prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — (1970/71-1973/74) innebär det statliga TEKO-programmetutgifter på mellan 40 och 45 milj. kr. Vid sidan av dessa åtgärder verkarSveriges investeringsbank aktivt för att förbättra företagsstrukturen inomdessa branscher. Förslag rörande särskUda statliga åtgärder för att trygga försörjningsberedskapen inom TEKO/sko-området har lagts fram avförsörjningsberedskapsutredningen (DsH 1972:3). somstimulansprogrammet beslutades för TEKO-industrin infördes ett liknande programför den glasindustrin. Branschen är utomordentligt starkt geografisktkoncentrerad med flertalet företag belägna inom ett begränsat område i sydöstraSmåland. Inom denträarbetande industrin, exkl. sågverk, sysselsätts ca 50 000 personer.Branschen, som i huvudsak utgörs av möbelindustri, snickeriindustri ochträhusindustri, svarar för av den totala sysselsättningen inomindustrin. Inslaget av småföretagsamhet är starkt inom framför allt möbel- ochsnickeriindustri. Den träbearbetan-de industrin är delvis koncentrerad tillvissa regioner, bl. a. Smålandslänen samt och . Påmånga mindre och medelstora orter spelar denna industri en dominerande roll försysselsättningen. De svårigheter som har uppstått för den träbearbetandeindustrin hänger samman med flera faktorer, främst en stabiliserad utvecklinginom byggnadsverksamheten, konkurrens från nya materialtyper och - förmöbelindustrin en växande importkonkurrens. Möbelindustrins problem haranalyserats av en särskild utredning (SOU 1972:2). Andra utredningsaktivitetersom berört andra delar av den träbearbetande industrin har också genomförts.Förslag till åtgärder (prop. 1972:47) har förelagts riksdag ochgodkänts av (NU 1972:33, rskr 1972:196). Åtgärderna är framför alltinriktade på möbelindustrin, men även övriga delar av den träbearbetande industrin omfattasav förslagen. Åtgärderna är av samma slag som omfattas av TEKO-programmet ochbestår i huvudsak av ett utbildningsprogram och av exportfrämjande åtgärder somär begränsade tih (1972/73-1975/76). För utbildningsprogrammet har fördenna period bestämts en ram av 6 milj. kr. och för teknisk konsulentverksamhet600 . För det exportfrämjande programmet utgår 3,2 mUj. Åtgärder för att påverkastrukturomvandlingen inom vissa branscher. Den svenska industrinsbranschstruktur har förändrats kraftigt . Mätt isysselsättning har textil-, konfektions-, sko-och läderindustriernas relativaandelar muiskat mest. EnUgt långtidsutredningen kan för enfortsatt kraftig tillbakagång väntas för nämnda branscher. Också för vissadelar av träindustrin är en tUlbakagång att vänta. Antalet av varsladenedläggningar berörda arbetstagare varierar , men under desenaste åren har branschstrukturen förändrats påtagligt. Av de varselberördaarbetstagarna var verksamma inom TEKO-industrierna, läder-, hår-och gummi-vamindustrierna samt träindustrin. Är 1970 var andelen . Dessaindustrigrenar svarade för av industrisysselsättningen. riksdag beslöt (prop.1972:46,NU 1972:32, rskr 1972:195) att åtgärder skall vidtas från statens sidamed huvudsyfte att reducera kunskapsmässiga och finansiella hinder för en merplanmässig strukturanpassning inom TEKO-industrierna, skoindustrin, denmanuella glasindustrin samt möbehndustrin. Härigenom kan man tillvarata en upparbetadbransch- och yrkesskicklighet samt undvika att kapitalvärden går tUl spUlo.Åtgärderna, som är tidsbegränsade till en försöksperiod (1972/731974/75), skah inriktas på att stimulera och underlätta för lönsammaföretag med goda framtidsutsikter att expandera genom förvärv av hela företageUer driftenheter. För att åstadkomma en mer planmässig strukturanpassning skeren förstärkning och utvidgning av det nu löpande omställningsprogrammet förTEKO-industrierna och den manueha glasindustrin som ett system medstatliga lånegarantier (stmkturgarantier) inrättas. Det av riksdagbeslutade programmet för omställningsfrämjande åtgärder i form av statligabidrag tUl konsulttjänster på 2,5 milj. kr. under perioden1971/72-1973/74 