prop · FV0390 · 1972-12-31 00:00:00 — Industrins investeringar torde därvid möjligen öka något i volym jämförtmed 1971. Avspeciellt intresse för omvärldens ekonomier är naturligtvis utvecklingen avden amerikanska utrikeshandeln . Nedskrivningen av dollarn vidvalutauppgörelsen beräknas effektivt ha uppgått till inemot 10o/o. Härav kunde det ligga nära till hands att dra den slutsatsen att en snarförbättring av externa balans vore att vänta. Två faktorertalar emellertid mot att den eftersträvade förbättringen i utrikesbalansenuppnås . För det första verkar den fortsatt låga tillväxten iVästeuropa och å ena sidan och den snabba expansionen i Förenta staternaå andra sidan i riktning mot en försämring av den amerikanskahandelsbalansen . För det andra antyder tidigare erfarenheter frånväxelkursjusteringar t, ex. den brittiska devalveringen 1967 att det kandröja upp till 2 å innan ändrade relativpriser mellan länder får fulltutslag på de volymmässiga handelsströmmarna. Härtill kommer atthandelsbalansen under en övergångstid mera kan komma att påverkas av försämradebytesvillkor än av de begränsade volymeffekter som inledningsvis kan förutses.Någon avsevärd förstärkning av handelsbalansen beräknas under sådanaförhållanden inte ske . En fortsatt relativt snabb ökning i värdetav den amerikanska importen framstår som trolig, medan uppgången iexporttillväxten torde bli måttlig. Detta hindrar inte att de av valutakursomläggningenföranledda volymeffekterna på den amerikanska utrikeshandeln likväl kommer attunder 1972 utöva en viss återhållande inverkan på den ekonomiska utvecklingenutanför . Enutveckling efter ovan skisserade linjer för de olika efterfrågekomponenterna1972 skulle innebära en ökning av brutto- 1 Revideradnationalbudget för 29 nationalproduktmed ca 5 "/o, eller någon procentenhet snabbare än kapacitetstillväxten iekonomin. En viss minskning av den höga arbetslösheten är därför attvänta. Inteheller för del skiljer sig den nuvarande bedömningen för den ekonomiskautvecklingen nämnvärt från den som gjordes i den preliminäranationalbudgeten. Avmattningen har sålunda fortsatt under de första månadernaav 1972, även om den privata konsumtionsefterfrågan till skillnad från andraefterfrågefaktorer visat sig relativt väl motstå recessionstendenserna iekonomin. Understödd av mycket kraftiga ökningar för de offentliga konsumtions-och investeringsutgifterna, men även successivt av ökade lagerinvesteringar,kan en återhämtning i ekonomin väntas komma till stånd tidigast under senaredelen av 1972. Uppskrivningen av yenen, som beräknats till effektivt ca 11 o/o,kan komma att medföra svårigheter att uppehålla tidigare höga tillväxttakt förvolymexporten . Den externa balansen torde därför ge ett endastbegränsat bidrag till en konjunkturuppgång. I genomsnitt beräknas dentotala produktionens tillväxt bli något lägre än 1971 eller omkring 5 o/o. Bedömningenav den ekonomiska utvecklingen i framstår fortfarande somtämligen osäker, bl. a. till följd av motstridiga konjunkturtendenser iområdets större länder. Liksom i den preliminära nationalbudgeten för 1972förutses en tämligen utdragen återhämtningsprocess för den italienska ekonomin,medan en relativt snabb tillväxt väntas fortsätta i , om än inte isamma takt som 1971. För del är styrkan i det uppsving som inleddesandra fortfarande svår att bestämma. Mot bakgrund av en fortsattexpansiv ekonomisk politik torde emellertid en produktionstillväxt om 3 a 4 o/oför 1972 ligga inom räckhåll. Av central betydelse för den västeuropeiskakonjunkturbilden framstår dock den utveckling som den västtyska ekonominkan komma att uppvisa. Dämpningeni har fortsatt 1972 och bl. a. kommit tilluttryck i en fortsatt uppgång av arbetslösheten. Däremot synes en vissförbättring inträtt vad gäller orderingången till industrin. Detta kan docktill en del sammanhänga med den mycket svaga ordemtvecklingen sista kvartalet1971, vilken i sin tur anses ha berott på i första hand arbetskonflikten inommetallsektorn . De pessimistiska