prop · FV036 · 1972-12-31 00:00:00 — Att tillståndet söks föret kanemeUertid vara nödvändigt i fråga om sterUisering, som vid transsexualism måsteha utförts mnan den nya könstUlhörigheten kan faststäUas, Med tanke på bl, a,sådana faU har de sakkunniga funnit det nödvändigt med en särekUd begränsnmgför att förhindra att ingreppet kommer tiU stånd innan det står klart att deneftereträvade könstiUhörigheten verkUgen kommer att faststäUas, Enligtförslaget får tUlstånd inte meddelas utan att övriga föratsättningar förfaststäUelsen föreUgger, Operativakorrigeringar av genitaUa är i regel betydligt mera komplicerade än kastteringeUer steriUsering, och på grund av det ringa antalet faU torde endast ettfåtal läkare i landet ha någon stöne erfarenhet på detta område. De sakkunnigaföreslår därför som huvudregel att ingreppet skall utföras på sjukbus av däranstäUd läkare (2 § andra stycket). Med tanke på specieUt svåra faU har desakkunniga emellertid ansett att det bör finnas möjlighet att vid meddelandeav tUlstånd anvisa viss bestämd läkare att utföra ingreppet En sådan anvisningföratsätter givetvis att läkaren har åtagit sig uppdraget. Självklart böringreppet även i detta fall företas på sjukhus. De sakkunniga påpekar attsärekUda behörighetsregler inte gäUer bettäffande ingrepp som får ske utan tUlståndenligt den föreslagna lagen. Motsvarande ordning råder beträffande kastreringoch steriUsering, i den mån kastrerings- och sterUise-ringslagama inte ärtiUämpliga, Av särekUt inttesse är i detta sammanhang operativa korrigeringarav missbUdningar på nyfödda. Någon anledning att lagreglera detta förfarande,som hittiUs har visat sig fungera tUlfredsstäUande, anser de sakkunniga dockinte föreUgga, 3,4,4Förfarandet Enligtde sakkunniga talar övervägande skäl för att prövningen av frågor omfastställande av könstUlhörighet anförtros ett för hela landet gemensamt organ,dit kunskap och erfarenhet i ämnet kan koncentreras. De altemativ desakkunniga i detta sammanhang diskuterar är att förlägga prövningen tiUsocialstyrelsen eUer tiU en särskUd nänmd. På vissa närliggande områden, därdet liksom här inte är fråga enbart om ett medicmskt bedömande, har man ansetten fristående nämnd representerande medicinsk och juridisk sakkunskap samtdessutom inrymmande ett visst mått av lekmannainflytande vara att föredraframför det centtala ämbetsverket. Ett exempel härpå utgör psykiatriska nämnden,som enUgt lagen (1966: 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissafaU har att pröva besvär över utskrivningsnämnds beslut De sakkunniga redogörför den diskussion som föregick denna nämnds tiUkomst (prop, 1929:87 s, 43, 2LU1929:35 s, 6 och 7). Mot nämndaltemativet androgs bl, a,, att klagoinstansensförläggande utanför medicinalstyrelsen skulle medföra en duaUsm inom ledningenav sinnessjukvården och öka möjUgheten av motsättningar meUan de myndighetersom hade att bedöma en tiUtalads tillräkneUghet och den myndighet som hade attbesluta om utskrivning av en för vård intagen sttaffriförklarad pereon. För enfristående nänmd åberopades bl, a, att det om en klagorätt verkUgen skuUe fååsyftad betydelse var viktigt att klagoinstansen för allmänheten i möjligastemån framstod som på en gång opartisk och auktoritativ, så att den blev i ståndatt skänka den på detta område i hög grad önskvärda trygghetskänslan. Dennasynpunkt ansågs bli tiUgodosedd bättre genom en särekUd nämnd än genom medicinalstyrelsen,eftereom nämnden skuUe stå mera fri än styrelsen mot de i företa handbeslutande läkarna. Systemet med nämnd ansågs också ha den fördelen att Kungl,Maj:t blev helt obunden vid valet av medlemmar i klagoinstansen och såledeskunde beakta angeleenheten av att denna fick en sådan sammansättning att denkunde väntas åtnjuta aUmänhetens förttoende. Någonmotsvarighet tiU psykiatriska nänmdens uppgtft att handlägga frågor omfrihetsberövande finns inte i nu ifrågavarande sammanhang och inte heUerföreUgger risk för motsättningar i