämmelserna om maximitaxa för beställningstrafik förgodsbefordran inte finns. Jag förordar att dessa bestämmelser upphävs. För linjetrafik förgodsbefordran samt för transportförmedling har enligt trafikpolitiska delegationensav remissinstanserna styrkta uppfattning utvecklingen varit densamma som förbeställningstrafiken för godsbefordran. För transportförmedling har f. ö. någontaxa aldrig funnits fastställd. Jag delar också i dessa avseendendelegationens uppfattning. När det gällerbeställningstrafik för personbefordran med buss uppges maximitaxorna intelängre ha någon betydelse som skydd för trafikanterna på grund av den skärptakonkurrensen på detta område. Remissutfallet bestyrker detta. Bestämmelserna ommaximitaxor kan därför upphävas även för detta slag av trafik. Befordringsplikten enligt23 § 1 mom. YTF bör slopas i samma omfattning som bestämmelserna om maximitaxorupphävs. Remissinstanserna tiUstyrkertrafikpolitiska delegationens förslag att taxa för taxitrafiken skallfastställas på ett smidigare sätt än det som 25 § AOSt anger. Jag finnerförslaget väl grundat och förordar att det genomförs. Förslaget innebär atttaxa för taxitrafik kommer att fastställas efter samma remissförfarande som gäUervid fastställande av annan taxa enligt YTF. I 29 § 5 mom. YTF anges den gruppav intressenter som vid behov skall bereda tillfäUe att yttrasig, innan taxa fastställs. Bland dessa intressenter nämns inte kommuner. Vissaremissinstanser anser, att det kan vara angeläget att företrädare förkommunintressena får tillfälle att framföra synpunkter i dessa ärenden. Medhänvisning till vad jag tidigare anfört om kommunernas ansvar för den lokalatrafikförsörjningen instämmer jag i denna uppfattning och förordar därför etttillägg tUl 5 mom., enligt vilket om förhållandena föranledertill det bör bereda kommuner eller organisationer, som företräder kommunintressena, tiUfälle att yttra sig före faststäUande av taxa. Den samordning avtaxitrafiken med andra kollektiva trafikmedel som jag tidigare framhåUit som ensannolik utveckling kommer att leda till att kommunerna i större utsträckningän nu tar del i taxitrafikens ordnande. De taxor som underställs länsstyrelsernaför faststäUande kan i viss omfattning antas vara utarbetade i samråd medvederbörande kommun. Även detta talar för att remissförfarandet bör vara meraflexibelt än . Blanddem som skall höras före fastställande av taxa nämns i 29 § 5 mom. innehavareav tillstånd till transportförmedling. Prop.1972: 81 102 skriftbör slopas i och med att bestämmelserna om taxor för godsbefordran ochtransportförmedling utgår. Några remissinstanser harföreslagit att taxa för taxitrafiken skall fastställas för hela landet av encentral myndighet. Det ökade behovet av lokala hänsyn vid utformningen avtaxitrafiken talar emellertid emot en centralisering. Jag kan därför inte förordaett sådant system. Ienhghet med det anförda har utarbetats förslag till ändring i 23, 29, 33 och 34§§ YTF. Somjag tidigare nämnt i olika sammanhang pågår inom departementet en översyn avvägtrafiklagstiftningen med syfte bl. a. att få en författningstekniskt meraändamålsenlig utformning av lagstiftningen. YTF är tUl sin karaktär i förstahand en näringsrättslig författning men innehåller även vissa bestämmelser avrent trafiksäkerhetsmässig karaktär, t. ex. föreskrifter om särskiltgodkännande av fordon som skall användas i yrkesmässig trafik och om krav påtrafikkort för förare i sådan trafik. Det synes ändamålsenligt att dessa reglerutmönstras ur YTF och i stället tas in i de vägtrafikförfattningar som reglerarmotsvarande förhåUanden för icke yrkesmässig trafik. Erforderliga ändringar i YTFför överförande till den nya vägtrafiklagstiftningen av bestämmelser, som integäUer näringsfrihet, bör kunna ske utan att bereds tiUfälle att yttrasig däröver. Ett sådant förfarande ligger i linje med de i prop. 1970: 171angående handläggningen av vissa delar av vägtrafiklagstiftningen uttalade, avriksdagen (3LU 1970: 88, rskr 1970: 398) godkända principerna. Prop.1972: 81 103 Underåberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl. Maj:t dels föreslårriksdagen att antaga de förslag, om vilka Kungl. Maj:t enligt bilagda utdrag avstatsrådsprotokoUet (bilaga) fattar beslut, dels inhämtarriksdagens yttrande över förslaget tiU kungörelse om ändring i förordningen(1940:910) angående yrkesmässig automobUtrafik m.m. MedbifaU till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konimgen att tiU skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. 1972: 81 104 Utdrag av protokollet över finansärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , ,, , , , , , , ,, . Chefen för , statsrådet , anmälerfråga om åtgärder till motverkande av överlaster vid lastbilstransporter ochanför. Chefen förkommunikationsdepartementet har denna dag anmält fråga om vissa åtgärderavseende lastbils-, taxi- och busstrafiken, m.m. Med hänvisning tUl vad därvidanförts rörande överträdelser av vissa vägtrafikbestämmelser hemställer jag,att Kungl. Maj:t föreslår att antaga förslagen tUl 1) förordningom ändring i förordningen (1922:260) om automobU-skatt, 2) förordningom automobUskattetiUägg. Vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådetsövriga ledtimöter hemställt bifaller Hans Maj:t Konungen. Prop.1972: 81 105 Propositionenshuvudsakliga innehåll ...................... 1 Författningsförslag ............................................ .... 3 Förslagtill förordning om ändring i förordningen (1922: 260) Förslag tUl förordning om automobilskattetillägg... 3 Förslag tiU kungörelse omändring i förordningen (1940: 910) angående yrkesmässig automobUtrafik m. m.................................................................. .... 5 Utdragav protokoUet över kommunikationsärenden.... .. 19 1. Inledning...................................................... .. 19 Gällande bestämmelser ................................... .. 21 Den statliga trafikpolitiken .............................. .. 29 Överträdelser av vissavägtrafikbestämmelser...... .. 31 Remissyttrandena ...................................... .. 37 Rikspolisstyrelsensstatistik rörande överlaster ... .. 39 Norskabestämmdser om "overlastgebyr" ............ .. 40 Yrkesmässigtrafik med personbil .................... .. 52 Remissyttrandena ...................................... .. 58 Taxori yrkesmässig trafik .............................. 62 Framställningarna från trafikpolitiska delegationen och Remissyttrandena ...................................... .. 63 Departementschefen ................................... .. 65 Överträdelserav vissa vägtrafikbestämmdser...... 66 Yrkesmässigtrafik med personbil....................... .. 87 Yrkesmässigtrafik med buss .......................... .. 96 Taxori yrkesmässig trafik............................. 100 Vissaförfattningstekniska frågor....................... 102 Utdragav protokollet över finansärenden.................. 104