prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Emellertid bör i princip endast sådanainvesteringskostnader tas med vid bestämmandet av ingångsvärdet som intebeaktats i det reella taxeringsvärde som ligger lill grand för schablonen.Detla innebär atl, om övergången sker och nytaxeruig av fastigheteninle ägt rum efler allmänna fastighetstaxering, alla kostnaderavseende nybyggnads- och förbällringsarbelen som skett utgångfår las med i ingångsvärdet, trots all fastighetens taxeringsvärde formellthänför sig tUl . Har emellertid nytaxering skett, låt säga år1972, får endasl investeringar för byggnadsarbeten ulförda efler utgånggen avår 1971 räknas in i ingångsvärdet. Det är härvid likgiltigt huruvidanytaxeringen grundals på byggnadsinvesteringar eller ej. Den nu redovisade ståndpunkten kräver emellertidkomplettering i etl avseende. En skattskyldig som förvärvar jordbruksfastighetefler ikraftträdandet av de här föreslagna reglerna kommer i enUghet med vadjag föreslagit i avsnittet om de materiella reglerna atl få använda enproporlioneringsregel för beräkning av avskrivningsunderlaget för byggnader ide fall han mte kan visa den verkliga anskaffningskostnaden. Dennaproportioneringsregel innebär atl avskrivnuigs-underlagel skall beräknas pågmndval av taxeringsvärdet och, där exploaleringsvärde, värde av merabetydande naturtillgångar eller särskilda förmåner eller skogsbruksvärdeöverstigande . inte förekommer, motsvara av köpeskillingen. Iannat fall utgörs avskrivningsunderlaget för byggnader av den del avköpeskiUingen som svarar mot av taxeringsvärdet minskal med värden av denu nämnda slagen. Proportioneringsregeln ger i praktUcen samma utslag somschablonmetoden enligt punkt2 a första stycket av anvisningarna tUl 22 § KL i de faU där köpeskillingenöverensstämmer med taxeringsvärdet. I de fall där emellertid fastigheten förvärvatskort lid före ikraftträdandet och då ofta lill elt pris som överstigertaxeringsvärdet slaille etl ingångsvärde beräknat på sätt som jag härföreslagil, dvs. med utgångspunkt i schablonregeln i punkt 2 a första stycketav anvisningarna till 22 § KL, leda till obillighet i förhållande till det nyssskildrade förvärvsfallet, i synnerhet som man inte kan hävda altanskaffningskostnaden redan skrivits av till stor del. Jag föreslår därför attom fastigheten förvärvats efter utgången av , den skaltskyldige bör fåvälja mellan etl ingångsvärde beräknat enligt punkt 2 a första stycket avanvisningarna lill 22 § KL och ett ingångsvärde på byggnadema beräknat enligtden proportioneringsmetod jag berört, den s. k. tjugofemprocentsregeln.Möjligheter till jämkning av underlaget bör i det sistnämnda altemativel kunnaske om resultatet i avsevärd mån över- eller undersliger vad som kan ansesrimligt i det särskUda faUet. Jag vUl i detta hänseende hänvisa till avsnittetom de materiella reglerna. Dessutom vUl jag tUlägga att någ-gotbyggnadsavskrivningsunderlag givetvis inte skall medges i de faU där byggnaderinte förekommer. A andra sidan bör fakliska koslnader för byggnadsinvesteringarnedlagda efter förvärvet få med räknas i ingångsvärdet även i de fall därtjugofemprocentsregeln tillämpas. Har kostnad för ny-, till- eller ombyggnadbestrilts genom ianspråktagande av medel, som avsatts till investeringsfondeller liknande anordning för uppskov med inkomstbeskattning, skallingångsvärdet minskas med vad som sålunda lagits i anspråk. Har fastigheten förvärvats genom benefikt fång, fårövertagaren som ingångsvärde använda del ingångsvärde vartUl överlålaren varitberättigad. För de övergångsfall där avskrivning enligt planredan förekommer bör, som jag framhållit, planen följas även efterövergången. Detta innebär också att den procentsats som gäller för planen vidövergången skall följas i fråga om det underlag som redan förts upp på planen.Nyinvesteringar, dvs. sådana som skett efter övergången, avses emeUertid, somjag också nämnt, skola få skrivas av i snabbare takt i enlighet med vadjag föreslagil i fråga om avskrivningsprocent