prop · FV035 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagrådetsallmänna uttalanden i anslutning tiU 4 kap, 1 § rörande paragrafens räckviddoch sakUga innebörd synes inte ge vid handen att lagrådet i något väsentUgthänseende stäUer sig avvisande eUer kritiskt tiU de vägledande uttalanden ochexemplifieringar rörande bestämmelsens tiUämpning som jag har anfört i remissprotokoUet,När lagrådet likväl säger sig inte kunna tUlstyrka att skadeståndsansvar förarbetstagare skaU föreUgga endast i den mån synnerliga skäl föreUgger och i StäUetförordar att ansvarigheten skaU bestämmas på grundval av en allmän skäUghetsprövningeUer att i varje fall »synnerUga skäl» ersätts med »särekUda skäl», förefaUermeningsbrytningen huvudsakUgen avse endast en lagteknisk fråga eUer nännarebestämt frågan vilken innebörd som här skaU tiUäggas uttrycket »synnerUgaskäl». Somframgår av vad jag har anfört i remissprotokoUet bör utgångspunkten vara, atten arbetstagare normalt inte skaU drabbas av pereonUgt skadeståndsansvar medanledning av våUande i änsten. Även om åtskiUiga undantagsfaU kan tänkas därfull eUer jämkad ereättnings-skyldighet bör åläggas - jag har iremissprotokollet angett ett flertal typexempel - lär dessa faU bU relativtsett mycket få och i det stora hela komma att framstå som klaraundantagssituationer. Och i aUa händelser skall det enUgt min mening föreUggaomständigheter som entydigt och med särskild styrka talar för attskadeståndsansvar åläggs arbetstagaren. 1972: 5 554 Detär visserUgen riktigt att aUa dessa situationer knappast kan karakteriserassom »i hög grad särpräglade faU», Det är snarare fråga om att omständighetema idet särekUda faUet - utan att nödvändigtvis vara specieUt särpräglade - tUlsammantagnaskaU innefatta särekUt starka skäl för att ersättaingsskyldighet åläggs. Detta åskådUggörsemeUertid enUgt min mening bättre genom uttrycket »synnerliga skäl» än genomnågon av de formuleringar lagrådet har föreslagit. Det är f, ö, inte ovanUgtoch i viss mån oundvUdigt att uttryck av detta slag ges en något varierandeinnebörd beroende på i vilket rättsUgt sammanhang de används. Inte minstframträder sådana skUlnader meUan straffrättsUg och civilrättsUg lagstiftning. Jag viUi sammanhanget också betona, att lagrådets hänvisning tiU rådande praxis, enUgtviUcen det hör tiU sällsyntheterna att enskUd arbetsgivare riktarskadeståndskrav mot sina arbetstagare, enUgt min mening talar tiUförmån för ett förelag om en även formeUt långtgående begränsning avarbetstagares skadeståndsansvar. Denna praxis måste ses som ett uttryck för attpartema på arbetsmarknaden numera ansluter sig tiU uppfattningen attskadeståndsansvar på grund av våUande i tjänsten normalt inte bör utkrävas aven arbetstagare. Det skuUe då närmast te sig anmärkningsvärt och överraskandeom lagstiftaren inför regler som synes ge uttryck för att sådant ansvar börutkrävas i större utsträckning än arbetsmarknadspartema hittiUs ansett påkaUatDet naturUga synes mig i stäUet vara att lagstiftaingen reeUt och formeUt anpassastiU de värderingar som allmänt omfattas av berörda parter. Lagrådethar förordat att bestänunelsen i 5 kap. 1 § remitterade förslaget omskyldighet att ereätta ren förmögenhetsskada som vållas genom brott får utgå ur5 kap, och att bestämmelser i ämnet i stäUet införe i en ny 4 § i 2 kap, och iett nytt andra stycke i 3 kap, 1 §. För egen del kan jag i princip men med enmindre redaktionell avvikelse ansluta mig tUl lagrådets förelag. Lagrådethar i detta sammanhang också föreslagit att föreskriften i 5 kap, 2 § i detremitterade förslaget om skyldighet att i vissa faU utge ersättning förpsykiskt Udande flyttas och placeras efter bestämmelserna om personskada i 5kap, 3 och 4 §§, Den aktueUa bestämmelsens karaktär av helt självständigansvareregel - med ett väsentUgt större tUlämpningsområde än dess nuvarandemotsvarighet i 6 kap, 3 § SL - motiverar enUgt min mening att den står som eninledande bestämmelse i 5 kap, och således placeras före övriga stadganden ikapitlet, vilka samtiiga mera har karaktären av accessoriska föreskrifter tiUde grundläggande skadeståndsregler som tas upp i 1-4 kap, Ifråga om formuleringen av bestämmelsen i 5 kap, 2 § andra stycket i detremitterade förelaget biträder jag lagrådets uppfattaing att uttrycket»målsägande» bör ersättas med »den kränkte». 