prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Några remissinstanser framhåller att det är enfördel om betalning av tull och annan avgift kan ske genom speditörema soraorabud, föreslår atl godkändaorabud får anlitas både för avgivande av deklaration och i samband raedtulluppbörden och anför bl. a. följande. För atl undvika nackdelen att skallbehöva rikta krav mot ett stort antal importörer vilket innebär en betydandeskillnad jämfört med nu gällande regler enligt vilka kraven riktas mot ettbegränsat antal vamhavare kan det vara lämpUgt att de godkända ombuden ävenbilräder vid tulluppbörden. Detta kan tänkas tillgå på det sättet,att på importörens begäran beslut respektive tullräkning tillställs ombudet.För atl rationalisera ombudets redovisning av uppburna belopp till ,bör generaltullstyrelsen kunna fastställa lämpliga terminer för ombudetsinbetalningar. Självfallet fömtsätter ett sådant förfarande att ombudetssolvens prövas. Eventuellt kan garanti behöva ställas för ombudetsredovisningsskyldighet gentemot för sådana belopp, som orabudetuppburit av importören för räkning. Om importören inte inbetalartull eller annan avgift till ombudet, bör vidare inora viss tidunderrättas, så alt då bereds tillfälle att rikta krav direkt motimportören och i förekommande fall göra gällande förmånsrätt enligt 13 §förmånsrältslagen. Uttalanden i samma riktning görs av Östergötlandsoch handelskammare, handelskammare samt allmännat ull tj änsi emannafö rening. ,som föreslår alt speditörer skall få möjlighet att för sina uppdragsgivaresräkning anmäla gods till förtuUning i eget namn, förutser att flertalet avdessa kommer att belala enligt tullräkning och åtnjuta kredit, Speditöremakommer emellertid, fortsätter styrelsen, ofta att ange gods till förtuUning ochavge deklaration som orabud för mottagare som sj'älv inte är kreditvamhavare.Även i sådana fall bör godset enligt styrelsen kunna frigöras förebetalningen, om ombudet påtar sig betalningsansvaret för tull och andraavgifter. Tullräktung bör då utställas på ombudet. Departementspromemorians förslag om uppbörd ochåterbetalning av tull och annan införselavgift tillstyrks eller lämnas ihuvudsak utan erinran av remissinstansema. Med anledning av de föreslagna uppbördsreglemaunderstryker vikten av att konkurrensneutralitetupprätthålls. Importör som erhållit tUlstånd att ta hem varan utan föregåendeförtuUning, bör exempelvis inte i betalningshänseende komma i bättre läge änannan Importör. Enliknande synpunkt framförs av och ! handelskammare,som finner reglerna om uppbörd vara onödigt diskriminerande genom att de ejerbjuder samma villkor ål samtliga importörer. En följd av denna olikhet kantänkas bli att säljare och köpare i ökad utsträckning anpassarbetalningsvillkoren efter tullagens bestämmelser för att erhålla längretullkredil saml, när fråga är om en utländsk importör, överväUrabetalningsansvaret och kreditrisken på den som träder i importörens st'älle.Skånes handelskammare hävdar atl svenska importörer kommer alt klyvas i tvåkategorier av vilka den ena erhåller en förmånsstäUning jämfört med den andra. I anslutning till förslaget i promemorian omkreditvamhavares rätt att disponera över vara påpekar flera remissinstanser,att lagförslagets utformning kan ge intryck av att rätten att fritt förfogaöver vara alltid även för hemtagningsimportörer skulle vara beroende av attgeneraltullstyrelsen föreskrivit betalning enUgt tuUräkning. Kommerskollegiumanser att ett förtydligande erfordras på denna punkt. speditörförbundföreslår att regeln om rätt att fritt förfoga över vara utan hinder av att tulleller annan avgift ej erlagts för den inte skall anknytas till rätten attbetala enligt tullräkning utan gälla generellt. Några remissinstanser tar upp frågan om säkerhetför tull och andra införselavgifter. har i princip inte något atterinra mot departements-proraeraorians förslag på denna punkt. Verket påpekaratt betalningsskyldighet i allmänhet uppkommer först längre