prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — De nackdelar i form av bl, a, minskadsäkerhet i kontroll och uppbörd saml ökat personalbehov, som skulle uppstå förstatsverket vid det föreslagna hemtagningsförfarandet, skuUe dock minskas omhemtagnings-förfarandet kombineras med ett obligatoriskt, fullständigtdeklarationsförfarande innefattande skyldighet för vamhavare att ange bl. a,statistiskt nummer, tullvärde och avgiftsbelopp. Om ansvaret för godsvårdenförs över från till terminalföretagen såsom kommittén har fömtsatttorde vidare viss bevakningspersonal kunna frigöras för alt förstärkatuUkontrollen, Styrelsen räknar dessuiom med alt en utredning om tuUverketsdistriktsorganisation m, m, som pågår inom styrelsen skall leda fram till enbättre organisation och därmed en effeklivering av tullverketsbrottsbekämpande verksamhet. Mot denna bakgmnd och med hänsyn till de fördelarsom ett hemtagningsförfarande bedöms innebära för trafiken anser styrelsen sigi princip kunna tUlstyrka ett dylikt förfarande under fömtsättning att detkombineras med ett obligatoriskt, fullständigt deklarationsförfarande. För atthemtagningssystemet skall kunna fungera på ett effektivt sätt är det också avvikt att transportmedlens lastförteckningar innehåller tillräckligtdetaljerade uppgifler om godset, framför allt för att man skall kunna bedöma omgodset är av allmänfarligt slag. I den mån en lastförteckning inte fyllermåttet i detta avseende måste kräva att godsets art dokumenteras påannat sätt genom fakturor e, d. Inför risken av en fördröjning vidgränspassagen eller i terminalen kommer såsom kommittén också framhållit transportföretagen san- noliktalt vara intresserade av atl utforma lastförteckningarna på sådant sätt att deunderlättar klarering av trafiken. Det anses sålunda inle varaorealistiskt att vänta sig att transportföretagen i detta avseende anpassarsina dokumenlmtiner till den svenska tullproceduren, i synnerhet somlastförteckningarna i många fall i stort sett kan accepteras med nuvarandeutformning. När det gäller tillämpningen av hemlagningsförfarandet framhållergeneraltullstyrelsen att det kan, särskilt under en övergångstid, blinödvändigt att begränsa hemtagningsförfarandet med hänsyn till tullverketsorganisation och resurser. Förfarandet vid hemtagning måste vidare kunnautformas och anpassas tiU varje hemtagningsimportörs speciella situation, bl.a, med hänsyn till transportsätt och anordningar vid gränsorten. För atthemlagningssystemet skall kunna fungera på ett från såväl somimportörens synpunkt tillfredsställande sätt kommer därför att behövaha särskilda resurser för att kunna utöva en aktiv och omfattandeinformationsverksamhet. När det gäller kontrollen av införselregleringarmed annat syfte än all hindra införsel av allmänfarligt gods bör enligtgeneraltuUstyrelsens mening varor underkastade sådana regleringar kunna lämnasut för hemtagning. De bör dock inte få fritt disponeras iiman erforderliga införseltillståndföretetts för , I princip bör hemtagningsimportör i övrigt få frittdisponera över importgodset utan föregående tulltaxering. Tullverketsnuvarande möjligheter alt kontrollera riktigheten av importörens uppgifter omvaran genom att undersöka kollis innehåll kommer härvid att gå förlorade,vilket medför ökade risker för tullbedrägerier. För att minska dessa riskermåste nämnda kontrollförfarande i stället ersättas av en tämligen omfattandebokföringsgranskning. måste d'ärför ha en klart reglerad befogenhetatt företa sådan granskning, liksom även att utta eller infordra prov på importgodset. Bland de remissinstanser som är kritiska motförslaget om hemtagning anför kommerskollegium vissa allmänna synpunkter. EnUgt kollegiets uppfattning är det anfördaresonemanget rörande grundprinciperna för tullproceduren vid import inte hellinvändningsfritt och bör dessuiom kompletteras i olika avseenden. Vad förströr tuUarnas näringspolitiska betydelse bör påpekas att den allmännatullincidensen har sådana brister att det kan ifrågasättas