1972: 5 655 Lagrådetsförslag tiU omformulering av 5 kap, 5 § bör godtas med vissa språkligajusteringar. Jagkan också ansluta mig tUl lagrådets förslag om ett förtydligande tUlägg tiUbestämmelsen i 5 kap. 7 § om solidariskt ansvar för flera skadeståndsskyldiga. Dåden av mig föreslagna lydelsen av 5 kap, 8 § synes ange de faU, dåunderlåtenhet att avslöja brott inte skaU medföra skadeståndsskyldighet, påett mer exakt sätt än den av lagrådet föreslagna formuleringen och då det i ochför sig inte framstår som önskvärt att anpassa lydelsen till det ålderdomUgastadgandet i 6 kap, 5 § SL, är jag inte beredd att följa lagrådets förslag idenna del. Lagrådetföreslår, att de nuvarande jämkningsreglema i 67 § sjölagen, 50 § sjömanslagenoch 10 kap, 3 § luftfartslagen behålls oförändrade och att i dessa paragrafer göreendast ett tillägg i form av en erinran om att i fråga om skadeståndsansvaretför den som är arbetstagare gaUer vad som sägs i 4 kap, 1 § skadeståndslagen. påpekat torde de berörda jämkningsbestämmelserna i vissa faU kunna bU tiUämpUgaäven bettäffande personer som inte är arbetstagare. Så t, ex, lär 67 § andrastycket sjölagen kunna tUlämpas också i faU då redaren av ett fartyg självtjänstgör som befälhavare, och 10 kap, 3 § luftfartslagen är obestridUgen tiUämpUgbeträffande envar som förrättar tjänst på luftfartyg, oavsett om han ärarbetstagare eller inte, Bestämmelsema om jämkning av skadeståndsansvaret förlots i 67 § tredje stycket sjölagen och för i 50 § andra stycket sjömanslagenlär däremot undantagslöst avse arbetstagare eUer personer som vidskadeståndslagens tiUämpning bör jämstäUas med arbetstagare. Jag delar i ochför sig lagrådets uppfattning att den nya skadeståndsregeln i 4 kap, 1 §skadeståndslagen inte bör utsträckas att gäUa i faU då annan än arbetstagare ärskadeståndsskyldig under förhåUanden som kan medföra tiUämpning av någon av de särekUdajämkningsreglema, I den mån dessa kan bU tiUämpUga på annan än arbetstagare börde därför behåUas oförändrade och förses endast med ett sådant tiUägg somlagrådet föreslagit. Medutgångspunkt i dessa bedömningar förordar jag, att andra ändringar inte göre ide särekUda jämkningsreglema än att i 67 § andra stycket sjölagen tas in enerinran om att i fråga om skadeståndsansvaret för befälhavare som är arbetstagare4 kap. 1 § skadeståndslagen gäUer, att 50 § andra stycket sjömanslagen ereättsmed en av pedagogiska skäl betingad motsvarande erinran beträffande sjömansskadeståndsansvar samt att i 10 kap, 3 § luftfartslagen göre en Uknande erinranbeträffande de pereoner som omfattas av lagrammet och som är arbetstagare. SlutUgenviU jag för egen del biträda lagrådets förslag om upphävande av 7 § lagen(1948:451) angående införande av lagen om ändring i strafflagen och av lagen(1929: 28) om befrielse i visst faU för befälhavare eller försure åluftfartyg, hörande tiU krigsmakten, från skyldighet att gälda skadestånd. Utövervad jag har anfört i det föregående bör i det tiU lagrådet remitteradeförslaget tiU skadeståndslag göras vissa redaktionella jämkningar i rabriken tUl2 kap,, i 2 kap. 3 § samt i 5 kap. 3 och 5 §§. JaghemstäUer, att Kungl. Maj:t genom proposition föreslår att antagadels de av lagrådet granskade förslagen med vidtagna ändringar, dels förslaget tUl13) lag om ändring i lagen (1927: 77) om försäkringsavtal. MedbifaU tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att tiU skaUavlåtas proposition av den lydelse bUaga tUl detta protokoU utvisar. översikt över motsvarigheter i gällande rätt och i kommittéförslagentill bestämmelserna i det remitterade förslaget och i propositionens förslagtill skadeståndslag 1 kap. 1 § 1 kap. 1 § 2 kap. 1 § 2 kap. 1 § 1 § 1 st. 6 § 1 st. 5 kap. 1 § 3 kap. 1 § 3 kap. 1 § 5 kap. 1 § 3 kap. 2 § 8 § 1st, 5 § 1 st. 8 § 2st, 4 kap. 1 § 4 kap. 1 § 5 kap. 1 § 5 kap. 2 § 1 § 2 st. 2 § 1 st. (2 §2 SI,) Majtts proposition nr 1972 Propositionenshuvudsakliga innehåU......................................... 