eller kortare tidefter det att skattskyldigheten inträtt, när det gäller den inrikesbeskattningen av varor och tjänster. Endast i undantagsfall kräverbeskattnings-myndigheten att den skattskyldige släller säkerhet för uteståendeskattebelopp. Trots att förmånsrätten omfattar även de skatter som avses här,är skattebortfallet inle obetydligt. förutsätter att tillståndatt fritt förfoga över införd vara, innan den förtullats eller importavgifternabetalats, meddelas först efler ingående prövning av importörens kreditvärdighetoch endast för importörer som driver rörelse här i landet. Vidare förutsättsatt en fortlöpande konttoll sker av kreditvärdigheten hos dem som erhållittiUstånd till tullkredit och att tillstånden dras in då risk finns för attbetalningarna skall inställas. Under dessa förutsättningar har riksskatteverketinget att erinra mot alt säkerhet inte längre krävs som villkor för tullkredit.För de fall där tullkredit anses böra medges utan att dessa fömtsättningar kanuppfyUas bör undersökas ora det är möjligt att skapa ett system som garanteraralt tull- och skattskyldigheten fullgörs men som från administrativ synpunktoch med hänsyn till kostnaderna för importören är mindre betungande ännuvarande ordning. Därvid bör prövas om i vissa faU en företrädare förimportören kan avkrävas borgensförbindelse för importörens skuld tilltullverket. Poststyrelsen anför att det vid tullpostkontorenfinns ett antal kunder som ställt säkerhet för att få tullkredit men att detunder inte i något faU varit nödvändigt att ta säkerheten ianspråk för att täcka utebUven betalning från kreditvarahavare. n. inte att några andra kunder än statUga myndigheler beviljas kredit utanalt de har ställt säkerhet. Om, såsom föreslås, säkerhet ej skall behövaställas torde det innebära att det i stället måste göras en noggrannaresolvensprövning innan kredit beviljas. Poststyrelsen har emeUertid inget atterima mot att lagen utformas på föreslaget sätt. behandlar inte frågan omsäkerhet mera utförligt. Styrelsen föreslår emellertid att det stadgasmöjlighet för styrelsen alt föreskriva att säkerhet ställs som villkor för altkreditvamhavare skall få sitt gods frigjort innan tull och andra avgiftererlagts. Det påpekas f. ö. att beträffande s. k. hemtagare frågan om kreditvärdighetenprövas redan vid beviljande av rätten till hemtagning. När det gäUer dröjsmålsränta ifrågasätter statensjordbruksnämnd om det är praktiskt att beräkna denna efter en rörlig räntesats.Nämnden anser också att detaljbestämmelsema om räntans höjd kan föras över tUltillämpningsbestämmelserna. Även om det i princip kan vara riktigt att anknytaräntesatsen för dröjsmålsräntan tUl det allmänna ränteläget talar enligtgeneraltullstyrelsens uppfattning övervägande skäl för det i praktiken enklaresystemet med en fast räntesats. Styrelsen föreslår att denna fastställs till . allmänna tulltjänstemannaförening räknar med att föreslagenflytande dröjsmålsränta kommer att våUa onödiga komplikationer och merarbete ibetraktande av de belopp det vanligen rör sig om. Räntesatsen bör därför fåfaststäUas av generaltullstyrelsen inom vissa ramar, t. ex.lägst och högst över diskontot. m. fl. framhåller att storskillnad uppenbarUgen uppstår mellan de räntesatser som avses tillämpade påimportör respektive på tullmyndighet om diskonto är förhållandevishögt. Principiellt kan det inte finnas något motiv för skUlnad i ränte-satsema.Om skUlnad ändå anses böra föreligga bör antingen båda ränte-satsema knytas tUldiskontot eller fastställas till vissa bestämda tal. Enligt förordningen omförfarandet vid viss konsumtionsbeskatlning har skattskyldig alt erlägga räntapå oguldet skattebelopp efter medan på återbetalt belopp betalasränta efter , sararaa räntesats av någon anledning inte ansesböra gälla för oguldet och för återbetalat belopp hemställer remissinstansernaalt räntesatserna fastställs till 7 och . kemiskaindustrikontor uttrycker sm tiUfredsställelse över att lagförslaget