prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — Kravet att Kalmar-Nybro-Emmaboda-regionenbetraktas som storstadsalternativ måste realiseras om invånarna i Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 95 länet skall komma i åtnjutande av regional jämlikhet ochär den viktigaste fömtsättnmgen för att den nödvändiga omstruktureringen avnäringslivet skall kunna genomföras. Som regionala tillväxtcentraklassificeras , , och . De är allaA-regioncentra och huvudorter för näringsliv och service. Som serviceorter anges ,, och . intar härvidlag en särställningeftersom orten är en av de fyra skogliga centralorterna i ochdärigenom kommer att tillförsäkras en betydande industrieh utveckling. anseratt en kategoriuppdelning av länets tätorter inte rimmar med syftet att skapaså goda levnadsbetingelser som möjligt i de ohka regionerna och ej skaparrättvisa möjhgheter för de oprioriterade orterna att utvecklas positivt.Nyttjandet av den föreslagna klassificeringen bör vara synnerligen restriktiv.Tors-lunda kommun anför att en fastlåsning av ortsklassificeringen inom såsnäva ramar som föreslås är olycklig och bör omprövas. kommun betraktardäremot ortsklassificeringen som den på viktigaste delen avlänsprogram 1970. Kravet på att Kalmar-Nybro-Emmaboda-regionenskall klassificeras som storstadsalternativ möter enhällig uppslutning avlänets kommuner. kommun, som tillstyrker förslaget, anför dock attregionens läge i länets södra del och de dåliga kommunikationerna kan medförasvårigheter för större delen av länets befolkning att utnyttja dennacentralort. Förslaget om regionala tiUväxtcentra tillstyrks även överlag avkommunerna. kommunblock och yrkar på att klassificerassom regionala tillväxtcentra. kommentar.Länsstyrelsen kan inte tillstyrka förslagen från och . Enligt länsprogrammet harnäringslivs- och befoUcningsutvecklingen i länet under den senaste periodenkännetecknats av hög andel sysselsatta inom jordbruksnäringen, förhållandevisstort antal små företagsenheter inom industrin, låg urbaniseringsgrad med svagutveckling hos servicenäringarna som följd samt jämförelsevis låg inkomstnivå. Antalet förvärvsarbetande uppgickår till 101 000 personer mot 98 1950. Sysselsättningen inomjordbruket har minskat med 9 000 förvärvsarbetande medanindustrin och servicenäringarna har ökat med vardera 6 000. Av denförvärvsarbetande befolkningen var i länet sysselsatta i jord-och skogsbruk mot i hela landet. Jordbrukssektorns totala sysselsättning ilänet beräknas minska med omkring 10 000 personer. Industrins andel av de förvärvsarbetande 1965var eller Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. samma som riksgenomsnittet. MeUan ökadeantalet industrisysselsatta med 1 800 personer, varav utgjordes av förvaltningspersonal.Under åren 1969 och 1970 torde sysselsättningen ha ökat med ytterligare omkring2 000 personer. Inom träindustrin, som är den näststörsta industribranschen och sysselsätter en fjärdedel av samtligaindustriarbetande i länet, har sysselsättningen ökat. En strukturrationahseringinom denna bransch, särskilt vad det gäller möbel- och snickerhndustrin, kandock förväntas. Svårlösta problem kan uppstå eftersom åtskilliga av branschensföretag utgör basen för näringslivet i flera mindre och medelstora tätorter.Även inom den glasindustrin, som sysselsätter 1 300 personer i länet,kan strukturomvandhngen medföra minskning av antalet arbetsplatser ocharbetstillfähen. De mindre företagen'spelar storroll för sysselsättningen i länet. Företag med mindre än 50 arbetaresysselsätter i länet av alla industriarbetare mot i hela landet. I enperiod med snabba strukturomvandlingar kan detta vara ett svaghetstecken. Länet har flera ensidigaindustriorter med små möjligheter att bereda kvinnorna sysselsättning i önskvärdomfattning. Behov förehgger därför av en differentiering av arbetsmarknaden.Några av de ensidiga orterna ligger dock så nära en centralort eher större ortatt pendling kan accepteras. För en rad mindre tätorter med ensidigtnäringsliv, exempelvis glasbruksorterna