prop · FV0326 · 1972-12-31 00:00:00 — Studieformen har varit aftonbrevskola. Dettainnebär att en del av studierna bedrivs i form av grupparbete i studiecirkeloch en del i form av enskilda studier, där varje deltagare sänder in svar tillBrevskolan. Underden senaste tioårsperioden har kurserna för korrespondensundervisningförändrats märkbart. Detta gäller både språkligt och pedagogiskt. Många kurserär utformade både som gruppstudiematerial och som kurser för enskilda studier. Deolika instituten och skolorna har ett brett ämnesregister. är en stiftelse med bl. a. olika företag som delägare. Hermodskurser har därför till stor del inriktats på att utbilda anställda inomföretagen. Kurserna är i huvudsak kompetens- inriktade.Detta innebär att i sitt bestånd har kurser som är läroplansanpassade.De överensstämmer med såväl som gymnasieskolans läroplaner. Hermodshar ca 90 000 nyanmälningar . Brevskolanägs av de stora folkrörelserna. I första hand bör nämnas (), i (LO), fackförbunden. (), () ochHyresgästernas (). Brevskolans kursbeståndär till stor del inriktat på delägarorganisationernas behov. Ofta specialproduceraskurser för en bestämd målgrupp. Utöver detta har skolan ett brett allmäntkursbestånd. Verksamheteninom delägarorganisationerna är både kompetensin-riktad och allmänorienterande.Inom KF-sektorn bedrivs en omfattande personalutbildning. Inom de övrigaorganisationerna bedrivs verksamhet av mera punktmässigt slag. Här dominerarutbildning av fackhgt och politiskt förtroendevalda. På studiecirkelsidan, dären viss del av verksamheten bedrivs i form av studiecirklar medsvarsgranskning, finns också svenska, främmande språk och konsthantverksämnen. Brevskolanskurser är i huvudsak inriktade på de fyra ämnesgrupper som är prioriterade förhögre statsbidrag i studiecirklar. Brevskolan har ca 35 000 enskilda nyanmälningarper år. Lantbruketskorrespondensskola (LTK) är i huvudsak inriktad på utbildning inom jordbruketsområde. Den ägs av jordbruksorganisationerna. På så sätt har också LTK en vissfolkrörelseinriktning. LTK har ca 1 500 anmälningar . Försvaretsbrevskola meddelar till befäl på aktiv stat och i reserven m. fl. korrespondensundervisningi militära ämnen, totalförsvars-, samhälls- och utrikespolitiska frågor m. m. a. i (LO), (), (), Sverigesakademikers centralorganisation () samt arbetarescentralorganisation (SAC). Denstudieverksamhet som bedrivs av dessa organisationer har flera syften. Den villge medlemmarna insikter i fackliga och samhälleliga frågor. Studieverksamhetenhar vidare till uppgift att tillfredsställa det stora behovet av skolning avdem som skall företräda medlemmarna i olika situationer. Sådanaförtroendevalda, t. ex. ordföranden i verkstadsklubbar ochtjänstemannaklubbar, måste för att fylla sina uppgifter ha betydande kunskaperinom en rad ämnesområden. Dé skall bl. a. företräda medlemmarna vidförhandlingar med arbetsgivaren, vil- 1972: 26 14 ketkräver kunskaper om de lagar och avtal, som reglerar förhållandena påarbetsmarknaden, men också insikter i samhälls- och företagsekonomi. På arbetsplatsernafinns numera olika och ofta ganska komplicerade system för lönesättning, vilkaden facklige förtroendemannen måste vara väl förtrogen med. Denne får ocksåofta vara ett slags kurator på arbetsplatsen; för detta kan kunskaper isociallagstiftning vara nödvändiga. Detta gäller inte minst på grund av detökade inslaget av utländsk arbetskraft. Denäldsta och mest kvalificerade av de allmänna LO-kurserna har varit den s. k.tremanaderskursen, som erhållit benämningen FackUg huvudkurs.Endast en begränsad del av denna kurs ägnas fackliga frågor. Den andra längretypen av kurser, de s. k. sexveckors-kurserna, ger större utrymme åt allmännafackliga frågor, såväl fackföreningsrörelsens historiska bakgrund som dessnutida omfattning och organisation. De allmänna styrelsekurserna om två veckorkoncentrerar sig i huvudsak på det praktiska arbetet inom en avdelning.Därutöver anordnas ett antal kurser speciellt avsedda för