prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — De nuvarande störrenärserviceorterna väntas i huvudsak komma att fungera även vid 1970-taletsmitt. En viss utglesning bedöms som regel ske i de minsta orterna därserviceanläggningarna är ytterst få. Många kommuner pekarsamtidigt på att någon form av åtgärder är nödvändiga i vissa områden om manvill upprätthålla en rimlig kommersiell servicenivå. Den offentliga servicen anses avkommunerna vara den del av orternas serviceutbud som står i främsta riskzonennär det gäher indragningar. anges t. ex. skolor, postkontor,försäkringskassa och olika former av sjukvårdsservice vara de funktioner som ärmest angelägna att få behålla på orten. Flera av deåtgärdsförslag som redovisas är av den karaktären att genomförandet helt ochhållet blir beroende av kommunens egen förmåga att via den årliga budgetenkunna anvisa medel för verksamheten. Detta gäller exempelvis olika insatser föratt förbättra åldringarnas och de handikappades tillgång på service av olikaslag, åtgärder för en förbättrad barntillsyn eller verksamhet med syfte attförbättra ungdomens fritidssituation. Den kommersiella servicen bedöms av möjlig attbibehålla på kommuncentrumnivå i alla kommunblockscentra fram till åtminstonemitten av . Beträffande de åtgärder som kan aktualiseras för att påohka sätt garantera tillgång på kommersiell service i skilda former för allainvånare anser att åtgärderna får diskuteras i första hand mellankommunerna och de företag som arbetar inom detaljhandeln. Successivt tordekravet på insatser från samhällets sida med avseende på kommersiell service ökaoch det finns därför enligt anledning att redan i nuvarande lägeförbereda detta genom att mer ingående än vad som skett söka kartläggabehovet av skilda stödjande insatser och deras utrymme i den kommunala ochstatliga ekonomin. Tillgången på offentlig service harav kommunerna bedömts vara av central betydelse. Häri instämmer ,som noterar det alltmer framträdande kravet på att de statligaverksamhetsgrenarna på serviceområdet var och en bör ge ett tillfredsställanderesultat sett från företagsekonomiska utgångspunkter. harförståelse för detta men hävdar att konsekvenserna av en sådan bedömningsgrundbör beaktas pä så sätt att det inom ramen för regionalpohtiken skapasekonomiska medel att användas för täckande av förluster på offentligserviceverksamhet i områden där servicebehovet förehgger men där underlaget äraUtför BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 59 begränsat för att ge godtagbara intäkter för verksamheteni fråga. anser även att frågor om indragning av offentlig serviceföre beslut bör prövas mot bakgrund av de bredare bedömningar som görs inomregionalpolitiken. Samråd bör äga rum mellan det statliga organ som svarar förverksamheten i fråga, berörd kommun samt . Länsstyrelsenuppmärksammar verksamhet på sjukvårdsområdet där de största satsningarnagörs inom den institutionella sjukvården, som i sina kvalificerade formerendast kan finnas tillgängliga på ett fåtal punkter i länet. En väl utbyggdsjukvårdsservice i Kisa ges hög prioritet. Risken för försämrad service iperifera delar av länet måste uppmärksammas och härvid betydelsen av detsamband som råder mellan servicenivå och vägförbindelser resp. kollektivaresemöjligheter. anser beträffande den kollektivapersontrafiken att ett bibehållande av persontrafiken på de f. n. trafikeradejärnvägslinjerna är väsentlig främst för anknytning med områden utanför länet.För järnvägstrafiken inom länets centrala tätortsområde bör frågan om ettintensivare och annorlunda utnyttjande av pendeltrafiken ingående prövas. Utanför den centrala tätortsregionen kommer den kollektivatrafiken även fortsättningsvis huvudsakligen att upprätthållas med landsvägsbussar.Länsstyrelsen anser att nuvarande omfattning på trafiken bör bibehållas och attutökning kan vara befogad. Linjetrafiken bör dock samordnas bättre och en sådanförändring är redan på gång genom ett ökat kommunalt engagemang antingen genomegna trafikföretag eller genom