prop · FV03127 · 1972-12-31 00:00:00 — Flertalet remissinstanser delar utredningensuppfattning att man för deima sektor måste planera för en långavspärrningsperiod, i detta faU för en kontinuerlig försörjning. LO bedömer det dock som orealistiskt att utgå frånen så lång total avspärrningstid som . Jag anser att beklädnadssektorn, liksom bränsle-och livsmedelssektorerna, tillhandahåller varor som är oundgängligen nödvändigaför befolkningens livsuppehälle. Jag vill erinra om att utredningens förslaginte fömtsätter en total avspärming utan att man beaktar möjligheterna tillviss import under avspärmingen. Frågan om uthållighet har enligt min meninghittills inte studerats tillräckligt inom de s. k. mUjöstudiema. Jag betonadedärför i mina anvisningar till ÖEF vikten av att dennafråga ägnades särskUd uppmärksamhet i det fortsatta studiearbetet. Den verksamhetsom f. n. bedrivs vid försvarsdepartementet inom ramen för sekretariatet försäkerhetspolitik och långsiktsplanering inom totalförsvaret inkluderar sådanastudier av framtida krig och krisers karaktär som erfordras för en analys avförsörjningsuthålligheten. Kunskapsunderlaget kommer därför att successivtförbättras. Starka skäl talar emellertid för att man tills vidare bör räknamed att försörjningen med beklädnadsvaror skall kunna upprätthållas under enså lång avspärmmgs-tid att en inte obetydlig produktion inom landet ärnödvändig för en tillfredsstäUande beredskap. På så sätt behåUs handlingsfrihetför framtida ställningstaganden tiU frågan om uthålligheten inomtotalförsvaret. Utredningen utgår från att en sträng hushållningblir nödvändig i en kristid och att konsumtionen måste skäras ned väsentligt.För att kunna beräkna tillförselbehovet av teko-varor och skor under en krishar utredningen dels studerat resultatet av engardcrobsinvenicring. dels satl samman cn s. k. krisgardcrob. Med utgångspunktfrån freds- otli krisgarderoberna, livslängden hos de olika plaggen ocbransonei ings- systemet beräknar utredningen elt kompletterings- ochersätlningsbehov för civilbefolkningen. Efter tillägg för behoven bl. a. inomkrigsmakten och civilförsvaret samt efter avdrag för lager inom handel ochindustri räknas tillförselbehoven fram för skilda varor. Genom jämförelse mellantillförselbehov och produktionskapacitet finner utredningen i försia handkapacitetsbrister i fråga om spinning av alla andra slags garner än kardadeullgarner samt i fråga om kamgarnsvävnader. Läget på konfektions-, trikå- ochskoområdena finner utredningen mer tillfredsställande. Eftersom beräkningen avproduktionen i en kristid fömtsätter en successiv övergång till flerskift,anför vissa remissinstanser betänkligheter över möjligheten att i ett sådantläge förse fabrikerna med den arbetskraft som behövs. Detta betonas särskiltvad gäller skoindustrin. Utredningen har enligt min mening tagit vederbörlighänsyn till dessa problem vid sina beräkningar av arbetskraftstUlgången. Jaganser för egen del att en omsorgsfull och fortlöpande personalplanering börkunna ge anvisningar om hur tillförseln av arbetskraft skall lösas. Jag finner attberedskapsplanläggningen på beklädnadsområdet tUls vidare i huvudsak bör kunnautgå från de bedömningar och beräkningar som utredningen gjort avförsörjningsstandard samt tillförselbehov och produktionskapacitet. Flera remissinstanser anser ilikhet med utredningen att nya garderobsinventeringar bör göras för attfortlöpande förnya beslutsunderlaget. Jag delar denna uppfattning. Utredningen har analyserat möjligheternaatt tillgodose de beräknade lägsta tillförselbehoven enbart genom lagringeller genom att i en kristid återuppta en nedlagd produktion. Mot bakgrund avmålsättningen att uppnå kontinuerlig försörjning avstyrker utredningen bådaalternativen av såväl praktiska som ekonomiska skäl. Jag finner också, motbakgrund av vad jag anfört om försörjningsuthållighet ni. m., att manmåste tUlgripa en kombination av åtgärder. Under remissbehandhngen har ingasynpunkter i motsatt riktning förts fram. De beräknade