i avsnittet om de materiellareglerna. FöreUgger inte avskrivningsplan för byggnader vidövergången, kan man skilja mellan fall där underiaget skall utgöras av faktiskaanskaffningskostnader, fall där ingångsvärdet beräknas på grundval av punkl 2a första stycket av anvisningarna lill 22 § KL saml fall där proportioneringför framtagande av byggnadsvärde enligt den av mig i det föregående föreslagnatjugofemprocentsregeln får användas. I det förstnämnda fallet bör individuellavskrivning äga rum enligt den procenteats som skall tillämpas enligt vad jaganfört i avsnittet om materiella regler. Likaledes bör vad jag anfört omprocentsats i della avsnitt gälla där tjugofemprocentsregeln används. Här ärdel emellertid fråga om procenten vid kollekliv avskrivning. När ingångsvärdetberäknas på gmndval av punkt 2 a första stycket av anvisningarna lUl 22 § KLbör emellertid avskrivningen följa nuvarande procenteats vid kolleklivavskrivning. Annars skulle sådan skattskyldig komma i ett omotiverat bättre läge. De nya avskrivningsreglerna för jordbruksbyggnaderinnebär bl. a. att vissa koslnader för inredningar och maskinell utrustning m.m. i avskrivningshänseende skall få behandlas på samma sätt som inventarier, ävenom investeringen sålunda avser förbättringsarbeten på själva fastigheten ellerbyggnader som tUlhör den. Hur utbrytning av underlaget för sådana slag avkoslnader i och för övergången skaU ske måste sålunda regleras. I detla avsnittavser jag emellertid atl behandla endast utbrytning från avskrivningsunderlagetför byggnader. En fullständig redovisning i fråga omanskaffningskostnader och redan åtnjutna avdrag för byggnadsinventarier attanvända som grundval för bestämmande av ulbrylningsvärden kan naturligtvis inleske. Reglerna måste därför bli schablonarlade. En lämplig avvägning synes mig vara alt tillåtautbrytning av anskaffningskostnaden för byggnadsinventarier som lillförlsfastigheten efler utgången av . Har fastighet förvärvals efler utgångenav bör emellertid endast koslnader som nedlagts efler förvärvet fåräknas av. Jag anser nämligen inle motiv finnas för att beakta andra kostnaderän den skaltskyldiges egna. Vidare bör de fakliska koslnaderna före utbrytningenminskas i den mån dessa koslnader lidigare avdragils eller avskrivils. I jordbruk, som redovisas enligt kontantprincipen,får avdrag inte göras för nyuppsättning av eller värdeminskning på inventarier.I stället medges avdrag för kostnad för anskaffande av inventarier till ersällningför avyttrade, utrangerade eller förlorade inventarier. När nyuppsättning ochnyanskaffning föreligger , exempelvis om äldre maskin ersätts med nyav annan och bättre konstruktion, medges i allmänhet avdrag med så stort beloppav köpeskUlingen för den nya maskinen som en maskin av samma sort som den äldreskulle ha kostal, i den mån den kan fås på marknaden. Kravet på atl det utbyttainventariet skall ha nedskrotals eller avyttrats upprätthålls inte alltid i rättstiUämpningen.Man torde nämligen i flera fall godta att det utbytta inventariet behåUs somreservmaskin och ändå medge avdrag för åtminstone del av likviden för den nyamaskinen. Mot avdragsreglerna svarar bestämmelser i 21 §försia stycket KL alt vad som erhållits genom löpande försäljning (ejrealisation) av inventarier skall tas upp som inläkt av jordbruksfastighet.Vid realisation av inventarier tillämpas reglerna i 35 § KL. Endaslundantagsvis torde beskattning härvid komma i fråga. För atl jordbmkare skall bli kompenserad för ickeavdragsgilla nyuppsätlningskoslnader får han enligt gällande regler vidfrivillig övergång till bokföringsmässig redovisning ta upp etl ingångsvärdeför befintliga inventarier som underlag för beräkning av värdeminskningsavdrag.Della ingångsvärde skall i första hand motsvara den faktiska nyuppsättningskoslnaden.Kan denna inle visas och della torde vara det vanliga fastställsingångsvärdet efter individuell värdering. Härvid tas i allmänhet upp värdetför samtliga inventarier i enlighet med de normvärden