prop · FV0369 · 1972-12-31 00:00:00 — Bestämmelserom tUlsyn är i departementsförslaget upptagna i 67 72 §§. 7 TiUsynsbidragen 7.1 Nuvarande ordning I67 § andra stycket UFL föreskrivs att annan understödsförening änarbetslöshetskassa skall utge bidrag tUl bestridande av kostnaden förtillsynsmyndighetens orgaiusation och verksamhet. Bidraget, som skall erläggasårligen enligt bestämmelser som meddelas av Kungl. Maj:t, skall bestämmas tillhögst 1/5 "lo av föreningens hela inkomst av avgifter för nästföregåenderäkenskapsår. Bidraget får dock inte understiga . Motsvarandebestämmelser i finns i 292 § FL (senaste lydelse 1957: 221) med denskiUnaden att bidraget inte får understiga . Genom2 § kungörelsen (1959: 482) om bidrag från försäkringsanstalter ochunderstödsföreningar till kostnaden för försäkringsinspektionen (senastelydelse 1971: 142) skall bidraget vara för försäkringsanstalt 1,2 "loQoch för understödsförening 1 %o av avgiftsinkomsten med undantag av avgift föråterförsäkring såvida annan försäkringsanstalt eller understödsförening ärpliktig att ge ut bidrag för det åter-försäkrade beloppet. I fråga om inkomstav avgifter för kollektiv tjänstepensionsförsäkring gäller dock denbegränsningen, att för den del av avgiftsinkomsten, som överstiger 20 milj.kr., bidraget skall beräknas efter 0,4 "Iqo-Bidraget är maximerat tUl . för försäkringsanstalt och tUl . Understödsföreningarnasskyldighet att utge tUlsynsbidrag kom till i samband med att tillsynen överföreningarna flyttades från dåvaranderiksförsäkringsanstalten tUl försäkringsinspektionen. Redan från börjanförutsattes att tUlsynsbidragen inte skulle förslå tUl att täcka samtligakostnader för tUlsynen av föreningarna och att sålunda statsmedel skulle fåtillskjutas för att uppehålla tiUsynsverksam-heten (se prop. Fr. o. m. utgick statsbidraget med . 1972: 69 104 Ursprungligentogs tiUsynsbidrag ut efter en promillesats av 0,6, vilken gällde också förförsäkringsbolagen. För såväl understödsföreningama som bolagen höjdespromUlesatsen till 0,8. År1965 aktualiserade försäkringsinspektionen i skrivelse tUl Kungl. Maj:t fråganom tillsynsbidragens storlek. I skrivelsen framhöll inspektionen attunderstödsföreningarnas del i försäkringsinspektionens fond efter något årskulle redovisa underskott. Denna utveckling angavs ha sin orsak i att en stordel av tjänstepensionskassorna hade fått formen av fribrevskassor i samband medATP-reformen. Genom minskningen av avgiftsinkomsterna kom såledestillsynsbidragen att reduceras högst väsentligt utan att tUlsynsarbetetminskade i motsvarande mån. Inspektionen förordade en lösning som innebar attuttaget för såväl försäkringsbolagen som understödsföreningarna baserades påbåde avgiftsinkomster och nettokapitalavkastningen, därvid promUlesatsenskulle kunna sänkas från 0,8 tUl 0,7. Såvitt angick finansieringen av tillsynenöver understödsföreningarna angavs lösningen vara ett provisorium i avvaktan pådet nu framlagda betänkandet. Efter remissbehandling av inspektionens skrivelseändrades bidragskungörelsen på det sättet att bidragsuttaget höjdes till 1 "Iqq, liksom tidigare beräknat påenbart avgiftsinkomsterna, varjämte maximibeloppet höjdes till . (SFS1966: 57). I1970 års anslagsframställning tog försäkringsinspektionen åter upp frågan om enändring av bidragsreglema. Inspektionen beräknade att med oförändrade regleroch samma statsbidrag, , som tidigare skuUe underskottet iunderstödsföreningarnas del i försäkringsinspektionens fond öka från 323 000kr. vid ingången av /71 tUl . vid slutet av budgetåret1971/72. För de båda budgetåren beräknades föreningarnas tUlsynsbidrag uppgåtill 166 000 resp. . ; utgifterna beräknades till . resp.724 000 kr. Eftersom också försäkringsbolagens del i inspektionens fond visadeen nedåtgående tendens en beräknad minskning från . tUl 940 700kr. under de båda åren skulle fonden i dess helhet visa ett underskott pådrygt . Inspektionen föreslog i fråga om understödsföreningarna delsen höjning av statsbidraget med . tUl , dels vid sidanav den gällande bidragsplikten om 1 "/oo av avgiftsintäkterna ettbidragsuttag med 0,2 o/p av förenings kapitalavkastning, överskott på egnafastigheter inräknade men utgiftsräntor samt underskott på egna fastigheterfränräknade. Vidare föreslogs en höjning av minimibeloppet från 100 till 200kr. Inspektionens förslag stämmer överens med det förslag som lagts fram i detnu behandlade betänkandet. Också för försäkringsbolagens del föreslogs vissskärpning av bidragsskyldigheten. 