tillförselbehovenanser utredningen bör täckas genom en kombination av lagring, återupptagandeav produktion, användande av ersättningsmaterial eller ersättningsvaror samtomläggning och utvidgning av den fredstida produktionen. Jag delar utredningensuppfattning att det stöd- och stimulansprogram som är i kraft för berördaindustribranscher måste kompletteras med åtgärder som är in- 1972: 127 41 riktadepå att trygga en tillfredsställande försörjning. Behovet av sådana särskildaåtgärder understryks starkt av ett flertal remissinstanser. Jag anser att destatiiga stödåtgärder som vidtas av försörjningsberedskapsskäl bör ge enlångsUctig garanti för en tillfredsställande försörjning med beklädnadsvaror.Detta bör underlätta planeringen inom det ekonomiska försvaret. Utredningen har analyserat olika tänkbarastödåtgärder mot bakgmnd av vissa angivna villkor bl. a. attrationaUseringsviljan hos företagen inte får mattas av, att åtgärderna intefår verka konkurrenssnedvridande, att minsta möjliga nackdelar skapas medhänsyn till våra internationella bindningar samt att åtgärderna ger den lägstamöjliga kostnaden för staten och samhället. Flertalet remissinstanser accepterar i stort detåtgärdsprogram som utredningen föreslår. Utredningen förordar selektiva åtgärder framförgenerellt verkande. Villkoret för en stödåtgärd bör vara att en vissproduktionskapacitet i ett krisläge åstadkoms som företagengaranterar den fredsproduktion som behövs för att målet skall kunna nås. Varkensubvention beräknad med utgångspunkt från producerade enheter (prissubvention)eller subvention av arbetskostnader och råvarukostnader kan användas på dettaselektiva sätt. Flertalet remissinstanser delar utredningensuppfattning att selektiva åtgärder är att föredra då det gäller att långsiktigttrygga försörjningen med beklädnadsvaror. Några remissinstanser har dock enmotsatt uppfattning. stöder t. ex. experten gäller behovet av mer generellt verkande åtgärder inom skoindustrin.Textilrådet anser att utredningen överdriver farhågorna med ett direktproduktionsstöd och finner att inga stödformer bör uteslutas. föredrar ett system där skofabrikernas råvarortillhandahålls till rabatterade priser. Jag finner inte de argument som försfram för ett direkt produktionsstöd tUlräckligt vägande och kan därför inteförorda att en sådan generell stödform införs. Många remissinstanser tar upp frågan om gränsskydd.Flertalet remissinstanser finner dock, i likhet med utredningen, attgränsskyddet är ett dåligt instrument för att trygga försörjningsberedskapen.Även jag finner betydande nackdelar med ett sådant skydd. Framför allt får manen generell verkan som kan påverka produktiviteten negativt. Till detta kommerde handelspolitiska nackdelarna. Några remissinstanser, som representerarnäringslivets mtressen, anser dock att man inte bör utesluta denna möjlighetatt skydda inhemsk produktion, framför allt genom importkvoteringar. Jag villhär erinra om att utredningen konstaterar att det inte bör uteslutas att man iklart avgränsade fall kan finna det lämpligt att använda sig avimportrestrUctioner eUer restriktioner i exportian-det, om man kan träffaöverenskommelse om detta med enskilda länder. Manfår heller inte, anser ulredningen, bortse från att åtgärder vid gränsen äveni andra fall, dvs. för större varuområden, kan behöva övervägas som en sistautväg för att bevara en från försörjningssynpunkt nödvändig produktionskapachetinom landet. Till uttalandet om importrestriktioner ansluter sigkommerskollegium. Även jag biträder utredningens uppfattning. Ettav villkoren vid val av lämplig stödform har varh att åtgärden inte skall verkakonkurrenssnedvridande. Riskerna för en sådan snedvridning betonas av någraremissinstanser. KF fömtsätter t. ex. att dessa problem ägnas tillräckliguppmärksamhet. a. en typ av offertsystemför att minska dessa risker och anser att åtgärderna ialltför stor utsträckning gynnar stordrift. Jag noterar emellertid att varkenNO eller marknadsrådet motsätter sig de av utredningen