som riksskatteverketfastställer för olika slag av jordbruksinventarier. Dessa normvärden motsvarar80 % av inventariernas återanskaffningsvärde. När de av fastsläUda normvärdenaanvänds får man ofta ett gynnsammare resultat än när man yrkar avdrag med denfaktiska nyuppsättningskoslnaden, i synnerhet om begagnade inventarier anskaffats.Priset på begagnade inventarier undersliger i regel av anskaffningskostnadenför nya inventarier. Det torde således förekomma fall där ingångsvärdet högstbetydligt överstiger nyuppsättningskostnaden. Med hänsyn till det nu sagdavågar man anta att normvärdena i flera fall kommit tUl användning trots att denfaktiska nyuppsättningskoslnaden kunnat visas. Enligt kommitténs förslag skall för de jordbrukaresom inte redan redovisar enligt bokföringsmässiga grunder den fakliskanyuppsättnings-kostnaden alllid kunna tas upp som ingångsvärde vid övergångenlill bokföringsmässig redovisning. Den som har drivit jordbruk under kortaretid än vid övergången skall enligt förslaget vara hänvisad till endastnyuppsättningskostnaden för bestämmande av ingångsvärdet, medan den som då drivitjordbruk under skall ha valrätt mellan ursprungUganyuppsättningskostnaden och en s. k. kombinationsmetod för beräkning avingångsvärdet. Kombinationsmetoden innebär att ingångsvärdet skall motsvaraanskaffningskostnaderna i sin helhet för inventarier som anskaffats inom fem årföre övergången till bokföringsmässig redovisning samt avåteranskaffningsvärdel för övriga inventarier. Kommittén föreslår vidare vissaundantag vid benefika förvärv och vid köp liU underpris från en preciseradkrets närstående. Remissinstansema har i allmänhel godtagit kombinationsmetoden. Valet av procentsats har emellertid diskuterats. Det aktuella förslaget innebär en väseniligutvidgning av inventariebegreppet i förvärvskällan jordbruk. Som jag tidigareutvecklat kommer i vissa faU byggnadstUlbehör och markanläggningar alt hänförastUl inventarier i avskrivningshänseende. Byggnadstillbehören avses i enlighetmed redovisningen i det föregående komma att brytas ut ur avskrivningsunderlagetför byggnader och överföras till avskrivningsunderlaget för inventarier. Fördessa inventarier dvs. fasla maskiner och inventarier kommer alltså detbelopp som överförs från underlaget för byggnadsavskrivningar alt ingå iingångsvärdet. I fråga om markanläggningar, som skall ingå iavskrivningsunderlaget för inventarier, innebär mitt förslag atl avskrivningskall få göras endasl på koslnader som nedläggs efter övergång tiU redovisningenUgl bokföringsmässiga grunder. Molsvarande problem uppkommer alltså intebeträffande markanläggningar. För övriga inventarier, dvs. sådana inventarier förvilka skulle beräknas ingångsvärde vid friviUig övergång tillbokföringsmässig redovisning, bör följande gälla. Ingångsvärdet bör i princip motsvara den fakliskaursprungliga nyuppsättningskoslnaden. Skallskyldig bör alltså alltid hamöjlighet att bestämma ingångsvärdet till den fakliska nyuppsättningskoslnaden,om han kan visa denna. Kan den faktiska nyuppsättningskostnaden inteutredas och detta torde vara situationen för det övervägande antaletskallskyldiga måste ingångsvärdet beräknas schablonmässigt. Jag anser mig iprincip kunna godta kommitténs förslag belräffande bestämmande av ingångsvärdeför inventarier i detla fall. Förslaget innebär atl den som drivit jordbrukunder bör få ta upp värdet av inventarier som innehafts underhögsl till anskaffningskostnader och värdet av övriga inventarier tUlviss del av åleranskaffningskoslnaden vid övergången. Syftet med reglerna omrätt till ingångsvärde för inventarier är att kompensera jordbrakaren för denursprungUga nyuppsättningskostnaden. För denna kostnad har avdrag inteåtnjutits. Om jordbrakaren emellertid, efter övergången till bokföringsmässigredovisning, säljer inventarier, uppkommer skattepliktig intäkt iförvärvskällan jordbruksfastighet. Invenlariebeståndel på enjordbruksfastighet är heterogent sammansatt och innefattar i regel inventarierdär