invandrare.LO anordnar vidare ett antal specialkurser, bl. a. arbetarskyddskurser, kurseri företagsdemokrati och kontakt- och informationskurser. Under studiesäsongen1971/72 genomför fackföreningsrörelsen i samarbete med ABF och Brevskolan sinhitintills största vuxenutbildningssatsning. Syftet är att nå 100 000150 000 LO-medlemmarsom man inte tidigare lyckats aktivera, vare sig för fackhga frågor eller studiefrågor. LOsom är den största löntagarorganisationen med ca 1,7 milj. medlemmar satsarårligen ca 35 milj. kr. Denlängsta TCO-kursen är den s. k. månadskursen. Vidare anordnar TCO ett antalspecialkurser som ger kvalificerad utbildning inom olika ämnesområden. Deövriga löntagarorganisationemas kursverksamhet omfattar i regel veckokursersamt två- och tredagarskurser. Verksamheteninom samtliga löntagarorganisationer under /71 omfattade 366kurser, och 10 819 deltagare. Den planerade verksamheten underinnevarande budgetår uppgår till 550 kurser, och 17 500 kursdeltagare. Statsbidragutgår fr. o. m. /71 till löntagarorganisationerna för derascentrala kursverksamhet enligt statsmakternas beslut (prop 1970: 35, SU1970: 107, rskr 1970: 273). Enligt bestämmelserna i kungörelsen (1970: 272) omstatsbidrag till löntagarorganisationernas centrala kursverksamhet utgårstatsbidrag till kostnader för undervisning, resor och inackordering. Tillersättning för undervisningskostnader utgår statsbidrag av defaktiskt utgående ersättningarna, dock högst . Tillkostnader för deltagares resor utgår bidrag med hälften av de faktiskakostnaderna och för inackordering med . Mångaav de större statliga myndigheterna anordnar grundläggandefackutbildning jämte påbyggnadsutbildning för sina anställda. Syftet är attsäkerställa myndighetemas behov av specialutbildad arbetskraft, när detta behovinte kan tillgodoses inom det allmänna utbildningsväsendet. Sådan utbildningförekommer framför allt inom försvaret och affärsverken men också hos andrastora myndigheter som , , ,och . Som exempel på här aktuellfackutbildning kan nämnas postverkets administrativa kurs, SJ:sassistentutbildning, tele-grafbiträdeskurs och telegrafexpeditörskurs,kammarskrivarkurs, kurser vid polisskolan samt socialstyrelsensoch gemensamma vårdarutbildning. Också den avlänsstyrelsernas utbildningsnämnd bedrivna landskanslistutbildningen kan räknashit liksom på olika håll förekommande aspirantutbildning. Iövrigt består inomverksutbildningen huvudsakligen av skilda slag avintroduktionskurser och fortbildningskurser. De sistnämnda är i storutsträckning inriktade på komplettering av fackkunskaper jämte arbetsledningoch administrativa tekniker. Inomskolväsendet bedrivs en omfattande fortbildning av skolledare, lärare samtpersonal av olika kategorier för skolans elevvårdande verksamhet m. fl.Verksamheten bedrivs till större delen dels av lärarhögskolornasfortbildningsavdelningar, dels av länsskolnämnderna. Genominrättandet av statens personalutbildningsnämnd (PUN) markeradestatsmakterna den vikt man fäster vid statlig personalutbildning. Härigenomskapades ett för hela statsförvaltningen centralt personalutbildningsorgan.Nämnden har enligt sin instruktion bl. a. till uppgift att undersöka behovet avstatlig personalutbildning, planera och genomföra sådan för flera myndighetergemensam utbildning, bistå statliga myndigheter i utbildningsfrågor, främjasamordningen av statlig personalutbildning. Nämndenser som en av sina främsta uppgifter att skapa större enhetlighet i och fåtill stånd en bättre samordning av statlig personalutbildning. För att närmasig detta mål har nämnden dels börjat framställa kurspaket avsedda att användasi inomverksutbildningen, dels vidgat ramen för sin konsultationsverksamhet.Nämnden bedriver själv sådan personalutbildning som riktar sig tillstatsanställda, oberoende av vilken myndighet de tillhör, och som lämpligen böranordnas centralt. Som exempel på nämndens kurser kan anföras kurs förekonomipersonal, kurs i berednings- och föredragningsteknik, allmän chefskursoch