prop · FV031 · 1972-12-31 00:00:00 — Erforderligsamverkan mellan denna verksamhet saml laxerings- och uppbördsverksamheteneller gemensam planering i övrigt för dessa verksamhetsgrenar skulleinte främjas genom att centralmyndighelsuppgif-terna inom exekutionsväsendet inordnades i . För länsstyrelsernaskulle del vara opraktiskt med en ordning som innebär en centralmyndighetför skatteindrivningen och en annan för taxering och uppbörd. Utredningendiskuterar vidare om centralmyndighetsuppgifterna kan åläggas en fristående myndighet eller omuppgifterna kan fördelas påtvå eller flera myndigheter. Utredningen anför att en önskvärdsamordning givetvis kan tillgodoses på andra sätt än genom attcentralmyndighetsuppgifter hänförs till de angivna myndighetema. Någotavgörande skäl föreligger alltså från dessasynpunkter inte mot all inrätta en frislående organisation förcenlralmyndighetsuppgiflema inom exekutionsväsendet, även om en sådanlösning från samma synpunkt är sämre än alt lägga uppgifterna på en befintlig myndighet. Exekutionsverksamhetenssärart kunde också anses motivera en särskUd centralmyndighet. Det kangöras gällande att en sådan lösning, somalltså innebär att en myndighet har centralinyn-dighetsfunklionerna inomexekutionsväsendet som enda uppgift, bättre skulle kunna garantera kraftfullainsatser än andra lösningar. För inrättande av etl särskUt centralorgan förexekutionsväsendet talar vidare de goda erfarenhetema av EON:s verksamhet. Utredningen finner emellertid alt mangenom att inrätta ell särskilt centralorgan för exekutionsväsendet skulleförlora inte bara ökade samordningsmöjligheterulan också sådana rationaliseringsvinster i den centrala organisationensom enligt utredningen skulle stå alt vinna genom att inordna centralmyndighetsuppgifterna i eller . En lösning sominnebär att de till central handläggning föreslagna arbetsuppgifterna fördelas på två ellerflera myndigheter är enligt utredningens mening inte rationell och innebär intenågra fördelar över huvud tagel. En splittring av de föreslagna centralaarbetsuppgifterna på flera organ skulletvärtom komplicera arbetet vid kronofogdemyndigheterna och motverka densamverkan som måste ske mellan de exekutiva myndigheterna och andra organ. 1972:1 BUaga 14 CivUdepartementet 22 samheteni stort och beräkningen av resurser för densamma skulle försvåras genom ensådan lösning. Sammanfattning och förslag beträffande val av centralorgan Utredningen anförsammanfattningsvis att del är många och delvis svårförenUga intressen som måste tillgodoses vid valet avcentralorgan för exekutionsväsendet. Kronofogdemyndigheternas särpräglade verksamhet, framför allt blandningen av renodlatjudicieUa och andra arbetsuppgifter, talar för inrättande av ettfrislående centralorgan för exekutionsväsendet. Utredningen finner dock intetillräckUga skäl föreligga att för en verksamhet av så relativt begränsadomfattning som exekutionsverksamheten utgör förorda en fristående centralorganisation. En lösning som innebär att centralmyndighetsuppgifterna delas upppå två eller flera organ skulle enligtutredningens mening inte medföra några fördelar men väl nackdelarjämfört med andra lösningar. De alternativ som enligt utredningens meningåterstår är att hänföra uppgiftema antingen till skatteväsendet, där ellcentralt organ har inrättats, eller tillrättsväsendet där ett centralt organ är under ufipbyggnad. som det blivande har, enligt utredningens mening, goda föratsättningarför all handha administrativa uppgifter av allmän art, som skall handläggascentralt inom exekutionsväsendet. Enligt utredningens bedömning är emellertidriksskatteverket i organisatoriskt hänseende bättre lämpat än ett domstolsverkatt omhänderta dessa uppgifter. Vid valet av centralorgan måste enligtutredningens mening beaktas all skaltemdrivningen representerar en såövervägande del av verksamheten hos kronofogdemyndigheterna och attskattemålens andel och betydelse, oavsett vilken central myndighet som väljs,kommer att kräva särskilt hänsynstagande