prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — princip i försvarsplaneringen leder mte tUl genomgripande,omedelbara konsekvenser, 1 första hand påverkas inriktningen av forskning ochteknisk utveckling. Principen kan inte heller tillämpas genomgående på allasystem inom försvaret. För vissa system är t, ex, möjligheterna att över huvudtaget nå verkan bestämmande för kvaliteten på systemet och antalet erforderligaenheter. Detta gäller bl, a, brigader för strid i öppen terräng och jaktflyg, 1 enlighet med utredningens förslag förordar jag att dedelar av krigsorganisationen som redovisas i de fyra avvägningsprogrammenRörliga resp. Lokalt bundna markstridsförband, Övervattensstridsförband samtLuftförsvarsstridsförband bör utgöra den bas på vilken det militära försvaretsavhållande förmåga skah byggas, TiU denna bas bör vidare höra t, ex. ettkvahficerat spaningsflyg och en effektiv signalspaning, 1 likhet med utredningen bedömer jag det angeläget att möjligheternatill god förvarning tillvaratas. Avvägningsprogrammet Fjärrstridsförband börges lägre prioritet. har lämnat förslag tUl fortsattinriktning av planeringen av avvägningsprogrammens utveckhng. Jag ansluter migi allt väsentligt tiU vad utredningen därvid har anfört och förordar attavvägningsprogrammen utvecklas i stort enligt följande. Lokalt bundnamarkstridsförband, Övervattensstridsförband och Luftförsvarsstridsförband börpå utvecklas i enlighet med principen att uthållighet bör gå föreinitialstyrka. Inom ramen för denna helhetssyn är det emellertid iblandnödvändigt eller önskvärt att delar av organisationen har hög initialstyrka.Detta kan vara en förutsättning för att nå uthållighet inom helheten. Dettaförhällande gäller bl, a. avvägningen mellan rörliga resp. lokalt bundnamarkstridsförband samt sammansättningen av dessa båda avvägningsprogram varför sig. Utformningen i stort av markstridsförbanden är enligt min uppfattningav stor betydelse för tilltron till vär förmåga att genomföra ett uthålligtförsvar över hela territoriet. Omfattningen hos berörda avvägningsprogram kanvarieras endast inom vissa gränser. Antalet enheter inom de rörliga och lokaltbundna markstridsförbanden bör vara förhållandevis stort. De rörligamarkstridsförbanden torde dock som utredningen har föreslagit kunna minskas iantal i förhållande till nuläget. Jag finner det vara av vikt att dessa förbandhålls på en kvalitativ nivå som är väl anpassad tiU utvecklingen i omvärlden.Möjligheterna att utan att omsätta materielen håUa vissa lokalt bundnamarkstridsförband så organiserade och utbildade att en förändring till rörUgamarkstridsförband kan genomföras inom rimlig tid bör övervägas i samband medomorganisation av vissa befintliga brigader. Fältförband i form av s. k.skytteregementen bör emellertid inte organiseras. Jag återkommer till dennafråga i det följande. Jag delar utredningens syn på markstridsförbandens rollinom det mUitära försvaret. Detta bör således utgå från ett lokalt bundetförsvar av områden och platser som har primärt intresse för en angripare. Härbör ordnas ett uthålligt försvar med lokalt bundna markstridsförband som ärsärskilt organiserade för dessa uppgifter. Permanent utbyggdaförsvarsanläggningar med god motståndskraft mot bekämpning bör utnyttjas. Genomett sådant försvar tvingas en angripare att välja anfallsriktningar som ärofördelaktiga för honom. De rörliga markstridsförbanden skall kunna kraftsamlas förawäijning i olika riktningar. Detta kräver att förbanden hålls på en högkvalitetsnivå, vilket medför att antalet bhr beroende av de tillgängligaekonomiska resurserna. Ett visst antal förband krävs dock med hänsyn tihförbandens avsedda uppgifter. Jag ansluter mig tUl utredningens förslag attåtgärder bör vidtas för att behålla ett något större antal brigader än vadöverbefälhavaren har förutsatt i de lägre nivåerna i programplanerna, 1 saml Nr 75 Den framtida avvägningen mellan här berörda program blirvidare beroende av resultatet av den utredning om de värnpliktigas utbildningoch