kanslistkurs. Nämnden ordnar också utbildning av ledamöter i företagsnämnderna. Centralstatlig personalutbildning bedrivs också av statskontoret och 1972: 26 16 riksrevisionsverket.Statskontoret bedriver utbildning i rationalisering, automatisk databehandlingoch planeringsteknik, medan anordnar kurser bl. a. i programbudgetering.Liksom personalutbildningsnämnden ger båda myndigheterna ut program med detaljeradeuppgifter om sin utbildningsverksamhet. Vadbeträffar innehållet i den framtida statliga fortbildningen är det rimligt atträkna med ökade insatser framför allt i fråga om arbets- och personalledning,arbetarskydd samt förvaltningsdemokrati. Vidarekan nämnas att pågående strukturomvandling och rationalisering inomstatsförvaltningen kommer att ställa särskilda krav på insatser föromskolning. Kostnadernaför den utbildningsverksamhet som PUN bedriver uppgår till drygt 4 milj. kr.per år (exkl. lönekostnader för kursdeltagare). Förberedelsernaför den kommunindelningsreform som trädde i kraft med ingång initieradecentrala åtgärder för fortbildning av kommunala funktionärer. Dessutominverkade det förhållandet att kommunerna närmast efter andravärldskriget fått nya och vidgade uppgifter. Nämnda faktorer gjorde attbehovet av fortbildning för kommunala förtroendemän blev särskilt framträdande. med representation från kommunförbund och staten inrättades. Inämndens regi organiserades korrespondenskurser med början 1948, Dessa kurser,som följdes av konferenser där korrespondenskursernas innehåll diskuteradesmot bakgrund av deltagarnas praktiska erfarenheter, omfattade bl.a.bostadsförsörjning, samhällsplanering, socialvård, skoladministration ochkommunal ekonomi. Kurserna var ursprungligen avsedda för kommunalaförtroendemän. Ett framspringande fortbildningsbehov gjorde dock att äventjänstemän inom kommunalförvaltningens olika grenar började anmäla sig somkursdeltagare. Kommunerna fick på detta sätt relativt tidigt en fortbildningför administratörer. Sedan 1952 års kommunindelningsreform genomförts övertogsverksamheten av de primärkommunala förbunden. sammanfördes denkursverksamhet, som tidigare bedrevs av de båda förbunden var för sig och avden gemensamt ägda Kommunskolan, i Svenska kommunförbundets utbildningssektion.Genom att sektionen ingår i den personaladministrativa avdelningen samordnasutbildningen med förbundets övriga verksamhet för kommunernaspersonaladministration. Redogörelsen i det följande avser nuvarande former avverksamhet. Intematkurseranordnas såväl centralt vid i som regionalt, förlagdatill fyra förhyrda internat i , , och Ronneby.Kurserna som i allmänhet omfat- 1972: 26 17 tar , planeras och genomförs av personal vidförbundskansliet och Kommunskolan, resp. personal vid länsavdelningarna.Samtliga kurser är förbundskurser och skall vara kvalitativt jämförbara.Som framgår av följande sammanställning förekommer det kursverksamhet inomflertalet kommunala förvaltningssektorer. centrala och regionala kurserJanJuni 1971 Förtroen- Anställda Summa dagar dagar demän Central förvaltning........ 270 680 950 131 3 886 Rätts- och samhällsskydd samt folkbokföring och beskattning 38 90 128 11 474 Byggnads- och planväsen, .... gatu- ochparkförvaltning, samt sport- ochfriluftsliv....... 181 244 425 45 1593 Undervisning och annan kultu- reUverksamhet............ 249 304 553 56 2158 Socialvårdoch socialförsäkring 258 343 601 85 3 005 Summa 996 1661 2657 328 11116 Anställda erhåller i allmänhet lön kurspågår och förtroendemän får vanligen förrättningsarvode. För båda kategoriernagäller att kommunen betalar kostnaderna för resa och uppehälle. länsavdelningar har vid sina kurser enverksamhet som torde motsvara ca . Kommunerna, isynnerhet de största, har också en egen utbildningsverksamhet. Dessutomanvänds externa kursarrangörer för utbildning av kommunala funktionärer. Tilldessa kurser produceras s. k. modellprogram, vilket kan innebära såväl heltfastställda program, som endast programförslag. () är ett samarbetsorgan mellanSvenska kommunförbundet och . Inom nämndendiskuteras kartläggning av utbildningsbehovet för anställda inomkommunalarbetareförbundets område. En stor del av nämnda kursverksamhetgenomförs av bl. () på uppdragav . kostnader för utbildningsverksamhetentorde uppgå till ca 4 milj. kr. Härutöver kommer kommunernas utgifterför resor, traktamenten m. m. i samband med denna utbildningsverksamhet. 