prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Expropriationkan enligt 1 § första stycket 2 ExL ske, förutom för de i punkten särskUtuppräknade anläggningarna, också för annan anläggning för den aUmännasamfärdselns främjande. Under denna beteckning faller bl,a. flygplatser ochandra anläggningar för luftfart, beträffande vUka särskUda bestämmelsermeddelas i 87 § ExL. Enligt sistnämnda paragraf bestämmer Kungl. Maj:t visstområde för expropriationen. Vidare ges möjlighet att medge utvidgning avexpropriationen. SärskUdabestämmelser om expropriation för linbana enligt I § första stycket 13 ExL gesi 97 och 98 §§ ExL. I 97 § har tagits upp bestämmelser om de handlingar somskaU bifogas ansökan om expropriations-tiUstånd och i 98 § tas upp föreskrifterom kommunalt veto mot linbanas framdragande och om visst minsta avstånd mellanlinbana och byggnad m.m, Utredningenanför, att tiU anläggningar för transportändamål i vidsträckt bemärkelse kan ioch för sig räknas anläggningar för distribution av drivkraft, vatten, värmeoch liknande samt anläggningar för bortförande av avloppsvatten och annanorenlighet. Det är här närmast fråga om ett stort antal ledningar av skiftandeslag, även om anläggningar av typen pumpstationer och liknande också kommer ini bilden. förhela den nu berörda kategorin är emellertid att samtiiga ledningar m.m. oflaslår i ett intimt samband med själva produktionskällan (kraftverket,vattenverket etc.) eller såviti avser avloppsledningarna ell reningsverke.d., allt anläggningar som i första hand tjänar andra syften än samfärdsel ochtransporter. Enligt utredningens mening är det därför mest lättöverskådligt attbehandla ledningar och produktionskälla m.m. i ett sammanhang för sig.Utredningen avgränsar med hänsyn därtill begreppet anläggning förtransporländamål pä sådant sätt att härunder faller endasl sådana ledningar ochliknande som ingår i en anläggning av typisk kommunikationskaraklär, såsomt.ex. I de numera alll vanligare fallen då etl samhälle anläggersärskUda tunnlar för olika slag av ledningar såsom vatten, avlopp, telefon m.m.blir man visserligen härigenom tvingad all vid expropriation för en sådantunnel gmnda sin ansökan på två olika inlösningsregler. Detta behöver emellertidenligt utredningen inte vara någon avgörande nackdel, i vart fall inle ijämförelse med de fördelar som det här förordade systemet innebär frånöverskådlighetssynpunkt. Somframgår av avsnittet 3.1.1 anser ulredningen att det f.n. inte är möjligt altbryta ut bestämmelserna i väglagen och VL och sammanföra dem med andra liknandebestämmelser i en allmän expropriationslag. En viss dubblering blir härigenomoundviklig. På en punkt finner utredningen del emellertid möjligt att bättresamordna bestämmelserna i och nya lagen. Detta gäller den dubblering somf.n. föreligger mellan å ena sidan bestämmelserna i om expropriation förallmän farled, hamn och flottled och å andra sidan motsvarande inlösningsregleri VL för samma ändamål. Rätt till tvängsinlösen för ifrågavarande ändamål börfortsättningsvis regleras uteslutande i VL, RätttUl expropriation för atl tUlgodose behovet av allmänna anläggningar församfärdsel- och transportändamål har gammal hävd i svensk rätt. Att en sådanexpropriationsrätt behövs lorde enligt utredningen i dagens samhälle framståsom så uppenbart, att någon närmare argumentering på denna punkt inte kananses behövlig. Lagstiftningen innehåller också som framgår av del förulanförda åtskilliga regler i ämnet, I fråga om enskilda anläggningar avifrågavarande slag saknas däremot egentliga inlösningsregler. Behovet av markför enskUda vägar torde dock vara tillfredsställande tUlgodosett genom densärskUda lagstiftningen i detta ämne. I fråga om mark som erfordras för vissbetydelsefull näringsverksamhet föreslår ulredningen i annat sammanhang sådanautvidgningar av expropriationslagsliftningen att näringsUvets behov av markför dess samfärdsel- och transportändamål torde komma att i