utnyttjande m.m. som jag har berört i det föregående. Principerna för attoperativt utnyttja markstridsförbanden påverkar förutsättningarna för enytteriigare differentiering av grundutbildningen för de värnphktiga som ingår idessa förband, Jag delar utredningens uppfattning att en ökad differentieringav grundutbildningen kan vara särskilt lämplig, om kostnadsminskningar genom enbegränsning av fredsorganisationen frigör resurser så att bl, a, fältförbandmed stor rörlighet och hög eldkraft kan hållas organiserade i större antal äneljest. För övervattensstridsförband har tekniska prestanda störrebetydelse än för markstridsförbanden. Men även för detta awägningsprogram ärden disponibla numerären grandläggande. Anskaffningen av fartygsmateriel börutgå från behovet av stridskrafter för kustnära insatser i invasionsförsvaretoch från de krav som stäUs i en neutrahtetssituation. Vid awägning inomprogrammet torde kapaciteten för strid över större avstånd trots att en sådanytterligare ökar effekten i djupförsvaret - få begränsas för att tUlgodosemöjligheter tUl mer kustnära strid. För attmöjliggöra att ett tillräckligt antal fartyg för ytattackuppgifter anskaffasbör den påbörjade övergången till lättare enheter fortsätta. Sådanfartygsmateriel bör väljas som företrädesvis är lämpad för kustnära uppträdandei invasionsförsvaret, dvs. i första hand patrullbåtar och torpedbåtar (robotbåtar).Olika möjligheter att utforma ledningsfunktionen för ytattackförbanden börnärmare studeras. Jag delar utredningens mening att kapaciteten för skydd avimport-och exportsjöfart i ett avspärrningsläge starkt kan minska eller t, o,m, helt utgå. Skydd av kustsjöfart och transporter till och från skalldock kunna lämnas. Sådant skydd bör ges av enheter som primärtavses för andra uppgifter. Uppgiften att upptäcka och bekämpa ubåtar börtillgodoses av helikoptrar som är utrustade för ubåtsjakt i samverkan medfartyg med ytattackuppgifter. För detunga attackförbanden inom avvägningsprogrammet Fjärrstridsförband är flygplanAJ 37 beställt och f, n, under leverans. förordaratt denna anskaffning fullföljs men anför att antalet divisioner bör bestämmassenare. Jag återkommer härtill i det följande. Mot bakgrund av uppfattningen att fjärrstridsförbanden börges lägre prioritet och med hänsyn tiU att nyanskaffning av attackflygplan f,n, äger rum, kan det som utredningen har anfört synas naturligt att övervägaatt inte anskaffa ubåtar. Utredningen förordar att studier bedrivs för attbedöma avvägningen inom programmet på . Jag biträder denna mening.Studierna bör bedrivas genom överbefälhavarens försorg och avse bl, a,avvägningsprogrammets sammansättning i ett längre perspektiv liksom alternativaanskaffningsprogram för ubåtar . Jag avser attsenare återkomma tUl Kungl. Maj:t beträffande direktiv för dessa studier. I awaktan på resultatet av studierna bör verksamheten i detta hänseende begränsas tUl att inomlandet bevara möjlighetema att utveckla och tUlverka ubåtar. Beträffande avvägningsprogrammet Luftförsvarsstridsförbandhar utredningen studerat olika anskaffningsprogram för JA 37 och deraskostnadsmässiga, operativa och produktionstekniska konsekvenser liksomalternativa jaktflygplan som helt eller delvis skulle kunna lösa de för JA 37Viggen avsedda operativa uppgifterna, 1 sin utförliga redovisning av dessa frågor harutredningen anfört bl, a, att man efter prövning av utländskaflygplanalternativ med samma eller bättre prestanda än nuvarande J 35 F Drakenkommit fram till att de möjliga alternativen är mycket få. Medelsbehovet förett licensbyggt flygplan uppskattas få ungefär samma storlek och fördelningöver tiden som för JA 37 , Utredningen anser inte att något står attvinna genom en övergång till licenstillverkning. Inte heller förordarutredningen direktköp av flygplan från utlandet. En nyversion av flygplan 3 5 Draken skulle enligt utredningen kunna ges bättreprestanda än det nuvarande J 35 F Draken för att möta 1980-talets miljö.Förutsättningarna härför är emellertid