och speciella åtgärder. Sambandet mellan taxering och uppbörd, å ena sidan, ochindrivning, å den andra, fordrar särskilda samordningsåtgärder främst ifråga om samverkan mellan de verkställande myndigheterna men också när detgäller prioritering och planering på cenlral nivå för de olikaverksamhetsgrenarna. I och för sig skulle dessa intressen kanske kunnatillgodoses även med som centralmyndighet. Det är emellertidgivet att den angivna samordningen kan åstadkommas betydligt lättare och att den bör få en bättre effekt, om de centralauppgifterna förläggs liU . De enskilda målen och de rent judicieUaavgörandena i aUmänna mål har ett nära samband med den verksamhet som bedrivsvid de aUmänna domstolarna. Del blivande centralorganet skall enligt utredningens förslag bl. a. bevaka och informera om den exekutions- Prop.1972:1 Bilaga 14 23 Delta Uksom behovet av attsamordna exekutionslagstiftningenmed lagstiftning på angränsande områden talar för det blivande domstolsverketsom centralorgan. Även den omständigheten att frågor om bl. a. organisationoch utbildning i hög grad påverkas av den exekutionsrättsliga lagstiftningentalar i samma riktning. I sammanhanget måsteemellertid beaktas att den judicieUa delen av verksamheten inomexekutionsväsendet har en betydligt mindre omfattning änindrivningsverksamheten. Utredningen kan inte heller finna att det med hänsyn till tilltron till de exekutiva myndighelemas objektivitetskulle föreligga avgörande skäl mot att de centrala uppgiftema i den judicieUaverksamheten förläggs till . Utredningen finner mot denna bakgrand altriksskatteverket är bättre lämpat än det blivande att handhacentralmyndighetsuppgifterna på exekutionsväsendets område. Utredningenföreslår att dessa uppgifter inordnas i . Experterna Jungkvist och delarinte utredningens uppfattning i fråga om föratsättningama för alt inrätta enfristående centralmyndighet för exekutionsväsendet. Enligt deras mening finnsredan i dag och kommer i ännu högre grad, när en ADB-reform genomförts, attfinnas cenlralmyndighetsuppgifter av så stor omfattning att en friståendecentralmyndighet är väl motiverad. Under förarbetenatiU förstatUgandereformen befarade flera remissinstanser olägenheter med aUtför storakronofogdedistrikt. Såvitt utredningen kunnat finna har de stora ochmedelstora kronofogdedistriktens omfång inte fört med sig sådana olägenheter.Indrivningsresultaten i dessa distriktär sålunda inte sämre än i de små kronofogdedistrikten och det har inte beUer förmärkts några svårigheter attövervaka och leda personalen ellerbristande möjUgheter tiU kontakt meUan allmänheten och personalen. ÅtskUligaerfarenheter av den bedrivna verksamheten i det förstatligade exekutionsväsendet tyder däremot påatt flertalet av de nuvarande små kronofogdedislrikten har alltförobetydligt omfång för all kunna fungera helt rationellt. I del följanderedovisas sådana mera väsentliga brister, som enligt utredningens mening talarför att man bör bilda större distriklsenheter inom vissa län. Till de mer påtagliga olägenheterna medde små kronofogdedislrikten hör alt en liten personalstyrka medför enbristande elasticitet i organisationen. Svårigheterna att bemästra en ojämnarbetsbelastning är särskilt framträdande. Utredningen har funnit alt störrekronofogde-distrikt över huvud tagel har bättre föratsättningar att behålla entillfredsställande arbetsorganisationunder skiftningar i betingelsema för verksamheten. Kronofogdemyndigheternasarbetsuppgifter är mycket differentierade 1972:1 Bilaga 14 24 ochkräver personal med speciella kunskaper inom många ämnesom-områden utöverexekutionsrälten. För säkerhet och snabbhet i handläggningen är det med hänsynhärtUl en förutsättning att arbetsuppgifterna renodlas och att personalen vidkronofogdemyndigheterna i viss mån specialiseras. Det är uppenbart att möjligheterna attspecialisera arbetsuppgifterna är särskilt begränsade i de nuvarande smådistrikten. Enhetlighet i fråga om arbetsmetoder ochrutiner underlättar verksamheten inte minst