erforderligutsträckning tillgodoses. Något egentligt behov av ytterligare möjligheter atttvångsvis inlösa mark för enskUda anläggningar av nu ifrågavarande slag synesenligt utredningen knappast föreligga. Motbakgrund av vad som har anförts föreslår utredningen att expropriation skall fåäga rum för anläggning som tUlgodoser ell allmänt samfärdsel- ellertransportbehov. Regeln är försl och främsl avsedd atl generellt täcka behovetav expropriationsrätt för allmänna kommunikationsanläggningar till lands ochför lufttrafik. Detta behov tillgodoses f.n. främst med bestämmelserna i I §första slyckel 2 och 13 ExL, enligl vilka expropriation får äga rum för aUmänväg pä landel eller i stad, järnväg eller spårväg för allmän trafik, allmänlinbana saml bro eller annan anläggning för den aUmänna samfärdselns främjande.Hit hör också bestämmelserna i väglagen om ianspråktagande av mark med vägrätt.Utredningen finner det emellertid inle möjligl all i delta sammanhang föreslånågra ändringar i väglagstiftningen. Under den föreslagna faller även denuvarande bestämmelserna i 1 § första stycket 2 ExL om expropriation förfarled, hamn och flottied. Dessa ändamål bör, som förut framgått, enligtutredningens mening regleras uteslutande genom bestämmelserna i . Utredningenföreslår, all en erinran härom tas in i anslutning tUl den nu föreslagnaexpropriations-bestämmelsen. Underden föreslagna lagregeln faller vidare, anför utredningen, vissa aUmännakommunikationsanläggningar för vUka inlösen nu kan ske enligt 18, 18 a, 41 och41 a §§ BL. Formellt täcks även de nuvarande reglerna om ianspråktagande avvägmark enligt 19, 20, 42 och 43 §§ BL. Med hänsyn tUl det speciella syfte somsistnämnda beslämmelser har bör de emellertid enligt utredningens mening ståkvar i BL. Underbegreppet allmän samfärdsel faller slutligen, framhåller ulredningen, allasådana telekommunikationer som omhänderhas av och för vilkaexpropriationsrätt finns enligt I § första stycket 2 ExL. Den föreslagnabestämmelsen kommer således atl läcka samtliga uppkommande behov av telegraf-,telefon- och andra svagströmsanlägg-ningar i den mån dessa ingär i ett nät förden allmänna samfärdselns främjande. Enligt utredningens uppfattning saknas delhärvid anledning att inom denna verksamhel göra principiell åtskillnad mellanhuvudledningar och ledningar tiU enskUda abonnenter. En annan sak är enligtutredningen att den allmänna bedömningen av del föreliggande behovets styrkakan utfalla olika alltefter ledningens karaktär. Uttrycketanläggning i utredningens förslag syftar i första hand på sådana anordningarsom direkt tillgodoser det föreliggande kommunikationsbehovet, såsom vägbana,banvall etc. med tillhörande utrustning. Härunder faller emeUertid även sakersom behövs för ändamålsenligt utnyttjande av sådan kommunikalionsanordning,t.ex. hållplatser, stationsbyggnader, hangarer etc, samt för erforderUgtillsyn, skötsel och vård av själva anläggningen, såsom uppställningsplatserför vägmaskiner och upplagsplatser för sand och ersättningsmateriel av olika slag.Även nytijanderätt lill utrymmen som tUlfälligt behövs i samband med byggandeoch reparation av anläggningen bör kunna lösas enligt bestämmelsen. Inom denföreslagna regeln torde enligl utredningen också rymmas alla väsentliga behovav utrymmen för transportanläggningar såsom lastnings- och lossningsplatser,platser för lagring och magasinering av gods etc. finner den föreslagna bestämmelsen om utrymme för anläggning, somtUlgodoser allmänt samfärdsel- eUer transportbehov, väl täcka behovav markanskaffning, inte bara för allmän väg utan även av mark för exempelvisgarage och sandsilos. Också fiskeri-styrelsentillstyrker den föreslagnabestämmelsen. berör frågan huruvida den exproprierande för atl erhåUaexpropriationstUlständ måste visa att det är uteslutet att förläggaanläggningen tUl annan plats. utgår ifrån atl den princip somutredningen anfört beträffande expropriation för viktig näringsverksamhet,nämligen att