ekonomiskt stöd till privata och statligatrafikföretag i syfte att upprätthålla trafikservice i underlagssvaga områden.Länsstyrelsen anser att staten, inom ramen för en målmedveten regionalpolitik,bör ta ett ökat ansvar för den kollektiva persontrafiken inomglesbygdsområdena. Under förutsättning att ettsärskilt regionalpolitiskt servicestöd av ekonomisk art kommer att inrättasrekommenderar att detta tillåts innefatta även kollektivpersontrafik och då såväl den statliga trafikaktiviteten genom statensjärnvägar som de privata trafikföretagen och kommunernas verksamhet på dettaområde. För serviceförsörjning i glestbefolkade områden är det sekundära vägnätets beskaffenhet av central betydelse.Länsstyrelsen framhåller att denna del av det allmänna vägnätet är i behov aven omfattande upprustning. Denna upprustning bör ske huvudsakligen i överensstämmelsemed den /1970 upprättade behovsplanen för de sekundära vägarna och attdetta äger rum genom att medel i ökad utsträckning ställs till vägsektornsförfogande. Det bedöms nämligen inte lämpligt att tillgodoseende avförbättringsbehovet på de sekundära vägarna sker på bekostnad avmedelstilldelningen till riksvägar och primära länsvägar. De flestaremissyttrandena framhåller behovet av en fungerande kollektiv persontrafik.Ydre kommun delar inte uppfattningen att kommunen är välbelägen i förhållandetill orter med gott serviceutbud. Om befolkningsminskningen fortsätter uppstårsvårigheter att upprätthålla såväl kommersiell som offentlig service.Finspångs Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. kommun anser att en länsomfattande planering av denkommersiella servicen i kommunernas ytterområden bör komma till stånd. kommentar.Länsstyrelsen har för avsikt att fortsättningsvis på olika sätt arbeta för attunderlag skapas för en beräkning av behov och för prioritering av insatser inomserviceförsöri-ningens område. Ett initiativ i den riktningen är den - isamarbete med - under innevarande år påböriadeutredningen rörande regional trafikplanering. B.5.5 Investeringarnas regionala fördelning Till grund för redovisningen ochprioriteringen av kommunernas/ kommunblockens investeringsbehov för perioden1970-1975 ligger KELP 69 och KELP 70. Investeringsplanerna för Norrköpingskommunblock bygger helt på KELP 69. påpekar att vissabrister vidlåder den kommunala investeringsplaneringen vilket gör attrealismen och kvaliteten hos grundmaterialet måste bedömas med försiktighet.Detta gäller specieht uppgifterna . Tabell B.5:1 innehåller isammandrag bostadsbyggnadsbehovet enhgt de kommunala bostadsbyggnadsprogrammensamt och primärkommunernas investeringsbehov. Primärkommunernasinvesteringar har fördelats på huvudtitlar enligt K-planen. I redovisningeningår inte samtliga kommunala investeringsområden. Exempelvis innefattas intebostadsbyggandets exploateringsinvesteringar i sammanställningen. Vidare ingårendast projekt som har kostnadsberäknats till . De primärkommunala investeringsbehovenenligt KELP 70 för den aktuella perioden uppgår med dessa begränsningar tilldrygt 1 257 milj. kr. Bostadsbyggnadsbehovet i de kommuner som upprättarkommunala bostadsbyggnadsprogram anges till 37 266 lägenheter, exkl.studentbostäder (3 342 lägenheter). Enligt länsbostadsnämndens bedömninguppgår bostadsbyggnadsbehovet i hela länet till 36 600 lägenheter, exkl.studentbostäder (2 400 lägenheter). Huvuddelen eller av deprimärkommunala investeringsbehoven faller på huvudritlarna 3 (byggnads- ochplanväsen, gatu- och parkförvaltning, sport och friluftsliv) och 5(industriell verksamhet). Kommunblockens redovisadeinvesteringsbehov är varierande. Av kommunblocks investeringsbehovfaller på huvudtitel 3 och på huvudtitel 5 medan motsvarandeandelar för kommunblock är resp. . Av investeringarplaneras utföras i kommunblock. BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 61 Ett antalremissinstanser anser att realismen och kvaliteten hos grundmaterialet är avsådan karaktär att försiktighet bör iakttas i fråga om slutsatser och eventueUaåtgärder. och