prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Ofta är det lättare att undvika onödigtutredningsarbete och att begränsa rättegångskostnaderna, om man har en i tidenlångt utdragen men praktiskt genomförd förberedelse. Att domstolen måste gå tUl väga med stor försiktighetunderstryks också av . För tidiga eUer för rigorösaanvisningar anses kunna leda tiU intrycket att domstolen har tagit ställning påförhand eller att den under den fortsatta handläggningen kommer att strävaefter att rättfärdiga sina anvisningar. , som accepterar förslaget att domstolen skall ange riktiinjer förutredningsarbetet, riktar kritik mot uttalandena i promemorian att detgenerellt skulle vara sakägarna som ger anledning tUl utredningar av olikaslag. Enligt förbundets mening bör domstolens processledande verksamhel i likahög grad rikta sig mot den exproprierande som mot sakägaren. Mest kritiska motpromemorians förslag om processledningen är ochSveriges fastighetsägareförbund. Enligl mening är de långahandläggningstiderna i expropriationsmål tiU största delen orsakade av attkommunernas administrativa apparat och deras resurser inte möjliggör densnabbhet i förfarandet som är önskvärd. En genomgång av förebragta utredningarskulle också visa, anser samfundet, att de exproprierande i minst samma ochsannolikt större utsträckning än deras motparter bidrar till utredningsvolymen.Mot förslaget att domstolen skall ange riktlinjer för utredningsarbetet kan manenligt samfundets mening rikta ett flertal invändningar. Förslaget grundar sig,säger samfundet, på ett obestyrkt antagande att sakägarna i stor utsträckningmåste tillrättaföras redan från början på grund av sin oförmåga att förstå vadsom är relevant i målet. Förslaget utgår också från den ofta helt orealistiskaförutsättningen att domstolen redan i målets inledningsskede skaU kunna bilda sigen uppfattning om den värderingsmetod som lämpligen bör användas och omersättningens preliminära sloriek. Vidare finns det risk för alt det redan frånbörjan skall uppkomma en motsättning meUan domstolen och den ena av parterna sakägaren rörande målets handläggning. Fastighetsägareförbundetför fram i stort sett samma synpunkter som . Vadgäller frågan om ersättning för utredningskostnader anser tingsrättatt den nuvarande regeln visserligen behöver skärpas men att det inte ärnödvändigt att knyta bestämmelserna om kostnadsersättning till etl beslut avdomstolen om hur utredningsarbetet skall bedrivas, 1 stäUet bör föreskrivas attsakägare får ersättning för utredningskostnad endast i den mån utredningenhaft betydelse för målets utgång eller sakägaren haft grundad anledning antaatt utredningen varil påkallad för tillvaratagande av hans rätt i målet. FöreningenSveriges tingsrättsdomare hänvisar tUl den nuvarande spärregeln i 18 kap. 6 §RB och anser att en mer frekvent tillämpning av denna regel är ägnad atttillgodose önskemålet att förhindra ersättande av kostnad för utredning, somvarU utan betydelse för målets utgång. Om bestämmelsen bedöms vara otiUräckligför ändamålet, finns del enligt föreningens mening anledning alt med tanke påtvistemål i allmänhet överväga en ändring i skärpande riktning. Även allmänna hypoteksbank. Föreningen mellan ombudsmännen hos landshypoteksinstitutionoch anser alt de nuvarande reglerna i RB gerdomstolarna tillräckliga möjligheter att vägra att döma ut kostnadsersättning.De nämnda remissinsianserna vänder sig också mot promemorians ståndpunkt atträttegångskostnaderna måste begränsas så att de står i proportion till detomtvistade beloppet. finner det generellt felaktigt att sakägaren skall ha ersättningför sina kostnader endast om han förebragt sådan utredning som är av betydelseför målet och som föreskrivits av domstolen. En lämpligare avvägning bör kunnauppnås, om del överlämnas åt rättstiUämpningen att i de olika fallen avgöraproblemen och då med beaktande av alla omständigheter som kan påverka frågan.Sakägaren bör själv få stå för sina kostnader endast om han kan bedömas hahell saknat