om den över huvudtaget bör användas som mått på eller ens för belysning av tullarnas betydelseför näringslivel. Det torde vara ett numera allmänt vedertaget betraktelsesättatt den protektionistiska effekten i hög grad beror på fördelningen avtullskyddet på olika näringsgrenar och på varor med olika bearbetningsgrad samtalt den ekonomiska effekten härav bör mätas i form av den fördyring avkonsumtionen (och inte enbart av importen) som tullarna leder tiU,Genomsnittligt sett kan en sådan fördyring visserligen länkas vara t, o, m,mindre än den allmänna luUincidensen om 3 eller beroende på exempelvis ut- nylljandegradhos den inhemska industrin, terms of trade-effekter och olikamarknadsförhållanden. För vissa näringsgrenar lorde tuUar-na emellertid fortfarandeha stor betydelse. Härtill kommer att man måste beakta kravet på säkerhet förett riktigt uttagande av tullen inte bara för statsverket utan även för skildaimportörer emellan. Viden diskussion om de grundläggande principerna för ulformningen av entullprocedur måste enligt koUegiets uppfattning hänsyn tas inte enbart tillsäkerheten för etl riktigt uttagande av tullen utan även tUl alt säkerhetenbeträffande andra på åvilande uppgifter i samband med import blirtillgodosedd. Det torde här främst bli fråga om uppgift somövervakande myndighet vid import av allmänfarligt gods och införselregleradevaror. erinrar om atttullproceduren även omfattai uppbörden av jordbruksavgifter och framhåller attdessa avgifter ehuru de kan sägas sakna direkt slalsfinansiell betydelse har en avgörande näringspolitisk betydelse på sitt område dels genom sindirekta gränsskyddseffekt med åtföljande inflytande på den inhemska prisnivånför jordbrukets produkter, dels genom att avgiftsmedlen i huvudsak används förprispolitiska åtgärder. Medan huvuddelen av tullarna sänkts eller heltavskaffats till följd av EFTA och Kennedyronden har utvecklingen beträffandejordbmksavgifterna gått i motsatt riktning så att incidensen av dessa avgifternumera i regel vida överstiger incidensen av tull och mervärdeskall. Nämndaförhållanden gör att säkerhetskravet får tillm'ätas avsevärd betydelse när delgäller uppbörden av jordbruksavgifler. Säkerhetskravet gör sig också starktgällande vid tUlämpningen av de kvantitativa imporlregleringar vUka nämndensom licensmyndighel har atl svara för. Sverigeskemiska industrikontor lar liksom kommerskollegium upp frågan om tullarnasnäringspoUtiska betydelse. Kemikontoret godkänner inte heller kommitténs åsiktatt kravet på säkerhet i tulluppbörden inte kan tiUmälas lika stor vikt somtidigare i jämförelse med kraven på enkelhet och bUUghet samt minsta möjligahinder för trafiken. Det är visserligen sant alt engagemang iKennedyronden och EFTA minskat eller t, o, m. ibland helt eliminerat det skyddtullama tidigare utgjort för den svenska industrin. Kemikontoret anser att detullar som utlas för importerade varor likväl ofta är av betydelse för densvenska industrins förmåga alt emotslå utländsk konkurrens så länge våra egnaexportvaror drabbas av i allmänhet påtagligt högre tullar i moltagariänderna. mån en ändring av detta svenska tullskydd eller av kvantitativaimportregleringar skall genomföras, bör åtgärden härför vara resultatet aven särskild bedömning av frågan hos statsmakterna. Den får med andra ord intevara följden av ändringar i ett administrativt förfarande belräffandetullproceduren vid import även om goda skäl i och för sig kan anföras för administrativalättnader. Ökade möjligheter att kringgå importregleringsbe- 1 saml Nr .110 stämmelserkan, understryker kemikonlorel, få allvarliga konsekvenser för känsliga delarav det svenska näringslivet. Ett genomförande av kommitténs förslag innebärrisk för en sådan utveckling. Enligt kommerskoUegiets uppfattning bör huvudregelnvara att faktura eller motsvarande, någon form av försäkran (typvärdeförsäkran), licenser och andra importtillslånd skaU avlämnas eller företesinnan hemtagning får ske. Detta utesluter inle att hemtagning kan få äga rumäven