prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Utredningenanser att man genom ändringar av bestämmelsema om beskattningsnatur i 7 § KLtUl en del kan tillgodose det rättvisekrav som ligger bakom kommitténsuttalanden om schablonbeskattning. Utredningen understryker emellertid attändringar i fråga om gränsdragningen mellan jordbraksfastighet och annanfastighet bör ske med försiktighet och att man på denna väg endast i begränsadomfattning kan tUlgodose kommitténs önskemål. Flera remissinstanser betonar att en genereUövergång till bokföringsmässig redovisning aktuaUserar frågan om enschablonbeskattning av vissa mindre jordbruksfastigheter. I yttrandena anförsdärvid både förenklings- och rättvisesynpunkter. TUl de instanser somframhåller önskvärdheten av ytterUgare utredning av frågan om enschablonbeskattning, eventuellt i anslutning till ändradefaslighetstaxeringsregler för jordbraksfastighet, hör bl. a. länsstyrelserna iStockholms, , , och . TCOuttalar sig i samma riktning. framföruppfattningen att samma beskattningsregler bör gäUa för allajordbraksfastigheter oberoende av storlek. i föreslår attbestämmelser om schablonmässig mkomstberäkning för vissa jordbruksfastigheterinförs i samband med en aUmän obUgatorisk övergång tUl bokföringsmässigredovisning. Reglerna för den schablonmässiga inkomstberäkningen bör utformasefter samma princip som beträffande en- och tvåfamUjsfastigheter. I stäUet förden beloppsgräns vid . som kommittén diskuterat förordar länsstyrelsenen beloppsgräns av . Från schablonbeskattningen lorde dock enligtlänsstyrelsens mening böra undantas, fömtom skogsinkomster, även slörrearrendeinkomster. Länsstyrelserna i , ochJämtlands län uttalar sig lUl förmån för en schablonbeskattning även avmangårdsbyggnad på sådana jordbraksfastigheter där jordbraksdriften är meraomfattande. i yttrar att kommittén inte kan ansesha anfört några vägande skäl för att generellt sett betrakta mangårdsbyggnadensåsom en för driften oundgänglig byggnad. I sådana faU där man- gårdsbyggnadendelvis kan vara använd i driften, t. ex. som kontor, per-sonalboslad e. d. börmotsvarande andel av kostnaderna hänföras tUl jordbrakel. LänsstyrelsenframhåUer att detta förfarande tillämpas belräffande annan fastighet somdelvis ingår i rörelse. Beskattningsreglervid bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet Vid sin översyn av reglema för beskattningen avinkomst av jordbruksfastighet enligt bokföringsmässiga grander har kommitténsutgångspunkt varit att i största möjliga utsträckning nå saklig överensstämmelsemeUan jordbruksbeskattningen och beskattningen av rörelseinkomst. Kommitténbetonar nödvändigheten av att all näringsverksamhet beskattasenligt samma principer så att inte någon kategori särskUt gynnas eUermissgynnas. Målet har varit all nå rättvisa och likformighet vid beskattningen.Samiidigt har kommitlén eftersträvat att få tUl stånd möjUgast enkla ochlällillämpade regler för att underlätta deklarations- ochtaxeringsförfarandet. Kommittén tiUägger att det inte alltid har gått altutforma förslagen i full likhel med rörelsebeskattningens regler. Därändringsförslagen innefattar avvikelser från rörelsebeskattningen har deföranletts av faktiska skillnader meUan jordbraksdrifl och rörelseverksamhet.En anledning har också varit alt förutsättningar för likartade regler saknats.Här framhåller kommittén särskilt de betydande svårigheter som mött i arbetetpå nya avskrivningsregler för jordbrukels byggnader på grund av atl värdet avbyggnader på jordbruksfastighet inle angetts vid fastighetstaxeringen. .Avdragför värdeminskning av byggnader och markanläggningar Som nämnts har kommitlén i försia hand söktuppställa avskrivningsregler för jordbmkets byggnader och markanläggningarefter samma principer som gäller för rörelse. I betänkandet lämnar kommitténen redogörelse för de nya bestämmelser om avskrivning av byggnader ochmarkanläggningar på rörelsefastighet som antogs av riksdag (prop.1969: 100, BeU 1969: 45, rskr 1969: 233). I sin redogörelse framhåUerkommitlén atl de nya bestämmelserna innebar en genomgripande modernisering avrätten lill avskrivning av kostnader för byggnader och andra anläggningar.