beaktatproblemet angående ränta på tullbelopp som en importör tvingas uibetala ellerdeponera och som sedermera helt eller delvis återbetalas. De föreslagnaräntesatserna synes dock kemikontoret vara mindre lämpligt avvägda. lentillgodogör sig räntebeloppet skall detta enligt lagförslaget beräknas eftergällande diskonto med tillägg av . När importören skall erhåUa räntebeloppetföreslås detta utgå med en fast räntesats av . Enligt kemikontoretsmening bör räntesatserna i båda fallen vara antingen fasta eller knutna tUldiskontot möjUgen raed visst mindre tUlägg av högst förförsenad betalning av tull. Vad angår den föreslagna bestämmelsen om utmätningpåpekar att den ej torde vara tillämplig på särskild avgift iförslaget och alt förmånsrätt inte torde föreligga för särskild avgift utan atten uttrycklig föreskrift om det tas ui i lagen om förmånsberättigadeskattefordringar m. m. föreslår att bestämmelsema omutmätning även skaU äga tilfämpning på särskild avgift. Styrelsen anser vidareatt utmälningsframställning, som enligt lagutkastet skall göras av styrelsen,bör kunna göras av den myndighet till vilken avgiften skaU erläggas. är bestämmelsen om utmätning onödig och bör ulgå. Kammarrätten i anser att om mervärdeskattinbetalats med för högt belopp det överskjutande beloppet inte bör återbetalassåvida avdrag kan medges i importörens redovisning av mervärdeskatt samt att enerinran om detta bör tas in i lagtexten. föratsätter ocksåatt sänkning inte skall kunna vidtas i fråga om sådan mervärdeskatt för vilkenavdrag kan medges i importörens redovisning av mervärdeskatt. Enligt nuvarande regler är varuhavaren dvs. densom på grund av äganderätt eller eljest är berättigad att förfoga över varan skyldig alt erlägga tull och annan införselavgift för varan. Vem som ägerförfoga över varan bestäms i allmänhet av frakträltsliga regler. Mycket ofta ärvamhavaren en spedilör. EnUgl kommittéförslaget skall den som anger vara lillförtuUning också vara belalningsskyldig för tull och andra avgifter. Flertaletremissinstanser, som uttalat sig i denna fråga, bitr'åder förslaget. Jag hartidigare förordat att deklarationsskyldigheten skall fullgöras av den som angervara till förtuUning och jag finner det naturligt all avgifterna skallerläggas av samma person. ulgår från alt dengmndläggande regeln även i forlsätlningen skall vara att tull och annan avgiftskall betalas innan varan lämnas ul. Tullkredit skall dock kunna medges undervissa förutsättningar. Kommittén föreslår sålunda att den som har att betalatull mera regelbundet skall kunna godkännas av generaltullslyrelsen somkreditimportör om inte särskilda skäl talar däremot. I departemenlspromemorianföreslås samma ordning vilken också allmänt biträtts av remissinstanserna. Jagtillslyrker det av kommittén och i departements- promemorianframlagda förslaget att sådana importörer bör få åtnjuta tullkredit. Dettakommer bl, a. att gälla för hemtagare, får då förfoga friltöver varan ulan hinder av alt avgifterna ej erlagts. Jag vUl i sammanhanget endast tillägga atttuUverket vid sin prövning av frågor om godkännande av kreditimportörer skallinta en liberal inställning. som bedriver någorlundaregelbunden importverksamhet bör kunna erhålla tullkredit. har föreslagit bör tullkredit även kunna medges närspedilör, som uppträder sora orabud för iraportör, ålar sig betalningsansvarför lull och övriga avgifter. I fråga ora kredittiden föreslås idepartemenlspromemorian att betalning skall ske inom den tid somgeneraltullstyrelsen bestämraer, dock senast efter det att tullräkningenutfärdats. Häremot har remissinstanserna ej haft något att erinra. Även jagfinner att della förslag bör kunna godtas. Betalningsfristen motsvararnaturligtvis inle kredittidens verkliga längd, som bl. a. beror på tidpunktenför tullräkningamas utställande. Allmänt sett bör den sammanlagda kredittidenfrån varans utlämnande inte översliga , när hemtagningsförfarandettill-lämpas, och i övrigt, Belräffande de fall då betalning