om någon eller några av de angivna handlingarna saknas, men detta måsteprövas från fall till fall. För åtskilliga importörer skullehemlagningstillslånd kunna ges en mer generell form, t. ex. då fråga är omregelbunden import lill produktionsföretag med reslitutions-rätt. Kollegietsammanfattar sin ståndpunkt sålunda, SkUlnaden mellan kommitténs förslag och del härskisserade är att rätten till hemtagning inte skulle bli automatisk i och medalt regislre-ringstUIstånd företes. Huvudregeln blir i stället att vissakompletterande handlingar skall bifogas en anhållan om hemtagning, varefterrätt härtUl beviljas i varje enskUt fall. Anhållan torde kunna inlämnas i godtid innan godset beräknas inkomma. Generella hemlagningstillslånd bör isärskUda fall kunna utfärdas av kontroUlullanslallen men registreras ochdistribueras av generaltullstyrelsen, I förhållande tUl det f, n, tillämpadesystemet med s, k, avancerad tulltaxering (som även inrymmer en form avhemtagning), företer den här föreslagna proceduren inga principiella skUlnader.För att så långt möjligt inte ingripa i den normala distributionskedjan ochundvika godsanhopning i tullen bör dock en utvidgning av systemet medhemtagning kunna komma till stånd, varvid man även bör begagna sig av rätt tillden speciella form av hemtagning, som innebär alt gods inte får tas i anspråkförrän efter särskilt tUlstånd av . En väsentlig fördel med det system, som härföreslås torde vara alt systemet med hemtagning successivt kan utbyggas omerfarenheterna av de praktiska verkningarna ger anledning härtUl, Från enbart transportlekniska synpunkter finnerkollegiet kommitténs förslag vara riktigt utformat. Häremot måste dock vägasnackdelama till följd av minskad möjlighet för att utöva durektgodskontroll samt av en ökad pappersexercis. Det föreslagna hemtagningssystemetkan öka riskerna för fel i handelsstatistiken, särskilt som allt fler varorbUvit tullfria eller belagda med lika höga tullar. finner detvidare visserligen vara otvivelaktigt att det förekommer en relativt betydandeimport av varor vilka ulan svårighet kan lullbeläggas med ledning av enbartförefintliga dokument. 1 fråga om många varor kan det emellertid vara svårt atlgöra en tulltaxering enbart med ledning av dokument, även om importören åläggsatt göra en noggrannare godsangivelse än vad som framgår av fakturan. Handlingarmed kompletterande uppgifter lorde komma att behöva infordras i ett betydandeanlal fall. Då det gäller kontroll av ursprung vilket har betydelse i såvälEFTA- sammanhangsom när det gäller atl fastställa om en vara är licensbelagd eller inle ochäven torde aktualiseras vid genomförande av elt preferenssystem för försvåras deniia genom ett hemtagningssystem av den typ som föreslås. I vissafall kan nämligen varans karaktär, märkning m, m. vara värdefulla komplement iarbetet atl faststäUa ursprunget. Då det gäller import av varor för vilkasärskilda villkor gäller med hänsyn till säkerheten för människors, djurs ochväxters hälsa m, m, (s. k, allmänfarligt gods), får sådana varor i regel inteutlämnas från innan de särskilda importvillkoren visas varauppfyllda. ifrågasätter om godsangivelserna ilastförteckningen är så pass utförliga all man med ledning enbart härav kanavgöra om del är fråga om allmänfarligt gods eller inte, I åtskilliga falltorde kompletterande handlingar behöva infordras. Kollegiet syftar pågodsangivelser som "kemikalier" eller "konserver".Molsvarande kan erdigt kollegiet komma alt gälla varor som avses ilivsmedelsstadgan. Då det gäUer kontrollen av all Ucensbelagt gods inte införsi riket utan licens erinrar kommerskollegium om att kollegiet primärt har ettansvar för att im-porlregleringama får avsedd verkan för praktiskt taget allavaror som faller utanför livsmedels- och jordbmksområdet. Det föreslagnasystemet med hemtagning av gods ulan föregående tulltaxering påverkar i höggrad kontrollmöjligheterna. Kollegiet delar kommitténs uppfattning attUcensbelagt gods inte kan få tas i anspråk eller skingras från