1 Lagförslag............................................................................ .... 3 Utdragav statsrådsprotokollet över justitiedepartementsärenden 1Allmänna riktlinjer för reformarbetet........................................ 18 1.1 NuvaranderättstiUstånd................................................. 18 1.1.1.1 Skadestånd på grund av eget våUande............... .. 19 1.1.1.2 Skadestånd på grund av annans vållande............ .. 23 1.1.1.3 Skadestånd oberoende av vållande.................... .. 25 1.1.2.1 FriviUig ansvarsförsäkring................................. .. 30 1.1.2.2 Obligatorisk ansvarsförsäkring........................... .. 34 1.1.2.3 Socialförsäkringen........................................... 35 1.1.2.4 FriviUig personförsäkring.................................. 40 1.1.2.5 Objektsförsäkring............................................ .. 43 1.1.2.6 »Skadeståndsförsäkring».................................. 43 1.1.2.7 Försäkringsgivares regressrätt........................... 44 1.1.3 Förmånerpå grund av tjänsteavtal 48 1.2 HittiUsvarandeoch pågående reformarbete......................... .. 50 1.2.1 Förberedande utrednmgsarbete................................. .. 50 1.2.2 Reformarbetet ................................. .. 54 1.2.3 Reformarbetet ................................. .. 57 1.2.4 Pågående utredningsarbete....................................... .. 59 1.3 övrigareformönskemål..................................................... .. 60 1.3.1 RUcsdagen............................................................ .. 61 1.3.2 Framställnmgar tUl Kungl, ................................. .. 66 1.4 Denskadeståndsrättsliga diskussionen............................... .. 67 1.4.1 1950 ärs förberedande utredning................................ .. 67 1.4.2 nordiska juristmöte..................................... .. 69 1.4.3 Dhektiven tUl utredningar............................. .. 69 1.4.4 Remissyttrandena över 1957 och betänkanden. 1.4.5 1960 och nordiska juristmöten....................... 70 1.4.6 betänkanden ........................ 71 1.4.7 Remissyttrandena över Skadestånd I och Skadestånd II. 1.4.9 Du-ektiven skadeståndskommitté.............. .. 74 1.5 Departementschefen....................................................... .. 74 1.5.1 Det nuvarande rättsläget......................................... .. 74 1.5.2 Huvudlinjer i reformarbetet........................................ .. 78 1.5.2.1 Ersättmng för personskada............................... 84 1.5.2.2 Ersättning för sakskada................................... .. 96 KunglMaj:ts proposition nr 1972 659 1.5.2.3 Ersättning för ren förmögenhetsskada och icke-ekonomiskskada 99 1.5.2.4 Sammanfattande synpunkter............................ .. 99 1.5.3AktueUa reformförslag och reformönskemål................. . 100 2Huvudgrunderna för lagstiftningen......................................... . 115 2.1Skadestånd på grund av eget vållande.............................. . 115 2.1.1........................................................................... GäUanderätt 115 2.1.1.1 Redogörelsens omfattning................................ . 115 2.1.1.2 Barns, psykiskt abnorma personers samt föräldrarsoch andra vårdnadshavares skadeståndsansvar......................................... 115 2.1.1.3 Jämkning av skadeståndsansvar vid ringa medverkan 118 2.1.1.4 Flera skadeståndsskyldigas ansvarighet.............. . 119 2.1.1.5 Ersättning för lidande vid vissa brottsligagärningar..... 120 2.1.1.6 Verkan av skadeståndsberättigads död i fråga omersättning förideeU skada.............................................. 121 2.1.2.1 Översikt av kommittéförslaget........................... 