prop · FV0349 · 1972-12-31 00:00:00 — En redan knappt tilltagen taxeringsperiodskulle alltså förkortas ytterligare. Somfömtsättning för förslaget att slopa deklarationsskyldigheten har utredningen,som tidigare nämnts, tänkt sig ett system enligt vilket uppgifter omfastighetsbildningar, byggnadslov, fastställda plan- och byggnadsbestämmelser,vissa beslut av lantbruksnämnd m. m., skall lämnas av vederbörande myndighet.Denna tanke har rönt viss uppmärksamhet. Länsstyrelseni anför att ansökan om lantmäteriför-rättning skall inges inomviss tid efter avyttringen. Uppgifter om dylika ansökningar skulle varavärdefulla vid den särskilda fastighetstaxeringen. Byggnadslovsrapporteringenhar tagits upp av några remissinstanser. a. på behovet av samordning av pågående arbeten medbyggnadsredovisning i fastighetsdatabanken och fastighetslängderna och vidarepå lämpligheten av att låta byggnadsrapporteringen avse dagen för stombesiktningeller slutbesiktning. CFD föreslår att bestämmelserna om byggnadslov blirföremål för fortsatt övervägande. CFD framhåller vidare att i det nyafastighetsregistret i fastighetsdatabanken kommer att ingå uppgift om gällandeplaner, byggnadsbestämmelser o. d. TiU databanken föreslås i CFD:s promemoria"Fastighetsdatabankens registerkartverk" höra ett registerkartverkbestående av olika versioner, av vilka den föreslagna bestämmelseversionen ärav största intresset i sammanhanget. Om den föreslagna rapportskyldigheteninförs, torde den därför behöva gälla bara till dess databanken föreligger idriftskede. Det kan emellertid ifrågasättas, anser CFD, om den föreslagnarapportskyldigheten är ägnad att ge taxeringsmyndigheterna nödvändigauppgifter på ett rationellt sätt ens . Sannolikt skullebetydligt mindre tidsåtgång krävas totalt, om urvalet av värdepåverkande planeroch bestämmelser skedde inom planeringsenhet av personal somredan av andra skäl sysslar med planredovisning. Det för taxeringen intressantamaterialet kunde då presenteras för lokala skattemyndigheten i begränsad ochlättillgänglig form, eventuellt även med Prop.1972: 49 60 synpunkter på värdeförändringen enligt normer som angettsav taxeringsmyndigheterna. CFD föreslår dock att frågan om rapportering angåendeplaner och bestämmelser blir föremål för fortsatt övervägande. delar uppfattningen attbyggnadsrapporteringen bör avse slutbesiktningen. Verket anför bl. a. attunderrättelse om byggnadslov skulle ha mycket ringa värde för den lokalaskattemyndigheten därför att underrättelsen varken lämnar besked om huruvidaden åtgärd som byggnadslovet avsett över huvud taget kommer till stånd ellerger besked om tidpunkten för de förändringar som kan påverka laxeringen. Det ärnämligen ingalunda ovanligt att fastighetsägaren endera helt avstår från attgenomföra förändringarna eller under dröjer med att fullborda dem.Vad som däremot är av vikt för den lokala skattemyndigheten är enligtplanverket att få besked om att förändringen kommit till stånd. Enligt62 § 1 mom. byggnadsstadgan (1959: 612) skall anmälan göras till byggnadsnämnd,då uppförande eller ändring av byggnad, vartill byggnadslov erfordras,slutförts. Sådan anmälan skall enligt 61 § 4 mom. avges av den ansvarige arbetsledaren.Först då, men inte tidigare, torde skäl föreligga att ifrågasätta behovet avom- eller nytaxering på de gmnder som anges i utredningens förslag tillbestämmelser i 13 § 1 mom. KL. Kännedom om anmälan att byggnadsarbete slutförtsbör sålunda föranleda anmaning att avge särskild fastighetsdeklaration. Det ärdärför enligt verkets mening lämphgt att bestämmelsen i 139 § TF om byggnadsnämndsskyldighet att lämna lokal skattemyndighet uppgift om beviljade byggnadsloversätts med en bestämmelse om skyldighet för nämnden att underrättaskattemyndigheten om inkommen anmälan enligt 62 § 1 mom. byggnadsstadgan attbyggnadsarbete slutförts. i anför att en allmänerfarenhet torde vara att byggnadslovsrapporteringen ännu inte börjat fungeratillfredsställande i alla kommuner, sannolikt mest beroende på att detalltjämt råder