Ändringarna avsåg främsl en utvidgning av kretsen av avskrivningsbaratiUgångar och en omfördelning av tUlgångama mellan olika gmpper byggnader,markanläggningar, inventarier som behandlas enligt särskildaavskrivningsregler. Omfördelningen skedde huvudsakligen efter funktionellgrund så att till en grapp kom alt sammanföras tillgångar som har inbördesekonomisk samhörighet.Lagstiftningens syfte var att närmare än förat anknyta den skattemässigaavskrivningen lUl del förelagsekonomiska kostnads-begreppet. TUlföljd av den ändrade gränsdragningen mellan olika avskrivningskategorier Ulgårniunera i underlaget för avskrivning av rörelsebyggnad endast kostnadema försjälva byggnadsstommen, dvs. golv, väggar, tak, bjälklag och bärandekonstruktioner. DärtUl kommer koslnader för sådana anordningar som ärnödvändiga för en allmänna funklioner och som gör den lämplig alluppehålla sig i för där verksam personal. Däremoi skall iavskrivningsunderlaget för byggnad inte inräknas sådana ledningar och tillbehörsom är avsedda atl direkt tjäna byggnadens användning för rörelseändamål. Sådanrörelseberoende inredning jämställs vid beskattningen med inventarier ochskrivs av enligt reglerna för inventarieavskrivning. Avskrivningsunderlaget förmarkanläggningar utgörs av faktiska anskaffningskostnader under innehavet föranordningar och konstraktioner i och på marken som inle har sådant direktsamband med byggnad eller rörelseverksamhet att de i avskrivningshänseendeskall hänföras till byggnad eller inventarier. GränsdragningenmeUan byggnad, inventarier och markanläggning EnUgt kommitténs uppfattning kanrörelsebeskaltningens nya regler om vad som skaU hänföras lill byggnad,inventarier och markanläggningar i stor utsträckning direkl flyttas över påmotsvarande tUlgångar på jordbraksfastighet. I fråga om anskaffningskostnadenför en byggnad föreslår kommittén således att denna skall få delas upp på delsegentliga byggnadskosinader, som ingår i underlaget för byggnadsavskrivning ochdels kostnader för vissa byggnadstillbehör som i avskrivningshänseende fårbehandlas som inventarier. Kommitténsförslag innebär alt tUl inventarier skaU hänföras sådana byggnadstillbehör somär avsedda alt direkt tjäna byggnadens användning för jordbruksändamål.Kommittén framhåller atl i jordbrakels ekonomibyggnader främst djurstallama regelmässigt finns en mängd byggnadstUlbehör och maskinell utmstning som ienlighet härmed bör hänföras lill inventarier. Så är enligt kommittén faUet medpraktiskt laget all inredning i djurslallar. Här anger kommittén som exempelbl. a. bås och spUtor, båsavskUjare, foderbord, valtenkoppar, spallgolv,utrastning för skrap- och svämutgödsling med tUlhörande inom byggnadenbefintiig urinbrunn och gödselbehållare, gödselstad, mjölknings-anläggningar,kylbassänger, pumpar, ledningar för elektrisk ström, vatten och avlopp samtfläktar och ventilationsanordningar. Även i vissa andra ekonomibyggnader påjordbmksfastighet förekommer byggnadstUlbehör som kommittén föreslår skallhänföras tUl inventarier. Här avser kommitlén i första hand silor ochlorkanläggningar, fasta transportörer samt hissar o. d. Med hänsyn till dessatUlgångars direktaanknytning tiU jordbruksdriften bör de få behandlas som inventarier oavsettbyggnadsmaterial och belägenhet. Också fristående siloanläggningar av cementskall därför enUgt kommittén hänföras lUl inventarier. Så bör också skebeträffande inomhusledningar för vatten, avlopp, elektrisk ström m. m. sombehövs för jordbraksdriften. Sedan aU jordbmksberoende inredning och utrustningi ekonomibyggnader förts över tUl inventarier kvarstår endast den egentligabygg nadsstommen. TUl avskrivningsunderlag för byggnad kommer således enligtkommitténs förslag i stort sett att hänföras koslnader för golv, väggar, tak,bjälklag och andra bärande konstraktioner. Till byggnad hänförs vidare