stämningar som råddeinom det västtyska näringslivet har märkbart förändrats till detbättre. I detta sammanhang torde flera faktorer ha bidragit till ökad optimism.Valutaöverenskommelsen , exempelvis, innebar att den effektivauppskrivningen av D-marken blev väsentligt mindre än vid de flytande kursernahösten 1971. Likaledes skapade löneuppgörelsen inom metallindustrin i slutet av1971 ett säkrare underlag för planeringen i företagen. Fömtom att uppgörelsenresulterade i tämligen begränsade 1972: 90 30 löneökningar, synes den sålunda blivit i det närmastenormerande för de avtal som senare slutits. Vidare torde uttalanden frånregeringen att vid behov insätta konjunkturstimulerande medel ingjutit ett ökatförtroende bland företagen rörande avsättningsmöjligheterna den närmasteframtiden. Beslutet att återbetala den tidigarekonjunkturskatten om ca 6 miljarder väntas innebära en kraftig stimulans föri första hand den privata konsumtionsefterfrågan. Den direkta effekten på företagensinvesteringar torde däremot bli mer begränsad. Huruvida de 3 miljarder DMdelstaterna och kommunerna har infrusna hos snart kommer attfrisläppas är dock fortfarande en öppen fråga. Inte heller en aktivering av dens. k. extra-budgeten torde i nuvarande läge stå för dörren. Att dömaav uttalanden från den västtyska regeringen anses prisstegringarna i ekonominfortfarande alltför stora, varför återhållsamhet troligen kommer att iakttasmed ytterligare konjunkturstimulans förutom extraskattens återbetalning. Även om kraftigare finanspolitiska lättnader inte är attförutse förrän , väntas likväl den privata konsumtionentillsammans med den offentliga sektorns efterfrågan vara tillräckligt starkför att motväga investeringsrecessionen. Effekten av iförsta hand extraskattens återbetalning beräknas bidra till en inhemskefterfrågetillväxt tillräckligt stark att skapa ett uppsving förlagerinveii-teringarna. Nedgången i industrins kapacitetsutnyttjande skulledärför begränsas, varför en vändning uppåt för de privata investeringarna kanväntas före utgången av 1972. Bedömningen innebär sålunda att den västtyskaekonomin 1972 inte kommer att uppleva en lågkonjunktur motsvarande den ,utan i stället kan ett mera allmänt uppsving väntas komma till stånd undersenare delen av 1972 eller . Totalt sett för framstår sålunda en tämligenlåg tillväxt som trolig fram till i varje fall . Efter handväntas emellertid återhämtningen i och och framför alltdet troliga konjunkturomslaget i innebära en successiv ökning avtillväxttakten för området. Totalt sett beräknas den totalaproduktionen i öka något snabbare än 1971, eller med inemot 3,5 o/o.Den ökade tillväxten är dock främst att hänföra till uppgången i Storbritannienoch . För del torde bruttonationalprodukten inte öka merän 2 "/o 1972. De nya valutakurserna, vilka fastställdes vidvalutauppgörelsen , försvårar av naturliga skäl en bedömning avvärldshandelns utveckling . Särskilt gäller detta en prognos för prisernavid mternationell handel. Förutom en uppskattning av hur den inhemskaefterfrågan i olika länder kan komma att påverka importefterfrågan respektiveexportutrymme, krävs sålunda en bedömning av i vilken ut- 1 Reviderad nationalbudget för 31 sträckning och hur snabbt de ändrade relativprisernaländerna emellan kommer att slå igenom vid den mellanstatliga handeln. Ihuvudsak skiljer sig inte den prognos av världshandeln som är möjlig attgöra från den som redovisades i den preliminära nationalbudgeten . Möjligenhar produktionstillväxten i flera kontinentaleuropeiska länder och i ibörjan av 1972 varit något lägre än som då beräknades, men sannolikheten av ettpåtagUgt uppsving förefaller ha ökat. Enjustering nedåt av världshandelns volymtillväxt från den tidigare prognosen på6 o/o förefaller i varje fall inte motiverad. Beträffande världshandelsprisernauttryckta i dollar finns alltjämt anledning att räkna med rätt betydandestegringar. De senaste årens problemställningar vad gäller deinterntaionella valuta- och kapialmarknaderna ägnades