kommuner påpekar att de reala ekonomiskaresurserna inte tillåter en satsning av den typ, som har skisserats ilänsprogrammet. framhåller dessutom att de ekonomiskaresurserna i framför allt de kommuner som av har klassificeratssom storstadsalternativ bör analyseras med avseende på möjligheterna attgenomföra de följdinvesteringar som blir följden av ett utökat bostadsbyggande. Uppgifterna i tabell B.5:1 byggerpå KELP 70 medan prioriteringarna baseras på informationen i KELP 69. Enligtlänsstyrelsens bedömningar förändrar KELP 70 inte den allmänna fördelningsbildsom har erhållits på grundval av KELP 69. Länsorganen har i de sektoriellaprioriteringarna sökt tillämpa regeln att till prioritetsgrupperna I, 11 ochIII hänföra resp. 60, 20 och av investeringsbehoven. 1 länsbostadsnämndensbedömningar har länets bostadsbyggnadskvot bildat ram förprioriteringarna. De sektoriella prioriteringarna hari huvudsak accepterats vid regionalpolitiska bedömning. Flerasektorer har endast prioriterats regionalpolitiskt, varvid de investeringar somuppvisar samband med bostadsbyggandet har getts hög prioritet. påpekar attprioriteringen av investeringarna bl. a. har utförts med hänsyn tillortsklassificeringen. Enligt skall prioriteringen inte tolkas somdefinitiv i något avseende eller som att har tagit ställning tillprojektens genomförande. I mån av resurser är beredd att medverkatill att prioriteringsmetoden utvecklas så att den på ett objektivt sätt kananvändas för prioriteringar som tar hänsyn tih bl. a. skillnader i standard ochekonomiska förutsättningar mellan kommunerna. Enligt är detväsentligt att kommuner och statliga organ på olika nivåer i största möjligautsträckning tar hänsyn till varandras planer och intentioner. 1 dettaavseende spelar en utbyggd KELP en betydelsefull roll. Utfallet av länsstyrelsensprioritering belyses av cirkeldiagrammen i figurerna B.5:1 och 8.5:2.Cirklarnas ytor är proporitionella mot de redovisade bostadsbyggnads- resp.investeringsbehoven. Fleraremissinstanser är kritiska mot att bostadsbyggandet i ochLinköpings kommunblock har fått hög prioritet, främst på bekostnad av kategorinövriga kommunblock. Några kommuner samt kommunförbundets länsavdelning ärallmänt negativa till prioriteringarna med hänsyn till kommunernas självbestämmanderätt.Flera kommuner samt handelskammaren framhåller att en låg prioritering av ettkommunblock kan leda till minskad etableringsvilja hos näringslivet ochsvårigheter med kreditförsörjningen. Prop.1972:111 Bilaga 1 Reg.-pol. handlingsprogram m. m. o O (N o o o o I O00 0\ ro O O OO ro(N o v£> t (N-5O-*00OO£)OTj- (Nu0Tt(Nrjo-rja>'O'\ ooOuoroOTtoOrroooro rror- oouo-<'sDfOiluo 0roO*-*Nu0CT\ 00 »-I -HCNCOUO'(Nt-H I I i I I I I 1 I I p--\000 VOOUOOOOOO rotNTfO itrouoOO rooouo* r--(Nuo'a\ro\o (NtOOOOOOOrotlO OO-nr-UOoNTtfNOuoO 0OTr*N*N (NI rr'OrotNr-00'Ouo rs fM Tt - - I I I I vO(NoouoOv£)OuoOa\uuo OD(NOOOUOrop-aeN- 00U0U0'-Hr>400vCiO'-'U00000 uoTt ro PorO"Nuor-Ttri ro -H o o o O - O o (N o Ch0 o 00 ro o OTt (N (N - Tt O UO r-- uo r- "H e?oo S' Ig ra M > Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 Figur B.5:l Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas bostadsbyggnadsbehov för , antallägenheter 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. Figur B.5:2 Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas investeringsbehov för , . BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 65 B.6.1 Synpunkter på uppläggningen avplaneringsverksamheten Statsmakternas beslut att dra uppriktlinjerna för en generell regionalpolitik ger enligt ettfastare underlag för planeringen än f. n., vilket behövs för att lösa deregionala avvägningsproblemen. Den bedrivna försöksverksamheten -länsplanermg 1967 och länsprogram 1970 - torde kunna ge betydelsefullaerfarenheter för den regionala politikens fortsatta utformning. 