122 2.1.2.2 Skadeståndsansvaret för bam........................... 124 2.1.2.3 Skadeståndsansvaret för ungdom ....... 129 2.1.2.4 Skadeståndsansvaret för psykiskt abnorma personer 131 2.1.2.5 Föräldrars och andra vårdnadshavaresskadeståndsansvar 132 2.1.2.6 Jämkning av skadeståndsansvar vid ringa medverkan 134 2.1.2.7 Ansvarets fördelning meUan fleraskadeståndsskyldiga .... 136 2.1.2.8 Ersättning för lidande vid vissa brottsUgagärningar 137 2.1.2.9 Verkan av skadeståndsberättigads död i fräga omersättning för ideell skada 137 2.1.3........................................................................... Remissyttrandena 138 2.1.3.1 AUmänna synpunkter pä förslaget...................... 138 2.1.3.2 Skadeståndsansvaret för bara.......................... 140 2.1.3.3 Skadeståndsansvaret för ungdom ........ 145 2.1.3.4 Skadeståndsansvaret för psykiskt abnorma personer 148 2.1.3.5 Föräldrars och andra vårdnadshavaresskadeståndsansvar, 148 2.1.3.6 Jämkning av skadeståndsansvar vid ringa medverkan 151 2.1.3.7 Ansvarets fördelnmg meUan flera skadeståndsskyldiga 152 2.1.3.8 Ersättning för lidande vid vissa brottsligagärningar..... 152 2.1.3.9 Verkan av skadeståndsberättigads död i fråga omersättning för ideell skada 153 2.1.4........................................................................... Departementschefen 154 2.1.4.1 GäUande rätt................................................ 154 2.1.4.2 Kommittéförslaget och remissyttrandena............ 155 2.1.4.3 AUmänna synpunkter..................................... 156 2.1.4.4 Skadeståndsansvaret för bam och ungdom......... 161 2.1.4.5 Skadeståndsansvaret för psykisktabnorma personer 169 2.1.4.6 Föräldrars och andra vårdnadshavaresskadeståndsansvar 170 2.1.4.7 Jämkning av skadeståndsansvar vidringa medverkan.,,, 173 2.1.4.8 SoUdariskt skadeståndsansvar och ansvarets fördelning meUan flera skadeståndsskyldiga...................................... 174 2.1.4.9 Ersättnmg för förmögenhetsskada vidperson- eller sakskada 177 2.1.4.10 Ersättning för lidande vid vissa brottsligagärningar 178 660 Kungl Maj:ts proposition nr 1972 2,1,4,11Verkan av skadeståndsberättigads död i fråga om ersätt ning för ideell skada....................................... 178 2.2.1........................................................................... Gällanderätt 180 2.2.1.1 ÖversUrt...................................................... 180 2.2.1.2 Principalansvar mot utomstående..................... 181 2.2.1.3 Principalansvar mot egna arbetstagare.............. 182 2.2.1.4 Principalansvar i avtalsliknande förhåUanden....... 183 2.2.1.5 Kravet på handlande i tjänsten........................ 184 2.2.2.1 Allmänna synpunkter...................................... 184 2.2.2.2 Principalansvar mot utomstående..................... 185 2.2.2.3 Principalansvar mot egna arbetstagare.............. 188 2.2.2.4 Uppdragsgivares ansvar för vållande avsjälvständig medhjälpare 191 2.2.2.5 Begränsning tiU person- och sakskada............... 192 2.2.2.6 Jämkning av principalansvar............................. 193 2.2.2.7 FörhåUandet tiU speciaUagstiftning ochtiU kontraktsrätts-liga regler 194 2.2.2.8 Principalansvar i offentligrättsligaförhållanden..... 196 2.2.3........................................................................... Remissyttrandena 196 2.2.3.1 AUmänna synpukter....................................... 196 2.2.3.2 Principalansvar mot utomstående..................... 199 2.2.3.3 Principalansvar mot egna arbetstagare ............ 201 2.2.3.4 Uppdragsgivares ansvar lör våUande avsjälvständig medhjälpare 203 2.2.3.5 Begränsning tiU person- och sakskada............... 207 2.2.3.6 Jämkning av principalansvar............................. 207 2.2.3.7 FörhåUandet tUl speciaUagstiftning ochtUl kontraktsrättsliga regler 209 2.2.3.8 Principalansvar i offentUgrättsUga förhåUanden... 211 2.2.4........................................................................... Departementschefen 211 2.2.4.1 Gällande rätt................................................ 211 2.2.4.2 Kommittéförslaget och remissyttrandena............ 