och vissa träindustriorter, är detinte rimligt att tänka sig en differentiering med samhälleligt stöd. Servicesektorn omfattar i länet av samtliga sysselsatta mot i hela riket. anser att en avde viktigaste orsakerna till de negativa dragen i den sociala och ekonomiskastrukturen i sydöstra med bl. a. låg inkomstnivå och svagtskatteunderlag är att denna landsända ej i tillräcklig utsträckning har fåttdel av servicenäringarnas expansion. För att den regionala jämhkheten skallkunna förverkligas måste klyftan i fråga om andelen sysselsatta inomservicesektorn minska Inom flerakommuner anses de uppställda målsättningarna kunna förverkligas utan hjälp avsärskilda åtgärder under fömtsättnmg att bostadskvoterna ökar. Bristen påbostäder betraktas allmänt som den faktor som håller tiUbaka länetsnäringslivsutveckling. Vidare bedöms en ökad satsning på kommunikationernavara av grundläggande betydelse. Ett flertal kommuner uttalar sig emot ettgeografiskt avgränsat område för lokaliseringsstöd och anser attlokaliseringspolitiska åtgärder bör omfatta hela landet. kommun anser att byggandet av fabrikslokaler bör ingå i den kommunala län har under de senaste årens högkonjunktur tidvisredovisat brist på arbetskraft även om det lokalt funnits vissa överskott.Däremot fmns brister i den nuvarande företagsstrukturen som kan komma att Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 97 snabbt förändra läget inom vissa delar av länet. Deensidiga industriorterna kan också vålla problem. Vissa kommunblock är svagtindustriahse-rade och en förstärkning av näringslivet i deras centralorter ärönskvärd. Kravet på en aktiv regionalpohtik där lokaUseringsverksamheten ingårsom ett led aktualiseras framför allt av den låga inkomstnivån ochnäringslivets relativt ensidiga sammansättning, som bl. a. medför enbetydande nettoutflyttning av den bäst utbildade arbetskraften. För attproblemen skall kunna lösas på bästa sätt krävs en styrning ochbegränsning av den okontrollerade storstadsexpansionen. 1 målsättningen för enaktiv regionalpohtik för hela landet bör enligt mening ingå atten ytterligare befolkningskoncentration till stocknings-områdena i södra ochmellersta förhindras och att därmed en ökning av problemen i dessaområden också undvUcs. Av samhällsekonomiska skäl torde det vara angeläget attde befoUcningsomflyttningar som f. n. sker i södra och mehersta Sverigekanahseras tih tätorter utanför storstadsområdena. att den nuvarande geografiskaavgränsningen av ett särskilt stödområde upphävs så att delokahseringspolitiska åtgärderna i princip skall kunna utsträckas till alladelar av landet där behov föreligger, att även lokaliseringsstödet tillturistnäringen skaU kunna utgå tUl alla delar av landet där behov av av sådantstöd föreligger och det ur lokaliseringssynpunkt är motiverat, att fortsatt centralisering inomstatliga förvaltningsorgan och affärsdrivande verk undviks och att möjligadecentrahseringar genomförs, att en reguljär statlig utredningsnarast tihsätts för att utreda möbel-och snickerhndustrins framtida utvecklingsmöjligheter, att åtgärder vidtas så attvirkesöverskottet i sydöstra tillvaratas och att den nödvändigautbyggnaden av förädlingsindustrin inom län kommer tiU stånd, att nya stödformer för den mindreoch medelstora industrin prövas, varvid bl. a. staten i ökad utsträckning börfå möjligheter att på begäran av resp. företag kunna förvärva minoritetsposteri dessa, att de statliga insatserna förteknisk och ekonomisk service tUl de mindre och medelstora företagenförbättras, vilket kan ske bl. a. genom att länets företagareförening får ökaderesurser, samt att samhället bevakar kvinnornasmöjlighet att erhålla arbete och stöder åtgärder i syfte att åstadkommaarbetstillfällen lämpade för kvinnlig arbetskraft. framhåher vidare atten förutsättning för att de regionalpohtiska satsningar på länets näringsliv,som kräver, skall få önskad effekt är en förbättring avinfrastrukturen. Särskilt understryks behovet av ett ökat bostadsbyggande ochupprustning av kommunikationsledema. Bristen påbostäderi länet hindrarnäringshvets spontana utveckhng. De låga bostadskvoter som länet tilldelas är,enligt mening, beräknade mot bakgrund av föråldrade prognoser.Länsstyrelsen Nr 111 Bilaga 1. Prop.1972:111 Bilaga 1 Reg.