förhåUande tiU andra organ. De sakkunnigaanser dock att förhåUandena i övrigt synes vara jämförbara och att själva dengrundläggande frågeställningen är gemensam i båda dessa sammanhang. FramföraUt är det angeläget att prövningsinstansen får en så fri och oberoendeställning som möjligt. Det gäUer att förebygga ett aUtför ensidigt medicinsktbedömande. För en myndighet som i sm vanliga verksamhet har att främst bevakamedicinska synpunkter är det enUgt de sakkunniga självfaUet naturligt atttUlgodoseendet av terapeutiska behov kommer i företa rummet, HittUlsvarandeerfarenheter från medicinalstyrelsens handläggning av frågor om fömanmsbytevisar också att en sttävan i denna riktning har förekommit I några ärenden harstyrelsen sålunda tiUstyrkt sådant byte, fastän den inte varit beredd attsamtidigt slå fast att könstillhörigheten ändrats. Det finns enUgt desakkunniga anledning att företärka det rättsUga elementet i prövningen iförhåUande tiU vad som är möjUgt inom ramen för handläggning.HärtUl kommer att förfarandet hos styrelsen är uteslutande skriftUgt. Iärenden av hithörande slag torde det ofta bli nödvändigt eUer åtminstonelämpUgt att sökanden eUer särekUd sakkunnig får länma en muntiig redogörelseinför prövningsinstansen. Desakkunniga har således funnit lämpUgast att prövningen av frågor 1972: 6 31 omfastställande av könstillhörighet anförtros en fristående nämnd, vari ingårrepresentanter för medicinsk och juridisk sakkunskap samt lekmän, Nänmden skaUenUgt förelaget också pröva ansökningar om tillstånd tiU SterUisering ellerannat ingrepp i könsorganen i syfte att vinna faststäUelse avkönstillhörigheten. Att låta denna prövning utföras av läkare eUer myndighetsom handlägger ärenden om tiUstånd tiU exempelvis SterUisering har desakkunniga inte ansett kunna komma i fråga. Bestämmelser om nämnden har tagitsupp i 3 §. Nämndenskall bestå av ordförande och fyra övriga ledamöter. Ordföranden skaU varaeUer ha varit innehavare av domarämbete. Två ledamöter skaU vara läkare medlångvarig erfarenhet av hithörande frågor. Av den ene fordras, att han skaUvara särskUt kunnig i psykiatri. Psykiatrisk sakkunskap är ofrånkomlig vidbedömandet av ttanssexuaUsm men är av värde även vid prövningen avintereexuaUtet av annat slag, I fråga om den andre läkaren uppstäUer desakkunniga inte något krav på särekild specialistkompetens, utan det bör varamöjUgt att utse den som har tiUräcklig erfarenhet rörande intersexuaUtet överhuvud taget. De båda återetående ledamötema skaU vara lekmän med erfarenhet iallmänna värv, Ledamötema och ereättare för dem föreslås bli utsedda av Kungl,Maj:t för högst i sänder, EnUgtde sakkunniga bör nämnden ha frihet att anordna förfarandet på sätt sombefinnes mest ändamålsenUgt och praktiskt. Den föreslås få möjUghet att hörasökanden eUer annan muntiigen (4 § första stycket), I kompUcerade situationerkan ingående bevisning bU nödvändig, t, ex, hörande av sökanden, hanssläktingar eUer medicinska eller psykologiska experter. Sökandenbör enligt de sakkunniga i princip själv svara för de kostnader som krävs föruppsättande av ansökan samt för argumentation och bevisning i ärende. Nämndenbör emeUertid självmant kunna införskaffa kompletterande utredning som iprincip bör bekostas av det allmänna. Den som höre muntUgen inför nämndenföreslås få rätt tiU ersättning av aUmänna medel, vilken kostnad skaU stannapå statsverket (4 § andra stycket). De sakkunniga föratsätter, att nänmden fåranslag tiU bestridande av kostnader för skriftUga utiåtanden och annanskriftlig bevisning. Nämndenscentrala ställning och erfarenhet på området måste enUgt de sakkunniga anseserbjuda en garanti för att avgörandena blir välgrundade. Det föreslås därföratt talan inte skaU få föras mot nänmdens beslut (4 § ttedje stycket). EnmöjUghet tiU överprövning av nänmdens beslut torde knappast vara ägnad atttillföra ärendet något väsentUgt nytt utan endast medföra en onödig belastningav besvärsmyndigheten. De sakkunniga