ovisshet om hur uppgiftsskyldigheten skall fullgöras. Centraltfastställda blanketter skulle antagligen kunna lösa en del av de problem somkvarstår. I detta sammanhang vill också påpeka att man i vartfall med nuvarande byggnadslagstiftning normalt inte får rapporter omtillkomsten av nya driftbyggnader på jordbruksfastigheter, därför attbyggnadslov för sådana byggnader i allmänhet inte erfordras (35 §byggnadsstadgan). De sakkunniga har inte närmare berört hur taxeringsnämndernaskall kunna spåra upp de fall där något byggnadslov inte krävs. De sakkunnigahar inte heller berört i vilken omfattning arbetet inom lokal skattemyndighetberäknas komma att öka till följd av den avskaffade deklarationsskyldigheten.Sannolikt måste man räkna med en ej oväsentlig ökning av arbetsinsatsen. Förslaget om föreskrift för länsstyrelserna att tillställa de lokala 1972: 49 61 skattemyndigheternaavskrift av alla fastställda plan- och byggnadsbestämmelser behandlas av någraremissinstanser. Lantbruksnämndeni framför synpunkten att underrättelseskyldigheten förlänsstyrelserna bör omfatta också skyldighet att meddela skattemyndigheternaavskrift av meddelade gmstäkttillstånd. Lokala skattemyndigheten i fögderianser att den föreslagna underrättelseskyldigheten inte kan bli till avseddnytta, om den inte kompletteras med skyldighet att även insända kartmaterialbeträffande området samt förteckning över alla berörda fastigheter. framhåller att frågan om rapportering till lokalskattemyndighet av erlagda anslutningsavgifter och gatukostnadsbidrag intenärmare berörts i betänkandet. Förbundet förutsätter att utformningen av sådanrapportering sker efter samråd med förbundet. Fråganom skyldighet för lantbruksnämnderna att underrätta de lokalaskattemyndigheterna om beslut, som är av betydelse för fastighetstaxeringen,lämnas utan erinran av remissinstanserna. Lantbruksstyrelsen förklararuttryckligen att styrelsen godtar förslaget. i länanför beträffande underrättelseskyldigheten. att den torde komma att omfattabl. a. beslutade försäljningar och inköp som nämnden gjort. De här avseddaunderrättelserna torde enkelt kunna lämnas i anslutning tUl de av nämndenlämnade deklarationerna på nämndens fastighetsinnehav. Därutöver torde det bliaktuellt med underrättelser om beslut avseende ekonomiskt stöd till ny-, till-eller ombyggnad av ekonomibyggnader. Härvidlag bör en värdegräns gälla förslagsvispå en beräknad investeringskostnad om lägst . så att endastbyggnationer av sådan omfattning att de kan förväntas medföra ändring avfastighetstaxeringsvärdena rapporteras. Förslagetatt skall vara senaste avlämningsdag för de särskildafastighetsdeklarationer, som avges på fastighetsägares eget initiativ, hargodtagits av . Kritik förekommer emellertid i åtskilligaremissyttranden. Riksskatteverketframhåller att förslaget innebär att taxeringsnämnderna får relativt kort tidför handläggningen. Med hänsyn till att antalet i sådan ordning avgivnadeklarationer torde bli litet, tillstyrks ändå förslaget. Verket delar däremotej utredningens uppfattning att senareläggningen kommer att medföra någonlättnad i arbetet hos de lokala skattemyndigheterna. Länsstyrelseni anför att tidpunkten för avgivande av allmän självdeklaration() är väl känd för aUa deklaranter. Den bör enligtlänsstyrelsens mening fortfarande gälla även för avgivande av särskUdfastighetsdeklaration. Anledning att ha två tidsangivelser anses inte varamotiverad. Den föreslagna tidpunkten. Prop.1972: 49 62 , medför regelmässigt att anmaningsförfarandetblir framflyttat. Därmed följer fördröjning av tidpunkten för arbetets börjaninom taxeringsnämnderna. Eftersom det stora flertalet deklarationer kanförväntas bli avgivna först efter anmaning, kan taxeringsnämnderna beräknaspåbörja arbetet först . Detta i sin tur innebär atthuvudparten av taxeringsarbetet måste genomföras på eftersomtaxeringsnämnden till lokala skattemyndigheten skall ha avlämnat större dden avdeklarationerna och i sin helhet ha avslutat arbetet . Sedande föreslagna