framförda förslagen pågrund av befarad konkurrenssnedvridande effekt. Jag biträder uppfattningen attdet vid val av stödform särskih bör beaktas att åtgärden inte kommer att verkasnedvridande på konkurrensen och att man löpande bör hålla åtgärdernas effektunder uppsikt. Vidare finner jag det självklart att åtgärder för att höjaproduktiviteten också bör kunna komma mindre företag tUl del. Förslaget om enförlängning av teko-programmet för exportstöd bör tas upp vid anmälan avifrågavarande anslag inför /75. Fram till detta budgetår avsesdet nuvarande programmet löpa. Utredningen föreslår som huvudsaklig stödformavskrivnings-1 å n. Företag skall efter ansökan och prövning i varje särskiltfall på vissa villkor kunna erhålla ränte- och amorteringsfria lån motsvarandeen viss del av ett investeringsbelopp. Som viUkor skall gälla att företagetåtager sig att håUa en viss produktionskapacitet för en avspärrnings-period ochen viss produktion i fred för att kunna infria detta åtagande vid en kris. Lånföreslås bli avskrivna och endast i undantagsfaU överstiga 50 %av investeringsbeloppet. För den del av ett investeringsbelopp, som inte täcksav statliga lån, föreslås att företaget får möjlighet tiU statligkreditgaranti. Utredningen föreslår också ett 1 e a s-ingförfarande som innebäratt staten köper maskiner och byggnader för att sedan hyra ut dessa tillföretagen. Som motprestation skulle företagen ge motsvarande produktionsgarantiersom för de föreslagna avskrivningslånen. I stort tUlstyrks förslagen om avskrivningslån ochleasing av remissinstanserna. En väsentlig orsak tiU det läge som råderpå det grund-textUa tUlverkningsområdet har angivits vara att det har saknatsriskvilligt kapital för investeringar. Eftersom analysen av tillförselbehovoch produktionskapacitet avslöjar kapacitetsbrister inom denna sektor, ärförslagen om lån och leasing främst inriktade på denna. Inom dennakapitalintensiva del av teko-industrin finns, enligt utredningen, ett stortinvesteringsbehov som snabbt behöver tUlfredsställas. instanserkonstaterar alt den arbetsintensiva industrin, i första hand konfektions- ochskoindustrierna, inte har så stora möjligheter att utnyttja de föreslagnastödformerna. Detta förhållande betonas också av experten i ettsärskilt yttrande. Jag finner dock att i sittremisssvar anser att föreslagna stödformer kan få effekt som engångshjälp t.ex. vid investeringar i byggnader. Statligt stöd till näringslivet i form av bidragutgår inte till anskaffning av maskiner utan endast för byggnader. Det avutredningen framlagda förslaget om avskrivningslån avser emellertid inte stödtill näringslivet utan formerna för att upprätthålla en tillfredsställandeberedskap. Mot denna bakgmnd kan man mera förutsättningslöst pröva stödets utformningoch omfattning. Det investeringsstöd som jag förordar skall införas förbeklädnadsområdet innebär att avskrivningslån kan utgå med hälften av kostnadenför investeringar även i maskiner. Detta motiveras endast av att dessa maskinerär oundgängligen nödvändiga för vår försörjningsberedskap. Det är som nämnts framför allt läget inom dengmndtextUa industrin som är bekymmersamt. Jag finner det därför naturligt attstödåtgärder i form av avskrivningslån i första hand riktas mot spinnerier ochväverier. För skoindustrin kommer jag att föreslå särskilda åtgärder. Det ärenligt min mening värdefullt att åtgärdema syftar till att rationaliseradriften och höja produktiviteten. Jag anser att detta syfte bör ges företrädeföre den geografiska spridning av produktionen som förespråkas av någraremissinstanser. Ändamålet med det föreslagna leasingsystemet ärenhgt utredningen att öka företagens likviditet för att bl. a. förbättramöjligheterna till självfinansiering i samband med nyinvesteringar. Utredningenpekar emellertid på vissa nackdelar med ett sådant system. Administrationenblir dyrbar och värderingssvårigheter uppstår. Härtill kommer att det kanverka hämmande på investeringsviljan. För egen del anser jag att nackdelarnaöverväger