sökanden väl skall påvisa särskUda skäl för anläggningensplacering på ifrågasatt plats men dock inte skaU behöva visa att del äruteslutet att förlägga anläggningen tUl annan plats, skall gälla också videxpropriation för samfärdsel- eller transportbehov. Inom ramen för nuvarandelagstiftning har nämligen enligt expropriationstillstånd ofta intekunnat erhållas för att anskaffa mark för exempelvis garage och grustäkt,synbariigen av del skälet att mark kunna förvärvas på annan plats genomfriviUig uppgörelse. EnligtSvea hovrätt har termen 'transportbehov' i 2 kap. 3 § utredningens förslaggetts en konstiat snäv innebörd. Det kan bl.a. för att undvika detta övervägasalt föra ihop 3 och 4 §§ i förslagel tUl en beslämmelse. FöreningenSveriges kommunala förvaltningsjurister ifrågasätter om inrättande ellerutvidgande av allmän hamn bör regleras uteslutande i VL. Oavsett atlbestämmelserna om rätt liU inlösen enligt ExL täcks av föreskrifter i 5 och 6kap. VL har regelmässigt förekommit inlösen av mark- och vattenområden med stödav ExL:s bestämmelser i stället för atl vattendomstol fått behandla frågor omsåväl inlösen av erforderliga mark- och vattenområden som byggande i vatten. Utredningenom ledningsrätt och utredningen om oljeledningar finner det tveksamt om under 2kap. 3-5 §§ i utredningens förslag kan inbegripas vissa inle allmännatransportmedel, exempelvis enskilda linbanor eller ledningar för transport avannan nytiighet än sådan som avses i 4 § första stycket, som råolja och vegetabUiskolja. Kan sådana transportmedel inte hänföras till 3 eller 4 § som handlar omexpropriation för drivkraft m.m., är möjligen 5 § om expropriation för viktignäringsverksamhet tillämplig, fastän motiven synes ge föga stöd för det. Enligtde båda remissinstanserna kan ifrågasättas om anledning föreligger att ha envidsträcktare möjlighet till expropriation för transport med linbana av kol änför exempelvis ledning för vegetabilisk olja. För den förra skulleexpropriation kunna ske om intrånget är ringa i förhållande tUl nyttan däravmen ej för den . För två industrier, av vUka den ena har behov av kol ochden andra av vegetabUisk olja, torde denna distinktion te sig i viss månopraktisk. 3.4 Expropriation för drivkraft, vatten och avlopp m.m. Reglerom expropriation för drivkraft, vatten och avlopp m.m. finns intagna främst iVL, ellag, ExL och BL. Regleringen är komplicerad och svåröverskådlig.Här skall endast ges en kortfattad översikt över ämnet. En närmare analys avrättsområdet har gjorts av expropriationsutredningens sekretariat och redovisasi SOU 1969:51 s. 35-61. IVL regleras vattenkraftens användning för produktion av elektrisk ström och förandra ändamål. De viktigaste reglerna finns i 2 kap. 1-41 §§ som handlar ombyggande i vatten. Därmed åsyftas bl.a. inrättande av vattenkraftverk medtillhörande dammar och övriga anordningar för vattenkraftens utnyttjande.Ändamålet är att närmare reglera i vad mån och på vUka vUlkor det är tillåtetatt vidta åtgärder som kan medföra förändringar i de naturligavattenförhållandena. En förutsättning för att fråga skall kunna uppkomma omtUlämpning av bestämmelserna är atl den som viU bygga äger åtminstone någon deli vattnet. Gör han della, har han sedan möjlighet att med stöd av särskUdaivångsregler 15-7 §§ få allt behövligt vatten sammanfört i en lämpligbrukningsenhet. Enligt 14 § kan medges rätt att på annans fastighet anläggadamm, vaU eller väg eller ledning för vattnet. Vidare kan medges rätl altverkställa grävning, sprängning eller annan åtgärd för alt reglera strömbräddeneller förebygga eller minska skada. Det finns också bestämmelser om rätt atttiUfäUigt ta i anspråk mark för vissa byggnadsarbeten. I 16 § lämnas vissaföreskrifter om rätt att ta i anspråk utmål för byggnad för vattnetstUlgodogörande och därmed förenade anläggningar. Lagrummet öppnar möjlighet attta i anspråk mark för aUa till ett vattenkraftverk anknutna tekniskaanläggningar. Rätt som upplåts