bestämmelserna om anmaning i fall, då anledning till antagandefinns för om- eller nytaxering, börjat tillämpas, kan frekvensen av deklarationsavgivelserpå eget initiativ förväntas bli ytterst ringa. anser därför attden normalt bör vara tidpunkten för avgivande av särskildfastighetsdeklaration. i län framför den synpunkten att deskäl som åberopats för omtaxering som regel torde betingas av betydande förändringarpå industrifastighet eller jordbruksfastighet. Utlåtande från sakkunnig ärdärvid ofta påkallat. Tiden för fastighetstaxeringsnämnds behandling avdeklarationer av sådant slag torde därför bli alltför begränsad om förslagetgenomförs. anser skäl ej föreligga att bereda fastighetsägarnalängre tidsutrymme i fråga om avgivande av deklaration än till den 15 febmari.De omständigheter som grundar omtaxering har för övrigt ofta inträffat redanföre taxeringsårets ingång. Någon praktisk olägenhet för den lokalaskattemyndigheten att sortera och registrera materialet vid denna tidpunktsynes knappast föreligga. Några länsstyrelser tar upp frågan om andra senastetidpunkter för avgivande av särskilda fastighetsdeklarationer än den 15februari eller . Så t. ex. framhåller i länatt det är angeläget att nämnderna kommer i gång ochdärför erhåller deklarationer utan dröjsmål. Inte heller innebär det så stor arbetslättnadför lokala skattemyndigheterna om avlämnandet senareläggs så som föreslagits. Åandra sidan finns anledning att medge någon frist. Bättre tidpunkt skulle varaden , ett datum som endast i mindre omfattning kolliderar med andraslutdagar. Frågor i samband med det föreslagna anmaningsförfarandettas upp av några remissinstanser. framhåller att ett slopande avdeklarationsskyldigheten skulle medföra delvis nya rutiner för anmaningsförfarandet.För att påbörjandet av det egentiiga taxeringsarbetet inte skall avsevärtförsenas bör, anser verket, anmaningarna sändas ut ifebruari. Hos de lokala skattemyndigheterna pågår registrering avfastighetsuppgifter för tiden intill t. o. m. den sista febmari. Pålänsstyrelsernas magnetbandsregister införs samma upp- Prop.1972: 49 63 Merparten avuppgifterna finns dock tillgängliga på magnetbanden vid månadsskiftetjanuari/februari. Stommar till anmaningar kan redan då skrivas maskineUt ochsändas ut efter prövning av taxeringsnämnden. Genom ett sådant förfarande börmerparten av deklarationerna hinna avlämnas före febmari månads utgång. Liknandesynpunkter anförs av Föreningen . i anser attdeklaration skall få avlämnas inte bara såsom föreslagits till den som utfärdatanmaningen utan även tUl den lokala skattemyndigheten. Förslaget att tiden för avlämnande av särskUdfastighetsdeklaration efter anmaning skall utsträckas till tionde dagen efterdet anmaningen mottagits tas upp av två remissinstanser. iÖstergötlands län tUlstyrker förslaget. i länifrågasätter om det finns behov av en sådan specialregel. Förslaget att sända underrättelse i vissa faU tUlfastighetsägarna om taxeringsvärden som bestämts preliminärt har föranlettdelade meningar bland remissinstanserna. anser att det vore önskvärt att reglernaför underrättelseförfarandet anpassades till bestämmelserna i 152 och 154 §§ TFför allmän fastighetstaxering. Ett dylikt förfarande skulle bättreöverensstämma med förvaltningslagens bestämmelser. Som skäl för dettaställningstagande anför verket främst att fastighetsägaren i särskildfastighetsdeklaration ej lämnas möjlighet att föreslå taxeringsvärde, och attdet i många fall torde vara förenat med stora svårigheter att avgöra omavvikelse skett i så väsentlig mån att underrättelseskyldighet enligtförslaget föreligger. Här lämnas utrymme för subjektiva bedömningar från de särskUdafastighetstaxeringsnämndemas sida. Detta kan enligt verket inte ansestillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt. Verket understryker emellertidatt ett fullständigt underrättelseförfarande knappast är genomförbart med bibehåUandeav nuvarande tidsgränser för taxeringsförfarandet. Några remissinstanser förordar en längre