-pol. handlingsprogram m. m. önskar också att reglerna för fördelning av bostadskvoterändras så att alla kommuner får möjlighet tih långsiktig planering och attomfördelningar av länets bostadskvot skall kunna genomföras under pågåendeplaneringsperiod. Sådana beslut bör kunna fattas regionalt. Beträffande vägarna anförlänsstyrelsen att nuvarande grunder för vägbyggnadsanslagens fördelning äroförmånhga för länet. Större resurser krävs för ombyggnad thl erforderligstandard av vägar som utnytrias för tunga transporter. SärskUt gäUer dettavissa vägar i öst-västlig riktning som har stor betydelse såväl förnäringslivets transporter som för övrig trafik. Vidare anser bör klassificeras som europaväg. I fråga om järnvägarna framhåller att länethar drabbats mycket hårt av järnvägsnedläggningar. Enbart trafikekonomi fårenligt aldrig vara avgärande vid bedömningen av om ettjärnvägsnät skall bevaras. Det samhähsekonomiska värdet av järnvägensfortbestånd kan inte bedömas endast med utgångspunkt i järnvägsrörelsensdriftresultat. understryker att järnvägar liksom andrakommunUcationsleder är väsentliga delar av samhällets struktur. Länsstyrelsenhävdar bestämt att en förbättring av järnvägskommuni-kationema i länet ärsamhällsekonomiskt lönsam. För länets utveckhng är det absolut nödvändigt attde senare årens industriexpansion följs upp genom att järnvägsförbindelsernaförbättras. yrkar därför att mga ytterligare nedläggningar avjärnvägslinjer i länet sker utan i stället nuvarande hnjer uppmstas. Främstkrävs en breddning till normalspår av linjen . Vidare anförlänsstyrelsen att tillkomsten av en ostkustbana skulle främja en positivutveckhng av industrin och förbättra lokaliseringsbetingelserna i länet. Remissinstansernaunderstryker och stödjer aUmänt de i länsprogrammet framförda kraven. Nybrokommun förordar en decentrahsering av arbetsmarknadsmässiga beslutsbefogenhetertih länsorgan. kommentar.Länsstyrelsen anser att avvägningar mellan regioner bör ske på riksnivå och ärinte beredd att förorda en sådan decentralisering som förordas av kommun. Från kommunalthåh pekas på två problemkomplex, nämligen pågående och förväntade strukturellaförändringar inom industrin och undersysselsättningen, framför allt blandkvinnorna. föreslår att förvaltningsenheter på läns-ochlandstingsplan förläggs till kommunen. Många kommuner påtalar att de hardrabbats av mdragningar i samband med centralisering och rationahsering avstathg verksamhet. Behov av nylokaliseringar görsgällande för , och , exempelvis inom metallsektorn, för attdifferentiera näringslivet. kommun yrkar på att statlig centralförvaltning och eftergymna- BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 99 sial utbildning förläggs till kommunen. Kommunblocken påÖland kräver ytterhgare arbetstihfällen inom industri- och turistnäringen.Borgholms kommunblock menar att industriell etablering underlättas om färdigalokaler kan ställas tih förfogande och har tillstyrkt ett förslag frånföretagareföreningen att utreda möjligheterna att anordna ett industricentrumi . Till bör förläggas såväl statUga verk ochförvaltningar som universitetsfilial, socialhögskola och annan högreutbildning. Med hänsyn tiU de nära kontakter som etablerats mellan ochKalmar län anser att vid utbyggnad av speciaUseradsamhällsservice i dimensioneringen bör ske med hänsyn även tiU Gotlandsbehov. bör tillföras enmetalluidustri eller annan industriell verksamhet så att ytterligare 700arbetstUlfäUen skapas. Till , och T o r s ås bör företag i lämpliga branscher lokaliseras för att förstärka ochdifferentiera näringslivet. bör inkluderas bland detfåtal turistiska centralorter thl viUca de sakkurmiga för planering avturistanläggningar och friluftsområden m. m. har föreslagit att stödet åtturistnäringen skaU koncentreras. SamhäUeliga