212 2.2.4.3 Principalansvarets omfattning vidvållande av arbetstagare 213 2.2.4.4 Uppdragsgivares ansvar för vållande avsjälvständig medhjälpare 219 2.2.4.5 Principalansvar för annan skada änperson- eUer sakskada 221 2.2.4.6 Jämkning av principalansvar............................. 225 2.2.4.7 FörhåUandet tUl kontraktsrättsUgaregler och tiU speciallagstiftning 235 2.2.4.8 Principalansvar i offentligrättsliga förhåUanden.... 242 2.3 Detallmännas skadeståndsansvar 243 2.3.1 GäUanderätt m, m 243 2.3.1.1 Lagstiftning.................................................. 243 2.3.1.2 Rättspraxis................................................... 244 2.3.1.3 FrivUUg skadereglering.................................... 248 2.3.2 Kommitténangående det allmännas skadeståndsansvar......................................................... 249 2.3.2.1 AUmänna synpunkter...................................... 250 2.3.2.2 »Standardregeln».......................................... 257 2.3.2.3 Ansvarigheten i kontroU-, upplysnings-och serviceverk- Kungl.Maj:ts proposition nr 1972 661 2.3.2.4 Frågor om undantag för skada genombeslut av de högsta statsorganen 262 2.3.2.5 SärskUda begränsningar av rätten tillersättning med anledning av dom eUer beslut m, m................................................................. 263 2.3.2.6 Skada på omhändertagen egendom.................. 267 2.3.2.7 Skadeståndsansvaret mot egnaarbetstagare..... 267 2.3.2.8 Skada på utländskt intresse............................ 268 2.3.2.9 Skada under krigs- eUer beredskapsförhåUanden 269 2.3.2.10 Skadeståndets storlek........ ,......................... 269 2.3.2.11 Verkan av den skadeUdandes medvåUande........ 272 2.3.2.12 Förfarandet för prövning av skadeståndsanspråk. 2.3.2.13 FrivUUg skadereglering................................... 276 2.3.4 Remissyttrandena förslag...................... 279 2.3.4.1 Allmänna synpunkter...................................... 279 2.3.4.2 »Standardregeln».......................................... 282 2.3.4.3 Ansvarigheten i kontroU-, upplysnings-och serviceverksamhet 283 2.3.4.4 Frågor om undantag för skada genombeslut av de högsta statsorganen 286 2.3.4.5 SärskUda begränsningar av rätten tUl ereättningmed anledning av dom eUer beslut m, m 286 2.3.4.6 Skada på omhändertagen egendom................... 290 2.3.4.7 Skadeståndsansvaret mot egnaarbetstagare..... 293 2.3.4.8 Skada på utländskt mtresse............................ 293 2.3.4.9 Skada under krigs- eUer beredskapsförhåUanden. 2.3.4.10 Skadeståndets storlek.................................... 294 2.3.4.11 Verkan av den skadelidandes medvåUande......... 297 2.3.4.12 Förfarandet för prövning av skadeståndsanspråk. 2.3.4.13 FriviUig skadereglering.................................... 300 2.3.5 Remissyttrandena över Skadestånd II......................... 302 2.3.6 Departementschefen............................................... 304 2.3.6.1 GäUande rätt............................................... 304 2.3.6.2 Kommittéförslaget och remissyttrandena............ 305 2.3.6.3 AUmänna synpunkter..................................... 307 2.3.6.4 »Standardregeln».......................................... 323 2.3.6.5 Kretsen av de ersättningsberättigade................ 328 2.3.6.6 Ansvarigheten i kontroll-,upplysnings- och serviceverksamhet 331 2.3.6.7 Undantag för skada genom beslut av dehögsta statsorganen 336 2.3.6.8 SärskUda begränsningar av rätten tiUersättning med anledning av dom eller beslut m. m................................................................. 339 2.3.6.9 Verkan av den skadelidandes passiviteti andra faU 356 2.3.6.10 Skada på omhändertagen egendom................... 357 2.3.6.11 Skadeståndsansvaret mot egna arbetstagare..... 359 2.3.6.12 Skada på utländskt intresse............................ 360 2.3.6.13 Skada under krigs- eUer beredskapsförhåUanden. 