ett relativt stortutrymme i den preliminära nationalbudgeten . Här skall därför endastkortfattat beröras några av de utvecklingstendenser som därefter gjort siggällande. Allmänt väntades Washingtonöverenskommelsen i december1971 komma att åtföljas av ett omfattande återflöde av dollar till Förentastaterna. Detta visade sig emellertid inte bli fallet. Under de första månadernaefter överenskommelsen beräknas endast haflutit tillbaka. Det kan som jämförelse nämnas att av det amerikanskabetalningsunderskottet 1971 om anses ca hälften hatillkommit genom transaktioner som i större eller mindre grad motiverades avosäkerheten om framtida valutakurser (häribiand även s. k. "leads andlags"). Svårigheterna att snabbt åstadkomma ett påtagligtåterflöde av dollar, torde till en del kunna förklaras dels därav att det stodklart att ingen omedelbar förbättring av den amerikanska bytesbalansen var attvänta, dels av den räntedifferens som varit rådande mellan ochVästeuropa. Som framgår av diagram 2 har den amerikanska kortfristigaräntenivån legat lägre än den europeiska. Det relativtlåga amerikanska ränteläget har åtminstone till stor del betingatsav inhemska konjunkturskäl. Differensen visade dock vid slutet av 1971 ochbörjan av 1972 tecken till att minska. Det konjunkturmönster somskisseras i detta kapitel pekar isolerat sett mot ett ytterligare närmandeav det amerikanska och västeuropeiska ränteläget. Även om strävandena attsanera den amerikanska bytesbalansen kan väntas ta framstårsålunda en ur amerikansk synpunkt mera gynnsam utveckling av kapitalrörelsernaunder loppet av 1972 som möjHg. Uteblivandet av ett markant återflöde av dollar har påsina håll tolkats som ett tecken på misstroende mot hållbarheten avfastställda 1972: 90 32 Diagram II: 2. Den kortfristiga ränteutvecklingen i vissa länder19691972 A,../ L ' '""y r" / Västtyskl Källa: Nationell statistik. pariteter och riktkurser. Åtminstone vad gäller dollarns iguld angivna paritet har man sålunda varit benägen att se guldprisets starkaökning på de fria marknaderna som ett utslag av bristande förtroende. Dettapris har Överstigit $ 49 per ounce att jämföra med de $ 38 som numeragäller vid officiella monetära transaktioner. Även på de internationellakredit- och kapitalmarknaderna har en viss fortsatt oro gjort sig gällandeunder av 1972. De tidgiare två över-skottsländerna Japanoch har fått vidkännas ett fortsatt inflöde av dollar, vilketframtvingat vissa motåtgärder från dessa båda länders sida. Den nuvarande tekniken att söka kontrollerakapitalströmmarna skiljer sig påtagligt mellan olika länder. I motsats till t.ex. , och de nordiska länderna använder sig vissa stater såsomVästtyskland och endast i mindre omfattning av direktava-lutareglerade åtgärder. Det kan inte uteslutas att allt fler europeiskaländer i ökad utsträckning kan finna sig föranlåtna att utnyttja medel av dennatyp. kan sådana frågor tänkas komma att aktualiseras vid fortsattaförsök från de europeiska staternas sida att, på en gång som man vill undvikaytterligare revalveringar i förhållande till dollarn, föra en från denamerikanska ekonomin oberoende kredit- och kapitalmarknadspolitik. Tendenser idenna riktning har inte saknats. Som ett utpräglat exempel härpå kan nämnas detfranska sysemet med dubbla ' Vad gäller används emellertid andra formerav kontroll över valutaströmmarna. Normalt är dock dessa av mer indirektkaraktär och inriktade på att styra bankernas kapitaltransaktioner (t. ex.krav pä valutadepositioner hos ). 