importören innangUtig importlicens har företetts. Skälet härför är något annorlunda än de skälmot skingring som kan gälla för atl säkerställa en riktig avgiftsbeläggning.En oriktig tulltaxering kan i princip rättas tUl även efler det godset tagits ianspråk. För gods som kommit ut i den allmänna handeln utan atl licensföretetts kan det emellertid visa sig omöjligt att i efterhand erhålla licenspå gmnd av atl licensutrymme saknas. Kollegiet frågar sig hur man inom ramenför ett hemtagningssyslem skall kunna skilja ut de importförbjudna varorna. Detpåpekas all denna fråga måste bedömas mot bakgrund av de många gångerkompUcerade bestämmelserna och de intrikata klassificeringsproblem dessainnefattar men även med hänsyn till de straffbestämmelser som föreligger förvamsmuggling. Generellt sett torde det inte ge någon tUlfredsställande säkerhetall man med ledning av enbart lastförteckning eller dyUkt har att sluta sigtill om licens behövs eller inte. Enligt kollegiets uppfattning skulle eneventuell lista med varor, vilken skulle kunna vara unportörer-na till ledningför att avgöra om en vara är licensbelagd eller inte och som dessutom skulle geen tillfredsställande säkerhet vad beträffar kontrollen alt bestämmelsernaefterföljs bli ganska omfattande. Praktiskt taget hela textil- ochkonfektionssektorn samt stora delar av sko-, läder-, porslins- och järn- ochstålsektorerna, skulle komma i blickpunkten och delta oavsett vilketimportland det är fråga om. Sammanfattningsvis kan man enligt kollegiets meningkonstatera att undantagen från elt hemtagningssystemkommer att bli betydande. Föratom inom de uppräknade branscherna torde de"sanitära införselregleringarna" och jordbruksregleringen orsakaundantag, HärtUl kommer undantag av rena tariff eringsskäl. Kollegiet erinrar vidare om atl den tullprocedursom föreslagits i EEC i viss utsträckning blu" bindande förmedlemsstaterna och att den inte är på långt n'är så avancerad som den avtuUagstiflningskommittén föreslagna proceduren. Inte heller i de övriganordiska länderna förekommer särdeles avancerade system. Enligt kollegietsuppfattning är det viktigt att inte bara ulgå från rådande förhållanden utanäven från tänkbara utvecklingstendenser . Detlicensbelagda varaområdet är i dagens läge relativt begränsat men det kan inteuteslutas att det kan komma alt behöva utvidgas. Även med hänsyn till formernaför en regleruig är det viktigt att den administrativa rutinen inte i hög gradförsvåras eller rent av omöjliggör en reglering som kan te sig önsk-v'ärd ellernödv'ändig. Med hänsyn tiU de nackdelar som ett hemtagningssystem av den typsom föreslås i betänkandet kan bedömas medföra och mot bakgrund av det oklaramarknadsVäget i integrationshänseende har kollegiet kommit till den slutsatsenatl en viss försiktighet bör iakttas, så att några mer genomgripande ändringaravseende tullproceduren inte vidtas. anser för sin del althuvudregeln beträffande varor, som är underkastade kvantitativimportreglering, bör vara att sådana varor inle får tas hem förrän importörendokumenterat för tullmyndigheten att något hinder i licenshänseende inteföreligger. kemiska industrikontor ochveterinärstyrelsen ansluter sig helt till kommittéreservanternas ståndpunkt ifråga om hemtagningsrätten. anser att kommitténsutformning av ett hemtagningssystem i alltför hög grad skulle äventyrasäkerheten i tullproceduren. Om ett hemtagningssystem skall genomföras bör detenligt förbundet inskränkas till att endast omfatta särskUt kvalificerade importörer.Ett sådant system bör enligt förbundets menuig inte innebära genereUdispositionsrätt tUl godset. allmänna tulltjänstemannaförening är avden uppfattnmgen att tullamas näringspoUtiska betydelse ökat under senare åroch anför som belägg härför de niunera mycket differentierade tullsatserna. Föreningenser en tullkontroll av minst nuvarande omfattnmg som nödvändig och anser atttullproceduren redan är så förenklad att ytterligare generella förbättringarej torde stå att vinna genom ett