begränsade av olika skäl. En division JA37 skulle i kostnader motsvara ungefär 1,4 divisioner J 35 Draken, Denexakta relationen beror på den kvalitetsnivå som skulle väljas för J 35 Draken,De utgiftsminskningar som skulle uppstå tUlföljd av ett val av flygplan 35 Draken blir dock relativt små. Utredningen görden sammanfattande bedömningen att ett framtida luftförsvar byggt på en nyversion av flygplan 3 5 Draken i avgörande hänseenden skulle komma att fåväsentligt lägre effekt än ett luftförsvar med flygplan JA 37 . Därvidhar utredningen beaktat att det senare planet enligt nuvarande bedömningar kananskaffas endast för ett mindre antal divisioner. Utredningen har förordat att jaktversionen av flygplan 37Viggen utvecklas för senare anskaffning. Antalet divisioner bör bestämmassenare. Jag biträder utredningens förslag därvidlag och återkommer till frågani det följande. Jag biträder även utredningens mening att stora ansträngningarbör göras för att minska kostnaderna för utvecklingsarbetet, Luftvämsförbanden bör i enlighet med utredningens förslagäven i fortsättningen hållas på en hög teknisk nivå. En modernisering bör skegenom anskaffning av luftvärnsrobotar. Därvid bör eftersträvas sådana lösningarsom ger ett stort antal eldenheter. Beträffande avvägningsprogrammen Central och högre regionalledning, Allmän försvarsforskning samt Gemensamma myndigheter och funktioneranför utredningen bl. a, att anskaffningen av flygplan S 37 börfullföljas. Jag biträder detta förslag, 1 anslutning härtill vill jag vidare anföra att det vidden fortsatta utvecklingen av det militära försvaret bör vara en strävan att såstor del som möjligt av de tillgängliga resurserna används för utbUdning ochmaterielanskaffning. Kostnaderna för fredsorganisationen och övriga fasta kostnader, t. ex. för förvaltningsorganisationen,måste begränsas. Det är angeläget att kraftfulla åtgärder inom detta områdevidtas . Detta innebär bl, a. att kostnaderna för huvudproduktionsområdetLedning och förbandsverksamhet inte kan tillåtas växa i samma omfattning somunder senare år. Jag räknar således med en mycket restriktiv utgiftsprövningbeträffande såväl beslutade som planerade åtgärder. Kungl, Maj:t häri december1971 uppdragit åt överbefälhavaren att bl, a, lämna förslag till och vidtaåtgärder för att minska antalet anställda inom krigsmakten under perioden1972/73-1976/77 och att förbereda ytterligare personalreduceringar under nästafemårsperiod. Vad jag i det föregående har förordat beträffande inriktningenav det mUitära försvarets fortsatta utveckling utgör inte nägot detaljeratprogram för verksamheten . Jag har där endast redovisatde aUmänna riktlinjer som bör gälla för den fortsatta programplaneringen fördet mUitära försvaret. Vid genomförandet kan variationer och förändringar inomramen för dessa riktlinjer bli aktuella, t, ex. med hänsyn till resultaten avpågående och förordade studier och utredningar. Överbefälhavaren har anmält att programplanernasberäkningsunderlag är osäkert, framförallt i de lägre ekonomiska nivåerna.Sedan programplanerna lämnades in har det också varit nödvändigt attsuccessivt revidera de ekonomiska kalkylerna, bl. a. på grand av attmyndigheterna i viss utsträckning inte har följt de direktiv som lämnats förplaneringen och tUl följd av att utfallet av lönerörelse inte harkunnat överblickas . Inom främst underhållsområdet har betydandekostnadsökningar konstaterats . Osäkerhet rörande de slutligakostnadema för en del större materielobjekt föreligger också. Därför är det ivissa faU inte möjligt att bestämma antalet enheter förrän efter ytterligarestudier och utredningar. Jag vUl i anslutning härtill framhålla attkostnadsförändringar förekommer regelmässigt. Sådana störningar måste därförbeaktas i planeringen. Jag anser att enligt grandtanken i det nyaplaneringssystemet inte bör besluta om en bestämd utgiftsram för det militäraförsvaret . Utgiftsramen bör i fortsättningen prövas åriigen. Planeringenbör dock ske med utgångspunkt i en viss planeringsram. Vid