1971: 1 (bU. 9 s. 83) föreslog jag i fråga om försäkringsbolagen enhöjning dels av uttaget från 1 till 1,2 "Iqav avgiftsinkomstema, 1972: 69 105 delsav maximibeloppet från 90 000 tUl . Vad angår understödsföreningarnatogs däremot, i avvaktan på beredning av förslaget till ny lag omunderstödsföreningar, inte ställning tUl inspektionens förslag. Ipropositionen föreslogs emeUertid en höjning av statsbidraget tUlunderstödsföreningsavdelningens verksamhet med . utöver vadinspektionen föreslagit, dvs. Förslaget godtogs av (NU 1971 r 2, rskr 34, SFS 1971 r 142). Motbakgrund av att kostnaderna för tillsynen över understödsföreningama sedanflera år tUlbaka varit betydligt högre än de årliga inkomsterna, dvs.statsbidraget på . och tillsynsbidragen, har den sakkunnige söktbedöma den framtida kostnadsutvecklingen för tUlsynsverksamheten. Detkonstateras att om de föreslagna lagändringarna genomförs detta närmastkonmier att medföra att tillsynsmyndighetens åhgganden ökas. Införandet avskälighetsprincipen och den också i övrigt starkare betoningen avmedlemsintresset kommer sålunda att kräva en effektiv kontroll över och godinsyn i föreningarnas förhållanden. På kort sikt kommer ändringarna också attmedföra ett betydande mått av extraarbete för myndigheten, bl. a. i samband medatt behövliga stadgeändringar genomförs. En osäker faktor i sammanhanget är denallmänna utvecklingen inom understödsföreningsrörelsen. Tendensen äi attantalet föreningar kommer att fortsätta att minska. De föreslagna ändringarnakan också under en förhåUandevis föranleda en större mängdhkvidationer och överlåtelser. Likvidationsärendena medför oftast mycketarbete för tUlsynsmyndigheten. I gengäld bör inspektionsarbetet på längre siktkunna underlättas. Tillsynsverksamhetens omfattning kommer inte att medföra några mer påtagUga utgiftsbesparingar.Löneutvecklingen och andra ändringar i kostnadsnivån verkar i motsattriktning. En önskvärd ökning av inspektionens rådgivande och hjälpandeverksamhet kan vidare aktualisera en förstärkning av inspektionens personal. Detekonomiska ansvaret för tUlsynsverksamheten bör enligt den sakkunniges meningockså i fortsättningen fördelas på ett skäligt sätt mellan statsverket ochföreningarna. Relationen mellan föreningarnas samlade avgifter ochstatsbidraget bör åtminstone tUls vidare behållas tämligen oförändrad. Enviss höjning av tUlsynsbidragen bedöms som ofrånkomlig. Svåra avvägningsproblemuppstår emellertid när det gäller att fördela bidragsplikten mellan ohkaföreningar. Den sakkunnige anför ytterligare. Detkan således inte vara rimligt att en förening som förfogar över. fonder påtUlsammans närmare 900 mUj. och uppbär årliga inkomster från detta kapitalpå mer än 50 mUj. endast skall betala . Prop.1972: 69 106 itillsynsbidrag medan en annan förening inom samma grupp för en total inkomst påomkring 5 milj. kr. får utge inemot . Det kannaturligtvis med visst fog göras gäUande att de s. k. fribrevskassorna irelation till medlemsantal eller andra jämförelsenormer förorsakarinspektionen betydligt mindre arbete än en aktiv förening. Det bör heller intekomma i fråga att ålägga dessa båda grupper av föreningar lika storbidragsskyldighet. Det bör emellertid framhållas, att tUlsynen överfribrevskassa ingalunda kan reduceras till en obetydlighet. Redanförsäkringarnas omfattning och förhållandevis stora betydelse för medlemmarnastrygghet understryker ofta vikten av att den allmänna tUlsynen bibehålls på högeffektivitetsnivå. Stadgeändringar