franohåUer, att psykiatriska nänmdens ochintemerings-aåmndens avgöranden är slutgUtiga av Uknande skäl. Desakkunniga föreslår vidare bestämmelser om tystnadspUkt för le- damotav eUer befattningshavare vid nämnden och övriga personer exempelvis läkareeUer andra sakkunniga som har tagit befattning med ärende enUgt lagen (5 §),Dessutom föreslås ett tUlägg tUl lagen (1937: 249) om inskränkningar i rättenatt utbekomma nllmänna handlingar i syfte att bereda skydd motoffentiiggörande av läkaratiåtanden och beslut i sådana ärenden, 4Remfssyttrandena 4.1 Allmänna synpunkter Behovetav lagstiftning i någon form som ger de intereexueUa möjlighet att få sinkönstUlhörighet faststäUd vitsordas i många remiss-ytttanden, TiU dem som delarde sakkunnigas uppfattning att en sådan lagstiftning är motiverad hörriksåklagaren, , , CFU, de medicinska fakulteterim, patentverket,domkapitlen i och , länsstyrelsema i och Malmöhuslän, , läkarförbundet, läkaresällskapet, psykiatriskaföreningen, kuratorsföreningen och psykologförbundet. RiksåklagarenframhåUer att det får anses klarlagt att de intereexueUa i många faU befinnersig i en mycket besvärande situation och att starka humanitära skäl talar förreformer som är ägnade att underlätta deras anpassning i samhället. Nuvarandeordning för ändring av könstillhörighet i rättsligt avseende saknar stöd iskriven lag och är oenhetiig och inkonsekvent. En rättsUg reglering framstårsom angelägen även från aUmän synpunkt ttots att den konomer att beröra enmycket liten mmo-ritet i samhäUet, säger sig genom sin befattningmed för-nanmsärenden avseende intereexueUa ha fått mblick i att sådana personermöter stora svårigheter i det dagliga livet. Det ter sig för verket därförganska klart att de har behov av stöd från samhäUets sida, så att följdema avderas avvikande situation kan elimineras eller begränsas. Verket anser detdärför värdefuUt att möjUghet skapas att få könstiUhörigheten för dessapersoner fastslagen i officieU ordning och under medverkan av särekUd expertis. Medicinskafakulteten vid franUiåUer att den föreslagna lagen vältorde konuia att tiUgodose det kanske viktigaste kravet i sanunanhanget nämUgenatt individens egen uppfattning om könsidentiteten så långt möjUgt får en klarbekräftelse utåt, vilket fakulteten anser vara av stor psykologisk betydelseför de intereexueUa och ägnat att motverka deras skygghet i olika officieUasituationer. Medicinska fakulteten vid fiimer desakkunnigas förelag innebära problenUösningar, som för de intereexueUa skaparmöjUghet tiU så god anpassning både socialt, sexueUt och i övrigt som derasanatomiska och psykiska föratsättningar medger. anser det i hög gradönskvärt att frågan om faststäUande av könstiUhörighet för inter- sexueUablir lagligen reglerad. Han framhåUer att detta kommer att medföra fastarepraxis beträffande olika ingrepp och andra åtgärder och säkert ge demtereexueUa bättte stöd tiU anpassning i den för det fastställda könetadekvata roUen, Han anför vidare att det berättigade i att utföra operativaingrepp på vissa personer med störd könsutveckling och att ge demhormonbehandling i avsikt att dirigera deras könsidentitet i en bestämdriktning knappast torde kunna ifrågasättas och att det även torde varasjälvklart att denna könstUUiörighet lagligen bör fastslås om den avviker frånden ursprangliga. Läkarförbundetunderetryker att det från medicinsk synpunkt är av stor vikt att frågan om deintersexueUas rättsstälhiing ingående analy serats och även lett fram tUlförelag tiU lagstiftning, HittiUs har de medicinska strävandena att hjälpaindividen att leva och bU accepterad i den könsroU som han upplever som sinmött svårigheter genom att lagstiftnmgen inte räknat med dessa minoriteter. Dådet gäUer de somatiskt awUcande ter sig innehållet i lagförslaget relativtokomplicerat och självklart. Vad gäUer de ttanssexueUa anser läkarförbundet attden föreslagna lagen kommer att göra deras livssituation mera drägUg även omden också