med hänsyn till de kontakter somförekommer dels internt mellan kronofogdemyndigheterna, dels med myndigheterutanför exekutionsväsendet. EON har utfärdat föreskrifter och anvisningar påolika områden i syfte att skapa en sådan enhetlig ordning. SkUlnaderna mellankronofogdedislrikten i fråga om främst arbetsvolym och personalstyrka haremellertid tiU viss del utgjort hinder för alt över hela fältet åstadkomma denrationella ordning i arbetet som avsetts med dessa enligt utredningens mening ioch för sig ändamålsenliga föreskrifter och anvisningar. Utredningen hävdar vidare att småkronofogdedislrikt ofta är mindre lämpliga från utbildningssynpunkt främst tillföljd av den begränsade tillgången på kvalificerad personal för en effektivhandledning i utbildningen men också pågi:und av otillräcklig frekvens av vissa i utbildningshänseende väsentliga typarbetsuppgifter. Det är enligt utredningensmening uppenbart att de större kronofogdedislrikten i dessa avseenden ärbättre lämpade för den praktiska fackutbildningen. Det är utredningens uppfattning att dekrav på kronofogdemyndigheterna som ettövertagande av överexekutorsuppgifter och målen om betalningsföreläggande skulle föra med sigknappast kan tillgodoses i nuvarande personalsituation. Den nuvarandedistriktsindelningen utgör ett hinder för att i tillräcklig utsträckningrekrytera väl kvalificerad juristpersonal. Indelningen försvårar också ettorganisatoriskt särskiljande av dejuridiskt mera kvalificerade arbetsuppgifterna från övrig verksamhet, någotsom framstår sijm särskUt olägligt, om de nu nämnda uppgifterna tUlförs kronofogdemyndigheterna. De överväganden som låg till grund förden nuvarande indelningen av landet ikronofogdedistrikt, den erfarenhet som vunnits av organisationen underden tid som indelningen har bestått samt de ökade krav som väntade reformerinom exekutionsväsendet kommer att ställa på organisationen talar enligtutredningens mening entydigt för att en översyn av kronofogdedislriktsindelningenbör ske i syfte att få till stånd större enheter. Genom en vidgning avdistrikten slår att vinna en störreeffektivitet i verksamheten, främst genom en mer enhetiig och ändamålsenligorganisation, samt bättre möjligheter att rekrytera och disponera personalen.Samtidigt torde den rationellare organisationen medföra inte obetydligakostnadsbesparingar. 1972:1 BUaga 14 CivUdepartementet 25 Enligt utredningens mening bör följanderiktiinjer gäUa vid översyn av indelningen i kronofogdedistrikt, Vid översynen bör hänsyn tas till,förutom den kommunala in delningen, annan för exekutionsväsendet relevant administrativ och judicieU indelning. Följande regler bör därvid gälla, a) Kronofogdedistriktenbör inte genombryta länsgränserna. b) Kronofogdedislrikten bör bUdas av helakommuner/kommunblock. Gräns för kommunblock får dock genombrytas i fall då denbryts av länsgräns. g) Kronofogdedislrikt bör helst omfatta helteller hela fögderier. När det gäUer anslutningen lill andra administrativaindelningar är det mer angeläget attanpassa kronofogdedislriktsindelningen till domkretsindelningen än tillindelningen i polis- och åklagardistriki. Sistnämnda och andra administrativaindelningar bör emellertid följas, om det kan ske ulan olägenheter för exekutionsväsendet. Varjekronofogdedistrikt bör om möjligt utformas så att arbetsvolymen blirtillräckligt stor för en effektiv och ändamålsenlig arbets-ochpersonalorganisation. Sådana förändringar i kronofogdemyndigheternasarbetsuppgifter som kan föranledas av planerade reformer inomexekutionsväsendet bör beaktas. För att de önskemålsom angetts under punkt 2 skall kunna uppfyUas, bör ett kronofogdedistrikt haett så stort verksamhetsområde att det fåren årlig arbetsvolym på minst omkring 35 00040 000 allmänna och enskilda mål(med nuvarande proportioner mellan de olika målgrupperna).Erfarenheterna visar, alt en arbetsvolym av denna omfattning med nuvarandearbetsrutiner ger arbetsunderlag åt minst tre kronofogdar, minst en kronofogdesekreterare och sammanlagt