bestämmande av dennamåste hänsyn tas till att stor restriktivitet med statsutgifterna måste iakttasde närmaste åren. Planeringsramen bör därför utgå horisontellt frånbasbeloppet, 6 470 miij. kr., i den utgiftsram för /73 som jagförordar i det följande. Planeringen för det militära försvarets utvecklingunder perioden /73-1976/77 bör sålunda ske med utgångspunkt i enplaneringsram om totalt 32 350 milj. kr. 1planeringen bör förutsättas att kompensation för pris- och löneförändringarskall ske enligt nettoprisindex. Den hittillsvarande planeringen av civilförsvaret harutgått från att befolkningen löper risk att direkt bekämpas i terrorsyfte och att kärnvapen därvid kan komma att användas. Denna uppfattninghar bl, a, lett tiU att utrymning i hög grad har satts i förgrunden bland deförebyggande åtgärderna och att det inte har ansetts vara möjligt att tillrimliga kostnader åstadkomma skyddsrum tUl skydd för befolkningen i de störrestädernas innerområden. anser att planeringen i fortsättningeninte bör inriktas på skydd mot kärnvapen eller massinsats av konventionellavapen i direkt bekämpning av befolkningen. Grundläggande för planeringen bör iStäUet vara att befolkningen kan komma att beröras av biverkningar vidbekämpning av militära mål i samband med en invasion med i första handkonventionella stridsmedel och vid markstrider. Viss hänsyn måste emellerfidtas till att befolkningen kan bli ställd inför direkt hot om skadegörelse. Detär då betydelsefullt att civilförsvaret med sina åtgärder kan påverkahotsituationen och öka statsmakternas handlingsmöjligheter. Vidare börbefolkningen kunna ges skydd mot de sekundära verkningarna av ABC-stridsmedelsom används utanför våra gränser. Beträffande inriktningen av åtgärderna för att åstadkommaskyddet föreslår försvarsutredningen att planeringen bör inriktas på att skyddi möjlig mån skall beredas befoUcningen i skyddsram. En planering med dennainriktning har långsUctig effekt och ökar möjligheterna att i den konkretasituationen begränsa utrymningar som innebär störningar av mycket allvarligtslag i produktion och annan samhällsverksamhet. Jag delar den uppfattning som försvarsutredningen gettuttryck åt beträffande inriktningen i stort av civilförsvarets fortsattautveckling. Civilförsvaret bör bidra till totalförsvaretsfredsbevarande funktion genom att stärka befolkningens motständsförmåga ochdärmed tilltron tUl vår vilja att göra motstånd mot angrepp och påtryckningar. 1 de fall vi inte lyckas att avhålla frän angrepp ellerhot är det civUförsvarets uppgift att skydda befolkningen och Imdra verkningarnaav skador. Även i de fall krig pågår i vår omvärld och endast indirekt berörvärt land skaU civilförsvaret kunna Undra de sekundära verkningarna förbefolkningen. Befolkningsskyddets fortsatta utveckling bör ske enligtden ändrade grundsyn på framtida krigs karaktär som jag har redogjort för i detföregående. Det innebär bl. a. att åtgärderna skall avse skydd mot verkningarav i första hand konventionella stridsmedel vid bekämpning av mUitära mål isamband med invasion och vid markstrider samt att befolkningscentra som sådanainte bör ses som primära mål för angriparen. Civilförsvarets åtgärder bördessutom utformas så att möjligheterna tas till vara att tUl måttligakostnadsökningar åstadkomma skydd mot ABC-stridsmedel. Befolkningen kan i krig beredas skydd dels i skyddsrum,dels genom att utrymningar företas till mindre utsatta områden. Dessa åtgärderersätter inte varandra utan bör närmast ses som kompletterande varandra i olikasituationer, exempelvis så att begränsad utrymning får väga upp brister itUlgången på skyddsrum. Det kan också visa sig nödvändigt att i vissa situationer utrymma särskilda grupper avbefolkningen eller särskilt hotade områden. Skyddsrumsbyggandet är en grandläggande åtgärd förbefolkningens skydd i krig. Skyddsrum som kan uppsökas vid flyglarm eller somman eljest kan vistas i när situationen så kräver, ökar i hög gradöverlevnadsmöjligheterna för befolkningen. Skyddsrumsbyggandetsomfattning