1 Reviderad nationalbudget för 33 valutamarknader, en för flertalet löpande transaktioneroch en för kapitaltransaktioner. Driven till sin yttersta konsekvens skulle enfortsatt utveckling efter dessa linjer innebära att dollarn inte blir gångbarvid internationella kapialtransfereringar och att kapitalexporten från Förentastaterna som en följd härav till stor del förhindras. Det bör dock starktbetonas att detta utvecklingsalternativ alltjämt har en ringa sannolikhet försig. En av förutsättningarna härför skulle nämligen vara ett enhetligtuppträdande i valutamarknadsregleringsfrågoma från flertalet länder avbetydelse utanför och i synnerhet från överskottsländema. InomEEC-blocket har det valutapolitiska samarbetet tills vidare tagit en annanriktning. Sålunda har den enligt Washington-överenskommelsen maximalabandbredden halverats till 2,25 0/0, var gäller relationerna mellanmedlemsländernas egna valutor. Gentemot dollarn och andra utomstående valutoravses däremot alltjämt fluktuationer vara tillåtna över hela 4,5 o/o-bandet.Tills vidare har dollarns ställning stärkts genom ränteutvecklingen och det kanfinnas goda utsikter att denna stabilisering blir bestående till dess att denfömt-sedda förbättringen av bytesbalans hinner göra siggällande. Washingtonöverenskommelsen innebar sålunda ingen fullständiglösning av de problem som uppkommit i valutasystemet något som ocksåframhölls av flertalet länderrepresentanter redan vid överenskommelsensslutande. Flera centrala frågor såsom de långsiktiga kon-verteringsproblemenkommer därför att behöva ägnas fortsatta diskussioner inom vederbörandeinternationella organ. I detta sammanhang kan också frågan komma attaktualiseras hur man skall förfara med de ackumuleradedollarbalanserna. Den amerikanska ekonomin uppvisade 1971 en begränsadåterhämtning efter konjunktursvackan 1969-1970. Konjunkturbilden var emellertidlänge splittrad och blev det uppenbart att de mål som satts uppför ekonomin 1971 inte kunde uppnås utan kraftfulla åtgärder. Den inhemskaefterfrågan växte inte så snabbt att kapacitetsutnyttjandet ochsysselsättningen ökade på ett tillfredsställande sätt. Prisstegringstaktenavtog inte heller märkbart. Betalningsbalansen uppvisade ett rekordunderskottoch utrikeshandeln pekade mot ett underskott på 1900-talet.Mot denna bakgrund vidtogs en kraftig aktivering av den ekonomiska politiken iaugusti 1971. För en närmare redogörelse för presidentens s. k. utspel hänvisastill den preliminära nationalbudgeten . Som en följd av bl. a. de expansiva åtgärdema i augusti1971 för- 2 1972.1 saml. Prop.1972: 90 34 stärktesde positiva dragen i konjunkturbilden . Inom vissa sektorerav ekonomin var dock utvecklingen fortfarande svag. Den inhemska efterfråganökade 1971 med ca 3 o/o i reala termer. Starkast var uppgången förbostadsbyggandet och de delstatliga och lokala myndigheternas köp av varor ochtjänster. Även den privata konsumtionsefterfrågans tillväxt var stark, medandäremot de fasta bmttoinveste-ringama exklusive bostäder samt de federalamyndighetemas inköp uppvisade en svag utveckling. Den ökade köpviljan iekonomin åtföljdes emellertid inte av en motsvarande uppgång avindustriproduktionen, vilken 1971 bliv något mindre än 1970. Bidragandehärtill synes ha varit en minskning av handelns lagerhållning i förening med enkraftigt ökad importbenägenhet. Den totala produktionens tillväxt uppgick 1971till 2,7 o/o jämfört med en minskning om 0,7 o/o 1970. Såvälfinans- som penningpolitiken hade redan före presidentens s. k. utspel givitsen expansiv inriktning. Budgetunderskottet för /71 (julijuni)uppgick till ca , varav huvudparten beräknas ha fallit på 1971.För /72 väntas underskottet enligt de senaste beräkningarnastiga till . I den ekonomiska debatten i Förentastaterna används ofta begreppet "full-employment budget". Härmedförstås en sammanställning av de beräknade federala inkomsterna och utgifternavid 4 o/o arbetslöshet. Budgetutfallenenligt denna beräkningsmetod skulle för de båda budgetåren ovan bli ettöverskott om ca 5 miljarder respektive ett underskott om ca . ökade penningutbudet med drygt 10 o/o uttryckt iårstakt, men för att bl. a. motverka effekterna av de finanspolitiskalättnaderna stoppades penningutbudets tillväxt nästan helt andra halvåret.Räntenivån var 1971 lägre än året innan, vilket medförde en expansion försektorer som är känsliga för kreditkostnader. I första hand gällde dettabostadsbyggandet. Den offentliga sektorns inflytande, till den del det kommertill uttryck i form av köp av