hemtagningsförfarande. Enligt riksåklagaren synes mot de föreslagnaåtgärdema kunna invändas att de skulle försvaga det allmännaskontroUmöjligheter som de inbjuder mindre nogräknade importörereller befattnings- havarehos importörer till lagstridiga förfaranden bestående exempelvis i all de föregen del införde oredovisat gods med i laga ordning deklarerade transporter.SärskUt allvarliga skulle sådana förfaranden vara om de avsåg importförbjudnavaror såsom narkotika. En restriktiv praxis vid beviljande av hemlagningsrättkan dock möjligen i förening med en relativt omfattande inspektionsverksamhetav såväl hemtaget som i privat regi omhändertaget gods motverka nackdelarnamed förslaget i sådan grad att delta kan godtas. framhåller nödvändighetenav alt man beaktar statistikens krav på korrekta och aktuella primämppgifteroch pekar bl. a. på utrikeshandelsstatistikens betydelse som grandmaterial närvambetalningarna i betalningsbalansen skall redovisas. Omtulltaxe-ringskontrollen försvagas bör enligt denstatistiska kontrollen skärpas t. ex. genom utbyggnad av den särskilda granskningeninom generaltullstyrelsens statistiska sektion. När det gäller kommitténs förslag om privatgodsvård tillstyrks eller lämnas detta i huvudsak utan erinran avremissinstanserna. Flera remissinstanser, bl. a. generaltullstyrelsen ochSveriges speditörförbund, konstaterar också att man har goda erfarenheter avdet godsvårds-syslem som försöksvis bedrivits genomöverenskommelse mellan och privata förelag. Några handelskammare anmärker alt ansvar ochkostnader kommer alt vältras över från det allmärma till näringslivet omförslaget förverkligas. handelskammare anför följande. Enligt handelskammarens mening kan otvivelaktigt principiellaskäl åberopas för att det allmänna alltjämt borde bära den del av kostnaden förgodsvården som är betmgad av att en korrekt tulltaxering äger rum. Härav följerå andra sidan att i den mån tullproceduren ändras så alt den för sin del intenödvändiggör någon uppläggning av gods några bärande invändningar knappast kanresas mot att tuUverket befrias från godsvårdande uppgifter. Enligthandelskammarens mening bör sålunda elt StäUningstagande tiU kommitténs förslagrörande godsvården bli direkt beroende av i vilken utsträckning den föreslagnahemtagnings-rätten kommer atl förenas med en rätt att disponera över godsetinnan tulltaxering ägt mm. Flera remissinstanser representerande näringsUvetliksom generaltullslyrelsen och tar upp olika frågor,som rör taxesällningen och risken för uppkomsten av monopolsituation inomgodshanteringen. m. fl. framhåller att detkan vara nödvändigt att åtar sig den godsvårdande funktionen imonopolsituationer och i fall då lämpUgt godsvårdsföretag ej finns att tillgåpå en plats. Organisationema framhåller dock liksom flera andra remissinstanseratt fri konkurrens i möjUgaste mån bör råda mellan godsvårdsföre- tagen.Enligt kan det inte anses rUitigt att godshanteringenöverlag koncentreras tUl stora samägda godshanteringsföretag i de störrestyckegodshamnarna. Förbundet delar i detta hänseende icke den uppfattning,som framförts i hamnutredningens betänkande (SOU 1969: 22 och 23). UtveckUngenhar visat, att hanteringen av styckegodset i transporternas initial- ochterminalskede numera i alll slörre omfattning ingår som en naturlig del av dentotala trans-porttj'änsten. Det får därför betraktas som orealistiskt att såatt säga försöka bryta ut sistnämnda del av den totala transportljänslen ochförsöka samordna terminalfunktionerna i ett samägt godshanteringsförelag.Förbundet utgår liksom kommittén ifrån att taxesättning och frågorsammanhängande med godsansvar och försäkring kommer att lösas efter vanligamarknadsmässiga gmnder i fri konkurrens mellan de olika transportföretagen.Något behov av taxereglering synes därför inte föreligga, och handelskammareframhåller att fastställande av taxor visat sig vara en föga verksam åtgärd föratt hålla kostnaderna nere och att importörerna om möjligt bör kunna väljamellan flera godsvårdande förelags