efter lagens antagande kommer att vara svår. Liknande synpunkteranförs av läkaresällskapet, tiU vars yttrande psykiatriska föreningen för sindel har hänvisat, har en lag som reglerar de ttanssexuellas könstillhörighetvarit efterlängtad av dem som i sin yrkesutövning kommer i kontakt med dessamänniskor. Att så omfattande och definitiva åtgärder hittUls har fått ske utanatt man har haft några klara lagbestämmelser att gå efter har inneburit press i första hand för den ttanssexueUe men även för behandlande läkareoch myndigheter som har upplevt trevandet i bUndo som en stor svårighet.Föreningen anser att man i lagförslaget har kommit fram tUl en tiUfredsstäUandeavvägning meUan hänsynen tUl de intereexueUa och de krav samhäUet kan StäUa påentydiga bestämmelser i dessa frågor. Föreningen viU dock framhålla att densociala anpassningsprocessen för de ttanssexueUa även med adekvat behandUngblir mycket svår. Föreningen betonar vikten av att den ttanssexueUa patienten,utöver behandlande läkare, kontinuerligt har kontakt med en kurator undertiden före och efter faststäUelsen, fiimer dettillfredsstäUande att frågan om de intersexueUas könstillhörighet har tagitsupp tiU aUsidig uttedning på ett så fördomsfritt sätt och fmner förelaget välmotsvara de förväntningar som man kan stäUa på ett lagförelag som syftar tiUatt underlätta de transsexueUas mycket svåra situation. Socialstyrelsenbar intet att erinra mot att faststäUelse av könstillhörighet sker enligt degrunder som anges i förslaget. Det kan visserligen vara tveksamt omlagstiftning behövs för att få en tillfredsstäUande lösning på problemet. Denföreslagna regleringen synes emellertid bidra 3 1972.1 saml. tUlen enhetiig bedömning hos de olUca myndigheter som har att ta ställning ifrågor om fastställande av kön, och styrelsen tUlstyrker därför attlagstiftning på området kommer tiU stånd, Sveahovrätt säger sig inte kunna bedöma om det föreUgger något verkUgt behov av denföreslagna lagstiftningen. Det kända antalet mter-sexueUa synes vara mycketringa. På grund av vad de sakkunniga har anfört om dessa personere besvärandesituation och om angelägenheten av att deras egen uppfattnmg om smkönsidentitet så långt som möjligt får en klar bekräftelse utåt anser hovrättenemeUertid att det får antas föreligga behov för de uitereexueUa att få ettformeUt byte av könsroU med därav följande rättsverkningar tUl stånd. Debestämmelser som krävs härför bör enligt hovrätten tas upp i en särskUd lag. Länsåklagareni anser tanken bakom den föreslagna lagstiftningen, nämUgen attunderlätta anpassningen i socialt hänseende för de intereexueUa, behjärtansvärd.Han ifrågasätter emeUertid om detta syfte kommer att nås i avsedd utsttäckningoch framhåUer, att för de ttanssexueUa ttoUgen alltid föreUgger vissaanpassningssvårigheter så länge den biologiska könstUlhörigheten kvarstår. Detkan befaras att majoriteten i det längsta drar sig för att ansöka om ändradkönstUlhörighet De uppstäUda förutsättningarna framstår som tämligen strängaoch utredningen måste bU ganska omfattande och säkerUgen i många falltidskrävande och besvärUg för den som beröre, SlutUgen franahåller han att dethär uppenbarUgen är fråga om en ytteret liten grapp i samhäUet, vare problemrimligen borde kunna lösas på ett enklare och smidigare sätt än genom enlagstiftnmg av föreslagen art. har inte några invändningar mot reglerna om somatiskt intereexueUamen framför kritiska synpunkter vad gäller de transsexueUa, FöreningenframhåUer att grappen ttanssexueUa ännu inte kan sägas vara tUlfredsstäUandeuttedd etiologiskt, symtoma-tologiskt prognostiskt och terapeutisktAvgränsnmgen t ex, gentemot passiva, kvinnoidentifierade homosexueUa ärmgalunda så enkel som framstäUts i betänkandet En aUvarUgare anmärkning är låt vara säkert mest av humanitära och behandlingsmässiga skäl i aUtförhög grad bagatelUserar det abnorma, den psykopatologiska bakgrunden. Att ettklart psykopatologiskt syndrom, berörande personUg-hetens