enligtförslaget kostnad för pålning o. d. som har tUl ändamål alt stabiliserabyggnadens underlag och kostnad för schaktning av gnmd och källarplan.Kommittén påpekar att detta gäller för såväl bostads- som ekonomibyggnader. Närdet gäller mera verkstads-betonade byggnader och bostadsbyggnader, därledningar för vatten, avlopp och elektrisk ström inle är jordbraksberoende ulanavsedda för byggnadens allmänna funktion, föreslås att även kostnadema för sådanaledningar bör inräknas i byggnadskostnadema. I fråga om markanläggningar inom jordbmket föreslårkommitlén en uppdelning på tre grupper i analogi med vad som gäUer för rörelse.Dessa anläggningar skall således i avskrivningshänseende hänföras antingen tUlbyggnad eller inventarier, om funktioneUt samband föreligger, eller tiUegentiiga markanläggningar. Inom grappen egentiiga markanläggningar föreslåstäckdikningsanläggningar med hänsyn tUl deras specieUa karaktär och belydelseför jordbruket bUda en egen grapp skUd från andra markanläggningar. Enligt kommittén bör markanläggning i jordbrukbetraktas som byggnad i avskrivningshänseende när anläggningen har ett sådantfunktioneUt samband med en byggnad att den kan sägas vara nödvändig förbyggnadens allmänna användning. Kommittén anmärker att inom jordbraket tordesådana anläggningar inte finnas i någon större mängd. Främst blir det här frågaom utanför byggnad belägna service-och anslutningsledningar för vatten, avloppoch elektrisk ström när ledningarna har anknytning tUl bostadsbyggnad eUerandra byggnader där människor vistas mera regelbundet. Praktiskt taget aUasådana ledningar dragna tUl ekonomibyggnader hänför kommittén däremot tUlinventarier. Kommitténs förslag iimebär vidare att till inventarierhänförs sådana markanläggningar som har direkt funktioneU samhörighet med jordbraksdriften.Även i denna del är förslaget en parallell tUl rörelsebeskattningens regler.TiU inventariegruppen räknar kommittén således stängsel och andra avspärrningsanordningarsom grindar, bommar och räcken. Vidare förs hit bevattningsanläggningar i jordoch, som berörts, de ledningar av skUda slag som huvudsakligen betjänar ekonomibyggnader.Kommittén anser del också rimligt att tiU inventarier hänföra sådanauppsamlingsanordningar som krävs vid de mo-dema spol- ellersvämutgödslmgssyslemen, dvs. gödselbehållare och -bassänger, dagbrunnar ochdärtiU hörande kulvertar. Dessa anläggningar används nämligen tUlsammans medden maskineUa utrustningen i djurstaUar och är också nödvändiga för denverksamhet som bedrivs där. Anläggningarna är således jordbruksberoende. Enligtförslaget bör tiU inventariegruppen också hänföras anläggningar som utförts ivattenvårdande syfte. Kommhlén anför att det här i allmänhet torde bli frågaom anläggningar som har anknytning tUl avloppssystemet. Kommittén föreslår slutiigen atl till egentiigamarkanläggningar skall hänföras alla markanläggningar på jordbraksfastighet sominte har sådan direkt samhörighet med byggnad eller mvenlarier alt de på grandhärav i avskrivningshänseende skall behandlas som byggnad eller inventarier.Här nämner kommitlén att det blir fråga om en mycket stor grapp anläggningar avskUda slag som har en mer eller mindre direkt anknytning tUl jordbruk eUerskogsbrak. Som exempel anges i betänkandet föratom täckdiken och vägar bl. a.invallnings-företag, koportar, stenröjning, bmnnar m. m. De nu gällande reglerna om avskrivnmg av byggnaderpå jordbraksfastighet karaktäriseras i betänkandet som otidsenliga ocholUlfreds-stäUande. Den kritik som riktats mot tidigare gällande regler om byggnadsavskrivningari förvärvskällan rörelse anser kommittén i allt väsentligt och i än högre gradgälla avskrivningsreglema i förvärvskällan jordbmksfastighet. Kommittén finnerdärför att det föreligger ell stort behov av förbättrade avskrivningsregler somså nära som möjUgt ansluter tUl det företagsekonomiska kostnadsbegreppet. Kommittén berör tiU en början de svårigheter somsammanhänger med frågan om hur underlaget för avskrivning av