2.12 Svenska landstingsförbundets utbildningsverksamhet påbörjade kurs- ochkonferensverksamhet av mer betydande och kontinuerlig art. Verksamheten fick i inlednings- Prop.1972: 26 18 skedeten stark prägel av grund- och vidareutbildning för bl. a. tjänstemän inomorganisations- och personalfunktionerna. Ensärskild utbildningsavdelning för handläggning av utbildningsfrågorna (grund-och vidareutbildning samt fortbildning) skapades inom förbundet 1965. Samma årförvärvade förbundet en egen kursgård Landstingskolan Högberga, . Kursgårdentogs i bruk 1966. 1965påbörjades den s. k. regionala och lokala utbildningsservicen från förbundetssida. Genom att framställa utbildningsmodeller och material medverkadeförbundet till en initiering, aktivering och samordning av kurser i landstingensregi. Vidungefär samma tidpunkt påbörjades inom utbildningsavdelningen en kontinuerhgbevakning och utveckling av pedagogiska metoder och teknik. Detta arbete har istor utsträckning inriktats på att utveckla intern tv som hjälpmedel förfortbildning och information till olika personalgrupper inom sjukhusen ochlandstingen. Förbundetsutbildningsavdelning är uppdelad på en kultur-och undervisningssektion,en fortbildningssektion och en pedagogisk grupp. Inomkultur- och undervisningssektionen ligger bl. a. frågorna om landstingensfolkhögskolor och bidrag till studieförbundens distriktsorganisationer. Dettabetyder att förbundet tar aktiv del av arbetet inom olika former avvuxenutbildning. 1971 rekommenderade landstingsförbundets styrelselandstingskommunerna att anta nya bestämmelser för stöd till studiedistriktenoch länsbildningsförbunden. Rekommendationen innebär i korthet att landstingenersätter distriktsorganisationernas kostnader för utbildning av cirkelledare,studieorganisatörer, funktionärer, förtroendevalda m. fl. Viktiga målgrupperinom vuxenutbildningen som invandrare och pensionärer finns också särskiltnämnda i rekommendationen. Landstingsförbundetsfortbildning handläggs inom sektionen för fortbildningsfrågor. Utbildning avdetta slag har dubbla syften. Den skall dels ge möjligheter till kontinuerligtinformations- och erfarenhetsutbyte mellan landstingen och förbundet, delsvara ett viktigt led i utvecklingen av landstingens olika personalgrupper.Verksamheten kan i princip uppdelas på tre huvudområden: centrala kurser, regionaloch lokal service samt samplanering och prioritering av externa arrangörerskurser. De centrala kurserna ordnas och genomförs av utbildningsavdelningen.Som regel förläggs dessa till Landstingsskolan Högberga. Antalet kursveckor perår uppgår till totalt 4045. Totala antalet deltagare vid centralakurser uppgår till ca 1 000 och vid regionala och lokala kurser till ca 12 000per år. Anställda erhåller i allmänhet sin lön i vanUg ordning under den tidkurs pågår och förtroendemännen får vanhgen förrättningsarvode. För bådakategorierna gäller att betalar kostnaderna för resa och uppehälle. Aktuellaämnesområden inom landstingsförbundets fortbildningsverksamhet ärbl. a. följande: chefsutbildning, ekonomi, försvars- och katastrof medicin,information, kulturfrågor, omsorger, organisation och rationalisering,personaltjänst och administration, rehabilitering, revision,sjukvårdsadministration, teknisk tjänst samt sjukhusplanering och byggnads-och utrustningsfrågor. För attutbildningsavdelningens fortbildningsverksamhet skall få en så adekvat ochverklighetsnära utformning som möjligt har olika referensgrupper utsetts förutbildningsplaneringen. I dessa referensgrupper och arbetsgrupper ingår delsföreträdare för landstingen (förtroendemän, chefsadministratörer,målgruppsrepresentanter), dels företrädare för socialvårdens och sjukvårdensplanerings- och rationaliseringsinstitut (Spri), statliga myndigheter ochpersonalens fackliga organisationer. Här kan nämnas att utbildningsavdelningenhar ett kontinuerligt samarbete i utbildningsfrågor med personalens fackligaorganisationer. Som exempel kan nämnas landstingskommunala yrkesnämnden (LYRK)som är ett samarbetsorgan i utbildningsfrågor mellan Svenska landstingsförbundetoch . Landstingsförbundetskostnader för fortbildningsverksamheten uppgår f. n. till ca 2 milj. kr. Härtill kommer landstingens utgifter för lönekostnader under utbildningen,vikariekostnader i förekommande fall, resor, traktamenten m. m. i samband medutbildningsverksamheten. 2.13Utbildningen inom det privata näringslivet Enomfattande vuxenutbildning bedrivs inom det privata näringslivet.Främst är det utbildning av de anställda för deras nuvarande eller planeradebefattningar som kommer i fråga, dvs. yrkesinriktad utbildning, samt sådan nivåhöjandeallmän utbildning som behövs för vidareutbildning, omskolning etc.Utbildningsinsatserna varierar starkt mellan olika branscher men också mellanföretag i samma bransch. Något mått på all vuxenutbildning inom denna sektorfinns f. n. inte. Utbildningen sker dels inom de enskilda företagen, dels genomatt anställd personal deltar i extern utbildning. Deflesta större företag har särskilda utbildningsavdelningar som utarbetar ochgenomför utbildningsplaner. Utbildningen inom de små och medelstora företagendrivs ofta i samarbete med olika organisationer såsom () och dess förbund, hantverks- ochindustriorganisation (SHIO) samt ().SAF, som är den största näringslivsorganisationen med ca 24 000delägarföretag, driver genom sitt utbildningsorganArbetsledareinstitutet-Rationaliseringstekniska institutet (ALI-RATI) ca 700kurser med omkring 17 000 deltagare. sernaomfattar utbildning i chefsarbete, personalorganisation och produktionsekonomioch genomförs till ungefär lika delar vid internat och i företagen. Kursernastår öppna även för den offentliga sektorn. De olika förbunden inom SAF ägnarsig främst åt utbildning inom arbetar-området samt den mera branschspecifikautbildningen. SAF,i , , och är huvudmän för Institutet förföretagsledning (IFL) som tillkom 1968. IFL har 46 veckors kurser iföretagsledning, ekonomi, marknadsföring, redovisning och finansiering samtseminarier för styrelseledamöter och verkställande direktörer.Hösten 1970 startade IFL-skolan ett sammanhängande studieprogram med internat-undervisningi uppdelade på 6 avsnitt, som skall ge kompletterande basutbildningi ekonomiska och administrativa ämnen för personer med några årspraktisk erfarenhet. Även IFL tar emot elever från den offentliga sektorn. Flera samarbetsorganmellan arbetsmarknadsparter t. ex. Arbetsmarknadens Yrkesråd (SAFLO), Rådetför tjänstemannautbildning inom industrin (SAFSIF) och förarbetsledareutbildning har till uppgift att främja vuxenutbildningen inomolika sektorer inom arbetslivet. Rådet för tjänstemannautbildning inom industrin(RTI) utger en kursmarknadskatalog som är den mest omfattande förteckningenöver vuxenutbildningen inom tjänstemannaområdet. Inom arbetslivets olikasamarbetsområden anordnas dessutom särskild vuxenutbildning. (samarbetsorgan inom företagsnämndsområdet mellan SAFLOTCO) bedriver t. ex.en omfattande kursverksamhet främst för företagsnämndsledamöter. Under 1970presenterades sålunda ett utbildningspaket i personaladministration Personal,vilket utarbetats av de tre organisationerna. Gemensam utbildning ordnas vidarebl. a. inom arbetarskyddsområdet. Utbildningeninom näringslivet för invandrare kommer också att intensifieras bl. a. tillföljd av den överenskommelse som träffats mellan SAF och LO om invandrarutbildningen. Utredningsläget på vuxenutbildningens område I prop.1971: 37 erinrade jag om det utredningsarbete som pågår på vuxenutbildningensområde (s. 92). har i sitt betänkande 1971: 13 funnit detangeläget att Kungl. Maj:t