2.3.6.14 Skadeståndets storlek.................................... 363 2.3.6.15 Verkan av den skadeUdandes medvållande......... 374 2.3.6.16 Förfarandet för prövning av skadeståndsanspråk. 662 Kungl Maj:ts proposition nr 1972 2.4Arbetstagares skadeståndsansvar.................................... 388 2.4.1.1 AUmänna regler............................................. 388 2.4.1.2 SärskUda jämkningsregler................................ 389 2.4.2 förslag...................................................... 392 2.4.4 Remissyttrandena.................................................... 398 2.4.4.1 Yttranden förslag....................... 398 2.4.4.2 Yttranden över »Skadestånd II»....................... 399 2.4.5.1 Gällande rätt................................................ 403 2.4.5.2 Kommittéförslagen och remissyttrandena............ 403 2.4.5.3 Allmänna synpunkter...................................... 405 2.4.5.4 Regressansvar mot arbetsgivaren..................... 409 2.4.5.5 Det direkta skadeståndsansvaret motarbetsgivaren 410 2.4.5.6 Skadeståndsansvaret mot tredje man................ 410 2.4.5.7 Regressanspråk mot arbetsgivaren.................... 412 2.4.5.8 Arbetstagares ansvarighet för renförmögenhetsskada 412 2.4.5.9 FörhåUandet tiU vissaregressbestämmelser i speciallagstiftningen 417 3 Formernaför lagstiftningen................................................... 418 3.1 Utredningsförslagen........................................................ 418 3.1.1 förslag...................................................... 418 3.1.2 Skadestånd 1......................................................... 418 3.1.3 Skadestånd II......................................................... 419 3.2 Remissyttrandena........................................................... 420 3.2.1 Yttrandena förslag................................ 420 3.2.2 Yttrandena över Skadestånd 1................................... 420 3.2.3 Yttrandena över Skadestånd II.................................. 420 3.3 Departementschefen....................................................... 422 4 Följdändringari annan lagstiftning........................................... 427 4.1 1899års lag om ersättnmg av aUmänna medel i vissa faU...... 428 4.1.1 förslag...................................................... 428 4.1.2 Remissyttrandena.................................................... 428 4.1.3 Departementschefen................................................ 428 4.2 SpecieUajämkningsregler för arbetstagare.......................... 429 4.2.2 Remissyttrandena.................................................... 430 4.2.3 Departementschefen................................................ 430 4.3 Jämkningsregleri associationsrätten.................................. 431 4.3.2 Remissyttrandena.................................................... 432 4.3.3 Departementschefen................................................ 432 4.4 Fördelningsregelni 3 § bUansvarighetslagen........................ 434 4.4.1 Gällande rätt.......................................................... 434 4.4.3 Remissyttrandena.................................................... 436 4.4.4 Departementschefen................................................ 439 Kungl.Maj:ts proposition nr 1972 663 5Lagförslagens enskilda bestämmelser..................................... 446 5.1 FörslagettUl skadeståndslag 446 5.1.1.1 1 §.............................................................. 448 5.1.1.2 2 §.............................................................. 451 Skadestånd på grund av eget våUande...................................................................... 452 5.1.2.1 1 §.............................................................. 452 5.1.2.2 2 §.............................................................. 455 5.1.2.3 3 §.............................................................. 463 Principalansvar m, m 467 5.1.3.1 1 §.............................................................. 467