liksom en del andra åtgärder och ärendensom fordrar tillsynsmyndighetens medverkan förekommer dessutom i nära nogsamma utsträckning bland fribrevskassor som bland övriga föreningar. Ärendenassvårighetsgrad och den tid som åtgår för deras behandling utgör inte hellernågon säker skiljelinje. Däremot kan konstateras, att kontrollen avkapitalplaceringar och därmed sammanhängande frågor, som till mycket stor deljust berör fribrevskassor, generellt sett är både tidsödande och krävande. Enligtden sakkunnige är en viss ökning oundviklig av fribrevskassomas bidragsplikt.Som beräkningsgrund föreslås att bidraget skall avse också föreningarnasnettoinkomster av kapital. Vid sidan av avgiftsinkomstema lämnar nämligendenna post inte bara ett någorlunda tiUförlitligt besked om föreningarnasstorlek och ekonomiska bärkraft utan anger även i viss utsträckningtillsynsverksamhetens allmänna angelägenhetsgrad och relativa betydelse. Avohka i betänkandet diskuterade alternativ förordar den sakkunnige attbidragsuttaget sker efter 1 "/oc av avgiftsinkomsterna och 0,2 o/g avnettokapitalavkastningen. Applicerat på skulle detta höjadet samlade bidragsbeloppet . Krävs en mer markantökning av den totala bidragssumman blir frågan om en höjning av minimibidragetaktuell. Den sakkunnige anför härom. Densakkunnige är medveten om att tillsynsbidraget för mindre föreningarfortfarande utgör en förhållandevis betydande utgift och att varje ökning avminimibidraget för en del föreningar kan innebära en sådan höjning av de totalaförvaltningskostnaderna att föreningens fortsatta existens äventyras. En sådankonsekvens är naturligtvis av flera skäl beklaglig. Det kan emellertid inteförglömmas att minimibeloppet varit helt oförändrat men att övrigabidragssatser varit föremål för flera uppjusteringar. Medytterligare ökade anspråk på de större föreningarna liksom på statsverketframstår därför en viss höjning av de mindre föreningamas bidragsskyldighet somskälig. FaststäUs minimibeloppet till . erhålles med utgångspunkt från1967 års uppgifter en total öknmg av tillsynsbidragen på omkring 40 000 kr.Sätts detta belopp i relation till de höjningar som uppnås enbart genomjusteringar av bidragssatserna framgår klart att en kompensation för enunderlåten höjning av minimibeloppet mycket lätt skulle kunna leda tillresultat som vore klart obilliga för en del föreningar. 1972: 69 107 Densakkimnige anser att det förordade uttaget beräknat på nettokapitalavkastningeni förening med angiven höjning av minimibidraget svarar mot den störstabelastning som det samlade föreningsbeståndet rimUgen kan bära. Återståendemedelsbehov för tillsynsverksamheten bör täckas genom statsbidrag. Föratt möjliggöra en ändring av den i bidragskungörelsen bestämdabidragsskyldigheten enligt den nu angivna linjen föreslås att i lagen angesdels att bidraget skaU bestämmas högst tUl 1/5 "/o av föreningens helainkomst av avgifter och avkastning av föreningens tUlgångar undernästföregående räkenskapsår, dels att bidraget inte får understiga . Försäkringsinspektionenansluter sig till den föreslagna lagändringen under konstaterande att deninnebär en väsentlig höjning av det maximala bidrag som kan tas ut av enförening. Inspektionen tUlstyrker att uttaget av tillsynsbidrag enligt bidragskungörelsenbestäms i enlighet med vad den sakkunnige förordat. Bankföreningenanser det väl motiverat att den brist, som uppstår trots en höjning av bidragenenligt förslaget, täcks av statsanslag. Att en brist uppstår beror på att vissamindre men för tiUsynsmyndigheten särskilt arbetskrävande understödsföreningarhar en så begränsad bärkraft att de inte kan debiteras tUlsynsbidrag som ärtUlräckliga för att täcka myndighetens arbete beträffande dessa föreningar. Ifråga om de tiU bankerna anknutaa pensionskassoma torde den nya lagen ejmedföra något nämnvärt ökat arbete för tillsynsmyndigheten, och en höjning avdessa kassors tiUsynsbidrag utöver vad som följer av förslaget är därför intebefogad. är kritiskt mot förslaget