åtgärder bör också vidtas för atttih lokalisera företag av lämplig storlek och produktionsinriktning. Remissinstansernainstämmer i huvudsak i länsprogrammets synpunkter på behovet av och förslag tUlselektiva åtgärder i ohka delar av länet. Några inlandskommuner invänder motatt kustområdena särskUt framhåhs som lämpliga lokaliseringsorter förskogsindustrin och pekar på att närheten till råvaran har betydelse somlokaliseringsfaktor. kommun anför att lokahsering av statliga verk börske ej enbart tiU utan även tih andra orter i storstadsalternativetsräjong. kommun anför att frågan om universitetsutbhd-ning inte börvara beroende av att en universitetsfilial förläggs tUl , utanansträngningarna bör inriktas även på att utlägga universitetsutbildning thllänets gymnasieorter. I fråga omutlokahsering av statliga verk kan endast en ort förordas och det måste varaKalmar. Kravet på att eftergymnasial högre utbildning förläggs tiU stårfast, men stödjer synpunkten att samtliga gymnasieorter bör fåmöjlighet att arrangera högre utbildning. Sysselsättningsskapande åtgärder av temporär natur Kommunerna har redovisat få förslagthl åtgärder. Så gott som samtliga kommunblock uppgeratt lämpliga objekt förberedskapsarbeten för äldre och andra svårplacerade har inventerats. Skyddadeverkstäder finns i nio av länets tolv kommunblock med tillsammans 500 platser.En utbyggnad planeras med närmare 300 platser. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. Företagen bör på lämpligt sätt stimuleras att anställa äldreoch av annat skäl svårplacerad arbetskraft. Förekomsten av en sådansysselsättning som kan erbjudas de kvinnor på landsbygden som av ohka skäl ärlokalt bundna t. ex. möjligheterna till sysselsättning i hemmen, bör utredas.Särskilda satsningar på utbildning av denna kategori bör göras. Planeringen av beredskapsarbetenabör intensifieras och beredas så att tiUräckligt många kan sättas i gång medmycket kort varsel. Samhället bör ha möjlighet attpåverka avveckhngsperiodens längd vid nedläggnings- och konkursföretag. Möjligheterna att bereda denöländska arbetskraften en jämn sysselsättning bör undersökas ochfrån samhähets sida bör åtgärder vidtas för att lösa detta problem. Beträffande skyddade verkstäder börbehovet av sådana i , och eventuellt tätort utredas. Åtgärder för att trygga serviceförsörjningen förslag till handlingsprogram. Enligt vad anför synesgodtagbar stationär service på kommuncentrumnivå föreligga i samtliga länetskommunblockscentra samt härutöver i tätorterna och möjligenAnkarsrum i samt i kommun. Endastomkring 10 000 eller av länets invånare är bosatta på ett längre avstånd än30 km från en väl utbyggd serviceort. anser att den stationäraservicen på kommuncentrumnivå kan koncentreras till ett relativt begränsatantal orter. Med utgångspunkt i den nuvarande servicestrukturen synes ingaproblem i detta avseende föreligga inom län med undantag förförhåhandena på norra . föreslår därför att den stationäraservicen i tätort förstärks dels med hänsyn till det stora avståndet tihcentralorten , dels på grund av servicebehovet till följd avturisttillströmningen. De nuvarande serviceorterna är väletablerade. understryker emellertid att koncentrationen avservicen till ett begränsat antal orter förutsätter en viss standard på dekollektiva förbindelserna tiU dessa. anser att glesbygdensserviceproblem i län inte främst är en fråga om att ge stationär servicei ytterligare tätorter utan att det i huvudsak är ett kommunikationsproblem.Den kollektiva trafikapparat som tillgodoser de glesbygdsboendes möjligheteratt resa till resp. centralorter behöver upprustas. Med en begränsning avrestiden tUl med koUektiva trafikmedel tUl tätort med kommuncentrumservicebor mindre än 25 000 eller av invånarna utanför dessa restidsområden. Deutredningar som har påbörjats i kommunikationsrådets regi beträffandeglesbygdstrafikens utformning bör fuUföljas så att konkreta förslag tiUåtgärder kan läggas fram. betonar också vikten av att denstatliga glesbygdsutredningen kommer