gåendeunderrättelseskyldighet än den som utredningen föreslagit. Sålunda anserlänsstyrelserna i , och län skäl tala föratt utvidga underrättelseskyldigheten ytterligare så att varje tilltänkt nytaxering av fastighet vid särskUd fastighetstaxering kommer till ägarens kännedomför att denne skall beredas tillfälle att yttra sig. Därmed skulle många heltonödiga besvär över särskild fastighetstaxering kunna undvikas. iKalmar län anser det föga tilltalande, att fastighetsägare som avlämnatdeklaration av sådan beskaffenhet att skäl för avvikelse från däri intagenuppgift ej finns inte skall underrättas om ett tUl-tänkt taxeringsvärde, medandäremot underrättelseplikt föreslås gent- 1972: 49 64 emotden som trots anmaning underlåtit inkomma med fastighetsdeklaration. Liknandesynpunkter framförs av i . Lantbruketsskattedelegation föreslår att en skattskyldig alltid skall beredas tillfälleyttra sig i det fall särskild fastighetsdeklaration avgetts, såvida inte denbeslutade taxeringen helt överensstämmer med den skattskyldiges preciseradeyrkande. Länsstyrelseni redovisar betänkligheter mot den utökning avunderrättelseskyldigheten som förslaget innefattar. , somavstyrker förslaget, anser den föreslagna utökningen vara i och för sigmotiverad men anser att den redan vid nuvarande ordning knappa tid, som står tUlförfogande för taxeringsarbetet, därvid kommer att pressas än mer. Enutsträckning av taxeringsperioden vore därför behövlig om utredningens förslagoförändrat skulle genomföras. Av praktiska skäl synes det emeUertid intemöjligt att ha en taxeringsperiod för fastighetstaxeringen som är längre än densom gäller för inkomsttaxeringen. Av framför allt datatekniska skäl lär detinte heller gå att avsluta fastighetstaxeringen sominkomsttaxeringen. Förslagetatt upplysning om skUjaktig mening skall fogas till underrättelse om beslutvid särskild fastighetstaxering har tagits upp av några remissinstanser. Riksskatteverketanser det befogat med en bestämmelse om den föreslagnaunderrättelseskyldigheten med hänsyn tUl de krav på beslutsredovisning somförvaltningslagen ställer. Länsstyrelseni anför att det vid den översyn av TF som skedde isamband med bl. a. tiUkomsten av förvaltningslagen övervägdes att i 69 § 4mom. TF ta in en bestämmelse motsvarande den som föreslås införd i 189 §.Det ansågs emellertid att vad som reglerats i förvaltningslagen eller förvaltningsprocesslageni princip inte borde återges i andra författningar. Någon motsvarighet till bestämmelseni 18 § förvaltningslagen finns därför inte i 69 § 4 mom. TF. Departementschefenpåpekade (prop. 1971: 60 s. 82) att regeln i 18 § också kommer att gällaunderrättelse om beslut av taxeringsnämnd. 1 konsekvens härmed upphävdes ocksåden tidigare bestämmelsen i 69 § 4 mom. TF att underrättelse om taxeringsnämndsbeslut skall innehålla besvärshänvisning. har emellertid ingetatt erinra mot den föreslagna bestämmelsen trots att den till synes inteöverensstämmer med de principer som var vägledande vid den nämnda översynen av TF.Som utredningen framhåller bör nämligen upplysning om skUjaktig mening tUl skUlnadfrån vad som föreskrivs i 18 § förvaltningslagen lämnas i samtiigaunderrättelser om slutlig taxering. Möjligen kan det vara tveksamt om regeln ombesvärshänvisning skall stå kvar. Prop.1972: 49 65 I11 § andra stycket KL föreskrivs att, om taxeringsenhets hela värde inte uppgårtill , detta värde skaU införas endast i vederbörlig taxeringslängdsanteckningskolumn. Att längdföra eller på annat sätt i fastighetslängdenanteckna lägre taxeringsvärden än . saknar emellertid intresse. Denifrågavarande föreskriften om anteckningsskyldighet medför att anteckning omlägre taxeringsvärden än . skall införas i varje års fastighetslängd.Därvid skall anteckning om taxeringsvärdet göras inte bara beträffande detaxeringsenheter, som åsatts nytt sådant värde vid årets särskildafastighetstaxering, utan även beträffande de taxeringsenheter, som tidigare åsattssådant värde. För de sistnämnda taxeringsenheterna överförs tUl åretsfastighetslängd