1 de kommunala yttranden, därahmänna aspekter på länsplaneringen berörs, noteras att det behövs ett visstmått av stathg planering med regionala avvägningar och prioriteringar. Detbetonas emellertid att denna planering måste ges en flexibelutformning, som möjliggör omprioriteringar efter hand som nya faktorer träderin och påverkar utvecklingen. instämmer häri ocherinrar om att länsplaneringen har erhåUit en uppläggning som gör den till enrullande planering. Det är här i hög grad fråga om en anpassningsplanering, mensjälvfallet måste den inrymma även målinriktade stymingsmoment, om det skallvara möjligt att nämnvärt påverka de negativa dragen i landets regionalautveckling. Svårigheterna att styra utveckhngenenhgt ett uppgjort regionalt mönster berörs i några remissyttranden över detprehminära programmet. a. framhåller förvaltningsutskott attnuvarande styrmedel vis å vis näringslivet är starkt begränsade och att deprivata investeringarna kan försvåra eher förhindra att planeringens måluppnås. delar den uppfattningen. Det allmännas möjligheter attstyra näringslivets lokalisering är f. n. i första hand indirekta och går viautbyggnaden inom den offentliga sektorn. 1 förhållande thl de indirekta är denuvarande direkta medlen för styrning av näringslivet såsom regionalpolitisktstöd och skyldighet tih lokaliseringssamråd i storstadsregionerna - av merabegränsad räckvidd. Utbyggnaden av den offenthgasektorn är sålunda enligt mening av väsentlig betydelse, och enförutsättning för att de uppställda målen skall nås är att de centralttilldelade utbyggnadsresurserna bhr tillräckliga. I flera av de kommunalaremissyttrandena uttalas stark oro för att den pågående planeringen skall ledatill en ingående central styrning av den regionala utvecklingen. En generehgrund till denna oro utgör det förhåUandet, att den statliga planeringens måloch medel ännu är oklart formulerade. betonar att denojämförligt största andelen av de offentliga investeringarna är den kommunala,och kommunernas planer utgör därför en självklar stomme i länsprogrammet.Länsplaneringen förutsätter sålunda en aktiv planering och är ägnadatt stärka denna. Genom länsplaneringen får kommunerna nämligen bättre möjlig- Nr 111 Bilaga 1. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. heter att bedöma sin situation och sinautveckhngsmöjligheter i ett större regionalt sammanhang och detta bidrar tillatt öka realismen i den kommunala planeringen. poängterardetta i sitt yttrande, och mot bakgrund av sitt konstaterande, attriksplaneringen med nödvändighet bygger på primärkommunernas viljeyttringar,anför kommunen att den ej delar de ofta uttalade farhågorna för en övergripandesamhähsplanering över huvudet på kommunerna. instämmer i denkritik som har framförts över att investeringsplaneringen blivit så starktdetaljerad. Detaljeringsgraden är långt större än vad som behövs som underlagför ett riksprogram, där tanken är att länen tillföres resurser genom ettutvidgat ramfördelningssystem. Från planeringssynpunkt är det väsentligt att ide fall sektorsramar kommer att finnas dessa i sin helhet stäUs tih länensförfogande. B.6.2 Utgångspunkter för programformuleringen Utvecklingsbetingelsema för länetbedömer vara pä det hela taget gynnsamma. I flera kommunblockfinns goda förutsättningar för en starkare expansion än vad den trendmässigaprognos 2 i länsplanering 1967 anger. Planeringsmålsättningen för länet enligtlänsplanering 1967 innebär ett befolkningstal för som överstigerprognosvärdet med 11 000 personer. Länets folkmängdsutveckling har hittihsanslutit sig närmare till målsättningen än till prognosen. Förhåhandena äremellertid varierande för enskilda kommunblock. I flera block harprognosvärdet överskridits, medan i andra utvecklingen förlöpt långsammare. Dekommunala målsättningarna har i en del fall reviderats och såväl sänkningar somhöjningar av de tidigare nivåerna har vidtagits. Innebörden av statsmakternasställningstagande till länsplanering 1967 uppfattar så att denför högre målsättningen godtas, men att planeringsramarna för övrigablock inte bör överstiga prognos 2 utan särskilda skäl. Vid gjorda övervägandenrörande omprövning av målsättningarna har emellertid starka skäl talat för attinte