anledning att förete viss utredning, IStäUel för att ändra de nuvarande reglerna om ersättning för rättegångskostnadernai första instans bör man enligt fastighetsägareförbunds åsikt la uppfrågan om ersättning för kostnaderna i överinstans, 1 många fall kan det,framhåUer förbundet, te sig önskvärt för sakägaren att erhålla överprövning avdomar i mål av komplicerad beskaffenhet eUer av principiellt intresse. Harsakägaren haft fog för atl överklaga bör han kunna få ersättning för sinakostnader, även om domen går honom emot. Liknande synpunkter förs fram avSveriges advokatsamfund. Promemorieförslagetatt fastighetsrådet i regel skall delta i förberedelsen tiUstyrks eller lämnasutan erinran av samtliga remissinstanser. Förslagetatt undersökning på platsen alltid skall verkställas, om det inte är uppenbartatt den saknar betydelse, tillstyrks av , IGöteborgs och län saml . anser attdet naturligtvis ofta är befogal alt domstolen under förberedelsen verkställerundersökning på platsen. Enligt hovrättens uppfattning går promemorieförslagetdock för långt. Det kan ifrågasättas om det är nödvändigt att frångå regeln i 9§ lagen om fastighetsdomstol. Även och statens järnvägaranser att promemorieförslaget går för långt och att det kan finnas skäl attunderlåta undersökning på platsen utan att det kan sägas vara uppenbart att densaknar betydelse, 6.3.1 Gällande rätt ExL utgår från att ersättningen skall vara slutligt bestämd ocherlagd innanegendomen får las i anspråk av den exproprierande. Denna princip är emellertidinte undantagslös. Sålunda finns i ExL bestämmelser om två olika former avförtida tUlträde, enkelt förhandstiUträde (36 §) och kvaUficeratförhandstillträde (39 §). De båda instituten har sin grund i att denexproprierande i vissa situationer har etl så starkt intresse av att snabbt fåta egendomen i besittning att tiUträde bör få ske innan ersättningsfrågorna haravgjorts och förvärvet kan fullbordas i normal ordning. Genomförordnande om enkelt förhandstillträde får den exproprierande rätl atttUlträda den egendom som förordnandet avser utan hinder av att målet inte haravgjorts genom lagakraftägande dom. Förordnandet behöver inte omfatta helaexpropriationsobjeklet, utan omfattningen och innehåUet i övrigt kan anpassasefler vad som i varje särskilt fall är lämpligt. Genomgående gäUer emellertidatt expropriaten är ägare till egendomen. Detkan ibland innebära allvarliga olägenheter att äganderättsövergången uppskjutsoch att eventuella rättigheter står kvar i fastigheten till dessexpropriaiionen fullbordas. Den exproprierande kan inte få lagfart påfastigheten och detta kan medföra svårigheter i fråga om tillämnadefastighetsbUdningsåtgärder, vidareöverlåtelser och tomträttsupplåtelser. Vidareförsvåras finansieringen av exproprialionsförelaget, eftersom den exproprierandeinte kan la ut inteckningar i fastigheten. 1 ett sådant läge kan domstolenmeddela förordnande om kvalificerat förhandstiUträde. Bestämmelser härom komtUl (SFS 1966:258) efter förslag av expropriationsutredningen.Innebörden av det kvalificerade förhands-tiUträdet är atl den egendom som avsesmed förordnandet om förhandstiUträde övergår tUl den exproprierande utan hinderav atl expropriationsersättningen inte har blivit slutiigt bestämd. I fråga omrätten tiU ifrågavarande egendom är sålunda kvalificerat förhandstUlträde tUlsina verkningar jämställt med fuUbordad expropriation. Liksom när det gällerenkelt förhandslilllräde kan kvalificerat förhandstUlträde avse endast en delav expropriationsobjeklet. Förförordnande om såväl enkelt som kvalificerat förhandstillträde krävs att del ärav synnerlig vikt för den exproprierande att överta besittningen elleräganderätten innan ersättningsfrågorna definitivt har avgjorts. Tillträdeslidenskall bestämmas så atl sakägarna får skäligt rådrum. Om det inte är uppenbartalt expropriationsersältningen blir obetydlig, skall domstolen på yrkande avfastighetens ägare eller annan sakägare som villkor för tiUträde föreskriva attden exproprierande