käma,könstillhörigheten, blir det enda och avgörande kriteriet på "det verkUgakönet" måste enUgt föreningen inge aUvarliga betänkUgheter, FöreningenframhåUer att de transsexueUas mstäUnmg är ytterst centeal, intensiv,dominerande, tvångsmässig. Den har ofta karaktären av ångestförsvjr bl, a.intensiteten i känslan av att tillhöra fel kön ter sig klart psykopatologisk.Att upphöja ett centralt psykopa-tologiskt syndrom med bl, a. ett system avtankevUlor tUl objektivt och positivt uttryck för en mdivids personUghetskämastrider enUgt föreningen mot hittiUsvarande praxis. Föreningen anser därföratt den föreslagnalagstiftningen är mycket vansklig. Med hänsyn tUl att fiktionen av att tUlhöramotsatt kön hos de transsexueUa är så fixerad kan emellertid de föreslagnarättsliga åtgärdema inte avvisas. Den föreslagna lagregleringen får ansesrimlig som ett provisorium men lagen och dess konsekvenser bör underkastasingående omprövning sedan man har fått mera erfarenhet. Länsåklagareni stäUer sig tveksam tiU lämpligheten av den föreslagnalagstiftningen, SärskUt diskutabelt förefaller det honom att i fall därindividens kön är entydigt anatomiskt bestämt tUlmäta dennes upplevelse avannan könstUlhörighet sådan betydelse att denna rent subjektiva uppfattning kanläggas tiU grund för ett objektivt konstaterande att personen tillhör annatkön med vissa därav emanerande rättsverkningar. Han anser inte att det ibetänkandet har getts belägg för att ttanssexueUa, sedan formella ändringar ifråga om namn och kön har skett, genereUt kan sägas ha fått mindreanpassningsproblem . Beträffande de somatiskt intereexueUa finnsinte betänkUgheter mot lagstiftning av samma skäl som beträffande dettanssexueUa, Däremot kan ifrågasättas om för denna grapp skall behöva krävasden omständliga prövning lagförelaget innebär för bestämmande av könstiUhörigheten,Sådana frågor synes som hittiUs kunna avgöras av läkaren i enUghet medvetenskap och beprövad erfarenhet, och ändring av könsanteckning och fömamnborde kunna ske på grandval av läkarens mtyg. Länsstyrelseni biträder de sakkunnigas förslag såvitt gäUer desomatiskt intersexueUa, Vad bettäffar de ttanssexueUa framhåUer länsstyrelsenatt oreaken tiU denna avvikelse inte har kunnat klarläggas. Vidare påpekas attden som har fått sin könstiUhörighet ändrad skuUe kunna ångra sig.Länsstyrelsen erinrar också om utredningens uttalande att en reform inte bördrivas så långt att resultatet står i aUtför skarp konttast tiU grundläggandevärderingar hos medborgare i aUmänhet. anser det inte osannoliktatt en tiUämpning av uttedningens förslag om ändring av de ttanssexueUaskönstillhörighet skulle vid en ökande frekvens av fall mötas av en negativreaktion från medborgamas sida. Med hänsyn luirtiU och tUl möjUgheten av attfortsatt forskning på området leder tUI att oreakema tUl transsexualismklarläggs och till en lämplig terapi är inte beredd att tiUstyrkaatt uttedningens förelag i vad avser de transsexueUa nu läggs tUl grand förlagstiftning, 4.2.1Materiella förutsättningar för fastställande av könstillhörighet Deföreslagna reglema om föratsättningarna för fastställande av könstiUhörighetgodtas av flertalet remissinstanser. denframföre dock förslag tiU ändringar i skUda hänseenden. Detta gäller särekiltreglema om transsexueUa. Kravetatt en transsexueU pereon sedan ungdomen skall ha upplevt sig som tiUhörandemotsatt kön mot det under vilket han upptagits i kyrkobokföringen kritiseras avförste stadsläkaren i . Antingen är förhåUandet det att de transsexueUa isamtliga fall upplever sig som tUlhörande det motsatta könet redan frånpubertetens inträde, varvid kravet är onödigt eUer också förekommer faU där denmotsatta könstillhörigheten upplevs först , och då medförvUlkoret en inskränkning i möjligheten att få faststäUelse av ändrad könstillhörighet Ianslutning tiU kraven att den transsexueUe sedan imgdomen skall ha upplevt sigsom tillhörande det motsatta könet och ha uppttätt i enUghetmed