nu vidtaga några ändringar utan avvakta ytterligare informationsunderlag.Positiv avvikelse mehan hittillsvarande utveckling och prognos 2 förehgger iett flertal kommunblock, vilket motiverar att låta de tidigare uppstäUdamålsättningarna ligga tih grund för den fortsatta länsplaneringen. Befolkningsutvecklingen i länetskommunblock dels enligt prognos 2, dels enligt respektivekommunernas planeringsmålsättning redovisas i följande tabell. BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 Enligt prognos 2 (P), planeringsmålsättning (M) resp målsättning (K) 105 300 107 000 111 500 114 000 114 000 117 800 122 000 122 000 20 800 20 800 20 500 22 000 22 000 6 300 6 400 6 200 6 200 6 390 6 000 6 000 6 500 35 800 34 600 35 600 37 000 37 000 18 400 18 200 18 300 18 300 18 300 18 400 18 700 18 700 28 000 28 700 29 300 29 700 28 200 30 000 31000 11 600 11 700 11 700 11 800 11 800 11 800 11 800 11 800 11 100 11 500 11 300 11 700 11 350 12 000 12 000 32 500 31 700 35 000 35 000 7 800 7 700 8 200 8 100 8 100 8 700 8 500 8 500 28 600 30 000 33 000 307 100 312 600 332 800 344 200 350 300 Andra utgångspunkter för programformuleringen Med hänsyn till näringslivetsstruktur och geografiska fördelning anser att det finns godaförutsättningar för att med rimhga regionalpolitiska insatser befordra engynnsam ekonomisk utveckling i länets olika delar. En väsentlig förutsättninghärför är att resurser för det allmänna samhäUsbyggandet kommer att varatillgängliga i erforderlig utsträckning, att den kommunala planeringeneffektiviseras Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. och att samordningen mehan de kommunala åtgärderna och deåtgärder som planeras av stat och landsting fungerar på bästa sätt. Insatser erfordras som stärker deallmänna betingelserna för näringslivet, såsom förbättrad service på skildaområden, bättre kommunikationer, tillräckligt bostadsbyggande etc. Åtgärderbehövs också för att genom en ökad differentiering åstadkomma störremotståndskraft i näringslivets långsiktiga omvandlingsprocess. Samhällsinsatsertorde erfordras för att underlätta en omställning inom vissa delar avindustrin. Detsamma gäller regioner med ensidig sammansättning av industrin därinsatserna bör leda till en breddning av arbetsmarknaden. Allmänt bedömsemellertid relativt goda möjligheter föreligga att övervinna uppkommande lokalasvårigheter då det gäller sysselsättningen genom pendling till andra orter.Centra för arbete och service kan ofta nås inom någorlunda rimligtpendlingsavstånd. Den kvinnliga yrkesverksamheten ilänet ligger lägre än riksgenomsnittet, särskilt markant i vissa delar avlänet, även om en klar höjning skett . Såväl allmänt socialaskäl som arbetsmarknadsmässiga motiverar åtgärder för att skapa förutsättningarför en ökad kvinnlig yrkesverksamhet. De mål som har uppställts ifråga omfohcmängden förutsätter enligt att en inte obetydlig delav näringslivets ökade efterfrågan på arbetskraft bhr tillgodosedd genom enhöjd kvinnlig yrkesverksamhet. Alternativet är att arbetskraftsbehovet måstetäckas genom en avsevärd inflyttning, något som dels är vanskligt attförutsätta med tanke på den regionala arbetskraftskonkurrensen, dels innebärförluster ur samhällsekonomisk synpunkt. 1 fråga om ortsklassificeringen iett riksomfattande regionalt program anger somstorstadsalternativ. anses avlänsstyrelsen i hög grad motsvara de krav, som i prop. 1970:75 anges för dennakategori. Befolkningsmässigt är kommunen en av landets största. Folkmängdenuppgår thl över 107 000 invånare, och ett betydande underlag finns således fören mångsidig service och ett differentierat näringsliv överhuvud. Godamöjligheter finns här att med rimliga insatser skapa en region, som kan erbjudamed storstäderna någorlunda likvärdiga förutsättningar. är centraltbelägen i förhållande till samtliga tre storstadsområden. Läget är urkommunikationssynpunkt synnerligen förmånligt, och med hänsyn härtill och tillde rådande strukturförhåhan-dena bör regionen kunna erbjuda goda betingelserför en rad olika