nyuppsättningen ligger myckel långt tillbaka i tiden såväl somnyuppsättningar som skett . I aUmänhet torde man kunna räkna medall anskaffningarna före övergången till största delenutgjort ersättningsanskaffningar. För sådana anskaffningar medges avdrag vidtaxeringen. Det lorde vara vanligt atl kostnaden för ersällningsanskaffningöverstiger den faktiska nyuppsättningskoslnaden. Jordbrukarna blir således iallmänhel överkompenserade genom regeln alt ingångsvärdet för in- venlariersom innehafts mindre än får beräknas till anskaffningskostnaden. Medhänsyn härtill finner jag motiverat atl ingångsvärdet för inventarier, sominnehafts , schablonmässigt sätts lill avåleranskaffningskostnaden. Den här föreslagna schablonmeloden kan emellertid ivissa lägen leda lill icke godtagbara resullal, t. ex. om nyuppsättning skermed begagnade inventarier kort före övergången varefler dessa ersätts med nya,likaledes före övergången. Syftet med sådana åtgärder kan nämligen huvudsakligenha varit att vinna förmån vid beskattningen. Elt annat fall som jag har iåtanke gäller s. k. reservmaskiner, dvs. maskiner där ersättningsavdrag redanmedgetts helt eller delvis. Om både ersältningsmaskin och reservmaskm fårmedräknas, kan delta ibland leda till för högt ingångsvärde. Vidare förekommerpå vissa jordbruk maskiner som har ett myckel högt återanskaffningsvärde t.ex. grävmaskiner och skogsmaskiner men som efter vad som kan antas har kunnatanskaffas för lågt pris före övergången till bokföringsmässigredovisning. För nu avsedda fall bör finnas jämkningsregler. Vid en jämkningbör man försöka komma fram tUl elt värde som så nära som möjligl ansluter lillden ursprungliga nyuppsättningskoslnaden. Har inventarium förvärvats genom benefikt fång, böringångsvärdet beräknas lill av åleranskaffningskoslnaden. Om denhuvudsakliga delen av invenlariebeståndel förvärvals på detla sätt, bör docksom ingångsvärde få tas upp samma värde som överlåtaren skuUe ha fåll beräknavid övergång. För att elt inventarium skall kunna tas med vidberäkning av ingångsvärde bör självfallet krävas att det finns påjordbruksfastigheten för övergången till bokföringsmässigredovisning och vidare alt det är avsett atl stadigvarande användas förjordbruksdriften. För den som kommer att tiUämpa s.k. räkenskapsenligavskrivning är det av särskild betydelse när inventarierna skall ansesanskaffade. Inventarier som förvärvats före övergången kannämligen skrivas av med betydande belopp genom den s. k. supplementärregeln, omdetta behövs för att eliminera bokföringsmässig vinst, som kan uppkomma isamband med övergången. I de fall den verkliga nyuppsättningskoslnaden utgöringångsvärde bör inventariet anses anskaffat vid nyuppsättningen, oavsett omdet senare utbytts. Vid tiUämpning av den schablonmässiga beräkningsmetoden börinventarierna däremot anses anskaffade under övergångsåret. För detta synsätttalar bl. a. den omständigheten att ingångsvärdet beräknas till viss kvotdelav del aktuella återanskaffningsvärdel. Jag anser del alltså naturligt att etlinventarium skall anses anskaffat vartill ingångsvärdet hänförsig. Enligt gällande bestämmelser kan värdeminskning avmarkanläggning komma i fråga endast beträffande täckdiken och skogsvägar i denmån jordägaren bestritt kostnaden under sin egen innehavslid. Vid benefikaöverlåtelser kan övertagaren dock fortsätta avskrivningen i enlighet medöveriåtarens avskrivningsplan. Underlag för avskrivning utgör i fråga omtäckdiken hela nedlagda kostnaden saml belräffande skogsvägar 1/3 av kostnaden. Jag har i det föregående föreslagil alt den somgått över lill bokföringsmässig redovisning i del nya systemet skaU medgesvärdeminskningsavdrag för alla egentiiga markanläggningar. För läckdiken bibehållsnuvarande regler med den ändringen atl koslnader för huvudavlopp skallinräknas i avskrivningsunderlaget. För övriga egentliga markanläggningar harjag förordat alt av kostnaderna för anläggningen utgöravskrivningsunderlag. Till markanläggningar hör även skogsvägar av