varor och tjänster, har trots det storabudgetunderskottet inte verkat i expansiv riktning 1971. Anledningen härtill äratt de finanspolitiska stimulansåtgärderna i huvudsak tagit sig uttryck i minskadeskatter samt ökade transfereringar till hushållen. De federala utgifterna förkonsumtion och investeringar sjönk i stället kraftigt i reala termer. Däremotfortsatte den snabba expansionen av de delstatliga och lokala myndigheternasutgifter, vilket till en inte ringa del berodde på det lättadekreditmarknadsläget 1971. Denprivata konsumtionen ökade 1971 med drygt 3,5 o/o i volym, vilket med mer än 2procentenheter överstiger ökningen 1970. Den starka tillväxten var resultatetav i första hand olika finanspolitiska åtgärder. Sålunda minskadeinkomstskatten från ingången av 1971, som transfereringama tillhushållen ökade som en följd av bl. Bil.1 Reviderad nationalbudget för 35 socialförsäkringsförmåner.Slopandet av bilaccisen verkade likaledes stimulerande på denprivata konsumtionsefterfrågan. Hushållens sparkvot, vilken 1970 steg till ca 8o/o förblev oförändrat hög 1971. Med tanke på att den låg på igenomsnitt ca 6 o/o, kan den privata konsumtionen således sägas inrymma en högtillväxtpotential . Bostadssektornuppvisade det starkaste uppsvinget i den amerikanska ekonomin 1971. Totaltpåbörjades drygt 2 miljoner lägenheter, vilket med mer än 40 o/o överstigerigångsättningen . ökningen i utläggen för bostadsinvesteringar uppgicktill 50 o/o, motsvarande 1/5 av bruttonationalproduktens värdemässiga tillväxt. Trots förbättradsjälvfinansieringsgrad i företagen och ökad tillgång på externt kapital,minskade de privata fasta investeringarna exklusive bostadsbyggande . Mestogynnsam var utvecklingen inom tillverkningsindustrin, där minskningen blev5,5 o/o. Huvudorsaken till den svaga investeringsviljan inom industrin torde iförsta hand vara ett fall i den redan tidigare lågakapacitetsutnyttjandegraden. Denna uppgick till inte fullt 75 o/o jämförtmed drygt 78 o/o 1970. Den länge relativt splittrade konjunkturbilden 1971verkade utan tvekan återhållande på lageruppbyggnaden, vilken blev något mindreän 1970. Genom att nedgången 1971 var avsevärt mindre än året innan, komemellertid la-gerrörelsemas utveckling totalt sett att verkauppdragande på totalproduktionens tillväxttakt. Arbetslösheten,vilken steg från 4 till 6 o/o, förblev i stort sett oförändrat hög1971. Detta torde i första hand vara ett uttryck för den relativt svagaåterhämtningen i den inhemska efterfrågan, men även ett resultat av dekostnadsbesparande ansträngningar som vanligtvis förekommer i inledningsskedetav en konjunkturuppgång. Produktiviteten ökade sålunda med 3,6 o/o i denprivata sektorn 1971, jämfört med en motsvarande ökning om knappt 1 "/o1970. Det låga kapacitetsutnyttjandet och den höga arbetslösheten synes dockinte haft någon påtagligt återhållande effekt på pris- ochkostnadsstegringarna 1971. Prisutvecklingen pekade intepå någon markant dämpning, varför ett 90 dagars pris- och lönestopp infördes iaugusti 1971. Som en följd av främst dessa åtgärder stannade konsumtionsprisökningenvid 4,3 o/o, vilket är lägre än 1970. Denamerikanska utrikeshandeln resulterade 1971 i ett handelsbalansunderskott förförsta gången . Efter en tillfällig förbättring 1970 inträffade ettomslag i negativ riktning uppgående till . Fleraorsaker ligger bakom denna utveckling. Förutom den försämradeamerikanska konkurrenskraften, torde den förskjutning som f. n. föreligger ikonjunkturfasningen mellan och dess viktigaste handelspartnersverksamt ha bi- dragittill den kraftiga försämringen i handelsbalansen . Vidare gav hotet om enstålstrejk upphov till en ansvällning av importen förstahalvåret. Exporten steg med drygt 2 o/o i värde och importen med ca 14 o/o,vilket medförde ett underskott i handelsbalansen om inemot 3 miljarder dollar.Bytesbalansen uppvisade ett underskott om drygt 3 miljarder. Försämringeni kapitalbalans 1971 blev än mer drastisk än för varu- ochtjänsteutbytet. Underskottet i betalningsbalansen