tjänster. I den mån utrymme på någon ortfinns för endast ett godsvårdsföretag kan det vara lämpligt att delta ägsgemensamt av kommunen, speditörer, importörer och andra intressenter. Densistn'ämnda synpunkten framför också handelskammare. understryker för sin del attmöjUghet till godsvård genom bör kvarstå, då del i vissa fall kanvara lämpligast. I övrigt anför förbundet bl. a. följande. Inrättandet av ett enskilt godsvårdsföretag meduppgift att betjäna allmän trafik i en hamn måste emellertid, som kommilténpåpekar, ske med hananmyndighetens medverkan, eftersom vissa områden i hamnenoch i vissa fall också av hamnmyndigheten ägda förvaringslokaler måste ställasunder godsvårdsföretagets ansvar. bör härvid ställa villkor beträffanderörelsens bedrivande och insyn i rörelsen avtalsvägen samt tillse atttrafikens Intressen tillgodoses liksom också att hamnens anläggningar ochbyggnader blir ändamålsenligt nyttjade. framhåller, att det fråntullverkets synpunkt är angeläget att godshantering och godsvård koncentrerastill så få terminaler som möjligt. En sådan koncentration gör det möjligt förtullverket att på ett effektivt sätt utnyttja sina resurser och för transportföretagenalt i stor uisträckning utnyttja effektiva hanteringsredskap och alt samordnade olika iransporlflödena. 1 samband härmed må nämnas att hamnutredningensbetänkande "De svenska hamnarna" (SOU 1969:22 och 23) innehållerförslag om bildande av särskUda godshanteringsförelag för samordning av dehamnoperativa verksamheterna. ett sådant företag bildas i varje hamn och att della byggsupp med sluveriföretaget i hamnen som kärna. Denna rekommenderade ordningligger sålunda väl i linje med önskemål atl godshanteringenfördelas på så få händer som möjligt. Då det bör ankomma på generaltullstyrelsenatt pröva frågan om godkännande av privata godsvårdare, bör styrelsen i sambanddärmed även ha möjlighet att beakta nämnda önskemål. När det gäller godkännandeav endast tillfälliga godsvårdare bör prövningen dock även kunna ankomma påvederbörande lokala tullmyndighet. Enligt generaltullstyrelsen tordesannolikt något som i praktiken närmar sig monopolisering av den privatagodsvården bli oundviklig på vissa orter. Risken för att en sådanmonopolisering i praktiken skulle ge upphov till en oskälig laxesältning ansesemellertid inte kunna bedömas som särskilt överhängande. Enligl styrelsensmening bör dock tullagstiftningen utformas så att statsverkel redan från börjanhar möjlighet att på lämpligt sätt påverka godsvårdsföretagens taxesättning, iden mån behov därav visar sig föreligga. Med hänsyn lill den faktiskamonopolisering som sålunda kan uppkomma i fråga om godsvården bör såsom vUlkorför utövande av godsvårdsverksamheten bl, a, gälla att godsvårdare inle skallfå vägra motta importgods, såvida inte godtagbara skäl härför visas föreligga. Styrelsen delar kommitténs uppfatlrung rörandeomfattningen och principema för tuUverkets godsvård, men anser det troligt atttullverkets traditionella godsvårdsverksamhel inte kommer att kunna avvecklasförrän efter viss övergångstid. Del lorde nämligen vara nödvändigt all i rimliguisträckning beakla de svårigheter som övergångsvis måsle uppkomma förimportörer på vissa orter vid en aweckling av godsvårdsverksamheloch trafikens intresse av en smidig övergång. Genomförandet av den nyalerminalproceduren bör därför ske med viss försiktighet. Styrelsen berör slutligen vissa lokalfrågor. bör såsom ovan berörts bl, a, äga rätt att föreskriva vissa villkor för att gods skall få lossaseller passagerare få gå i land vid en terminal. Sålunda bör det i engodsterminal finnas utrymmen och anordningar för att tullklareratransportmedel och vidta åtgärder för tullkontroll eller för undersökning avgods eller för andra förrättningar som transportföretaget önskar utförda vidterminalen. Vidare torde kontroU av resandetrafiken inte kunna ske på etttillfredsställande sätt om inte lokaler för passagerarvisitation och därmedjämförliga utrymmen tUlhandahålls av vederbörande förelag.