enligt 14 eller 16 § har i allmänhet karaktärenav tvångsservitul. För att byggande i vatten skall få ske krävs i flertaletfall att förhandsprövning av företagets tillåtlighet m.m,görs av vattendomstol i särskild ordning, I vissa fall krävs också Kungl.Maj:ts prövning. Frågor om ersättning prövas av vattendomstol enligt VL:sregler. I2 kap. 18 § VL lämnas föreskrifler om rätl att i vissa fall dra framkraftledning för ersättningskraft. Bestämmelserna, som utgör undantag frånreglerna ellag, innebär atl sådan ledning får dras över annans markäven om den inte i och för sig har betydelse för det aUmänna och även omintrånget inte kan betecknas som ringa. Frågor om ledningens sträckning och omintrångsersättningens storiek handläggs och avgörs enligt ellag.Ersättningsfrågan prövas alltså av fastighetsdomstol. Enmöjlighet atl tvångsvis ta strömfaU i anspråk utan all den som gör det självhar del i fallet ges i 1 kap, 14 § VL, Bestämmelsen syftar till att motverka spekulationi vattenkraft. Bestämmelserom produktion och distribution av elektrisk ström i övrigt finns i 1902 årsellag. Rätt till tvångsinlösen medges enligt denna lag till förmän för stationför alstrande av elektrisk kraft annorledes än medelst vattenkraft, förelektrisk starkströmsledning samt för elektrisk starkströmsanläggning i övrigt.Som förutsättning för all tvängsinlösen skall kunna komma lill stånd uppställsi första hand att åtgärden är nödvändig för att förse någon ort med belysningeller drivkraft eller för sådant ändamål eller för att bereda drivkraft åtsådan industriell anläggning som är av störte betydelse för det allmänna. Iandra hand medges tvångsinlösen för att dra fram elektrisk starkströmsledningäven om denna inte är avsedd för en anläggning av större betydelse för detallmänna. Som särskild fömtsättning krävs då att ledningen erfordras för attförse viss fastighet med belysning eller drivkraft samt all del intrång somförorsakas av ledningen framstår som ringa i jämförelse med nyttan av den, Ifråga om gruppen expropriation för drivkraft m.m, ges vidare bestämmelser i I §första stycket 13 och 18 ExL beträffande oljeledning som behövs för företag avstörre gagn för orten saml för vissa allmännyttiga atomenergianläggningar.Skall expropriation ske för inrättande eller förändring av bl,a. oljeledning,skall enligt 87 § ExL Kungl. Maj:t bestämma visst område för expropriationen.Paragrafen medger också utvidgning av expropriationen. I fråga om expropriationför atom-energianläggning föreskrivs i 113 § att ansökning omexpropriationsrätt skall åtföljas av handlingar, som utvisar att sökanden fålltillstånd atl uppföra anläggningen eller gjort ansökan om sådant tUlstånd.Vidare föreskrivs att i öyrigt de allmänna bestämmelserna om expropriation förelektriska anläggningar skall gälla, om anläggningen helt elier delvis äravsedd för alstrande av elektrisk kraft. Slutiigenbör i fråga om expropriation för drivkraft erinras om att inom gruvrättenfinns beslämmelser om rält att tvångsvis förfoga över annans mark för atttillgodogöra sig också sådana som uran, stenkol och liknande. Ifråga om expropriation av vatten och utrymme för tekniska anordningar förvattenförsörjning finns ett stort antal bestämmelser. I dessa görs i viss månskillnad mellan allmänna och enskilda anläggningar, mellan ledningar och övrigaanläggningar samt meUan ytvatlenläkter och grundvattentäkter. Bestämmelserna i2 kap. 1-41 §§ VL om byggande i vatten är tillämpliga också på bortledande av ytvatteni syfte att tillgodogöra sig del. Beträffande grundvatten lämnas regler i 2kap. Ändamålet med dessa bestämmelser är att närmare ange under vilkaförutsättningar grundvaltenläkt får anordnas och nyttjas samt hur skydd förgrundvattnet bör anordnas. Någon möjlighet att ta mark i anspråk för altanlägga grundvaltenläkt finns inte enligl VL. Däremot finns möjlighet attenligt 45 § förvärva en tvångsrätt av servitutskaraktär all pä annans fastighetdra fram ledning för vattnet, ta