uppgick tillöver , eller av samma storleksordning som det samladeunderskottet för . accelereradeutströmningen av kapital från med åtföljande suspension avdollarns konvertibilitet från amerikansk sida . En avgörandeorsak till det massiva dollarutflödet var utan tvekan spekulationer omförestående växelkursförändringar, men även räntedifferensen mellan och synes ha varit bidragande. uppgick underskotteti den amerikanska betalningsbalansen till ca 30 miljarder doUar. Vissaav de åtgärder som vidtogs kom sedermera att ändras påväsentliga punkter vid kongressbehandlingen. Förutom de ändringar som angivitsi den preliminära nationalbudgeten , slopades det lönestopp för defederalt anställda som skulle ha gällt . Vidare höjdesgränsen för den lägsta beskattningsbara inkomsten, som avdragsrättenvid inkomsttaxeringen utvidgades. Slopandet av bilaccisen genomfördes även förlättare lastbilar. Däremot beviljades inte så stora skatteförmåner förföretagen som ursprungligen föreslagits. Sammanfattningsvis kom åtgärderna, iden utformning de slutligen fått, att i mindre omfattning än tänkt vara en stimulansför näringslivets investeringar än för den privata konsumtionen. Totalt setttorde den amerikanska kongressens ändringar komma att innebära ett avsevärtmått av ytterligare expansion för ekonomin 1972. Införpris- och lönestoppets utgång inrättades två kommissioner meduppgift att granska föreslagna pris- och löneökningar. Kommissionernasbefogenheter "fas 2" i inflationsbekämpningsprogrammet gällerfram till . Enligt de direktiv som utfärdats får prisernastiga med högst 2,5 o/o medan gränsen för löneökningar satts till 5,5 o/o.Härigenom väntas prisökningstakten i ekonomin kunna begränsas till mellan 2och 3 o/o uttryckt i årstakt vid utgången av 1972. Vidingången av 1972 kunde konstateras att flera konjunkturindikatorer, t. ex.detaljhandelsomsättning, sysselsättning och produktivitet, pekade på att ettallmänt uppsving inletts i ekonomin. Vidare ökade bruttonationalprodukten meden årstakt av ca 6 o/o sista kvartalet 1971, Bil.1 Reviderad nationalbudget för 37 medanprisuppgången stannade vid drygt 1,5 0/0. Orderingången inom specielltinvesteringsvamsektorn var dock fortfarande svag. Den amerikanskaregeringens syn på den ekonomiska utvecklingen presenterades i samband medbudgetens framläggande . Därvid förutsågs en ökning av den totalaproduktionsvolymen med 6 0/0. Prisökningstakten, mätt sombruttonationalproduktens prisdeflator, skulle begränsas till drygt 3 0/0 1972,vilket vore förenligt med den eftersträvade dämpningen av inflationen tillmellan 2 och 3 0/0 vid utgången av året. För samtliga inhemskaefterfrågekomponenter utom bostadsbyggandet väntades tillväxten öka 1972.Utvecklingen av nettoutbytet av varor och tjänster med utlandet förutsågsuppvisa en stark förbättring under loppet av 1972. De betydande underskotten iutgångsläget väntades likväl medföra att bytesbalansen i genomsnitt för åretskulle resultera i ett något större underskott än 1971. Finanspolitiken kommersannolikt att verka starkt expansivt på ekonomin 1972, vilket indikeras av attbudgetunderskottet för kalenderåret väntas öka med ca 15 miljarder till drygt35 miljarder dollar. (Även saldot för den tidigare nämnda "full-employmentbudget" beräknas bli försvagat.) Skattesänkningarna i början avåret kommer att medföra en avsevärd efterfrågestimulans, speciellt för den.privata konsumtionen. Nettoeffekten av de sänkta direkta skatterna och de underandra halvåret höjda socialförsäkringsavgifterna är av storleksordningen 0,50/0 av hushållens disponibla inkomster . Den 13-pro-centiga federalautgiftsökningen avspeglar bl. a. ökade överföringar till de delstatliga ochlokala myndigheterna, vilkas utgiftsexpansion fortsätter 1972. Även defederala inköpen ökar efter minskningar sedan 1968.Penningpolitiken, som åter lättades med bl. a.diskontosänkningar , kan väntas förbli förhållandevislätt under åtminstone . En fortsatt expansion i ekonominborde därför inte möta några finansiella hinder.