omkring 40 tjänstemäni övriga karriärer. Allmänhetensmöjligheter att komma i kontakt med företrädare för kronofogdemyndigheten börinte nämnvärt försämras som en följd avdistriktsindelningsändringar. Verksamheten vid fältavdelningsseklion påort, som i förekommande fall upphör all vara centralort, bör upprätthållas med i stort sett sammapersonalstyrka som finns vid centralortsseklionen på den tidigareorten. Erforderlig del av distriktets biträdespersonal på denna ort bör ställastill den nya fältseklionens förfogande. Nyttkronofogdedislrikt bör i princip bildas genom sammanläggning av redanbefintliga kronofogdedislrikt. Delta får emellertid inte hindra all i falldå en sådan lösning uppenbarligen måste anses vara den mest rationella områdeför befintligt kronofogdedistrikt delas upp för att ingå i nybildat distrikt. Residensstad bör vara centralort ikronofogdedistrikt, om inte annan ort pågrund av storleken av kronofogdemyndigheten där eller ortens näringspolitiskaroll inom området är uppenbart bättre lämpad som 1972:1 BUaga 14 26 Utredningen har medutgångspunkt i dessa riktlinjer för varje kronofogdedislrikt undersökt om och på vad sätl den gällandeindelningen bör ändras. Utredningens förslag innebär alt antaletkronofogdedistrikt reduceras från nuvarande81 till 35, Sammanlagt 19 län (mot f,n, fyra) föreslås vardera bUda ett kronofogdedistrikt. Liksom f, n. fårStockholms län det största antalet, sju kronofogdedislrikt. Därnästkommer , som föreslås indelat i tre distrikt. Följande tre länföreslås bilda vardera två kronofogdedistrikt, nämligen ,och saml . För alt allmänhetens möjligheter attkomma i kontakt med företrädare för kronofogdemyndigheterna inte skallförsämras nämnvärt föreslås att denexekutiva fältverksamheten på ort som genom distriklsindel-ningsändringupphör att vara centralort i kronofogdedistrikt skall bedrivas med i huvudsaksamm.i personalstyrka som f. n. disponeras för sådan verksamhet på orten. Om utredningens förslag tilldistriktsindelning genomförs, uppnås även inte oväsentliga arbelskraftsvinsleri fråga om både ledningspersonal (kronofogde- och kronokommissariepersonal)och biträdespersonal. Med hänsyn till alt riksskatteverketendast varit i funktion under en kortare lid och inte nu torde ha praktiskaförutsättningar att ta över arbetsuppgifterinom exekutionsväsendet, föreslår utredningen att inordnandet avexekutionsväsendei;s arbetsuppgifter i sker den 1 januari1973. Statsmakternasställningstagande till distriktsindelningsfrågan bör enligt utredningensmening ske i form av ett principbeslut. Tidpunkten för genomförandel avbeslutet bör bestämmas först sedantillräckliga erfarenheter vunnits av den planerade försöksverksamheten med ADB inom exekutionsväsendet, vilkenberäknas vara avslutad tidigast . Remissinstanserna understrjker behovet avett centralorgan för exekutionsväsendet. Den av utredningen förordadelösningen kritiseras dock av fleraremissinstanser. Nästan genomgående vitsordas behovet av att ändra dennuvarande dislriktsindelningen. och FöreningenSveriges kronofogdar anser att en särskUd organisationskommitté med representanter för berördapersonalorganisationer börtillsättas för att lösa de många frågor av övergångsnalur, som uppkommer vid endistriktsändring. 1972:1 Bilaga 14 27 Utredningens förslag liUändrad uppgiftsfördelning mellan centralorgan och länsstyrelser har vidremissbehandlingen, med undantag för länsstyrelserna, fått ell övervägandepositivt mottagande. Utredningens åsikt attfrågor om handräckning m. m. för indrivning av restförda skatter eller böter iförbindelse med främmande länder skall handläggas av centralorganet delas inteav RSV som betonar, att dessa frågor närmast Ugger inom de nybildadeskatterätlemas verksamhetsområde. Uttalanden i samma riktning görs avlänsstyrelsen i saml av i Stockholmslän. Däremot har utredningens förslag godtagits av länsstyrelserna iÖstergötlands och . finner i Ukhet medutredningen önskvärt att de meUan olika myndigheter nu fördeladearbetsuppgifterna för indrivning