och framhålleratt understödsföreningarna fyller en viktig social funktion och att mycket avden idealitet och solidaritet som burit fram rörelsen fortfarande finns kvar,framför allt i de små och medelstora föreningarna. De sociala insatsersamhället gör kräver i de flesta fall en omfattande administration. Samhälletstår till väsentiig del för kostnaderna härför. Som exempel pekar förbundet påde förvaltningsbidrag som utgår till arbetslöshetskassorna.Understödsföreningamas insatser på det sociala området är med säkerhet tillstor nytta, framför allt för den som endast har folkpension och liten elleringen ATP. Föreningarnas driftskostnader är blygsamma i jämförelse med annanverksamhet av social karaktär. Med hänvisning tUl det anförda anser förbundetatt samhäUet helt bör bära kostnaden för tUlsynen över understödsföreningarna.Altemativt föreslås att ingen ändring görs i gällande regler om tUlsynsbidrag.Av rättviseskäl bör dock viss höjning ske av bidragen från 1972: 69 108 detjänstepensionskassor som är fribrevskassor. För dessa bör formuleras en enkelregel som medför att bidragen når upp tUl en nivå som i relation tUltiUsynsarbetet svarar mot övriga föreningars bidrag. En höjning avminimibidraget drabbar hårdast de mindre föreningama och är ägnad att sopa bortden idealitet som i stor utsträckning finns i dessa. I fråga om den föreslagnametoden att beräkna bidrag på nettokapitalavkastningen menar förbundet attdärmed bör avses ränteintäktema minskade med inte bara ränteutgifterna utanockså med samthga förvaltningskostnader. Sverigeskommunalanställdas pensionskassa hänvisar till det yttrande som kassan år 1965avgav över försäkringsinspektionens då väckta förslag om ett bidrag efter 0,7%o beräknat på såväl avgiftsinkomsten som nettokapitalavkastning. I dettayttrande avstyrktes inspektionens förslag under motivering att det skulle ledatUl att fribrevskassoma skuUe komma att erlägga större bidrag än som svarademot det behöv-Uga tUlsynsarbetet för dessa kassor. framhöUs att detvar rimligt att fribrevskassoma ålades att utge bidrag utöver minimibidraget på100 kr. Isamband med att försäkringsinspektionen ersatte dåvaranderiksförsäkringsanstalten som tillsynsmyndighet för understödsföreningamainfördes skyldighet för föreningama att bidra tiU finansieringen avtillsynskostnaderna. Det fömtsättes emellertid att föreningama inte självakunde bära hela tillsynskostnaden och att denna därför till viss del skulletäckas genom statsbidrag. Lagtekniskt löstes tiUsynsbidragsfrågan på samma sättsom enligt FL för försäkringsbolagen. I UFL (67 § andra stycket) togs såledesin en regel om gmnderna för bidragsberäkningen under det att åt Kungl. Majrtöverläts, att inom den i lagen angivna ramen bestämma storleken av de bidragsom skall utgå. Enligt nämnda lagmm, vUketvarit oförändrat tUlkomst , skall förenings tillsynsbidragbestämmas till högst 1/5 "fa av föreningens hela inkomst av avgifter förföregående räkenskapsår. Bidraget får dock aldrig understiga . I den avKungl. Majrt utfärdade kungörelsen om de bidrag som understödsföreningama haratt utge bestämdes bidraget urspmngligen för varje förening tUl 0,6 "/qq v avgiftsinkomstema, dock minst100 kr. Efter senaste ändring gäller att bidragetskall utgå med 1 "/oq avavgiftsinkomsterna, med den begränsningen i fråga om avgifter för kollektivtjänstepensionering att promillesatsen är 0,4 på den avgiftsinkomst somöverstiger 20 mUj. Vidare gäUer att maximibidraget är . 