verksamheter av sådan typ som företrädesvis ärstorstadsorienterade. Dessa möjligheter bör beaktas i den regionala politikenoch utnyttjas för att främja en balanserad näringsekonomisk utveckling i densödra delen av landet. Tih kategorin regionalatUlväxtcentra har hänförts de kommunblock som i den regionala målsättningen ilänsplanering 1967 markerades som BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 69 satsningsorter genom höjda befolkningsramvärden, nämligenNässjö-Eksjö (i detta sammanhang betraktade som en ort) , ,och . Vid remissbehandhngen av det preliminära programmet harförslaget om som storstadsalternativ vunnit anslutning från flerahåll. kommun hävdar i sitt remissyttrande att den bör klassificeras somseparat regionalt tillväxtcentrum. Gentemot detta hävdar att despecialiserade funktioner som kännetecknar regionala tillväxtcentra ligger påen högre nivå än kommuncentras och därför nu är lokaliserade till endera ellerbåda tätorterna . Så kommer att bli fallet även . I de kommunala remissyttrandena är,framhåller , uppfattningarna skiftande om ortsklassificeringensom instrument i regionalpolitiken. I vissa fall är inställningen positiv,medan den i andra fall är kritisk. Från de kritiska kommunernas sida anförs atten klassificering eher "etikettering" av orter eher kommuner ärbetänklig eller förkastlig som metod. Den innebär en nedklassning av en radkommuner och utgör ett hinder för dessas utveckling i och med att de framstårsom oprioriterade. Klassificeringsmetoden anses strida mot strävandena tillregional utjämning i landet, och vissa kommuner anser liksom ocksålandstingets förvaltningsutskott att den skulle motverka kommunblocksreformen,vars syfte är att tihskapa mera stabila och utvecklingsbara kommunbildningarmed hög självförsöriningsgrad vad gäher arbetsmarknad och service. ser värdet av enortsklassificering däri, att ett långsiktigt mål för den regionala utvecklingenutstakas. Den kan ge stadga åt samhällets strävanden att möta den fortsattastrukturomvandlingen, att begränsa storstadsområdenas expansionstakt och byggaupp livskraftiga regioner i områden med stagnerande eller vikande näringsliv.Landet är uppbyggt av orter och regioner av mycket växlande storlek. Dettamåste återspegla sig även i kommunindelningen. I servicesammanhang kancentralorterna alltefter skiftande läge och storlek ha högst varierandefunktioner och öva inflytande på större eller mindre områden utanför den egnakommunen. Att i ett klassificeringssystem klarlägga orternas varierandefunktionsnivåer och definiera långsiktiga mål härvidlag kan därför inte ses somnågot som står i motsatsförhållande till kommunblocksreformen.Ortsklassificeringen utgår i stor utsträckning från andra kriterier än dem, somkan hänföras till primärkommunal verksamhet. De mera folkrika orterna ochregionerna bildar underlag för en rad specialiserade funktioner, som inte kanvara representerade även i övriga regioner. De mindre regionerna kan oavsettdetta vara fullt tillfredsställande grundvalar för verksamhet och förannan verksamhet på motsvarande nivå. De framförda betänkligheterna motklassificeringssystemet grundar sig enligt mening i storutsträckning på farhågor för att det kan verka hämmande på utveckhngen inom denstora gruppen "övriga orter". Riskerna för en stelbent tihämpning avortsklassificeringen från myndighetemas och det enskilda näringslivets sida Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. måste uppmärksammas, så att inte den flexibhitet iplaneringen motverkas som är erforderlig och som den rullande länsplaneringenockså medger. Man måste bestämt väria sig mot ett statiskt betraktelsesätt medlåsta klassificeringar och beakta att gränslinjen mehan vissa orter(ortsgrupper) som betecknats som regionala tillväxtcentra och övriga kommun-eller kommunblockscentra inom gruppen "övriga orter" inte är klartmarkerad och kan förskjutas. Ortsklassificeringen får inte innebära sådanabetydande skillnader i insatserna som skulle kunna göra den till en inkörsporttill en ny kommunindelning.