av restförda skatter och böter i förbindelsemed främmande länder koncentreras tUl en och samma myndighet. KriminalvårdsstyrelsentiUstyrker förslaget, att styrelsens befallning med indrivning av böter hospersoner som vistas i , , eller förs över till detföreslagna centralorganet. Samma uppfattning kommer tUl uttryck i yttrandenfrån Föreningen och . Utredningens förslag attcentralorganet inom sitt verksamhetsområde skall företräda staten inför domstolberörs av IK, som är ense med utredningen att tiUvaratagandet av statens rättär en uppgift som lämpUgen bör handläggas centralt. JK är dock tveksam omansvaret att bevaka statens talan, som innefattar en ren partsfunktion, börförenas med uppgiften som chefsmyndighet för exekutionsväsendet. Föreningen och anser emellertid alt JK:s nuvarande uppgift att företrädastaten med fördel kan föras över till centralorganet. De remissinstanser somlämnat utredningens förslag i denna del utan erinran är statskontoret ochlänsstyrelserna i , , lönköpings, , ,, , och , , lämtlands, Västerbottenssamt . Flertalet remissmyndigbeter som har tillstyrkt förslageti centralmyndigbetsfrågan har motiverat sin uppfattning med det nära sambandetmellan taxering, uppbörd och indrivning. I flera yttranden har kritik riktatsmot förslagen. Därvid har anförts att RSV:s storlek och omfattningen av verketsnuvarande och framtida arbetsuppgifter kan utgöra hinder alt få lill ståndsamma goda resultat som EON uppnått. iÄlvsborgs län, och samarbetsorganet för ADB inom rättsväsendet anser alldel blivande bör bli centralmyndighet för exekutionsväsendet.Lagberedningen anser, att det kan vara en fördel att vänta med inrättandet av 1972:1 Bilaga 14 28 centralmyndighet lill dess frågan om överexekutorsavskaffande och kronofogdemyndigheternasframlida arbetsuppgifter har blivit prövad menförordar redan nu bestämt före som centralmyndighet. Fristående myndighet.IK, RPS, RSV, EON, , , FöreningenSveriges kronofogdar samt länsstyrelserna i , , och länförordar en fristående centralmyndighet. Från länsstyrelserna har bifogalsyttranden från sammanlagt 71 kronofogdemyndigheter. Av dessa förordar 50 enfristående centralmyndighet. Uppskjutande av centralmyndighetsfrågan.Några remissinstanser anser att ettuppskjutande av avgörandet i cenlralmyn-dighelsfrågan är lämpligast. Dessa är RRV samt länsstyrelserna iUppsala, , och län. Uppdelning på två eller fleraorgan. Ingen remissinstans har förordat detta alternativ. Indelningen i kronofogdedistrikf. Utredningensförslag i distriktsindelningsfrågan har under remissbehandlingen godtagits av IK, RPS, EONoch TCO. RSV, som uppger sig sakna erforderlig erfarenhet för att kunna hanågon bestämd mening i frågan, ifrågasätter orn inte förslaget går för långtmed påföljden att distrikten i åtskilliga fall blir större än vad som är lämpligtfrån effektivitets- och servicesynpunkt. Föreriingen kronofogdar ochSACO delar utredningens uppfattning, all ett stort antal kronofogdedislrikt ärför små för att exekutionsverksamheten skall kunna bedrivas rationellt. Med hänsyn lill del exekutiva arbetets särart hardet emellertid visat sig svårt alt göra några större rationaliseringsvinster genomalt inrätta aUtför stora enheter. Remissinstanserna ansluter sig tillutredningens riktlinjer för distriktsindelningen men anför att avsteg från principenom renodling och spiecialisering måste tillåtas i distrikt med stort ytinnehåU och dar befolkningsunderlagetinte är lUlräckUgt. StatskontoretframhåUer, att utredningen bort närmare analysera förhåUandet mellanlänsstyrelsens uppgifter inom exekulionsverksamheten och kronofogdemyndighetens uppgifter.Detta samband är av betydelse för frågan om distriktsindelningen. Ett tänkbartalternativ är att ifrågavarande uppgifter sammanförs till enenhet gemensam för flera län. Ä andra sidan kan kronofogdedislrikten avpassasantingen så att uppgifter kan föras över tiU kronofogdemyndigheten och centralorganet inom exekutionsväsendeteller så alt kronofogdemyndigheten kan inordnas i