erlägger visst belopp som förskott på den slutliga expropriationsersättningen.Som villkor för tillträde skaU även gälla att den exproprierande ställer panteller borgen hos för expropriationsersättningen jämte sex procentårlig ränta från tiUträdesdagen. prierandefår begagna sig av medgivande till kvalificerat förhandstiUträde, skall handessutom ha tiUträtt fastigheten. Besluti fråga om enkelt förhandstillträde fär enligt 38 § meddelas ulanhuvudförhandling. Parterna skall få tiUfälle att yttra sig innan beslutmeddelas. Mol fastighetsdomstolens beslut får föras särskild talan genombesvär. Hovrättens beslut får däremol inte överklagas. Frågaom kvalificerat förhandstUlträde avgörs efler huvudförhandling genom dom. Någonbegränsning av parts rätt att fullfölja talan mot sådan dom är - utöver vad somannars gäller inte föreskriven. Ipromemorian konstateras att reglerna om förhandstiUträde, sådana de utformatsgenom l%6 års lagstiftning, i allt väsentligt har visat sig ändamålsenliga menatt vissa svårigheter och ölägenheter slår kvar, Villlkoretatt förhandstUlträde får ske endast om det är av synnerlig vikt för denexproprierande kan, sägs det i promemorian, tolkas så, att förhandstillträdekan komma i fråga endast i utpräglade undantagsfall. I praktiken har emellertidbeslul om förhandstillträde varil vanUga. Eftersom det inte är påkallat attgöra någon ändring i praxis och då uttrycket 'av synnerlig vikt' kan föranledamissförstånd och leda till onödiga tvister, föreslås i promemorian attuttrycket byts ul mot formuleringen 'av väsentlig betydelse '. Detnuvarande kravet på att fasligheten skall ha tagits i beshtning innanmedgivande tUl kvalificerat förhandstUlträde får utnyttjas har motiverats medatl en annan lösning skulle göra del nödvändigt att i ' detalj regleraförhållandena mellan ägariderätlsövergången och det slutligabesittningstagandet. Enligt promemorian är det tveksamt om detta argument ärhållbart. ExL:s regler om fullbordande av expropriation sedan ersättningsfråganslutligt avgjorts innebär att expropriationen är fullbordad och den nye ägarenberättigad att tillträda egendomen så snarl expropriationsersättningenbetalats. Äganderättsövergången föregår sålunda i detta fall tUlträdet. Enligtpromemorian synes denna ordning utan olägenhet kunna få motsvarande tiUämpningvid kvalificerat förhandstillträde. Del bör alltså inte längre krävas att denexproprierande har tillträtt fastigheten för att äganderätten skaU övergå påhonom. Ipromemorian anförs vidare att kvalificerat förhandslilllräde i aUmänhet intetorde innebära ett mer betydande intrång för faslighets-ägaren och övrigarättsägare än det intrång som uppkommer vid enkelt förhandstUlträde, om helafastigheten tas i besittning. Del kan därför ifrågasättas om man som f.n. börha strängare regler om förfarandet i fråga om det kvalificeradeförhandstillträdet än i fråga om det enkla. promemorianföreslås all domstolen, liksom när det gäller enkelt förhandstillträde, skallkunna pröva yrkande om kvalificerat förhandstiUträde ulan huvudförhandling.Vidare bör del, i överensstämmelse med vad som gäller för enkeltförhandstillträde, vara tUlräckligt atl frågan om kvalificeratförhandstillträde prövas av två inslanser. Mol hovrättens avgörande bör såledestalan inte kunna föras. Delhar i praktiken ansetts tveksamt, sägs det i promemorian, huruvida fråga omoförhandstillträde kan prövas sedan ersättning som tillkommer fastighetsägareneller annan sakägare har blivit slutligt bestämd men processen fortsättersåvitt avser övriga sakägares ersätl-ningsyrkanden. Enligt promemorian är deltydligt att den omständigheten atl expropriationsersättning har blivk slutligtbestämd i viss del inte bör hindra etl beslut om förhandstUlträde, dåförulsätlningar i övrigt föreligger för sådant beslut. Bestämmelserna börutformas i överensstämmelse härmed. Enligtpromemorian är det en brist i ExL att förordnande om omedelbar verkställighetinte kan meddelas i fråga om enkelt förhandstiUträde. Även sakligt omotiveradeöverklaganden