varaktignatur. Mitt förslag tUl avskrivning av markanläggningaröverensslämmer med vad kommittén förordat i detta avseende. Kommittén har avpraktiska skäl ansett att de nya reglema skall tillämpas endast på kostnadersom hänför sig lill lid efter del att den nya lagstiftningen trätt i krafl.Något ingångsvärde för andra markanläggningar än läckdiken eller skogsvägar börsåledes enligt kommittén inte komma i fråga. Kommitlén föreslår alt kostnaderför täckdiken och skogsvägar som uppförts på avskrivningsplan årsingång skall skrivas av på samma sätt som enligt gällande regler. Kommitténanser del möjligen motiverat alt något mjuka upp avskrivningsreglerna för deskogsvägskostnader som en skattskyldig haft årel före det då de nya gynnsammaavskrivningsreglerna träder i kraft. Vid remissbehandlingen har i någrayttranden framförts önskemål om all kostnader för vissa markanläggningar somnu inle är avdragsgilla skall beaklas vid övergången lill bokföringsmässig redovisningenligt det nya systemet. Jag delar kommitténs uppfattning alt de nyareglerna för värdeminskning av markanläggningar skall gälla endast kostnadersom nedlagts sedan jordägaren övergått tUl bokföringsmässig redovisning i detnya systemet. Delta innebär alltså att något ingångsvärde för andramarkanläggningar än täckdiknmgar och skogsvägar inle bör komma i fråga. Jag vUli detla sammanhang peka på att värdeminskningsavdrag enligt nuvarande reglermedges för kostnader för läckdiken, som såväl antalsmässigt som kostnadsmässigtintar en dominerande ställning bland egentliga markanläggningar inomjordbruket. Beträffande skogsvägar, för vUka värdeminskningsavdrag medges påetl avskrivningsunderlag motsvarande 1/3 av de verkliga kostnadema, saknasanledning atl förorda omräkning av underlaget i samband med övergång lillbokföringsmässig redovisning enligt del nya systemet. Jag har vid behandlingen av de materieUa reglerna idet nya systemet bl. a. föreslagit regler för faststäUande av naturtUlgångsanskaffningsvärde. Förslaget innebär i princip att som värde skall tas upptillgångens anskaffningskostnad eller av allmänna saluvärdet vid dentidpunkt då tillgången börjar utnyttjas. Vad jag härvid föreslagit avsernaturligtvis endast frågan om anskaffningsvärdets bestämmande i de faUtUlgodogörandet av naturtUIgång igångsätts efler del att den skattskyldigegått över tUl bokföringsmässig redovisning av jordbmk enligt de nu föreslagnareglerna. Har utvinningen påbörjats före övergången, bör sättet för beräkningav avdrag inle ändras. I kontantmässigt redovisal jordbruk görs skiUnadmellan djur som är all anse som inventarier (slamdjur) och andra som inleräknas dit (omsättningsdjur). Rådande praxis vid taxering enligtkontantmetoden ger vid handen alt till stamdjur i regel hänförs slamtjurar ochmjölkkor saml ett rekryteringsunderlag av högst lika många kvigor och kalvarsom anlalet kor. Vidare räknas i allmänhet hästar, som uppnått ålder,till stamdjuren liksom smådjur, (svin, får elc.) som används för avels-ändamål.TUl omsältningsdjur räknas djur, som är föremål för snabb omsättning. Kostnadenför nyuppsättning av stamdjur är inte avdragsgill. Löpande försäljningbeskallas som inkomst i förvärvskällan. Realisation av stamdjur föranleder beskattning endast i den månså kan ske enligt bestämmelserna för realisationsvinst i 35 § KL. Föromsällningsdjur är anskaffningskostnaden alllid avdragsgill. Försäljningföranleder aUlid beskattning som inkomst i förvärvskällan. Principen om fördelning av djurbesättningar istamdjur och andra har föranlett en ändring i övergångsbestämmelsernatill bestämmelser om bokföringsmässig inkomslredovisning av jordbruk(SFS 1951:790), varigenom ingångsvärde vid övergång till bokföringsmässigredovisning medges endasl för stamdjur. I likhel med vad som gäller ominventarier skall i försia hand den verkliga nyuppsättningskoslnaden förstamdjur tas upp som ingångsvärde. Om denna kostnad inle kan visas, skall somingångsvärde tas upp 5/4 av de värden som fastställer förolika djur i skUda