alla i föregående års längd gjorda anteckningar omtaxeringsvärde . De ifrågavarande anteckningarna kan ej görasmaskinellt, varför föreskriften enligt utredningen förorsakar en avsevärdmängd manuellt arbete vid den årliga längdföringen. Detta arbete synes onödigtdå av fastighetslängden ändå framgår att fråga är om en taxeringsenhet som harlägre värde än . I enlighet med en av riksskattenämnden utfärdadanvisning skall nämligen sådan taxeringsenhet i fastighetsläng-den åsättasskattepliktskod 9, vilken anger att taxeringsenheten i fråga har etttaxeringsvärde . Därför bör enligt utredningens mening i de fall dåen taxeringsenhet åsatts taxeringsvärde . värdet inte införas ifastighetslängden. I längden bör däremot utmärkas att värdet understigernämnda belopp. Detta sker genom att anges förtaxeringsenheten i fråga. I190 § TF har lämnats föreskrifter om rättelse av fastighetslängd m. m. vid särskUdfastighetstaxering. Hänvisning har därvid gjorts till bestämmelserna i 156 §,som avser motsvarande rättelser vid allmän fastighetstaxering. Då det är ovisstom fastighetsprövningsnänmden skall finnas kvar och då den i vartfall inte fungerar under den löpande taxeringsperioden att denkan befatta sig med rättelser vid särskild fastighetstaxering, synes detlämpligt att föreskriften om rättelse vid särskild fastighetstaxeringkompletteras med bestämmelse om att vad som i 156 § sägs angåendefastighetsprövnings-nämnd skall avse skatterätt. Denföreslagna ändringen i 11 § KL om längdföring av lägre taxeringsvärden än 100kr. tas upp av några remissinstanser. Länsstyrelseni har i princip inte någon- 5 1972.1 saml. Prop.1972: 49 66 ting att invända mot att lagrummet ändras på sättföreslagits men ifrågasätter om inte i anvisningar till nämnda paragraf böruttalas att taxeringsenheter med sådant mindre värde i allmänhet bör taxerastill lägst , eftersom redan förekomsten av en taxeringsenhet torde motiveralägst detta värde. 1 samband med bouppteckningar, expropriatio-ner o. d. hardet visat sig, att äganderättsförhållandena m. m. ofta är svåra att utreda förtaxeringsenheter, som under en följd av år åsatts värde under 100 kr.Förekomsten av taxeringsvärde medför underrättelse om taxering till den, som ifastighetslängden uppförts som taxeringsenhetens ägare. Härigenom skapasbättre förutsättningar för att taxeringen blir i alla delar riktig och att den taktiskeägaren får vetskap om sin äganderätt. tillstyrker förslaget men ifrågasätter idetta sammanhang en höjning av det lägsta värde som enligt lagrummet i frågaskall införas i fastighetslängden. Enligt verkets mening saknar det betydelsefrån beskattnings- och annan synpunkt om taxeringsvärdet för en taxeringsenhetfinns redovisat i fastighetslängd och beaktas vid inkomsttaxeringen om dettavärde understiger . Därför föreslås att bestämmelsen i stället ges deninnebörden att belopp understigande . ej skall längdföras. Allmän fastighetstaxering, som senast ägde rum är 1970,skall i princip ske . åren dessemellan,sker särskild fastighetstaxering. Den särskUda fastighetstaxeringenomfattar dels ny- och omtaxering i de fall det är särskilt föreskrivet, dels och så är förhållandet beträffande huvuddelen av landets fastighetsbestånd ett upptagande i fastighetslängden av nästföregående års taxeringsvärden ioförändrat skick. Under taxeringen prövas också frågan om fastighetsskatteplikt. Särskild fastighetstaxering verkställs i första instans avden lokala taxeringsnämnden eller särskild fastighetstaxeringsnämnd. Lagstiftningen på fastighetstaxeringens område har underde successivt setts över och moderniserats. Som jag inledningsvisnämnt finns en redogörelse för reformarbetet i prop. 1970: 160 (s. 23). Genomnämnda proposition har man fortsatt på den inslagna vägen. Vidare arbetar 1971års fastighetstaxeringsutredning med frågor av vikt för fastighetstaxeringensom fortfarande kvarstår olösta. 