väg, sätta ut observationsrör eller utföraåtgärd till förebyggande eller minskande av skada. Möjlighetatt la i anspråk en valtenförsörjningstillgång vare sig fråga är om ytvatteneller om grundvatten finns enligt 1 § första stycket 5 ExL när det gäller atltillgodose ett allmänt behov. Ändamålet anges vara all förse en ort med vatten.Sedan expropriationstillstånd beviljats av Kungl. Maj:l skall ärendethandläggas enligt VL (2 kap. 40 och 60 §§ VL). I 8kap, VL finns beslämmelser om avloppsanläggningar. För alt göra det möjligt attdra fram avloppsledningar över annans mark ges i 6-9 §§ regler om tvångsräll.Enligt 25 § kan vidare annans mark tvångsvis las i anspråk för anläggning förrenande av avloppsvatten, Ilagen (1970:244) om allmänna vatten- och avloppsanläggningar () föreskrivs,att om vattenförsörjning och avlopp för viss befintlig eller blivandebebyggelse med hänsyn tUl den allmänna hälsovården behöver ordnas i ett störresammanhang, kommunen skall sörja för eller tillse, atl allmän va-anläggningkommer till stånd. Undantagsvis kan även annan än kommun vara huvudman förallmän va-anläggning. För de anläggningar som ingår i aUmän va-anläggningtorde utrymme kunna tas i anspråk enligt I § första stycket 4 ExL som medgerexpropriationsrätt för ändamål som del enligl lag tiUkommer kommun atttillgodose eller, när annan än kommun är huvudman, enligt 1 § första stycket 6ExL som medger expropriationsrätt för annat ändamål som är jämförligt med bl.a.det under punkt 4 angivna och äger väsentlig betydelse för det allmänna.Bestämmelserna i 8 kap. VL om rätt att dra fram avloppsledningar över annansmark är däremol inle tillämpliga inom verksamhetsområdet för allmänva-anläggning. Beträffandeallmänna vallen- och avloppsledningar som är belägna inom område med fastställd generalplan eller stadsplangäller som grundläggande princip all de i första hand skall förläggas tilltrafikleder, gator och andra allmänna platser. Till mark som i planen avsetlstill sådant ändamål har kommun lösningsrätt enligt 18 § första slyckel och 41 §första stycket BL. Har ledningen föriagts lill annan mark, är kommunen vidareenligt 18 a och 41 a §§ BL berättigad atl lösa servitut eller nyttjanderättlill del utrymme som erfordras. Även utrymme för andra hithörande anläggningarkan tas i anspråk enligt BL, om marken enligl fastställd generalplan ellerstadsplan är avsedd att användas för ändamålet och denna användning inle ändåkan anses säkerställd (18 § andra stycket och 41 § andra stycket BL). Genom fastighetsreglering enligt FBL kan bildas servitut,dvs. rält för ägare av fastighet atl i visst hänseende ta i anspråk eller rådaöver annan fastighet (den tjänande fastigheten). Enligt 7 kap. 2 § andrastycket FBL får servitut, som avser räll atl dra fram elektrisk starkströmsledningeller som kan upplåtas enligl VL, bildas genom fastighetsreglering endasl omåtgärden sker i samband med annan fastighelsbildningsförrättning och är avbetydelse för denna. I fråga om servitut enligl 2-6 kap. VL fordras vidare attägaren av den tjänande fasligheten inte motsätter sig servi-tutsbildningen.Bestämmelserna i 7 kap. 2 § andra stycket FBL gäller emellertid enligt tredjestycket i samma paragraf inle servitut som avser ledning för vatten lillhusbehovsförbrukning. Rättighet av sistnämnda slag kan aUtså tiUskapas vidfasiighetsbUdningsförrättning oberoende av om åtgärden sker i samband med annanfastighetsbUdning och oberoende av om ägaren till den tjänande faslighetenmotsätter sig åtgärden. Regleringen i FBL ersätter bestämmelserna i en särskildlag (1918:526) om rätt att över annans mark framdraga ledning för vatten tillhusbehovsförbrukning, som upphävdes i samband med FBL:s ikraftträdande. Ulredningen anför atl till den nu ifrågavarande gruppen avexpropriationsändamål sammanförts ett antal nyttigheter och anordningar som idagens tekniskt utvecklade samhälle framstår som oundgängUga även med ganskamättiiga anspråk på standard och