skall erläggasinnan varan lämnas ut finner jag i likhet med koramittén att avgifter förvaror, som angetts till förtuUning, av praktiska skäl inte bör balanseras underlängre tid, I departementspromeraorian föreslås att avgifterna skall betalasinora från den dag då beslut om faststäUelse av avgifterna meddelas.Delta förslag har allmänt biträtts av remissinstanserna och jag tiUstyrkerdetsararaa. Denna föreskrift om betalning avses gälla såväl beslut omtulltaxering som beslut ora omtulltaxering och eftertulltaxering. Enligt nuvarande ordning gäller som huvudregel altsäkerhet skall ställas för tullkredit. När det gäller betalning avmervärdeskatt och även i övrigt när skäl föreligger kan generaltullstyrelsendock medge undanlag, Tullagstiftningskommiltén föreslår nu att säkerhet iprincip inte skall ställas för tullkredit. I likhet med remissinstanserna delarjag kommitténs uppfattning. Huvudregeln bör sålunda vara att säkerhet ej behöverställas, 1 undanlagsfall, t. ex. då tveksamhet råder om ett förelags solvens,bör möjlighet finnas att kräva säkerhet för medgivande av tullkredit, I likhet raed vad som gäller f, n. anser jag altvaran så länge den slår under tullverkels överinseende bör utgöra säkerhet förerläggande av tull och annan införselavgift som belöper på varan. Tullverketbör dock kunna kräva att annan säkerhet ställs i vissa fall, exempelvis vidförsändning av oförtuUat gods. Betalas ej tull eller annan införselavgift inomföreskriven tid bör ränta ulgå. Likaså bör ränta utgå vid återbetalning av förmycket erlagd tulleller annan avgift. Enligt departementspromemorian har räntesatsen i det förrafallet bestämts så att den överstiger det diskonto som riksbankentillämpar från förfaUodagen, medan räntesatsen i det senare fallet skulle vara5 % . Flera remissinstanser har kritiserat de föreslagna räntesatserna.Man har ansett att räntesatsen i båda fallen borde vara lika eller attskUlnaden i varje fall inte borde vara . Vidare harman ansett att en sådan flytande dröjsmålsränta som den föreslagna anknytningentill diskonto innebär kan vålla onödiga komplikationer. Medanledning härav viU jag framhålla att det är en vedertagen princip att högre räntaulgår på statsverkets fordran avseende skatt och allmänna avgifter än på denenskildes fordran på återbäring av skatt eller avgift. En molsvarande olikhetmellan räntesatserna när det gäller tull och införselavgifter kan inte ansesomotiverad. Däremot instämmer jag i kritiken mot förslaget att dröjsmålsräntanständigt skuUe följa diskonto. En viss anknytning till det allmännaränteläget är dock motiverad. Jag föreslår att dröjsmålsränta skall ulgå efteren räntesats som raed överstiger det diskonto som tUlämpade den1 januari som avgiften förfaller till betalning samt alt räntan pååterbetalt belopp skall motsvara diskontot som dentullskyldige inbetalade beloppet. Om tull eller annan införselavgift erlagts med förhögt belopp bör den som verkställt utbetalningen ha rätt att få tillbakaöverskjutande belopp. Ett par remissinstanser har påpekat att om mervärdeskattinbetalats raed för högt belopp, det överskjutande beloppet dock inle böråterbetalas i de fall då avdrag kan ske när den tullskyldige redovisar mervärdeskatt.Jag finner påpekandet vara riktigt. Rätten att återfå för mycket erlagd avgiftbör begränsas i enlighet härmed. Tullagen bör innehålla en bestämmelse om att tuUoch annan införselavgift, som förfallit till betalning, skall drivas in avutmätningsman på framställning av tullmyndighet. Samma regler bör i principgälla vid indrivning av tull ra. m., som tas ut av , som vidindrivning av skatter i allmänhet. Att samma regler gäller har betydelse förutmätningsmans uppgifter att bevaka fordringar på skatt och liknande ikonkurs. Frågan om dessa uppgifter bör emellertid regleras i särskild ordning. SärskUd avgift bör kunna tas ut i stället för tulli vissa fall, t. ex. om oförtuUad vara förkomrait vid försändning inomtuUområdet, har påpekat att den i