åldersgrupper. Del fastsläUda värdet motsvarar i allmänhel80 % av allmänna saluvärdet. Ingångsvärdet kommer således i slort atl utgörasav del fulla allmänna saluvärdet. Enligt kommittéförslaget skaU den skattekyldige somingångsvärde för stamdjur aUtid få använda nyuppsättningskoslnaden. Har hanhaft stamdjursbesättning under , skall han alternativt få väljaetl schablonmässigtberäknat värde på de slamdjur som finns på jordbraksfastighelen vidövergången. Detta schablonmässiga värde skall motsvara ett genomsnittligtallmänt saluvärde under viss lid. Förslaget innebär vidare särskilda regler idet fall skallskyldig fÖre övergången övertagit stamdjur i sambandmed överlagande av den förvärvskälla i vUken de ingått. Enligt min uppfattning bör följande beaktas vidbestämmandet av ingångsvärde för slamdjur. Varken f. n. eller i det nyasystemet görs för jordbrakare som redovisar enligt bokföringsmässiga grundernågon skillnad vid försäljningar mellan stamdjur och omsältningsdjur. Heladjurbeståndet betraktas härvid i princip som ell varulager. Skälet tUl alt bestämmaingångsvärde för slamdjur är delsamma som moliverar rätten tUl ingångsvärde förinventarier, dvs. all kompensera jordbrukaren för atl han i della fall inlefått avdrag för nyuppsättningskoslnaden, trots att han efter övergången kommerall beskattas för intäkt i förvärvskällan vid all slags försäljning av djur,och således även vid realisation av stamdjur. Jag anser mig således kunna godta förslaget all densom i minsl haft stamdjursbesättning vid övergång tUl bokföringsmässigredovisning skall ha valrätt mellan atl som ingångsvärde la upp den faktiskanyuppsättningskoslnaden eller allmänna saluvärdet för de slamdjur som finns påfastigheten vid övergångstUlfället. Valrätten i delta fall betingas av desvårigheter som kan finnas när det gäller att förebringa den faktiskanyuppsättningskoslnaden särskilt om nyuppsättningen ligger långt tillbaka. Eltogynnsammare ingångsvärde skulle vidare, med hänsyn tUl möjligheterna attskattefritt realisera slamdjursbeståndet före övergången till bokförUigsmässigredovisning ej kunna leda tiU önskvärda förändringar i produktionsinriktning. Enremissinstans har tagit upp frågan om korrigering av ingångsvärdet i faUjordbrakaren före övergången reducerar sina löpande försäljningar för attuppbruiga anlalet djur inför bytet av redovisningsmetod. Ingångsvärdet börmotsvara allmänna saluvärdet för jordbrukarens normala stamdjursbesättning.Denna effekt kan uppnås genom alt jordbmkarens genomsnittligastamdjursbesättning läggs liU grand för beräkning avingångsvärdet. I rättstillämpningen har emellertid i allmänhet godtagits enökning av stamdjursbesättning i anslutning tiU realisation. Mot bakgranden av vadjag tidigare anfört är jag därför inle beredd att förorda en särskUdjämkningsregel för det faU anlalet slamdjur vid övergången är större än normallför jordbrukaren. Den regel om jämkning som jag tidigare föreslagit böremellertid kunna tiUämpas i nu avsedda fall, t. ex. om ingångsvärdet skulle bliuppenbart orimUgt till följd av en ökning av stamdjursbesältningen som framstårsom huvudsakligen föranledd av syftet att få ett högt ingångsvärde. Vid minstfemårigt innehav av stamdjursbesättning skall således, i enlighetmed det anförda, en schablonmässig värdering av de vid övergångenbefmtiiga djuren få ske med utgångspunkt i det allmänna saluvärdet. För altunderlätta deklarations- och taxeringsarbelel bör värderingen liksom hittillsske med ledning av värden på djur som faststäUts av på grundav genomsnittspriser . De värden som verket nufastställer motsvarar i princip av genomsnittspriserna på olika slags djuri skilda åldersgrupper. Denna värderingsprincip bör som jag anfört i annalsammanhang ändras på sådant sätt atl verket anger de fulla genomsnittspriserna.Liksom nu bör ingångsvärdet kunna jämkas i särskUda fall, när stamdjuren i enbesättning på grund av särskilda omständigheter bör åsättas elt högre ellerlägre saluvärde än de normalvärden som beräknas av .