länsstyrelsen.Statskontoret betonar att starka skäl finns för att inordnakronofogdemyndigheterna i länsstyrelsema. Lagberedningenfinner det angeläget att kronofogdedistrikten utan 1972:1 Bilaga 14 29 uppskovminskas så mycket som möjligt och förordar i vissa fall ännu större distrikt ände föreslagna. kritiserardäremot förslaget och framhåller att en långtgående centralisering kan medföranackdelar för kommunala organ som har samarbetskontakter medkronofogdemyndighetema. anser det angeläget attglesbygdsbefolkningens servicestandard i alla avseenden upprätthålls så långtsom möjligt. Utredningen bedömer frågan från principiell synpunkt och menaratt man bör iaktta stor återhåUsamhet från statens sida med administrativa åtgärder som kan länkas få ogynnsammaeffekter för glesbygdemas befolkning. Följandelänsstyrelser tillstyrker utredningens förslag liU distrikts-indelning förrespektive län nämligen länsstyrelserna i , , Göteborgsoch , , , lämtlands och . Länsstyrelserna i , ,och län förordar attindelningsreformen tUls vidare får anstå. Övriga länsstyrelser avstyrker utredningens förslag ochföreslår vissa justeringar som innebär ett något större antal distriktän vad utredningen föreslagit. Utredningen harkartlagt de uppgifter inom exekutionsväsendet som handläggs på central nivå (i aUtväsentligt av EON) och på regional nivå (av länsstyrelsema). Utredningenföreslår att etl blivande centralorgan skall ulföra alla de uppgifter som f.n.ankommer på EON och dessutom överta vissa avlänsstyrelsernas uppgifter, i huvudsak personalfrågor.Vidare föreslås all centralorganet övertar vissa smärre arbetsuppgifterfrån andra myndigheter, bl. a. JK. Förslaget innebär att centralorganet får befattning med främst organisationsfrågor,per-sonalrekrylering, personalutbildning, tjänstetillsältningar, anslagsfrågor samt informations-, rådgivnings- och upplysningsverksamhet.Flera länsstyrelser har haft erinringar mot utredningens förslag ifrågor rörande organisation,personalrekrytering, tjänstetillsättning och budget, övriga remissinstanserhar godtagit förslaget eUer lämnat det utan erinringar. Jag kan i huvudsakansluta mig liU utredningens förslag. Enligt min mening bör länsstyrelsernasinflytande över den lokala exekulionsorga-nisationenkunna tillgodoses i erforderlig omfattning inom det system som utredningenföreslagit. Det ankommer på Kungl. Maj:t att meddela de närmare föreskriftersom fordras om uppgiftsfördelningen meUan central,regional och lokal organisation inom exekutionsväsendet. I frågan om val avcentralorgan för exekutionsväsendet diskuterar utredningen fyra altemativ,nämligen att lägga centralmjTidighetsuppgif- Prop.1972:1 Bilaga 14 30 terna på ett blivande domstolsverk, påriksskatteverket eller på en för ändamålet särskilt inrättad myndighet eUer attdela uppgifterna meUan och . Utredningenföreslår all uppgifterna inordnas i samt att detta sker den 1januari 1973, Åtskilligaremissinstanser tillstyrker utredningens förslag att lägga cenlralmyndighetsuppgiflemapå . Alternativet med etl fristående organ har förordals avett tiotal remissinstanser, I del övervägande antalet yttranden frånkronofogdemyndigheterna förordas också detta alternativ. Endast ell fåi alremissinstanser har ansett att uppgifterna bör anslutas tUl . Enlösning som innebär en uppdelning av centralmyndighetsuppgifterna på två ellerflera organ har inte vunnit gehör hos någon remissinstans. Däremot har någraremissinstanser förordat att avgörandet i centralmyndighelsfrågan skjuts upp, I likhet med utredningenfinner jag det olämpligt all dela upp centralmyndighetsuppgifterna på tvåeller flera organ. Jag kan inte heller förorda alt ställningstagandet icentralmyndighelsfrågan skjuts . De alternativ som kan komma ifråga är enligt min mening ell fristående organ och inlemmande avcentralmyndighetsuppgifterna i . För inrättandet av ettfristående centralorgan för exekutionsväsendet talar kronofogdemyndigheternassärpräglade verksamhet, främst blandningen av renodlat judicidla och andraarbetsuppgifter.