har sålunda förlängts till att omfatta även /75 ochanslaget för /73 har höjts till 5 milj. kr. Som dotterbolag tUlinvesteringsbanken har vidare ett särskilt bolag (AB Strukturgaranti) bUdatsmed uppgift att genom strukturgarantier finansiellt underlätta den planmässigastrukturomvandhngen inom nämnda branscher. En garantiram byggs upp successivtunder loppet av med börian för att vid försöksperiodensslut omfatta 100 milj. kr. Garantiramen omfattar 40 milj. kr. under det förstabudgetåret. De åtgärder som har vidtagits föratt lösa bl. a. varvsindustrins, TEKO-industriernas och möbelindustrins problemhar utformats på basis \0 1972. av speciella branschutredningar. Syftet med utredningarnahar varit, förutom att närmare analysera branschens specifika problem ochutveckling, att lägga fram förslag tUl åtgärder. Utrednuigsaktiviteten rörandeflertalet övriga branscher är relativt betydande och har f. n. följandeomfattrung. Skogsindustrin har ca 80 000anställda och svarar för 1 av industrins förädlingsvärde. Utredningar somberör skogsindustrin har pågått på flera håll, bl. a. inom denav chefen för tillsatta skogspolitiska utredningen. 1syfte att förbättra kunskapsunderlaget för en branschpohtik för skogsindustrinarbetar en av chefen för industridepartementet tiUsatt samarbetsgrupp förstaten och skogsnäringarna. Inom petrokemisk industri väntas enbetydande expansion som kommer att kräva stora investeringar från bådeföretagens och samhällets sida och få långsiktiga och betydande verkningarsåväl för landets energiför-sörining som för dess industristmktur,sysselsättning och miljö. Från branschorganisationernas sida har framförts attutbyggnaden i första hand bör lokaliseras tih . 1 rapportenHushållning med mark och vatten (SOU 1971:75) framhålls att en utbyggnad avraffinaderikapaciteten på innebär att möjhghetema att förläggaraffinaderier och petrokemisk industri tUl andra delar av landet begränsas.Chefen för industridepartementet tillsatte en utredning, varsuppgift är att klarlägga utformningen av från samhällssynpunkt bästa möjligastruktur och utbyggnad av transport, raffinering och förädling av olja ochnaturgas. EnUgt direktiven bör arbetet bl. a. inriktas på en analys av desamhälleliga konsekvenserna av olika utbyggnadsalternativ. Järn- och metallmanufakturindustrinhar ca 50 000 anställda och svarar för av industrins förädlingsvärde.Den traditionella tiUverk-ningen inom branschen omfattar produkter som verktygoch redskap av ohka slag samt hushållsartiklar. Plastprodukter samtlågprisimport av handverktyg och köksredskap har skapat problem som sannoliktmedför att den traditioneUa delen av järn- och metallmanufakturindustrin stårinför en accelererande omställningsprocess. Denna kan komma att innebäraproblem främst för de många mindre företagen. Den starka koncentrationen avmanufakturföretag tiU vissa regioner såsom Eskilstunaregionen och några orteri , kan leda tih regionala problem. Mot denna bakgrund har en utrednmgmed uppdrag att allsidigt belysa branschens situation tiUkallats av chefen förindustridepartementet. Utrednmgens analys och slutsatser skall bilda underlagför industripolitiska, regionalpolitiska och företagspolitiska överväganden. Bygginstallationsbranschen omfattarinstallationer för värme, ventilation och sanitet samt elektricitet.Husbyggnadskostnaderna uppgick tUl . varavinstaUationskostnaderna beräknas till mmst . Chefen förindustridepartementet har tillkallat en utredning med uppgift att allsidigtkartlägga och analysera hela sektorns struktur och sätt att fungera samt attföreslå åtgärder för att komma tih rätta med eventuella brister. 1 direktivenför utredningen nämns särskilt önskvärd- heten av att främja en utveckling mot ökad systemutveckhngoch förtiUverkning. Den grafiska industrin har 45-50 000 anställda och svararför av industrins förädUngsvärde. Den tekniska utveckhngen på detgrafiska området går f. n. mycket snabbt, vilket medför konsekvenser för branschensarbetskraftsbehov. Efter ett förberedande utredningsarbete inomindustridepartementet har sakkunniga tillkallats med uppgift att analysera produktivitetsförhållandenaoch lägga fram en arbetskraftsprognos för 1970-talet samt föreslå häravpåkallade samhälleliga åtgärder. Gjuteriindustrin sysselsätter ca 14000 personer. 