bekvämlighet. Utredningen finner det varabetecknande all ulvecklingen på dessa områden gått längre än på de flesla andrahåll när det gäUer all medge enskild rätt lUl expropriativa ingrepp i annansegendom för all tillgodose i huvudsak privata intressen. är avolika beslämmelser på de ifrågavarande områdena ovanligt rikhaltig och delvisganska svåröverskådlig. Detta gäller särskilt förhållandet mellan VL och vissaandra författningar. Man torde enligl utredningen vara tvungen atl acceptera attbestämmelserna i och allmänna expropriationslagen även i fortsättningenkommer att på åtskilliga punkter täcka varandra. Detta följer av strävan att ien författning pä ett överskådligt sätt samla alla erforderliga bestämmelser omtvångsinlösen av fastighet som del inom ramen för utredningsuppdragetinte har varU möjligt att göra större ingrepp i VL. Detkan enligt ulredningen inte heller komma i fråga att i nya lagen ta inbestämmelser som skulle gripa in på del område som f.n. regleras inomgruvlagstiftningen. Ett sådant förfarande skulle nämligen kunna fåsvåröverskådliga konsekvenser och rubba det system som byggts upp inomgruvrätten. Utredningen finner det inle heller ändamålsenligt att göra någraingrepp i den nuvarande vattenläktsprocessen. Ärenden om ianspråktagande avannans vatten förutsätter oftast en särskild tillståndsprövning avvattendomstol, avseende villkoren för att anordna och utnyttja vattentäkten.Det är då enligt utredningens mening lämpligast att harmöjlighet att pröva uppkommande frågor om ersättning m.m. Någotegentligt intresse av att i vattenmålsväg pröva frågor om expropriation föranläggningar av olika slag, som pumpstationer, reningsverk, ledningar etc, somkan höra lUl etl vattenverk föreUgger däremot knappast när sådan expropriationsker frislående frän expropriationen av själva vattentillgången. För att VLskall bli tillämplig bör enligt utredningens mening krävas att del är fråga omatl direkt la i anspråk just en vattentillgång, låt vara att denna sedan renttekniskt kan vara förknippad med en rad olika anläggningar för vilka utrymmeexproprieras i samma process. Självständiga expropriationer för tUlbehör bördäremot prövas enligt vanliga expropriationsrättsliga regler. Behovetav expropriationsregler som gör det möjligt att tillgodose ett aUmänt behov avdrivkraft, vatten, värme eller likartad nyttighet eller av anläggningar för attföra bort och oskadliggöra avloppsvallen finner utredningen så uppenbart attdet inte behöver utvecklas närmare. Utredningen föreslår därför en lagregel omexpropriationsrätt för dessa behov. Utredningens förslag har utformats på ellsådant sätt att det blir möjligt att expropriera utrymme även för anläggningarför bortförande och oskadliggörande av andra typer av orenlighet änavloppsvatten. Denav utredningen föreslagna lagregeln kommer att generellt täcka behovet avexpropriationsrätt för alla typer av anläggningar som tillgodoser rikets elleren viss orts behov av energi i mer eller mindre bunden form. Begreppetdrivkraft skall enligl utredningen i detta sammanhang las i tämUgen vidbemärkelse, något som uttryckts med orden 'och likartad nyttighet'. Härunderryms sålunda bäde elektrisk ström och annan drivkraft som behövs förindustriella anläggningar, gatubelysning m,m,, atomenergi, elektrisk ström ochgas till bostäder och annan bebyggelse m,m. Även sådana drivmedel som olja m.m.ryms Vidare kommer under paragrafens tillämpningsområde att fallaallmänna vatten- och värmeverk samt reningsverk för avloppsvatten, soptipparm.m. Slutiigen täcks behovet av expropriationsrätt för allmänna ledningar avskilda slag, såsom elledningar, vatten- och avloppsledningar, ledningar förolja, fjärrvärme, gas etc. Utredningen anser att densålunda föreslagna regeln i allt väsentligt torde läcka behovet avexpropriationsrätt tiU mark för allmänna anläggningar. Det föreliggeremellertid enligt uttedningen ett betydande behov av inlösningsregler även tUlförmån för enskUda ledningar.