departementspromemorianföreslagna bestämmelsen om utmätning ej torde vara tillämplig på särskUdavgift och att med särskild avgift ej heller följer förmånsrätt enligtförmånsrältslagen. Genom att flera av bestämmelserna om tull och annaninförselavgift måste göras tillämpliga på särskild avgift kommer särskildavgift bl.a. att kunna drivas in på sarama sätt som tull och annan införselavgift. Närdet gäller förmånsrätten torde en ändring få göras i lagen oraförmånsberättigade skallefordringar m. m. Bestämmelser ora frihamn finns ifrihamnsförordningen (1935: 250) och i frihamnsstadgan (1935: 553, ändradsenast 1964: 841). Med frihamn förstås enligt 1 § friharansförordningen en tUlallraänt bmk för handelsrörelse och industriell verksamhet avsedd anstalt somstår under uppsikt. Friharan har ett avgränsat oraråde sora äravspärrat åt landsidan. När det gäller tull- och andra införselavgifter samttillverkningsavgifter anses frihamn som utrikes ort. Det betyder att frihamnlikställs med utrikes ort i fråga ora vambeskattningen raen ej i fråga ora in-och utförselreslriktioner. Direkt sjötrafik meUan friharan och utiandet är istort setl fri från tullformaliteter. Även fariyg i direkt utrikestrafikundergår dock en tullklarering för att trafikens art skall kunna fastställas,sanitär kontroll ulföras och sjöfartsavgifter uppbäras. De flestatullforraalileterna gäller emellertid förbindelsema raed tullinlandet, t. ex.införsel efter förtuUning samt transitering till och från frihamn. Tillståndatt inrätta och driva frihamn meddelas av Kungl. Obeskattat gods inora friharan får inte användastUl förtäring eller eljest för personligt bruk. Undantag gäUer beträffandeförbmkning ombord på fartyg i principiellt samma utsträcknmg som i tullhamn.För gods, som inte är avsett för personligt bmk (bränsle, trackar, redskap,kontorsutrustning, byggnadsmaterial osv,), gäller inte några restriktioner,vare sig det är oförtuUat utländskt gods eller restitutionsgods som utförtstill frihamn. I fråga om mervärdeskatt kan dock anmärkas att utförsel av varortill frihamn inte anses som export och att skattefrihet alltså inte åtnjuts förvarorna, om de skall användas i . Eftersom frihamn är utrikes ort ivambeskattningshänseende belastas en tillverkningsrörelse i inte avskatt på de varor, sora används för tUlvérkningen, Den blir följaktligen hellfri från vambeskatt-ning, i den mån dess produkter avsätts i utlandet. Deprodukter som skall avsättas inom landet är däremot underkastade förtuUning isitt färdiga skick. SärskUt tUlstånd av Kungl. Maj:t fordras för rätlalt bedriva industriell verksamhet inom frihamn. Sådant tillstånd får inteavse verksamhet, som i följd av gynnsamraare produktionsvillkor är ägnad attpå den inhemska marknaden avsevärt skada verksamhet av enahanda slag, vilkenhär i landet idkas annorstädes än i frihamn. Industriell verksamhet av någonmer betydande omfattning har inle kommit till stånd i frihamnarna. I svenskfrihamn utövar sålunda endast ett litet fåtal företag in- 7 1972.1 saml Nr 110 duslriellverksamhet, bestående i mindre utrustnings-, justeruigs- och andraleveransarbeten på bilar, som införs över friharan för försäljning i ,samt orapackning och beredning av livsmedel. Inom frihamn får inte förekomma detaljhandel meddär befintiiga varor. Förbudet omfatiar bl. a. förevisande av varor ihandelssyfte för andra än rörelseidkare. I fråga om tullkontroUen gäller alt tulltjänstemanenligt 11 § frihamnsförordningen har en allmän visitationsrätt. Han kanverkställa undersökning av byggnad, öppet område, transportmedel och gods inomfrihamn samt låta företa kroppsvisitation av person, som lämnar frihamn, i denordning som stadgas i lagen om straff för varasmuggling. Tullager är avsedda för lagring av oförtuUat godsinom landet. Upplag för tUlfällig förvaring i awaktan på att godset expedierasvidare efter det att det anlänt, har inte brukat betraktas sora tullager. Frihamnräknas inle som tullager eftersom den i tullhänseende betraktas som