1 samarbete mellan industridepartementet och har en gemensam undersökning av branschen genomförts. 1arbetet ingår en kartläggning av branschens nuläge och utvecklingstendenser.Arbetsmiljöproblematiken, som är av stor betydelse för gjuterierna, harsärskilt uppmärksammats. Sålunda har i anslutning till nämnda utredningspecialstudier beträffande arbetsmiljöproblemen genomförts avarbetarskyddsverket resp. styrelsen för teknisk utveckhng (STU). Livsmedelsindustrin har 70 000anställda och svarar för av industrins förädlingsvärde. I syfte attkartlägga väsentligare utvecklingsdrag och problemställningar förlivsmedelsindustrin och dess olika delbranscher har inom industridepartementeten s. k. förstudie utarbetats. Rapporten, som inte innehåller något förslag tiUhandlingsprogram för livsmedelsindustrin, har sänts ut på remiss för att geberörda instanser tUlfälle att framlägga synpunkter såväl på rapporten sombeträffande eventuella åtgärder från statens sida. Utredningsaktiviteter pågår äveninom det datatekniska området. En offentlig utredning som tUlkallades år 1971skall undersöka behovet av åtgärder som syftar till att främja dels den svenskadataindustrins konkurrenskraft och dels det övriga näringslivetskonkurrenskraft i form av ett bättre ianspråktagande av datatekniskahjälpmedel. Många områden i landet har av olikaskäl brister i fråga om den industrieha miljön. En väsentligt mål församhällets insatser är att förbättra denna miljö så att goda betingelser skapasför en positiv utveckhng av näringslivet. De medel som kommer till användingbrukar sammanfattas under benämningen företags- eller industriservice. Dennaomfattar tre huvudgrupper. Utbildning(fortbildning) av företagsledare och arbetsledande personal i tekniska,ekonomiska och administrativa frågor inklusive marknadsfrågor. Rådgivning(konsulttjänster) i tekniska, ekonomiska och administrativa frågor. Produktutveckling,prototyptihverkning och provning samt andra åtgärder för produktionsinriktat forsknings- ochutveckhngsarbete. Den industriella miljöns betydelseför företagens utveckling har i ökad omfattning uppmärksammats från samhälletssida och intresset har främst knutits till de mindre och medelstora företagensutveckhngsmöjhgheter. Åtgärderna har vidtagits t. ex. genom stöd tillutbildning (, SIFU) samtkonsultverksamhet och kreditgivning (Norrlandsfonden, företagareföreningarna). För att få ökade kunskaper om hurföretagen fungerar i den omgivning där de verkar och hur relationerna mehanolika företag ser ut initierade delegationen för de mindre och medelstoraföretagen studier som syftade tUl att inom vissa regionerkartlägga den industriella mUjön samt den service som företagen utnyttjar. Ettav de mest påfallande resultaten i de regionala studierna var att de mindreföretagen utnyttjar service i relativt liten utsträckning. Ju mindre företagenär desto mindre utnyttjar man den service som finns att tiUgå. Av studierna kanUtläsas att det finns ett entydigt positivt samband mellan företagsstorlek ochden kostnad företagen lägger ned på service av olika slag. framgårdet att utbudet av service inte är särskUt väl anpassat för de mindre ochmedelstora företagens behov. Det framgår vidare att starka skäl talar för attett bättre serviceutnyttjande bland mindre och medelstora företag skulle kunnaöka effektiviteten i såväl enskilda företag som näringslivet i stort.Utvecklingen ställer sålunda ökade krav på företagen att vidga sina marknaderäven beträffande exporten. Produkternas livslängd tenderar att bli kortarevilket i sin tur ställer krav på ökad produktutvecklingsverksamhet och störreuppfinningsrikedom vid produktval. Specialister kommer i allt högre grad attbehövas. Industriellt utvecklingscentrum (lUC) 1970:85 framhöll