kan härigenom fördröja angelägna byggnadsföretag. Med hänsyndärtUl föreslås all fastighetsdomstolen får möjUghet att förordna att tUlståndtiU enkelt förhandstiUträde får tas i anspråk utan hinder av att beslutet intehar vunnit laga kraft. Någon motsvarande föreskrift bör inte meddelas i frågaom kvalificerat förhandstillträde, efiersom sådant tiUträde innebär alläganderätten tiU fastigheten övergår lill den exproprierande och det kunde ledatill rättsosäkerhet för tredje man, om ett verkställighetsförordnande meddenna innebörd upphävdes av hovrätten, Promemoriansförslag att som villkor för förhandstUlträde skall gälla alt del är 'avväsentiig betydelse' för den exproprierande lämnas i allmänhet utan erinran.Sveriges advokatsamfund och bestrider dock attden nuvarande formuleringen 'av synnerlig vikt' skulle leda till missförståndeller onödiga tvister. Förslagetatt den exproprierande inte längre skall behöva tUlträda fasligheten för att fåutnyttja medgivande till kvalificerat förhandstillträde kritiseras endast avSvea hovrätt. Hovrätten anför att, om tillträde sker försl efter det attmedgivandet till förhandstUlträde har utnyttjats, värdeiidpunkten kommer attavse en senare tidpunkt än den då äganderätten övergår, något som måste ansesprincipiellt diskutabelt. Även andra förhållanden av betydelse förexpropriationsersättningen, där liden för tillträde är av vikt, skulle påverkaspå liknande sätt. Visserligen skulle man i lagtexten eller i motiven kunnaförklara all utnyttjandeav medgivande tUl kvalificerat förhandstUlträde skall anses jämställt medtillträde av egendomen, när det gäller frågor av betydelse förexpropriationsersättning. Enligt hovrättens mening är det dock inte såväsentiigt att slopa kravet på tUlträde att en sådan lösning är rimlig. Stockholmstingsrätt tar i detta sammanhang upp frågan om hur länge medgivande tillförhandstiUträde skaU kunna utnyttjas. Enligt nuvarande regler tUlkommer detden exproprierande att själv avgöra om han vUl utnyttja medgivande tUlförhandstillträde eUer inte. Teoretiskt sett är denna valmöjlighet öppen underobegränsad tid. Enligt tingsrättens mening är det emeUertid angeläget att valetsker inom rimlig tid, bl.a. med hänsyn tUl de rättsverkningar som följer av etttillträde. Tingsrätten föreslår därför en bestämmelse av innehåll attmedgivande tUl förhandstUlträde förfaller om del inte utnyttjas inom viss tidefter den dag då medgivandet tidigast fått utnyttjas. Tidsfristen torde börasättas tiU en eller annan vecka. , och tar upp frågan om tiden för utnyttjande av medgivande tUlförhandstiUträde. och fastighetsägareförbundet anser atträtten tUl sådant tUlträde bör vara förfallen, om inte medgivandet utnyttjasvid den av domstolen angivna tidpunkten. anser däremol liksomSlockholms tingsrätt att den exproprierande bör få håUa frågan om utnyttjandeav medgivandet öppen under en viss begränsad tid, innan medgivandet skall ansesförfallet. Tiden bör enligt industriförbundets åsikt sättas liU exempelvis tvåveckor, Sveahovrätt anser att frågan huruvida medgivande tiU förhands-tiUttäde i vissa fallskall förfaUa förtjänar ett närmare övervägande. Enligt hovrättens mening tordedock en beslämmelse i denna fråga knappast få någon större praktisk betydelse. Förslagetatt fråga om kvalificerat förhandstiUträde skall kunna avgöras utanhuvudförhandling tUlstyrks eller lämnas utan erinran av ,, länsstyrelserna i och ,samt . FöreningenSveriges tingsrättsdomare anser emeUertid att frågan i princip inte bör fåavgöras annat än efter huvudförhandling. Detta motiveras bl,a, av intresset attdomstolens tekniske ledamot medverkar i processen. Även Lantbrukarnas riksförbundanser atl det som regel skaU krävas huvudförhandling för förordnande omkvalificerat förhandstUlträde, Endast om medgivande föreligger i målet börförordnande kunna meddelas utan huvudförhandling. Motförslagel att talan inte skall få föras mot hovrättens avgörande i fråga omkvalificerat förhandstiUträde görs inte någon erinran. Samtligaremissinstanser