byggnadskostnadernaskaU bestämmas. I betänkandet erinras om att läget för jordbrakets del varitväsentUgt sämre än beträffande rörelse på grund av att något särskilt värde avbyggnader på jordbraksfastighet inle anges vid fastighetstaxeringen. mening är det emellertid en grundläggande förutsättning för attförbättringar skall kunna genomföras i fråga om avdragsrätten förbyggnadskostnader att en relativt noggrann bestämning av avskrivningsunderlagetblir möjlig. Kommittén diskuterar härefter olika vägar att nåfram tUl ett avskrivningsunderlag som i likhet med vad som gäller inomrörelsebeskattningen i princip grandar sig på byggnademas anskaffningsvärde. Spörsmålet om hur anskaffningskostnaden för enbyggnad skall fastställas uppkommer inte så mycket när någon själv uppför enbyggnad som när en bebyggd faslighet förvärvas. Det föreligger då storasvårigheter, framhåller kommitlén, att någorlunda exakt beräkna byggnademasandel av den tolala anskaffningskostnaden för fastigheten liksom all medutgångspunkt från del lotala taxeringsvärdet fördela delta på däri ingåendevärde av byggnader, jord m. m. Del måsle därför finnas generella regler somföreskriver dels hur stor del av anskaffningskostnaden för en förvärvadjordbruksfastighet som kan anses belöpa på där befintiiga byggnader, dels hurslor del av det totala värdet av en jordbruksfastighet som vid övergång lillplanenUg avskrivning skall anses hänförlig lill byggnaderna. Den metod somskall användas för atl bestämma anskaffningsvärde för byggnader vid köp avjordbruksfastighet måsle vara enkel och lätt att tillämpa med hänsyn tUl detstora antal ägarskiften som förekommer inom denna kategori fasligheter. Beträffande den gäUande schablonmeloden för altbestämma avskrivningsunderlag för byggnader i jordbruk, där man generelltutgår från att byggnadernas värde motsvarar 2/3 av taxerade jordbraksvärdet m.m., säger kommittén att den har fördelen av alt vara enkel och inte torde haförorsakat några problem i den praktiska tUlämpningen i de få fall som enövergång till planenlig avskrivningsmetod förekommit. Denna metod har emellertid enligt kommittén denväsentliga nackdelen att den ofta medför betydande orättvisor mellanjordbrukarna. Eftersom värderingen alltid ulgår från jordvärdel gynnar metodenfastigheter med god åkerjord och lämplig arrondering, särskUt större sådana.Dessa får nämligen ett högt avskrivningsunderlag, medan i storleks- ochbyggnadsmässigt hänseende jämförbara fastigheter med sämre åkerjord och dåligarrondering får ett lägre avskrivningsunderlag för byggnadema. Kommittén pekarpå att skillnaderna ofta är betydande meUan enhetsvärde per ha mark förfastigheter med bästa jord och läge i jordbruksbygder ochmotsvarande värde för fastigheter i och . Även inom deegentliga jordbrukslänen särskilt är variationerna belräffandeenhelsvär-dena mycket stora. Vidare har erfarenhetema vid tidigare fastighetstaxeringarenligt kommittén visat en tendens alt överskatta värdet av äldre byggnader ochunderskatta värdet av nya byggnader när del gällt atl bestämma enhetsvärden föråker med byggnader. Kommittén konstaterar mot denna bakgmnd altgällande schablonmetod är alltför grov för att lämpligen läggas tUl grand förbestämmande av avskrivningsunderlag vid en allmän övergång till planenligavskrivning av anskaffningsvärdet. Därvid syftar kommittén på såväl fördelningav erlagd köpeskilling för förvärvad fastighet som bestämmande av ingångsvärdeför befintliga byggnader. Med utgångspunkt i kravet på enkla och lättUlämpaderegler har kommittén undersökt möjligheten all genom en regional ochstorleks-mässig differentiering av den nuvarande schablonmetoden göra den meralUrformig och lämplig för ändamålet. Kommittén har därvid funnit att en sådandifferentiering i viss mån skulle eliminera ojämnheterna i fråga omavskrivningsunderlag för det befintiiga byggnadsbeståndet. Däremot skulle ensådan differentierad schablonmetod inle vara särskilt väl lämpad för attfastställa byggnadernas värde i köpfaUen. Kommittén räknar också med