detta understryker psykologförbundet vikten av att föreök från en individssida att infoga sig i den somatiska könsroUen, t ex. genom att gifta sig och fåbam, inte får utgöra hinder för könsbyte. I vissa faU kan säkerUgen ett sådantanpassningsförsök anses tala för en god prognos. framhåller att detgivetvis är angeläget att den ttanssexueUes önskan om könsbyte harmanifesterat sig tiUräckUgt länge och i sådana livssituationer som för honombUr de vanUgaste. För att en önskvärd möjUghet tUl differentierad individuellbehandling av smsemeUan olikartade faU skall uppnås är det givetvis viktigtatt inte en skarpt avgränsad observationstid anges. Som regel torde dock minstett år vara att anbefaUa, Medhänsjrn tiU att orsakerna tiU transsexualism inte är klarlagda måste enUgtlänsåklagaren i stor försiktighet iakttas vid faststäUande avändrad könstillhörighet i dessa faU, Regeln att sökanden måste antas även iframtiden leva i motsatt könsroll bör därför ges en mera skärpt avfattning än ide sakkunnigas förelag, Iflera remissyttranden behandlas frågan om vUken verkan det bör ha att sökandenhar bam. Länsåklagaren i anser, att fastställelse av ändradkönstUlhörighet inte bör medges om sökanden har bam och att detta bör komma tiUuttryck i lagen. Riksåklagaren ifrågasätter om det inte från allmän synpunkt ärså viktigt med reda i släktskapsförhåUandena att ett krav på att sökandensaknar bam bör uppstäUas, förordar att särekUd försiktighet iakttasvid prövningen av om kvinna som har fött bam fyUer föratsättningama för atterhålla ny könstillhörighet Medicinska fakulteten vid stäUersig något tveksam tiU att krav på barnlöshet inte har uppstäUts ochifrågasätter om inte en individuell psykiattisk undereökning av bamet bordeföreskrivas, i varje fall för att inte riskera bamets hälsa. anmärker att de sakkunniga endast i förbigående behandlar denföreslagna lagstiftningens negativa inverkan på andra människor, t, ex,sexuell partner resp, äkta make och 1972: 6 37 framföraUt eventueUa barn, egna eller adopterade. Mest drastiskt belyses förslagetsrisker enligt föreningen genom de berättigade farhågor man kan hysa för bamen.Att de transsexueUa både före och efter en eventuell "könsändring"måste orsaka ytterst stora vanskligheter som förebUder ochidentifikationsobjekt för små barn anser föreningen i öppen dag.Föreningen vill dock inte fömeka att föräldraskap i vissa faU kan ansestänkbart och försvarligt. Här som eljest torde man ännu länge framöver börabedöma varje faU för sig. framhåller att det mte är säkertatt bamen mår bättre av att deras transsexueUe förälder tvingas avstå från enofficieU fastställelse av ändrad könstUlhörighet. Föreningen anser att maneventuellt kan tänka sig ett krav på en speciell uttedning rörande bametsförhållanden för att få en uppfattning om den ifrågasatta faststäUelsen skuUekomma att medföra men för bamet. anser att det förhållandetatt sökanden har varit gift eUer har bam inte bör medföra hinder för faststäUandeav könstUlhörighet, Villkoretatt sökanden skaU ha undergått steriUsering eUer av annan orsak saknafortplantningsförmåga bedöms av som självklart även om denttanssexueUes motvUja mot kontakter med det somatiskt motsatta könet görgraviditet resp, faderskap mycket osannoUkt, Som skäl för denna bedönminghänvisar han tUl att någon förändring av det somatiska könet genom kirurgiskeller annan åtgärd inte skall krävas. däremot anser kravet påsterUisering direkt olämpUgt. I faU där graviditet har förekommit hostranssexueUa kvinnor har den kommit tUl stånd genom våldtäkt eUer i tiUstånd dåkvinnan på grund av spritförtäring eUer av annan anledning inte kunnat hävdasin instäUning tiU det motsatta könet. Då det enUgt de sakkunnigas förslagskall fordras att den som önskar könsbyte har ådagalagt sinabsolutä och ofrånkomliga instäUning att han eUer hon är av motsatt kön, torde detvara ytterst osannolikt att efter könsbytet med tillhörande konsekvensersituationer av sådant slag inttäffar.