redovisar bl. a. utredningsläget för . Ienlighet härmed görs i det följande en samlad redogörelse över arbetet inom deutredningar som sysslar med frågorpå vuxenutbildningens område. Först redovisas i korthet nu föreliggandeförslag. Med skrivelse den 5 maj1971 har lagt fram förslag till vissa ändringar iöverstyrelsens organisation. Denna fråga har tidigare detta år underställtsriksdagen för beslut (prop. 1972: 1 bil. 10 s. 169178). Även TRU-kommitténsbetänkande (SOU 1971: 36) Produktionsresurser för tv och radio i utbildningenhar tidigare anmälts för (prop. 1972: 1 bil. 10 s. 429435).Pedagogikutredningens betänkande (SOU 1971: 24) Vuxenpedagogisk forskningbehandlas i förevarande proposition. ladei fram sitt huvudbetänkande (SOU 1970:21) med förslag om behörighets-och urvalskriterier för den högre utbildningen. Sedan remissbehandhngenavslutats bereds ärendet i . Yrkesutbildningsberedningenföreslog i betänkandet (SOU 1970: 8) Yrkesteknisk högskoleutbildning särskildautbildningsanordningar byggande på de mest yrkesinriktade linjerna igymnasieskolan. Maj:t har gett utbildningsutredningi uppdrag att närmare överväga de i betänkandet skisserade frågorna. Idirektiven till utredningen anges som en möjlighet att en försöksverksamhet börske innan definitivt beslut fattas. 3.2En strukturell översikt över vuxenutbildningen i uppdrag har och gjort enstrukturell översikt över vuxenutbildningen i (DsU 1971: 1). Författarnagör sammanfattningsvis vissa kvantitativa summeringar av det i översikteningående siffermaterialet. Det mått som enligt författarna ger den bästabilden av verksamhetens omfattning är elevdagar, men de påpekar att dettaendast mycket ungefärligt kan uppskattas. En försiktig sådan uppskattning gertill resultat att mellan 20 och 25 milj. elevdagar förekom inom den samladevuxenutbildningen under /68 och att detta tal steg till minst25 å 30 milj. 1970/71, vilket innebär en ökning på . Att härfå fram mer exakta uppgifter, som medger både ekonomiska beräkningar, planeringför hela fältet och underlag för jämförelser mellan olika år är enligt Eliassonoch en av de viktigaste uppgifterna för fortsatta undersökningar. Dentidsinsats som dessa elevdagar rymmer motsvarar ungefär 125 000 »årsarbetare». Författarnapåpekar emellertid att beräkningen av elevdagar ger i ett hänseende envilseledande bild. Den antyder att vuxenutbildningen skulle vara av väsentligtmycket mindre omfattning än utbildningen inom det reguljärautbildningsväsendet, som torde omfatta uppåt det tio- Men författarna påpekar att räknar man hur många människorsom berörs, deltagare i verksamheten, blir bilden en helt annan. Författarnagör en likaledes mycket försiktig uppskattning på grundval av materialet ikartläggningen om att uppåt 2 milj. deltagare förekommer inom de oUka typernaav vuxenutbildningen, vilket enligt författarna motsvarar något mellan 1,2 och1,5 milj. personer, alltså med största sannolikhet fler än inomungdomsutbildningen. och påpekar också att den potentiella deltagargruppenvuxna, omfattande ca 50 årskullar är betydligt större än den potentiella deltagargruppeninom ungdomsutbildningen, även om man skulle räkna med förskolegrupperna ochåldersgrupperna på universitets- och högskolenivå. Författarna hävdar atthuvudorsakerna till att de vuxenstuderande trots detta representerar mycketfärre elevdagar än de ungdomsstuderande är främst två, nämligen dels attvuxenutbildningen inte tillnärmelsevis är utbyggd i samma utsträckning, delsatt de vuxna övervägande studerar på deltid/fritid. Dessa konstateranden omelevdagar, potentiella deltagare och utbyggnadsgrad är enligt författarnaframför allt intressanta när de ses mot redan iakttagna eller sannolikautvecklingstendenser. Man påpekar att det är helt klart att alla typer avvuxenutbildning befunnit sig i snabb tillväxt och dettagäller oavsett om det varit relativt nyetablerade sektorer somarbetsmarknadsutbildningen och den kommunala vuxenutbildningen eller en mertraditionsrik sektor som folkbildningen.