praktiskasvårigheter i tUlämpnmgen av en sådan metod. Den skulle kräva etl omfattandearbeie av taxeringsmyndigheterna, på vilka skuUe ankomma att utfärdaanvisningar om enhetsvärden för fastigheter i skUda storleksklasser inom varjeområde. Kommittén har därför inte ansett sig kunna förorda någon form avschablonmelod som baseras på det taxerade jordbraksvärdet. Ej heller ett individueUt värderingsförfarandeanser kommittén lämpligen kunna komma i fråga för bestämmande avanskaffningsvärde på jordbraksbyggnader. Kommittén framhåller att åtskilligajordbruksfastigheter i landet byter ägare , med påföljd alt nyaavskrivningsunderlag måste bestämmas. I detla sammanhang anges i betänkandeten värderingsmetod som utarbetats av byggnadsteknik.Metoden går ut på en beräkning av återanskaffningsvärde för varje byggnad.Detta värde omvandlas därefter tUl byggnadstekniskt nuvärde med användning aven s. k. beskaffenhetsfaklor. Kommittén påpekar att ett så beräknat nuvärdemåste förvandlas tiU aUmänt saluvärde för att kunna användas i avsettsammanhang. Man lorde här enligt kommittén bli hänvisad till att använda enenkel schablon. Förfaringssättet förefaUer kommittén alltför invecklat även omden nämnda värderingsmetoden skulle kunna förenklas och sannolikt skulle geacceptabla avskrivningsunderlag för byggnader. Dessa överväganden har föranlett kommittén attfalla tiUbaka på möjligheten atl fastställa avskrivningsunderlaget förbyggnader på jordbraksfastighet med ledning av särskilda byggnadsvärden, somåsälls i samband med fastighetstaxering. Kommittén framhåller att om sådanataxerade byggnadsvärden funnes, skulle regler om bestämmande av anskaffningsvärdedurekt kunna överföras från rörelsebeskattningen till förvärvskäUanjordbraksfastighet. Vid samråd i denna fråga med 1971 årsfaslighetstaxermgsutredning har kommittén erfarit att denna utredning avseratt års allmänna fastighetstaxering föreslå att särskUt delvärde förbyggnader skaU redovisas vid fastighetstaxeringen. Kommittén har med hänsynhärtUl ansett sig kunna utgå från att särskilda byggnadsvärden kommer atlfinnas angivna fr. o. m. . Kommittén har därför funnit det möjUgt attrekommendera avskrivningsregler för byggnader i jordbrak som i allt väsentUgtinnebär en anpassning av rörelsebeskattningens regler. Avdrag förvärdeminskning av byggnader föreslås således alltid skola beräknaspå grandval av anskaffningsvärdet, dvs. den faktiska byggnadskostnaden. Enligtförslaget skaU avskrivningsplan användas, s. k. planenUg avskrivning. Den nugäUande metoden att när anskaffningskostnaden inte kan utredas schablonmässigtbestämma avskrivningsunderlaget till viss del av faslighetens taxeringsvärde,anser kommittén inle bör få tillämpas i framliden annat än under enövergångstid. När byggnader förvärvas tiUsammans med marken genomköp eller därmed jämförUgt fång föreslår kommittén att avskrivningsunderlagetför byggnaderna bestämmes med tUlhjälp av en proportioneringsregel molsvarandeden som gäller i fråga om rörelsefastigheler. Som anskaffningsvärde förbyggnadema skall i sådana fall anses så stor del av köpesumman som det taxeradebyggnadsvärdet utgör av fastighetens totala taxeringsvärde. Jämkning av det påså sätt beräknade anskaffningsvärdet skaU ktmna ske, om det uppenbarUgen meraavsevärt över- eUer understiger vad som kan anses rimligt. Jämkningsregeln harutformats så att bedömningen skaU avse rimligheten av det framräknadebyggnadsvärdet och inte av markvärdet på sätt som gäller för rörelsefastigheter.Anledningen härtUl är att markvärdet på jordbraksfastighet ofta är betydUgthÖgre än värdet av byggnaderna. Enligt kommittén bör det därför vara lättareatt bedöma värdet av byggnadema än värdet av marken. När jordbruksfastighet förvärvas genom benefiktfång, t. ex. arv eller gåva, skaU anskaffningsvärdet för byggnaderna enligtförslaget beräknas med tUlämpning av bestämmelserna i punkt 3 b avanvisningarna till 29 § KL tUl det belopp som för överlåtaren kvarståroavskrivet i beskattningshänseende. TiU följd av