regleras f. n, dels i civilförsvarslagen, som anger skyldighet förfastighetsägare att anordna skyddsrum vid anläggningar och byggnader av vissanärmare angivna slag, dels genom att åtgärdema har begränsats tUl orter somansetts vara egentliga riskorter (anfallsmäl). Reglerna för genomförandet avett framtida skyddsrumsbyggande ses f, n. över av en särskilt tiUsattutredning, skyddsrumsutredning. Utredningen väntas lägga fram sittbetänkande . Sådana frågor som ligger utanför skyddsramsutredningensuppdrag bör dock behandlas . Dit hör bl. a. principerna förskyddsramsbyggandets lokalisering, dvs. prioritering och urval avskydds-ramsorter. Även vissa andra skyddsrumsfrågor som har direkt samband medprinciperna för hur skyddet av befolkningen skall ordnas bör prövas i dettasammanhang. Med hänsyn tUl de relativt betydande kostnaderna för attanordna skyddsrum måste åtgärderna liksom omsorgsfullt prioriteras medhänsyn till det bedömda hotet. Det nuvarande urvalet av skyddsrumsortergjordes mot bakgrunden av den syn pä hotet som dä var vägledande förplaneringen. Med den grundsyn som jag har redovisat i det föregående böråtgärderna i fortsättningen främst inriktas med hänsyn till det konventionellakrigets krav och tUl att de allvarligaste riskområdena är sådana som innehållereller hgger nära mUitära mål och i invasionsområden. Nuvarande förteckningöver skyddsrumsorter bör omprövas mot bakgrund av denna ändrade grundsyn. Ensådan prövning pågår f, n. inom försvarsdepartementet. Förberedandestudier av tätorternas belägenhet i förhållande till militära mål ochinvasionsområden visar att tätorter av betydenhet i allmänhet är så belägna,att de från nämnda utgångspunkter är att anse som riskområden. Sålundainnehåller vanligen tätorter där invånarantalet uppgår till 10 000 eller mersådana områden, medan mindre tätorter mera sällan gör det. Detta förhållandetalar för att den nuvarande gränsen, som generellt är satt vid 5 000 invånare,höjs. Det bör ankomma på Kungl. Maj:t att bestämma den framtidastorleksgränsen. Ett urval bland mindre orter bör ske med hänsyn till derasbelägenhet i förhåUande tiU mUitära mål och invasionsområden. gällande regler för skyddsrumsbyggandet innebär attlåghusbebyggelse (dvs. regelmässigt enfamiljshus och flerfamiljshus somuppförs i en eller två våningar) har undantagits från skyddsrumsbyggnadsplikt.Försvarsutredningen har framhållit att det inte längre finns skäl att generelltgöra undantag för låghusbebyggelse. Det är nämligen inte bebyggelsetypen sombör avgöra var skyddsrum skall finnas utan i stäUet det bedömda hotet. Inteheller finns det längre skäl att generellt undanta innerområdena i de 14 största städerna frän enskUtskyddsrumsbyggande. Jag ansluter mig tiU de principer som försvarsutredningen idessa hänseenden har uttalat sig för. Beträffande de praktiska konsekvensernahärav återkommer jag i annat sammanhang. De blivande reglerna för att genomföra skyddsrumsbyggandetbör utformas så att begränsningar av erforderligt antal skyddsrumsplatser ärmöjliga. Hithörande frågor utreds f. n. av skyddsrumsutredningen.Försvarsutredningen som har tagit del av skyddsrumsutredningens arbete harfunnit att skyddsrumsbyggandet bör planeras områdesvis inom riskorterna medhänsyn till det bedömda hotet och behovet i stället för att som generelltvara låst till de enskUda byggnaderna. Härigenom skulle behovsberäkningenbättre kunna anpassas tUl lokala förhållanden och förutsättningar skapas förett ändamålsenligt resursutnyttjande. anser det angelägetatt den författningsmässiga och organisatoriska gmndvalen åstadkoms för ettskyddsmmsbyggande efter dessa principer. Utredningen betonar också betydelsenav att skydds-mmsplaneringen effektivare än vad som f. n. är fallet inordnas iden allmänna samhällsplaneringen. Jag delar försvarsutredningens uppfattningatt ett bättre resursutnyttjande på skyddsrumsbyggandets område kan komma tillstånd. Jag utgår därför från att de totala kostnadema för skyddsramsbyggandetvid oförändrat hög ambitionsnivå bör kunna begränsas i förhållande till denuvarande kostnaderna. 