chefen förindustridepartementet att en samordning och effektivering av samhäUets insatserför näringslivets utvecklmg regionalt och lokalt är nödvändig och mest aktuelli . Den regionala industriservicen borde därför byggas ut idenna del av landet. Vidare anfördes att försöksverksamhet med en utbyggdindustriservice borde kunna ge underiag för framtida verksamhet av rnotsvarandeslag i andra delar av landet. I en utbyggd regional industri-service bordeSIFU, statens provningsanstalt och STU medverka. Sedan (SU 1970:106, rskr1970:272) bifaUit förslagen i nämnda proposition fick Norrlandsfonden iuppdrag att pröva frågan om ett industriellt utvecklingscentrum (lUC) föriagttill . Ett sådant har sedermera organiserats i form av en stiftelsemed Norriandsfonden, statens provnmgsanstalt, SIFU, STU samt landstingen iVästerbottens och som stiftare. Kostnaderna för lUC har för denförsta femårsperioden beräknats till drygt 14 milj. kr. Uppbyggnaden av IUC:sverksamhet mleddes . IUC:s huvudsyfte är att biståindustrin i produktutveckhngsarbetet. I ett utbyggt skede avses sålunda lUC haresurser för att kunna biträda 1972:111 BUaga 1 '49 företagen i arbetet att föra fram en produkt från idé tihproduktionsstart. Verksamheten skall främst inriktas på att betjäna mindre ochmedelstor industri. lUC skall ha fem huvudfunktioner nämligen en marknadsfunktion,en produktutvecklingsfunktion, en provnings- och kontrollfunktion, enutbildningsfunktion och ett så kallat kontaktsekretariat. Verksamheten skallbedrivas i nära kontakt med berörda landsting och företagareföreningar. Ettsamarbete avses även komma till stånd mellan lUC och den organisation för högreteknisk utbildning och forskning som skall upprättas i övre . Norrlandsfonden, som inrättades år1961 är en stiftelse med uppgift att verka för en gynnsam utveckling avnäringslivet i de fyra nordligaste länen. 1 detta syfte skah fonden tainitiativ till och stödja sådant forsknings-och utvecklingsarbete som syftartill en vidare förädling av norrländska råvarutillgångar eller som på annatsätt är av betydelse för norrländskt näringsliv. Vidare skall Norrlandsfondenmedverka till utveckhng och differentiering av industri som arbetar mednorrländska råvaror men även sådan industriell produktions- ochserviceverksamhet i övrigt som är stöd-berättigad enligt normerna för detstatliga lokaliseringsstödet. Fonden skah även främja samordning av regionalindustrieU service i . Det industriella utvecklingscentrumet (lUC) iSkellefteå kan ses som ett exempel på detta. De medel, som Norrlandsfondendisponerar, består av dels ett årligt tillskott från på 15 milj. kr., delsett anslag över statsbudgeten på 5 mih. för vart och ett av budgetåren1970/71-1972/73 och dels de medel, som inflyter i form av räntor ochamorteringar på tidigare beviljade lån. TiUsammans innebär detta attNorrlandsfonden f. n. kan disponera ca 35 milj. kr. Totalt har fonden fram tih år 1972utbetalat ca 240 mih. 1971 har beslutats om lån tillindustriell utbyggnad med ett sammanlagt belopp av 116 mUj. Drygt hälften avdessa medel faller på , en fjärdedel på ochåterstoden på Västemorrlands och . Tih de utbyggnadsprojekt somNorrlandsfonden har engagerat sig i har AMS i de allra flesta fah bevUjatlokaliseringsstöd. De sysselsättningseffekter som Norrlandsfondens stöd tihuidustrieh utbyggnad har haft ingår därför till övervägande del i de uppgiftersom i det följande kommer att redovisas beträffande lokaliseringsstödetssysselsättningseffekter. Norrlandsfonden ger stöd också tiUindustriellt utvecklingsarbete. uppgick detta stödtill närmare 30 milj. kr. Normalt tillgodoses industrinsexterna kreditbehov av bankerna vad gäller korta lån och av kapitalmarknaden ifråga om långsiktiga krediter. Det har emellertid visat sig att bankerna dels på grund avsäkerhetskrav, dels med hänsyn thl lönsamheLs- och riskkriterier inte kantillfredsställa företagens efterfrågan på krediter i alla avseenden. Dettagäller särskilt företag som vill ha medelfristiga krediter och/eller