vad kommittén föreslagit angåendegränsdragningen mellan oUka avskrivningsgrupper skall, som redovisats i detföregående, avskrivningsunderlaget för byggnad i princip omfatta endastkoslnader för själva byggnadsstommen. TUl avskrivningsunderlaget hänförs ävenkostnader för ledningar och annan utrastning som är avsedd för byggnadensaUmänna funktion oberoende av den verksamhet som bedrivs på fastigheten. Kommittéförslaget innebär alt övergång lillbokföringsmässig inkomslredovisning skall medföra skyldighet att börja tUlämpanya av-skrivningsregler enUgt metoden för planenlig avskrivning. Detta förutsätter,påpekar kommittén, alt ett någoriunda rikligt avskrivningsunderlag för detbefintiiga byggnadsbeståndet kan fastställas vid över- gångentiU den nya avskrivningsmetoden. Eftersom de verkliga anskaff-ningskostoadernamera sällan kan anges, måsle anskaffningsvärdet för byggnadema på något sättberäknas i fråga om det helt övervägande antalet jordbraksfastigheter i landel.Det blir här nödvändigt all tUlgripa jämförelsevis vida schabloner. AUtförslor vikt bör enligt kommittén mte läggas vid en mera noggrann beräkning avstorleken av ingångsvärdet för del äldre och ofta tämligen nedslitnabyggnadsbeståndet. De särskUda bestämmelser om mgångsvärden förbyggnader som erfordras för övergången lUl nya avskrivningsregler harkommitlén utformat mol bakgrunden av ingående överväganden av bl. a. följande. Vid allmänna fastighetstaxering räknarkommittén med all särskUda byggnadsvärden kommer atl fastställas för allajordbraksfastigheter. Ett sådant taxerat byggnadsvärde kan enligt kommittén antasbU mer verklighetsbetonat än de värden som framkommer med gäUande metod attberäkna byggnadernas ingångsvärde till 2/3 av laxerade jordbruksvärdet m. m. Förde jordbrakare som går över till del nya systemet behövsemellertid en metod för schablon-beräkning av ingångsvärden. I enkelhetens intresse har kommittén prövatmöjUgheten atl behålla nuvarande regler om ingångsvärde och avskrivningsprocentför byggnader. Kommittén understryker att en sådan lösning framtvingar eltundanlagssladgande, enligt vilket de nya procentsatserna för avskrivning avbyggnader inte får tUlämpas på den del av ingångsvärdet som enligt2/3-schablonen baserats taxerade jordbraksvärden. De årligavärdeminskningsavdragen skulle härigenom bU oförändrade så längeavskrivningsunderlaget beräknats på detla sätt. Kommitlén har emellertid ansettsig inle böra föreslå en sådan övergångsregel eftersom ett undantag av nämndaslag kimde komma atl gälla . Kommittén avvisar också tanken på att ge nuvaranderegler om ingångsvärde och avskrivningsprocent fortsatt tUlämpning t. o. och föreskriva skyldighet att som nytt ingångsvärdeta upp det taxerade byggnadsvärde som kommittén räknar med skall finnas.Skyldigheten att gå över till nyll avskrivningsunderlag skuUe omfatta alla somefter gått över till metoden för planenlig avskrivning med ettschablonmässigt beräknat ingångsvärde. Enligt kommitténs uppfattning böremellertid jordbrakarna i likhet med ägarna av rörelse- och hyresfastigheterges möjlighet all välja mellan flera alternativ för bestämmandet avavskrivningsunderlag. Dessutom anser kommittén det mindre lämpUgt att som endaalternativ föreskriva elt taxerat byggnadsvärde som man inle kan bedöma . De nya procentsatser som kan komma altrekommenderas för avskrivning av jordbrakels byggnader bör enligt kommillénsmening få tiUämpassnarast möjligt och av alla som går över till planenlig avskrivning oavsettenUgt vilkel alternativ ingångsvärdet bestämls. Med denna utgångspunkt kommerkommitlén fram tiU att gäUande 2. '3-schablon räknad laxeradejordbruksvärden inte bör användas. I kombination med nya högre procentsatserskulle de årliga värdeminsknmgsavdragen för vissa fastigheter i det närmastefördubblas i jämförelse med de som får åtnjutas. En belydande skallefavörskulle uppstå när jordbruksvärdet är speciellt högt på gmnd av särskih godjord eller andra förhållanden som inte har samband med byggnadernas skick ochvärde.