fördelarna. De fördelar som ligger i leasingsystemet, dvs. främst attskapa likviditetsutrymme för finansiering av investeringar, finns redan iavskrivningslånen. Jag avstyrker därför förslaget om leasing. Inte heller kanjag godta förslaget om retroaktiv långivning. Men med hänsyn tUl att jag interäknar med stöd i form av leasing bör möjligheten dock håUas öppen att under år1973, efter särskUd prövnmg, i undantagsfall kunna ge lån förproduktivitets-höjande maskiner som anskaffats samt för nyUgenuppförda och rationellt planerade industribyggnader i gott skick. Utredrungen föreslår attKungl. Maj:t bör för särskilda fall kunna medge högre låneandel än50 %. För egen del anser jag att låneandelen ej bör överstiga 50 %.Avskrivningstiden bör enligt mm mening vara 1 fråga om statligakreditgarantier föreslår utredningen 1972: 127 44 attdessa utgår för den del av investeringsbeloppet som ej täcks avavskrivningslån. Jag anser att kreditgarantierna inte bör överstiga 50 Te avdet beviljade avskrivningslånet. föreslår att garantiärendenahandläggs av kollegiet. Utfärdande av garantier liksom beviljande avavskrivningslån bygger på en bedömning av företagens produktionskapacitet frånberedskapssynpunkt. Jag anser därför att kreditgarantierna åtminstone i ettinledningsskede bör administreras av den för försörjningsberedskapen ansvarigamyndigheten. Det är naturligt att detta sker i nära samarbete med kollegiet.Frågan om en rationalisering av statens kreditstöd till näringslivet torde fåprövas i annat sammanhang. Systemet med avskrivningslån innebär en betydanderisk för staten. Jag finner det därför viktigt att den administrerandemyndigheten får en effektiv insyn i företagens ekonomiska utveckling . Det bör vara en fömtsättning för lånegivningen. Utredningen berör också frågan om produktion istatlig eller halvstatlig regi. Man finner inte skäl att nu analysera frågannärmare, eftersom man anser de föreslagna åtgärdema tiUräckliga förteko-, sko- och garveriindustrierna. Utredningen avser återkomma till frågan iett senare betänkande. Några remissinstanser för fram synpunkter i denna fråga.Jag vill avvakta de förslag som utredningen kan komma att lägga fram innan jagtar upp frågan. Utredningen konstaterar att en väsentlig lagring avtextilfibrer och garner blir nödvändig som komplement till den produktion somkan upprätthållas med de produktionsstimulerande åtgärderna. Lagringen börenligt utredningen i stor utsträckning kunna ske vid företagen mot statligersättning. Denna bör regleras genom ett avtal, där företaget gerproduktionsgarantier på samma sätt som föreslagits beträffandeavskrivningslånen. Med hänsyn tagen till viss beräknad import uppskattaserforderliga lagerinvesteringar till 300 milj. kr., varav ca 150 milj. kr.redan i dag finns investerade i beredskapslager. Utredningen anser attlagemppbyggnaden bör kunna ske successivt med beaktande avkonjunktur- och sysselsättningsläget. Jag kan i stort ansluta mig till utredningens beräkningarav den erforderliga lageruppbyggnaden av garner och fibrer. Jag anser attutredningens förslag om lagring vid företagen mot viss ersättning är ett brakomplement till lagring i ÖEF:s egen regi. ÖEF anför i sitt remissyttrande att det bör vara uteslutetatt planera behovet av beredskapslagring med utgångspunkt från några antagandenom en intensifierad import i krislägen av vissa varor och kvantiteter. ÖEFfinner däremot mte skäl att ifrågasätta utredningens beräkningar avlagemppbyggnaden. För egen del bUräder jag utredningens uppfattnmg att manmåste väga de ökade riskema från försörjningssynpunkt av en nedskärning på gnmdav antaganden om intensifierad import och viss krisimport mot de kostnader ochtekniska komplikationer som en 1972; 127 45 beredskapslagringav det ursprungligen beräknade behovet skulle medföra. Ett sådant risktagande,som innebär ett säkerhetspolitiskt ställningstagande, ligger redan ikonstruktionen av den rörliga kredit i som år 1970bemyndigade Kungl. Maj:t att disponerar vid krig, krigsfara eller annanomständighet