sådana somhar svaga säkerheter. För mindre och medelstora företag gäller dessutom att denormalt inte kan utnyttja kapitalmarknaden för långfristig upplåning, utandetta kreditbehov måste fyllas på annat sätt. Det är mot denna bakgrund man fårse bildandet av en rad finansieringsinstitut på statligt initiativ. Syftet äratt dessa skah utgöra komplement till de institut som finns på kreditmarknadeni övrigt. Det lånesökande företagets geografiska läge inverkar i princip intepå kreditbeslutet, vilket givetvis inte hindrar att den statligakreditgivningen kan få positiva regionalpohtiska effekter. Följande instituthar på näringspolitiska grunder bildats. Bakgrunden till investeringsbankensbildande var att det inte fanns något institut på denexisterande kreditmarknaden som kunde tUlgodose företagens önskemål om lång-eller medelfristiga lån med lägre säkerhetskrav än dem bankerna krävde. Bankenshuvuduppgift är att bidra tUl finansiering av investeringsprojekt inomnäringslivet som inriktas på rationalisering, strukturanpassning ochutveckling. Särskilt gäller detta större, långsiktiga och mer riskbetonade projekt.Insatserna skall dock inte förbehållas stora företag utan banken skall medverkaäven tih lösningar av projekt inom mmdre och medelstora företag. Är 1971utvidgades bankens verksamhet till att omfatta också exportfinansiering. Ävenhär skall banken i första hand koncentrera sig på större och mera riskfylldaprojekt som inte kan finansieras av övriga banker eller av AB SvenskExportkredit. De av investeringsbanken beviljade krediterna uppgick islutet av till 2 100 mUj. kr., varav den övervägande delen () avsågmassa-och pappersindustrin. Äv krediterna hänförde sig inemot 200 milj. kr.till svenska dotterbolag utomlands. Den regionala fördelningen av återståendebelopp framgår av tabell 5:5. Tabell 5:5 beviljade krediter . Län Milj. kr. Riket 1 863,0 100,0 AB Industrikredit och AB Företagskredit Som har berörts i det föregåendemöter de små och medelstora företagen svårigheter att utnyttja den reguljärakapitalmarknaden fobligationer, förlagslån) för att täcka ett långfristigtupplåningsbehov. Dessa företag kan i stället anlita AB Industrikredit och ABFöretagskredit, som har till uppgift att lämna långfristiga krediter till iförsta hand små och medelstora företag inom industri-, handels- ochservicenäringarna. Lånen lämnas oberoende av låntagarens företagsform ellerlokalisering. Instituten ägs tiU lika delar av staten och affärsbankerna ochskiljer sig inbördes huvudsakhgen när det gäller säkerhetskrav ochräntesättning. Industrikredit tar som säkerhet inteckningar avbelåningsvärdet, och Företagskredit av belåningsvärdet. Institutens totala utlåning uppgickvid utgången av till , varav föll på defem norrlandslänen. Som ett komplement tih ABIndustrikredit och AB Företagskredit skah enligt förslag i prop. 1972:101,vilken av har hänskjutits tih behandling vid årets höstsession, den 1januari 1973 inrättas ett särskUt institut. , med uppgift attgå in med riskvilligt kapital i små och medelstora företag. Bakgrunden tUlförslaget är att dessa företag, oftast familjeföretag, har svårtatt genom fond- och nyemissioner utöka aktiekapitalet i sådan omfattning att entiUfredsställande expansion och utveckling inom företaget kan upprätthållas.Avsikten är att det nya finansieringsinstitutet genom övertagande avminoritetsposter skall bli i tihfälle att tillskjuta riskvihigt kapital iföretagen. Engagemangen i företagen är dock avsedda att bli kortvariga ochaktieposterna skall säljas tihbaka till de förra ägarna eller andraintressenter. bhr hälftenägt av staten resp. affärsbankernaoch meningen är att institutet delvis skah utnyttja AB Industrikredits och AB Företagskredits personal ochadministration. Aktiekapitalet föreslås i inledningsskedet uppgå tiU 20 milj.kr. Dock skall garantier för insatser upp till sju gånger detta belopp kunnalämnas. Inom varie län finns enföretagareförening med uppgift att på olika sätt stödja småindustri ochhantverk inom länet. Detta