utrikesort. Enligt tullstadgan förekomraer två former avtullager, nämligen transit upplag och tullnederlag. Reglerna för dessa finns i170178 §§. Som tullager kan också räknas provianterings-fri I a g e r.Bestämmelser om sådant lager finns i förordningen (1912: 298) omprovianteringsfrUager (senast ändrad 1961: 364). Tullager får endast inrättaspå eller i närheten av tullplats eller efter Kungl. Maj:ts tiUstånd på annanort. Transilupplag kännetecknas främst av atl godsetläggs upp utan föregående tulltaxering och att förvaringen sker enbart undertullverkels lås. , som anmälts till uppläggning på transilupplag, skall tasin i lagret som det kommit in till tuUområdet och ulan att slutet kolli öppnas.Under lagringstiden får godsets kollital inte förändras och i princip inteheller dess emballage eller beskaffenhet. Förvaringstiden för godset är högsletl år men generaltullstyrelsen får medge förlängning. Utmärkande för tullnederlag är att godsettulltaxeras vid uppläggningen och att förvaringen i princip sker under såvältullverkets som vam-havarens lås. kan emellertid medge atttullnederlags-varor tas ut utan tillsyn av lullpersonal och förvaras endastunder varu-havarens lås. som anmälts tiU uppläggning på tuUnederlag fårstörtas eller fördelas i flera kolU i sammanhang med tulllaxeringen,om så kan ske utan olägenhet för . får godset inteutom i vissa undantagsfall förändras tUl kollital, emballage eUer beskaffenhet.Förvaringstiden får inte översliga , men generaltullstyrelsen kan medgeförlängning av tiden. Provianteringsfrilager är en speciell form avtullager för gods, avsett för proviantering och utrustning av fartyg ellerluftfartyg eller för försäljning tUl flygpassagerare. På sådant lager kanläggas upp inte bara oför- tullatgods utan även visst förtullat eller inheraskt gods, nämligen inom landeltillverkade tobaksvaror och rusdrycker samt förtullade rusdrycker. Härvidmedges befrielse från tull och skatt, som eljest skulle ha utgått. Importgodsettulltaxeras vid uppläggningen, om delta inte skett tidigare. Rusdrycker ochtobaksvaror skaU förvaras i särskilda utrymmen och under såväl tullverkels somägarens lås. I övrigi förvaras godset endast under ägarens lås. Från provianteringsfrilager får gods på vissavillkor lämnas ut tUl fartyg eller luftfartyg i utrikestrafik för provianteringeller utmstning. Vidare kan gods lämnas ut för försäljning tillflygpassagerare i s. k. tax-free shop. Bestämmelser härom finns i förordningen(1961: 54) om försäljning av obeskattade varor på tullflygplats. Kommittén förordar alt frihamnsinstitutet tillsvidare behålls i samma omfattning som . Enligt kommitténs förslag skalldock förbmkning och nyttjande av obeskattade varor inom frihamn heltförbjudas. Vidare föreslås att tillstånd att bedriva industriell verksamhet ifrihamn meddelas av generaltullstyrelsen, om styrelsen och kommerskollegium ärense om beslutet, i annat fall av Kungl. Tre former av tullager föreslås, nämligentransitläger, kreditlager och provianteringslager. Enligt kommitténs förslagskall gods, som ligger kvar på tullklareringsupplag än 30 dagarefter ankomsten, anm'älas av godsvårdaren tUl uppläggning på transitläger.Någon begränsning av förvaringstiden vid sådan lagring föreslås dock ej.Vidare föreslår kommitién, alt de nuvarande tullnederlagen ersätts med en nyform av tullager, benämnd kreditlager. Enligt kommittén bör kreditiager fåanordnas av registrerad hemtagningsimportör efter särskild prövning avvederbörande tullanstalt. Förvaringstiden på sådant lager föreslås begränsadtUl . I fråga om provianteringsfrilager föreslår kommitién att debibehålls huvudsakligen i sin nuvarande form men med benämningenprovianteringslager. till att börja med att frihamnamas egenskap av utrikes ort itullhänseende gett elt utrymme för godshantering efter moderna principer somsaknats i tullhamnama. Om emeUertid tullproceduren i tullhamnarna reformerasskapas möjligheter för en rationell organisation av godshanteringen även där.