av synnerlig vikt för rikets försvarsberedskap. Jag anser att en viss del av den föreslagnalagerinvesteringen för importerade fibrer bör kunna göras med anlitande av enutökad rörlig kredit. Ett flertal remissinstanser har betonat vikten avatt man anpassar lagemppbyggnaden till variationerna i konjunkturen och lägetpå arbetsmarknaden. Jag biträder denna uppfattning och anser att den del av lagerinvesteringeni garner som kan läggas i inhemsk produktion bör föras upp somsysselsättningsreserv på allmän beredskapsstat. Vidare kan man enligt minmening utan betydande olägenhet förlänga lagemppbyggnads-programmei i tiden. 1 fråga om krigsmaktens behov anser utredningen detsynnerligen angeläget att lagren snarst ökas väsentligt. Både ÖB och FMV anförkritiska synpunkter mot förslaget, under hänvisning främst till begränsadeekonomiska ramar. Jag vill för egen del betona det angelägna i utredningensförslag. Krigsmakten kan inte räkna med att helt kunna tillfredsställa sinabeklädnadsbehov i en kristid genom omdirigering från den civila sektorn.Krigsmaktens förråd av beklädnadsvaror bör därför i möjligaste mån fyllas redani fred. Jag har inga erinringar mot utredningens förslagbeträffande vissa speciella varor inom teko-sektorn. Beträffande skoindustrin finner utredningen att deföreslagna produktionsstimulerande åtgärderna endast kan få en begränsadeffekt. Denna uppfattning delas av de remissinstanser som uttalat sig i frågan.Utredningen räknar med en ytterligare krympning av produktionen och anser attbromsande åtgärder behöver vidtas innan produktionen når en aUtför låg niväfrån försörjningsberedskapssynpunkt. Man föreslår därför i första hand ettfyraårigt exportstöd åt sko- och garveriindustrierna med kommerskollegium somadministrerande myndighet. En exportkonsulent bör knytas till Sverigesexportråd. Vidare anser utredningen att man bör skapa ökade möjligheter tillstatliga bidrag för andra samarbetsprojekt inom skoindustrin bl. a.produktutveckling och utbildning. utgående såväl som föreslagna stödformerföreslås administreras av ett särskUt s k o s e k r e t a r i a t vid det nyaindustriverket. Utredningen anser att ÖEF bör få möjlighet attutfärda kreditgarantier för att kompensera den ansträngning av likviditetensom uppstår inom skoindustrin vid lageruppbyggnaden mellan säsongerna. I ettavtal skulle i så fall företagen ge sådana produktionsutfästelser som föreslåsgälla för avskrivningslånen. Man föreslår vidare en intensifierad 1972: 127 4Ö konsumentupplysningför att öka efterfrågan på skor av hög kvaUtet samt statiigt bidrag för atttäcka viss del av kostnaderna för praktisk utprovning av ersättningsmaterialför läder. Ett flertal remissinstanser betonar att de tidigare föreslagnastödformerna för att stimulera till stmkturrationaliserande investeringar intekan utnyttjas av den arbetsintensiva skoindustrin. De föreslagna särskii-daåtgärdema för sko- och garveriindustrierna tas i stort emot positivi. Även jaganser att vissa särskUda åtgärder bör vidtas för sko- och garveriindustrierna.Enligt min mening bör även tidigare föreslagna avskrivningslån kunna utnyttjasav företag inom dessa branscher. Deremissinstanser som yttrar sig över exportstödet välkomnar ett sådantstimulansprogram för sko- och garveriindustrierna. Även jag anser det angelägetatt dessa industribranscher kommer i åtnjutande av export-stimulerande åtgärderinom ett tidsbegränsat försöksprogram. Enligt min mening bör exportstödet inteavse individuella bidrag till företagen utan projekt för exportmarknadsföring.Sveriges exportråd bör få i uppdrag att genomföra dessa projekt. Programmet börstarta /74. Förslagen om ett särskilt skosekretariat och bidragför vissa samarbetsprojekl inom skosektorn möter få invändningar från remissinstansernassida. Framför allt betonas vikten av att man försöker lösa problemen med densplittrade företagsstrukturen och det svagt utvecklade samarbetet inomskobranschen. Samarbete vad gäller produktion, design,försäljning etc. skulle kunna skapa