1972: 69 109 Förförsäkringsbolagen gällde fram till samma bidragsregler somför understödsföreningarna. Minimibidraget är dock tUlbaka 200kr. Från den 1 juh är för bolagen promUlesatsen på avgiftsinkomsten höjd tUl1,2 och maximibidraget höjt tiU . Avredogörelsen i det föregående framgår att försäkringsinspektionens kostoaderfÖr tUlsynen över understödsföreningama under ett flertal år inte täckts avbidragen från föreningama och statsbidraget vUket fram tiU utgått med . Vid utgången av /71 faims därför ett underskott på drygt500 . i inspektionens fond såvitt gäUer denna tUlsynsverksamhet. Dennautveckling föranledde försäkringsinspektionen att i anslagsframställningen /72 begära en ändring av bidragsreglema efter mönster av vadden sakkunnige förordat i sitt betänkande samt en höjning av statsbidraget. Somnämnts ansåg jag mig inte då böra ta ställning tiU en ändrmg avbidragsreglerna. På mitt förslag höjdes statsbidraget tUl . Detär mot den givna bakgmnden naturligt att den sakkunnige funnit skäl att ta uppfrågan om finansieringen av tillsynen över understödsföreningarna. Densakkunnige framhåUer att en prognos över tiUsynsverksamhetens omfattning underden närmaste framtiden inte ger anledning tUl förhoppningar om att några merpåtagUga utgiftsbesparingar kan göras. En viss höjning av föreningamas samladetiUsynsbidrag anses därför ofrånkomlig. Den sakkunnige inriktar sig tiU enbörjan på skärpning av fribrevskassomas bidragsplikt. Dessa kassor, främst ettantal tjänstepensionskassor, uppbär ju inga avgifter utan deras verksamhetbestår i att förvalta de fonder som svarar mot de till fribrev nedsattapensionsförsäkringarna. De betalar därför tiUsynsbidrag efter minimiregeln eUermed . Med hänsyn tiU det tiU-synsarbete som avserfribrevskassoma, främst kontroUen av kapitalplaceringar och därmed sammanhängandefrågor, är det enligt den sakkunniges mening nödvändigt att ökafribrevskassomas bidragsskyldighet. Den sakkunnige antyder olUja möjUgaberäkningsgmnder men stannar inför att föreslå att bidragsskyldigheten knyts antUl inte endast avgiftsinkomsterna utan också tih föreningamas nettoinkomsterav kapital. Den sakkunnige föreslår att frågan om bidragspHkten löses i lag såatt den övre gränsen för bidragsplikten bestäms till 1/5 "fo av föreningshela inkomst av avgifter och avkastning av tUlgångama under nästföregåenderäkenskapsår. Den nedre gränsen föreslås vara . Den sakkunnige föreslårockså att bidragsuttaget därjämte fastställs på visst sätt i administrativordning. Försäkringsinspektionenhar tUlstyrkt förslaget. Vidare har flertalet övriga remissinstanser lämnatförslaget utan erinran. Föregen del vUl jag framhåUa att jag inte anser det motiverat att 1972: 69 110 frångåden gällande ordningen att understödsföreningarna skaU bidragatUl att täcka försäkringsinspektionens tillsynskostnader. Den utbyggnad somskett inom den allmänna försäkringen gör det enligt min mening tvärtom merabefogat än tidigare att låta de person-grapper svara för finansieringen avförsäkringsverksamheten, som har nytta av deima. Det bör emeUertid inte komma ifråga att skärpa imderstödsföreningamas bidragsplikt i sådan grad att bidragen som faUet i princip är med försäkringsbolagens bidrag täcker helatill-synskostaaden. En sådan höjnmg skulle för /72 ha inneburiten ökning av bidragsuttaget från ca 185 000 tUl . En sådanökning av bidragsplikten skulle sannolikt resultera i en snabb avveckling avett stort antal föreningar. Jag har i det föregående avvisat tanken på entvångsvis genomförd avveckling av understödsföreningar. En begränsning avföreningsbeståndet via en aUtför kraftig höjning av tUlsynsbidragen vUl jagdärför inte förorda. Det aUmänna bör således också t. v. bekosta viss del avförsäkringsinspektionens utgifter för tillsynen över föreningarna. Reglernaför föreningamas bidragsplikt har, som jag nämnt, varit oförändrade sedanår 1966. Uttaget på utgiftsinkomstema höjdes då från 0,8 tiU 1 '/qq och maximibidraget ökades . har tUlsynskostnadema stegrats väsentiigt. Jagdelar den sakkunniges bedömning att tiUsynsverksamhetens väntade omfattningunder den närmaste framtiden inte kan antas medföra en minskning avtiUsynskostnaderna. Mot denna bakgmnd och med beaktande av vad jag anförtfinner jag det rimligt att föreningarna i väsentligt större utsträckning än f.n. bidrar till att täcka kostnadema för tUlsynsverksamheten. Jag anser detockså motiverat att den gmpp tjänstepensionskassor som är fribrevskassor utgerbidrag i betydligt större omfattning än f. n. Den föreslagna lösningen attberäkna