1 de större städernas innerområden kommer betydandebrister att kvarstå även sedan man börjat bygga skyddsramdär. har uppmärksammat denna fråga och föreslagit attåtgärder övervägs för att tillgodose de mest angelägna skyddsbehoven i dessaområden genom att, där så är möjligt tUl rimliga kostnader, iordningställabefintliga och fillkommande underjordiska utrymmen till skyddsrum. Jag anseratt det bör vara möjligt att utforma sådana regler för en nyskyddsrumsplanering att innerområdenas skyddsproblem kan beaktas enligt dentankegång som försvarsutredningen har framfört. TUI dessa frågor får jaganledning att återkomma när skyddsrumsutredningen har lagt fram sitt förslag. 1 fråga om skyddsrummens beskaffenhet görs f. n. skillnadmellan bergfast skyddsrum och normalskyddsrum. De skyddsrum som anordnas vidbyggnader och anläggningar är i regel normalskyddsrum. Båda skyddsrumstypernager ett gott skydd mot annan vapenverkan än verkningarna av kärnvapen i ochnärmast omkring detonationscentrum. Jag avser att i annat sammanhang behandla frågor rörandeskyddsrummens beskaffenhet på grand av vad jag här anfört och vad 1969 årsskyddsrumsutredning kan komma att föreslå. erinrar om att både den förvarningstidsom behövs för att uppsöka skyddsrummen och stridsledningssystemets uthållighetkan vara otillräckliga under vissa förhållanden. Utredningen har funnit detvara osäkert om tekniska och ekonomiska förutsättningar finns för atttillgodose de krav på förvarningstider och uthållighet i förvarningssystemetsom har uppställt i perspektiv- Utnyttjandegraden i fråga om information fråndetta system anses dock kunna förbättras genom att vissa organisatoriskaåtgärder genomförs. har uttalat att det är osäkert omförvarning kan ges före flyganfall. Det är enligt min mening ofrånkomligt attdra vissa konsekvenser av detta uttalande. Särskilt gäller detta vissa delar avlandet och under väsentliga delar av ett stridsföriopp. Det finns skäl att utgåfrån att skyddsrummen inte under alla förhållanden kan utnyttjas på tidigareplanerat sätt, dvs. uppsökas först vid förvarningstUlfället, Användningen avskyddsrummen måste anpassas till möjliga prestanda hos stridsledningssystemet.Det innebär att skyddsrummen kan behöva tas i anspråk i viss omfattning ävenunder mellanperioder när skenbart lugn råder under ett krig. Som försvarsutredningen har uttalat är det angeläget attskyddsrummen anpassas till denna syn på utnyttjandet under olika förhållanden.Frågan om utformningen av skyddsrummen till följd härav bör studeras närmare.En riktpunkt bör härvid vara att åtgärderna kan genomföras till låga kostnader. De nuvarande riktlinjerna för anskaffning och lagerhåUningav skyddsmasker grandas på uppfattningen att vi trots internationellaöverenskommelser inte kan bortse från att det kan finnas risk för attstridsgaser används. Risken har dock inte bedömts vara så stor att det ärpåkallat att i fredstid anskaffa skyddsmasker tUl hela befolkningen. anser att planeringen för anskaffningav skyddsmasker bör följa den utstakade inriktningen. Det innebär atten begränsad anskaffning upprätthålls och att härigenom och genom andraförberedelser en grundval skapas för att anskaffa skyddsmasker tUl helabefolkningen, om de säkerhetspolitiska förhållandena i form av ändradedoktriner etc. skulle ge anledning härtill. Jag förordar att beredskapen i fråga om skyddsmaskerupprätthälls efter de riktlinjer som försvarsutredningen har föreslagit. Likasåbör självskyddsutbildning av aUmänheten för att stärka det mdividuella skyddetfortgå som hittiUs fastän anpassad tiU den syn pä framtida krigs karaktär som framgårav det föregående. Skydd för befolkningen kan förutom i skyddsrum åstadkommasgenom att utrymning företas till mindre utsatta områden. Försvarsutredningenframhåller att utrymningar av den omfattning, som föratsätts i de högsta av nugällande utrymningsalternativ, kan ha konsekvenser för samhällslivet som iflera hänseenden är mindre önskvärda.