som har yttrat sig i frågan tillstyrker förslagel att beslut omförhandstiUträde skall kunna meddelas även sedan expropriationsersättning harblivit slutiigt bestämd i viss del. Från flera håU framhålls emellertid att denföreslagna bestämmelsen i denna del behöver kompletteras med föreskrifter omvid vUken domslol och på vad sätt frågan om förhandstillträde skaU väckas.Stockholms tingsrätt påpekar att, så länge fastighetsägaren alltjämt är part inågon instans, det möjligen kan betraktas som självklart att frågan omförhandstiUträde skall tas upp där. Har fastighetsägaren slutligt skilts frånmålet finns däremot inte någon domstol där frågan naturligen hör hemma, särskUtsom olika delar av målet kan vara anhängiga i flera inslanser. anser att den nu berörda frågan i första hand bör lösas genomatt man bryter den nuvarande sammankopplingen av fastighetsägar- ochsakägaranspråk så att, när lagakraftägande dom föreligger i fråga omfastigheten, den övergår tiU den exproprierande med fuU äganderätt oavsett altvissa sakägaranspråk kvarstår oavgjorda. Enligt förbundets mening finns detinga avgörande betänkligheter mot att på det sättet frånfaUa den hittUlsupprätthåUna principen att expropriationen är fuUbordad först när samtligaersättningsanspråk slutgiltigt avgjorts. Anses det emellertid alt den nämndaprincipen bör behåUas, bör frågan om förhandstillträde, i enlighet med vad somföreslagits i promemorian, kunna prövas utan hinder av att expropriationsmäleiredan blivit slutligt avgjort i viss del. Förbundet anser därvid att, omlagakraftvunnen dom föreligger i fastighetsdelen men målet fortsätterbeträffande vissa sakägaranspråk, den exproprierande inle skall behöva stämmain fastighetsägaren på nytt tiU underdomstolen med yrkande omförhandstillträde. Rimligtvis bör denna fråga utan sådan åtgärd kunna prövas avhandläggande instans. Det bör också vara möjligt att få frågan prövad i högstadomstolen om målet fullföljts dit, oavsett att hovrätt annars är slutinstans ifrågor om förhandstillträde. Förslagetatt fastighetsdomstolen skaU kunna förordna om omedelbar verkstäUighet, såvittgäller beslut om enkelt förhandstUlträde, tiUstyrks eller lämnas utan erinranav samtliga remissinstanser. Enligt och försvaretscivilförvaltning bör verkställighetsförordnande kunna meddelas även i fråga omkvalUicerat förhandstUlträde, Någraremissinstanser tar upp frågan om det över huvud taget finns skäl att behåUainstitutet enkelt förhandstUlträde, Sålunda anser ochSveriges fastighetsägareförbund att det bör övervägas att helt utmönstrainstitutet, eftersom det knappast fyUer någon meningsfylld funktion, Stockholmstingsrätt finner att institutet enkelt förhandstiUträde bör kunna utmönstras,när det gäller hel faslighet, men att det bör behållas när det föreliggerbehov atl tillträda endast del av fastighet, 1 saml Nr 109 6.4 ÅterkaUelse av expropriationsanspråk m.m. Omden exproprierande vill återkaUa expropriationsanspråket sedan han ansökt omstämning, skaU han enUgt 61 § ExL göra anmälan därom tiU domstolen, ÅterkaUelsekan avse hela expropriationsanspråket eller en del därav, ÅterkaUelsebeträffande del av fastighet får dock inle ske, om den återstående delen skuUelida synnerligt men genom expropriationen eller den exproprierade delensanvändande. ÅterkaUelse får heller inle ske beträffande mark som den exproprierandehar tagit i besittning. Förbudetmot återkaUelse av talan sedan tiUträde har skett gäller också när sakägare harväckt talan om expropriation. Förbudetmot återkaUelse av expropriationsanspråk vid delexproprialion korresponderarmed bestämmelsen om utvidgning av expropriation i 12 § första stycket ExL,Enligt denna beslämmelse kan fastighetsägaren vid delexpropriation begärautvidgning av expropriationen, om en återstående del av fastigheten lidersynnerligt men genom expropriationen eller den exproprierade delens användning, Ipromemorian tas upp frågan om del finns skäl att behålla det nuvarande förbudetmot återkaUelse sedan tUlträde har skett. Vadförst gäller