sker dels genom rådgivning och konsultverksamhet,dels genom långivning. Den sistnämnda verksamheten har formen av antingen avföreningarna lämnade direktlån ur statens hantverks- och industrilånefond, somi nuvarande form inrättades , eller förmedling av statliga industrilånegarantiersom beviljas av kommerskollegium eller, i vissa fall, av Kungl. Maj t. Syftetmed lånegarantierna och den direkta långivningen är att de skall utgöra ettkomplement till kreditinstitutens verksamhet och stöd skall därför inte lämnasnär lån kan erhållas på den allmänna kreditmarknaden. Stödet har emellertid enregionaipolitisk inriktning med ofta högre risktagande vid kreditgivningen ände ordinära kreditinstitutens. Hantverks- och industrilånen skaUanvändas för att täcka hastigt påkomna behov av mindre kapital. Fr. o. /71 har det högsta lånebeloppet som får beviljas varje enskiltföretag bestämts till . Av hittUls beviljade lån har endast ca 10%lämnats till företag med fler än 25 anställda. Sedan industrilånegarantiernastillkomst har ca 2 100 garantier lämnats tih ett värde av ca 600 mUj.kr. förmedlade företagareföreningarna industrigarantilån påtillsammans 43 milj. kr., medan summan av beviljade direktlån uppgick tUl 77milj. Omkring en fjärdedel av beviljade garantier och direktlån berörde defem nordligaste länen. Bland övriga kreditinstitutionersom tjänar industripolitiska syften kan nämnas exportkreditnämnden, som lämnargarantier för krediter förbundna med export av varor och tjänster och somförutom kommersiella risker täcker även politiska sädana, och som ställer garantier för krediter som avser finansiering avinvesteringar inriktade på rationalisering, strukturanpassning och utvecklingför vilka bankmässiga säkerheter inte kan ställas. Slutligen planerar ochfördelar STU statligt stöd till teknisk forskning, industrielltutveckhngsarbete och uppfinnarverksamhet. Stödet kan lämnas antingen som låneher som bidrag med vihkorhg återbetalningsskyldighet. Genom statsmakternas beslut (prop. 1964:185, BaU 1964:48, rskr 1964:408) infördes statligt lokahsermgsstödsom ett medel att påverka företagens lokalisering tih orter och regioner där enförstärkning av näringsliv och sysselsättning är önskvärd. Ar 1970beslöt statsmakterna att förstärka och vidareutveckla de regionalpolitiskamedlen. Det lokahseringspolitiska investeringsstödet och utbildningsstödetbyggdes ut. Vidare infördes regionalpolitiskt sysselsättningsstöd ochtransportstöd (prop. 1970:75, SU 1970:103, BaU 1970:40,rskr 1970:270 och 304,prop. 1970:84, SU 1970:105, rskr 1970:271). Det regionalpolitiska stödet utgårf. n. i följande former; investeringsstödvid utflyttning av privat förvaltning från storstadsområdena flyttningsstödtill arbetskraft med kvalificerad yrkesutbildning. För stödverksamheten finns ettallmänt stödområde, vars gränser fastställs av , och ett inrestödområde, vars gränser bestäms av Kungl. Det allmänna stödområdet omfattarnumera enligt beslut åren 1970 (SU 1970:103, rskr 1970:270), 1971(InU 1971:7, rskr 1971:121) och 1972 (InU 1972:7, rskr 1972:188) följande delarav landet: ,, , och , avGävleborgs län HudiksvaUs, , och kommuner samtBergsjö och kommunblock, avKopparbergs län , , , , , , ,och kommuner samt och kommunblock, avVärmlands län , , , , , , Säffleoch kommuner samt , och kommunblock, avÄlvsborgs län och Åmåls kommuner samt och Färgelandakommunblock, avGöteborgs och län och Tanums kommuner samt Munkedalskommunblock, avKalmar län och kommunblock. Det inre stödområdet har enligtKungl. Maj:ts beslut (SFS 1970:180) följande omfattning: Norrbottenslän utom , , och Bodens kommunblock, Västerbottenslän utom , , , och kommun block, avVästernorrlands län Ange och kommunblock samt den inom länet belägnadelen av kommunblock, avGävleborgs län kommunblock, avKopparbergs län , och kommunblock. Lokaliseringsstöd utgår i form av lokaliseringsbidrag,avskrivningslån, lokaliseringslån, lånegaranti och ersättning vid flyttning avföretag. Stöd utgår i första hand inom det allmänna stödområdet.