bidraget på både avgiftsinkomsterna och nettokapitalavkastningen öppnarmöjhghet att från sådana kassor ta ut bidrag som i rimlig grad svarar mot derasekonomiska styrka och mot tillsynsverksamhetens omfattning och betydelse. Jagförordar därför att förslaget genomförs i dessa hänseenden. Vadgäller storleken av de bidrag som bör tas ut av föreningarna vill jag anföraföljande. I linje med den sakkunniges förslag, som tillstyrkts avförsäkringsinspektionen, anser jag att beräkningen av bidrag pånettokapitalavkastningen bör ske efter en betydligt lägre promUle-sats än densom skall tillämpas i fråga om avgiftsinkomsterna. Detta förhåUande bör enligtmin mening komma tUl uttryck i de i lagen intagna grunderna förbidragsberäkningen. Jag föreslår sålunda att i lagen anges att föreningårligen skall utge tUlsynsbidrag med högst 2o/oo av förenings avgiftsinkomster,dvs. samma promillesats som f. n., och högst 1 %o v dessnettokapitalavkastning. Med nettokapitalavkastning avser jag förenings totalaavkastning av tUlgångama, överskott på egnafastigheter inräknade, minus utgiftsräntor och underskott på egna fastigheter. Detnuvarande minimibidraget, , har varit oförändrat . Densakkunnige har bl. a. mot bakgmnd härav föreslagit en höjning av detta bidragtill . Även om från vissa remissinstanser anförts erinringar mot denföreslagna höjningen anser jag en sådan motiverad. Självfallet kan en höjningav bidragsuttaget, som vad gäller minimibidraget berör inemot 300 föreningar,komma att medföra att en del små föreningar får svårigheter att driva sinverksamhet eftersom en förhållandevis stor del av medlemsavgifterna måstedisponeras för tillsynsbidraget. Den tendens tUl avveckling av bl. a. mindreföreningar som funnits och som kan väntas bli starkare, om den nuföreslagna reformen genomförs, kan således komma att ytterligare förstärkas.Den rationalisering av understödsföreningsväsendet som genom föreningsfusionereUer på annat sätt efter hand kan bli en följd av en höjning av bidragsuttagetmåste emellertid anses riktig från aUmän synpunkt. Dennärmare bestämningen av de bidragssatser som skall gäUa fårsom f. n. ske i administrativ ordning. Bestämmelsemaom tillsynsbidrag är i departementsförslaget intagna i 73 §. 8.1Förslaget till lag om understödsföreningar I denna paragraf, somsvarar mot 1 § UFL och sakkunnigförslaget, ges en bestämning av begreppetunderstödsförening. I första stycket anges degenerella förutsättningar som måste vara uppfyllda för att enunderstödsförening skall anses föreligga. En förutsättning är att föreningensverksamhet skall avse personförsäkring. Försäkring vid arbetslöshet omfattasdock inte av lagen (se närmare avsnitt 3.3.5). I UFL anges vissa former avpensions-, kapital- och sjukförsäkringar som exempel på personförsäkringar. Iöverensstämmelse med den sakkunniges förslag har motsvarande exemplifiering idepartementsförslaget slopats som obehövlig. En annan förutsättning är attverksamheten skall vara ämnad för inbördes bistånd. Bland de primärabevekelsegmnderna för verksamheten skall således finnas en positiv vUja tillsamverkan mellan medlemmarna att erlägga de avgifter som behövs för att drivaverksamheten. En tredje gmndfömtsättning utgörs av kravetpå att verksamheten inte får drivas affärsmässigt. Deima fömtsättning harbehandlats i avsnitt 3.3.2. Utöver dessa allmänna kriterier gäller, att enförening är att anse som understödsförening endast om den kan föras till någonav följande två gmpper av föreningar. Den ena gmppen omfattar de föreningar somregistrerats med stöd av äldre lag. Gmppen omfattar således allaunderstödsföreningar såväl slutna som öppna som vid den nya lagensikraftträdande är registrerade hos försäkringsinspektionen. Den andra gruppenavser nya understödsföreningar. Eftersom endast slutna understödsföreningarskall få bUdas i fortsättningen måste det vara fråga om föreningar som har tillsyfte att lösa försäkringsfrågor för en bestämd gmpp personer. Bestämmelsernahärom har behandlats i avsnitt 3.3.2.