kvalificerat förhandstUlträde påpekas i promemorian atl det tiUsina verkningar är i huvudsak jämstäUt med fullbordad expropriation. Sådanttillträde medför således att äganderätten lill egendomen övergår på denexproprierande, att begränsade sakrätter som besvärar egendomen faller bort ochatt det i vissa fall sker fastighetsbUdning, Lika litet somexpropriationsanspråk kan återkallas sedan expropriationen har fullbordats bördet enligt promemorian kunna ske efter det att kvaUficerat förhandstUlträde harägt rum. Lägetär emellertid ett annat, sägs det i promemorian, om tillträde har skett efterfriviUig överenskommelse eller efter beslut av domstol om enkeltförhandstUlträde. Visserligen kan egendomen i sådant fall ha gjorts tillföremål för sådana åtgärder att den inte kan återställas i sill föregåendeskick. Även på annat sätt kan tillträdet ha inneburit en så väsentlig ändring ifömt bestående förhållanden att det inle skäligen kan begäras attfastighetsägaren skaU återta egendomen. Det bör emellertid i detta fall inteföreligga något förbud mot återkaUelse av expropriationsanspråket. I ställetbör fastighetsägaren kunna påkalla att målet prövasutan hinder av återkallelsen, Samma rätt bör tillkomma övriga berörda sakägare.Om emellertid den exproprierande och samtliga sakägare är överens om attdomstolsprövning inte skall ske, trots att tiUträde har skett, kan hänsynen tiUsakägarna inte anses kräva att sådan prövning ändå äger rum. Avskrivsmålet på grund av alt den exproprierande har återkallat sin talan, bör hanenligt promemorian inte få väcka talan på nytt. Verkan av all målet avskrivsbör således bli att frågan om expropriation förfaller. Fördel fall att sakägare återkallar sin talan sedan tillträde skett föreslås ipromemorian att samma regler skaU gälla som då den exproprierande återkaUarsitt anspråk. Om annan sakägare vars rätt berörs av återkallelsen begär det,bör alltså målet prövas utan hinder av återkallelsen. Prövning bör vidare ägarum, om den exproprierande påkallar det. Promemoriansförslag i fråga om återkaUelse av expropriationsanspråk har godtagits ellerlämnats utan erinran av samtiiga remissinstanser. industriförbundframhåller emellertid att, om den exproprierande har återkallat sin talan, hannormalt inte bör kunna komma igen med nytt expropriationsanspråk förrän efteren viss karenstid, förslagsvis . 6.5 Panträttshavares stäUning i expropriationsmål Borgenärsom har panträtt i fastigheten är enligt 24 § ExL inte part i expropriaiionsmålet.Panträttshavarnas rättsskyddsanspråk tillgodoses i stället genom bestämmelser i32, 59, 60 och 95 §§ ExL. Somallmän regel gäller enligt 32 § att ersättning inte får bestämmas lägre än vadden exproprierande har erbjudit eller högre än vad motparten har begärt. Härgörs emellertid ett undantag beträffande löseskilling och intrångsersättning.Sådan ersättning får inte tUl förfång för innehavare av fordran, för vilkenfastigheten svarar, bestämmas lägre än vad tillämpning av lagensvärderingsregler föranleder, I detta fall är alltså domstolen inte bunden avfastighetsägarens yrkande utan kan döma ut högre belopp. Ävenöverenskommelse om löseskiUing och intrångsersättning är kringgärdad medsärskilda bestämmelser tiU skydd för borgenär med panträtt i fastigheten. SomvUlkor för atl en sådan överenskommelse skaUfastställas gäUer enligt 59 § första stycket ExL alt fastigheten inte besvärasav beviljad eller sökt inteckning eller atl den avtalade ersättningen förslårtill fuU betalning av de fordringar, som vid fördelning av ersättningen skallutgå ur fastigheten, eller att de fordringsägare, som inte skuUe få fullbetalning, har godkänt överenskommelsen, VUl den exproprierande fåöverenskommelsen fastställd trots ätt inte någon av dessa förutsättningarföreligger, skall han enligt paragrafens andra stycke stämma in de kändafordringsägare, som inle har godkänt överenskommelsen, tUl domstolen. Ärfordringshavare okänd, skall frågan om faststäUande av överenskommelsenkungöras enligt bestämmelserna i 23 § ExL.