en större slagkraft åt industrin som,enligt min mening, borde vara till fördel för försörjningsberedskapen. Eftersamråd med chefen för industridepartementet finner jag, i likhet medutredningen och remissinstanserna, att ett visst statligt stöd bör kunnaunderlätta genomförandet av önskvärda samarbetsprojekt. Ett samarbete avföreslagen typ är, enligt min mening, en fömtsättning för att den svenskasko-industrin skall kunna hävda sig konkurrensmässigt både nationellt ochinternationellt. Stödet bör kunna utgå till sådana olika typer av samarbetsprojektsom utredningen föreslagit, bi. a. avseende produktutveckling och förbranschen gemensamma utbildningsinsatser. För utbildningsprojekt bör bidragkunna utgå med hela kostnaden. I övrigt bör vederbörande företag bära en efteromständigheterna avpassad andel av kostnadema. Bidragsbeslut bör avse ettbestämt totalbelopp som betalas ut i efterskott för gjorda utgifterallteftersom projektet framskrider. Ärenden rörande bidrag tillutbildningsinsatser bör beredas i samråd med statens institut förföretagsutveckling. Jag anser också att den administrerande myndigheten självbör kunna la initiativ till vissa samarbetsprojekt. Jag finner däremot liksomLO inte skäl atl vid det nya industriverket inrätta ett särskiltskosekretariat, utan anser att de angivna arbetsuppgifterna bör anförtros den enhetvid nuvarande kom-merskoUegium som f. n. har hand om de umställningsfrämjandeåtgär- dernaför vissa industribranscher, däribland skoindustrin. Motsvarande anslag börräknas upp för att det skall bli möjligt att lösa de föreslagna nyaarbetsuppgiftema. När det gäller de föreslagna säsongkrediterna delarjag den uppfattning som framförs av , nämligenatt denna stödform kostnadsmässigt endast kan få marginell betydelse. Föreningenföreslår därför alt krediterna blir räntefria eller ges till en mycket lågränta. Eftersom man från den berörda branschen inte anser att det föreliggersärskilt stora svårigheter att få säsong-krediter via de vanligabankförbindelserna, är jag inte beredd att ansluta mig tUl utredningensförslag om statliga kreditgarantier. Jag anser att övriga stöd- ochstimulansåtgärder bör vara tillräckliga för att trygga entillfredsställande försörjningsberedskap. Flera remissinstanser uttrycker tveksamhet införförslaget om en intensifierad konsumentupplysning. Statskontoret anser det intesannolikt en ökad upplysnuig avsevärt skulle förändra konsumtionsmönstret. KFhyser tvekan ifråga om den produktionsuppehållande effekten av förslaget. Föregen del biträder jag den uppfattning som framförs av ,nämligen att de offentliga konsumenlorganens uppgift inte är att ensidigtarbeta för atl rikta efterfrågan mot högkva-litaliva produkter utan motprodukter vilkas bruksegenskaper är väl avpassade efter konsumentens behov. Remissinstansema är positiva till statligt stöd ätpraktisk utprovning av ersättningsmaterial för läder. Jag anser det väsentligtbl. a. med hänsyn till bristen på hudar att man fortsätter det utredningsarbetesom har påbörjats. De praktiska proven bör ske i samarbete med STU. Jag anser att STU:s förslag om en utredning avlämpliga organisations-och finansieringsformer för en provnings- och eventuellforskningsverksamhet på skoområdet bör kunna tas upp till diskussion mellanberörda myndigheter och organisationer. föreslåratt en malerialprovningstjänst inrättas. Jag anser att denna fråga kan prövas isamband med det tidigare föreslagna arbetet med vissa sam-arbetsprojektel inomskosektorn. Statskontoret föreslår fortsatt utredning om stödåt sko- och garveriindustrierna. Jag anser för egen del att det nu genomfördautredningsarbetet ger ett tiUräckligt underlag för beslut om stödåtgärder. Enkontinuerlig uppföljning av åtgärdemas effekt från beredskapssynpunkt fär skeinom ramen för ÖEF:s verksamhel enligt gällande instruktion. Utredningen diskuterar den statiiga upphandlingenpå beklädnadsområdet mot bakgrund av upphandlingskommittésbetänkande. Upphandlingens andel av företagens totala omsättning anser man vara