fram med normer för hurglesbygdstrafiken skah utformas med hänsyn Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 101 tiU linjesträckning, turtäthet och kostnadstäckning. Eftersom trafikantunderlaget förden koUektiva trafiken är krympande och glesbygdsbefolkningen bor utspridd ärdet enligt svårt att upprätthåUa en företagsekonomiskt lönsam ochsamtidigt fullgod kommunikationsservice. Det blir sannolikt nödvändigt att samordnalinjetrafik, skoltransporter samt gods- och postbefordran. Även möjligheternaatt kombinera dessa med hemsändning av varor bör undersökas. Vidare ärtrafikantunderlaget i vissa delar av länet så litet att bussarna lämpligen kanutbytas mot linjebilar, vUket tUlåter en större grad av flexibhitet när detgäller hnjesträckning och turtäthet. Ekonomiskt stöd kommer dock i de flestafall att krävas från samhähets sida, såväl genom bidrag tUl olönsamma buss- ochbUlinjer som genom upprustning av vägnätet. Då det är de ekonomiskt svagaglesbygdskommunerna som har det största behovet av stöd är det enligtlänsstyrelsens mening rimligt att staten lämnar bidrag tUl glesbygdstrafik somär olönsam från företagsekonomisk synpunkt. understryker ocksåstarkt behovet av en förbättring av den kulturella servicen. Särskht nämnsbehovet av nya byggnader i för länsbibliotek, länsmuseum ochkonstmuseum. Vidare är det angeläget att frågan om en länsteater utreds. Remissinstansernainstämmer i de yrkanden och förslag som framförs i länsprogrammet. Detta gälleri särskilt hög grad kraven på en förbättring av glesbygdens trafikförsörining. B.8.4 Investeringarnas regionala fördelning Till grund för redovisningen och prioriteringenav kommunernas/ kommunblockens investeringsbehov för liggeri huvudsak KELP 70. Enligt bedöming ger KELP 70 en mer reahstiskbild av kommunernas ekonomiska långtidsplaner än tidigare kartläggning. Dettaförhållande tillskrivs främst kommunemas ökade erfarenhet av denna typ avplanering. En annan faktor som påverkat redovisningen i positiv riktning ärkommunsammanläggningarna som har medfört ökad samordning i planeringen. Viss brister kan dock iakttas iKELP 70. a. faller investeringsbehoven ojämnt i tiden, vilket tar siguttryck i en ansamling av investeringar i början av planeringsperioden. framhåller att någonbedömning av investeringsprogrammens realism mot bakgmnd av den nuvarande ochden budgeterade kommunala ekonomin inte har gjorts. 1 tabell B.8:1 redovisas isammandrag primärkommunernas och investeringsbehov samtbostadsbyggnadsbehovet enligt de kommunala bostadsbyggnadsprogrammen.Primärkommunernas investeringar har fördelats på huvudtitlar enligt K-planen. 1redovisningen ingår inte samtliga investeringsområden. prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. investeringar i anslutning tih bostadsbyggandet iredovisningen. Vidare har endast medtagits sådana projekt som uppgår till minst100 . Totalt för länet uppgår med dessabegränsningar de primärkommunala investeringsbehoven för den aktueha periodentill drygt 461 milj. kr. Bostadsbyggnadsbehovet anges i de kommunalabostadsbyggnadsprogrammen till 11 010 lägenheter. bedömmerbostadsbyggnadsbehovet för hela länet tUl 11 500 lägenheter. Huvuddelen eher av deprimärkommunala investeringsbehoven faller på huvudtitlarna 3 (byggnads- ochplanväsen, gatu- och parkförvaltning, sport och friluftsliv), 5 (industriellverksamhet) och 6 (undervisning och annan kultureU verksamhet). Kommunerna/kommunblocken uppvisarsinsemellan varierande investeringsbehov. Exempelvis faller av Nybrokommunblocks redovisade behov på huvudtitel 6 (undervisning och annan kulturellverksamhet) och på huvudtitel 5 (industrieh verksamhet) medan motsvarandeandelar för kommunblock är resp. . Av investeringar om drygt89 milj. kr. faher på kommunblock, varav större delen avserlasarettet i . Länsorganen har i de sektoriellaprioriteringarna i huvudsak följt regeln att till prioritetsgrupperna I, II och III hänföra resp. 60, 20 och av investeringsbehoven. I de fah ansvarigt länsorgan har saknats har endastregionaipolitisk