1 ett delbetänkande (Ds Fi 1971: 13) harutredningen behandlat främst frågor som rör ny- och omtaxeringsgrunderna,värderingsmetodiken och deklarationsskyldigheten. För innehållet i betänkandetoch remissutfallet har 1972: 49 67 redogjorts i det föregående. I det följande avser jag attta upp de olika delfrågorna till särskild diskussion. Det finns emellertid enprincipiell fråga som bör belysas. Utredningens förslag innebär en omarbetning av nu gällandeny- och omtaxeringsgrunder. Såtillvida bibehålls emellertid hittUlsvarande principatt omtaxeringsgrunderna fortfarande skall vara specificerade i författningen.Mot denna uppläggning har under remissen anförts viss kritik. Ett bättrealternativ sägs vara att man inför en generell bestämmelse om nytaxering vidall slags värdeändring av taxeringsenhet när denna ändring nått en viss relativeller absolut storlek. Diskussionen om en generell nytaxeringsregd berörgrundprinciperna för fastighetstaxeringen i två hänseenden. För det första börklargöras vilket mått av noggrannhet man skall kunna kräva av taxeringen. Taxeringsvärdethar betydelse såväl för beskattningen som i andra avseenden. Men även andrauppgifter än taxeringsvärdet som framkommer vid taxeringsarbetet har betydelse.Mot detta står att taxeringsarbetet är kostsamt och förenat med en betungandeadministration. För det andra finns kravet på likformighet och rättvisa vidtaxeringen, vilket innebär att två vid en och samma tidpunkt likvärdigafastigheter i princip skall ha samma taxeringsvärde. Avstatistiska uppgifter som avser särskilda fastighetstaxering och förvilka redogjorts i det föregående framgår bl. a. att värdeförändringen i förhållandetill totalvärdet enligt allmänna fastighetstaxering uppgick till 0,1"/o för jordbruksfastighet och till + 5,1 o/o för annan fastighet samt att7,2 0/0 av det totala antalet taxeringsenheter vid nyssnämnda allmännafastighetstaxering varit föremål för särskild behandling i taxeringsnämnd. Om man förutsätter en likartad utveckling för de följandeåren fram till den förväntade allmänna fastighetstaxeringen , skulle således med nuvarande regler för ny- och omtaxering oförändrade omkring 30 "loav det totala antalet taxeringsenheter vid allmännafastighetstaxering ha genomgått särskild taxeringsätgärd, dvs. annan än att hablivit till sitt oförändrade värde upptagen i fastighetslängden.Erfarenheterna visar att antalet ny- och omtaxeringar tenderar att öka motslutet av taxeringsperioderna. Somhittills bör man lägga tyngdpunkten i strävandena att åstadkomma jämnhet ifastighetstaxeringen såvitt avser helhetsbilden för landet vid de allmännafastighetstaxeringarna. Mera omfattande justeringar i ett värderingssystem medkortare tidsintervaUer t. ex. låter sig inte göras med hänsyn tillatt behövs för att avgöra karaktären och varaktigheten avförändringar i fastighetspriserna. Av de återgivna statistiska uppgifternaframgår att den särskilda fastighetstaxeringen redan med nu gällande relativtbegränsade regler har nått avsevärd omfattning. De resurser som kan ställastill förfo- 1972: 49 68 gandeför särskild fastighetstaxering kan inte ökas i nämnvärd grad. Slutsatsen blirsåledes att man även i fortsättningen bör i görligaste män begränsaomfattningen av den särskilda fastighetstaxeringen och inrikta den på vissasituationer där det mot bakgrunden av taxeringsvärdets betydelse i detenskilda fallet är särskilt påkallat att ny taxering sker undertaxeringsperioden. Detta mitt ståndpunktstagande innebär att jag anser att manbör hålla fast vid den nuvarande principen vad beträffar grunder för ny- och omtaxeringoch att jag således godtar utredningens linje. Det innebär också att man måstegodta vissa ojämnheter som kan uppstå vid jämförelsemellan två likvärdiga fastigheter. Min avsikt är att i den följande diskussioneni samband med behandlingen av de skilda omtaxeringsgmn-derna ytterligarebehandla spörsmålet om jämnhet i taxeringen. Taxering,taxeringsenhet och löpande taxcringsperiod Utredningenhar tagit upp några frågor av terminologisk natur men som har principielltintresse för fastighetstaxeringen. Denförsta frågan rör innebörden av begreppet taxering.