prioritering utförts. Den sektorieha prioriteringen harlegat till grund för den regionalpolitiska prioriteringen. Vid prioritering avi synnerhet bostäder anser att en ökad flexibihtet samt utjämtungmellan expansiva och icke expansiva orter bör eftersträvas. UtfaUet av länsstyrelsensprioritering åskådhggörs av cirkeldiagrammen i figurerna B.8:1 och B.8:2.Cirklarnas ytor är proportioneUa mot de redovisade bostadsbyggnads- resp.investeringsbehoven. Några kommuneruttalar farhågor för att länsorganens prioriteringar kommer att medföra ettingrepp i den kommunala självstyrelsen. Därutöver anförs bl. a. att statligamyndigheter omöjligen kan göra en konekt bedömning av kommunala investeringsbehovpå grund av att bl. a. den lokala kännedomen är otillräcklig. Kritik riktasockså mot den thlämpade prioriteringsregeln. Den anses ge missvisande resultatför de kommuner som har redovisat huvuddelen av investeringsbehoven i slutet avplaneringsperioden på grund av att hänsyn har tagits till de reehamöjligheterna att genomföra investeringarna. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 OOOOOoOOuoO»»oovooOTtr-r-Tt-cTvOuo ro'-irorOurS*-'rSfN ro»-iOuooooouoOrSuoroso O'r*O0 Tt o UO 00 UO O UO O O Oo I o o o r- r-o *o r- i I I II I I I I I I OrO(Sro*ro,(\oCl0a r4rorooorsr-Tr UO O Os O ro UO \Or-CT\'ioeNOuor t,i oOTtuorotN-rotNoo uovOuo'uotwo 0»o»ooO'- O I I |000uor--00 O OOuor(NrO Ttooonooinoooouo»H(NOOuooooroToor* «OTtrTtO(Nr-PTt(N I O O I O O o ' O ro O r- O O UO O I UO O I I « : E E' :rt .a 3 :o S; .. _ .. _ _ >>ffiSOSzwiHSoa 1972:111 Bilagal Reg.pol.handlingsprogramm.m. Figur B.8:1 Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas bostadsbyggnadsbehov för , antallägenheter Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 Figur B.8:2 Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas lnvestering.sbehov för , . 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogramm. B.9.1 Utgångspunkter för programformuleringen har, framhållerlänsstyrelsen, glesbygdsproblem i dubbel bemärkelse. Länets isolerade läge göratt de fördelar som ligger i samplanering med andra regioner är begränsade. Ifråga om serviceverksamhetens utbyggnad måste bli självförsörjande istörre utsträckning än befolkningsmässigt och strukturellt jämförbara områdenpå fastlandet. En fortsatt befolkningsminskning ienlighet med prognos 2 i länsplanering 1967 kan inte accepteramed hänsyn till återverkningarna på serviceförsörjningen. Till stöd för denna uppfattninganför departementschefens uttalande vid redovisningen avlänsplanering 1967 (prop. 1969:1, bil. 13) att i fråga om finns riskför att den utveckling som prognos 2 anger kan vålla svårigheter när det gällerserviceförsörjningen på ön. I konsekvens härmed menar attmålsättningen i länsplanering 1967 skall utgöra planeringsnivå. Folkmängden samtenligt prognos och målsättning framgår av följande sammanstäUning. 1965 1970 1975 1980 Faktisk folkmängd 53751 53 835 Prognos 2 52 160 50 700 Målsättning 55 000 56 000 Andra utgångspunkter för programformuleringen I länsprogrammet refereras enundersökning av flyttningarna till och från som gjordes . Av denframgår att in- och utflyttarna var yngre än de kvarboende och attflyttningsförlusten var störst i . Flyttarna hade vidarehögre utbildning än de kvarboende. De främsta orsakerna tillutflyttningen var arbetsförhållandena och utbildningsmöjligheterna. Drygt entredjedel av utflyttarna uppgav att de skulle ha stannat kvar på om dehade fått lämpligt arbete. De kvarboende som önskade flytta från ()angav samma skäL Som de viktigaste inflyttningsorsakerna angavs naturoch khmat, närhet tih bekanta samt lämpligt arbete. Drygt hälften av inflyttarnaönskade lämna medan ungefär en tredjedel av utflyttarna hade planer påatt återvända. Både in- och utflyttarna ansåg attdet var dyrare att leva på än på fastlandet. 1 fråga omserviceförsörining ansåg inflyttarna att de hade fått det sämre medanutflyttarna ansåg att de hade fått bättre service. Utflyttarna såg de största förbättringarna i fråga om utbildning och