prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Å andra sidan bör domstolen aUtid fordra att pantbrevetvisas upp då fastighetsägaren säger sig själv inneha det. I övrigt fårdomstolen från fall tiU fall pröva om pantbrevets företeende utgör enförutsättning för alt uppgiven panträttshavares medgivande skall godtas. Oskadlighetsprövningenoch medgivandena skaU i princip hänföra sig i. liden till den dag då domstolenbeslutar om nedsättning skall ske eller ej. Det är alltså nödvändigt attdomstolen i samband därmed kontrollerar mot fastigheisboken attgravalionsförhållandena inte har förändrats, sedan frågan först behandlades.Domstolen bör också beakta möjligheten av att fastighetsägaren kan i andrahand ha upplåtit panträtt till ett redan belånat pantbrev. Underremissbehandlingen har framförts förslag om att anmälan skall kunna görasdirekt tUl inskrivningsmyndigheten, när nedsättning inte skall ske. Enligt minmening talar emellertid övervägande skäl för atl håUa nedsätlnings- ochfördelningsförfarandet samlat hos en enda myndighet och jag är därför inleberedd att frångå promemorieförslaget på denna punkt. Debestämmelser som i övrigt kan behövas för tUlämpningen av förevarande ochföljande paragrafer, t.ex. om aviseringsskyldighet för , kanmeddelas av Kungl. 6§I paragrafen ges bestämmelser om vUka handlingar som den expro- prierandeskall ge in tiU i samband med att nedsättning eller anmälan skerenligt 1 § första stycket eller 4 § i detta kapitel och om följden av att denexproprierande inte fullgör vad som sålunda åligger honom. Paragrafen motsvarar48 § andra stycket och 50 § andra stycket ExL. Eftersom förslaget inte upptarnågon motsvarighet till särbestämmelserna i 35 § ExL om förenklat förfarande,när expropriaiionen avser område som är samfällt för flera fasligheter, görs iförslaget inte något undantag motsvarande det som återfinns i 48 § andrastycket andra punkten senare ledet ExL. Paragrafeninnehåller bestämmelser om den lid inom vUken nedsättning eller anmälan skallske. GäUande beslämmelser i ämnet finns i 48 § första stycket ExL. Närdeldom har meddelats eller talan fullföljts endast i viss del har föreskrifteni 48 § första stycket ExL, att expropriationsersättning skall sättas ned inomtte månader från del dom i målet vunnit laga kraft, tolkats så, attersättningen skall sättas ned från del deldomen resp. denaktueUa domen i de delar som inte överklagats vann laga kraft. Först sedan densist bestämda expropriationsersättningen har erlagts har emellertid denexproprierande rätl att tUlträda den exproprierade egendomen. Ijustitiedepartementets promemoria uttalas atl det givetvis är en avsevärdnackdel för den exproprierande att behöva erlägga ersättningen utan attsamtidigt få tUlträde till fastigheten. Med hänsyn härtUl har bestämmelserna ipromemorieförslaget utformats så, att den exproprierande är skyldig att sättaned expropriationsersättningen eller göra anmälan om att den erlagts inom tremånader från del att målet i dess helhet blev slutligt avgjort. Av bestämmelsenföljer således att, då i målet förekommer flera avgöranden, tiden skall räknasfrån den dag då det sista avgörandet vinner laga kraft. Idenna del kritiseras promemorieförslaget av , som anför atlden föreslagna regleringen visserligen eliminerar de olägenheter för denexproprierande som är förenade med den nuvarande ordningen men att densamtidigt medför nackdelar i andra avseenden. Sålunda kan det enligttingsrättens mening antas att regleringen minskar möjligheten för uppgörelsemellan den exproprierande och fastighetsägaren så länge förlikning inteträffats med övriga sakägare eller deras anspråk slutligt prövats.Fastighetsägaren torde nämligen inte vara benägen att under nu angivna förhållandenträffa uppgörelse och få den fastställd genom deldom, eftersom han enligl denföreslagna ordningen i sä fall inte erhåller ersättning av den exproprierandeför den markpris-stegring som kan beräknas uppkomma mellan deldomen och den tidpunktdå målet i sin helhet är avgjort. Enligl tingsrättens mening före- liggerrisk också för att antalet överklaganden kommer all öka med den föreslagnaregleringen. Under förutsättning alt man Ulgår från fortsatt markprisstegringfår fastighetsägaren med den i promemorian valda lösningen ibland anledning attfuUfölja talan mot domen även för den händelse att både han och denexproprierande är nöjda med den. Så blir fallet om domstolen i gemensam domprövat såväl fastighetsägarens som övriga sakägares anspråk och någon av deandra sakägarna fullföljer talan mot domen. hovrält ansluter sig tUltingsrättens yttrande i denna del. Föreningen anlägger samma synpunkter på frågan som tingsrätten. menar att ett genomförande av promemorieförslaget idenna del kan komma att verka försvårande på möjligheten att åstadkommaförlikning och leda tiU onödiga överklaganden. TUlatt börja med bör slås fast att de konsekvenser som det i promemorianframställda förslaget förmenas medföra inle torde uppkomma i de faUförhandstUlträde äger rum. Har förhandslilllräde skett, är tillträdesdagenvärderingslidpunkt, frånsett att kompensation ges för penningvärdeförsämring,och fastighetsägaren har då normall inget att vinna genom att förhala målet ivad gäller bestämmandet av hans ersättning. Det anförda innebär atl debetänkligheter som framförts mot den föreslagna ordningen förtingas i betydandegrad. I övriga fall, dvs. i sådana fall där förhandstUlträde inte har ägt mm,kan det under förutsättning av fortsatt markvärdestegring i vissa faU vara eltintresse för fastighetsägaren att förhålla sig så att ersättningsfrågan prövasså sent som möjligt. Detta gäller emellertid . Vad som främsl skiljerden nuvarande ordningen från den som föreslås i promemorian är attfastighetsägaren nu kan få ut ersättningen i ett tidigare skede än enligtförslaget. Föregen del är jag inte övertygad om att den ordning som har föreslagits ipromemorian kommer att få sådan effekt som angetts under remissbehandlingenannat än i rena undantagsfaU. Fastighetsägarens önskan om attvärderingstidpunkten senareläggs torde spela en mycket underordnad roll, närdet gäller för honom att artta eller förkasta etl förlikningserbjudande ellerbestämma sig för att överklaga domen eller ej. Helt andra omständigheter är dåav betydelse som t.ex. risken av att domstolen bestämmer ersättningen lägre änsom erbjudits förlikningsvis och, vid överklagande, bestämmelserna omrättegångskostnad i överrätt. Enligtmin mening är således de farhågor som uttalats beträffande verkningarna av denföreslagna regleringen överdrivna. Jag anser att den lösning som förordas ipromemorian innefattar en lämplig avvägning mellan de intressen som här står emotvarandra: fastighetsägarens intresse av att få betalt ochden exproprierandes av att inte behöva betala ut ersättningen förrän han kan fåtillträda fastig- heten.Jag godtar därför promemorieförslagel på denna punkt. Isitt yttrande över promemorian har vidare uttalat all ersättningsom slutligt bestämts för t.ex. hyresgäst som står i begrepp att flytta ellerredan har flyttat bör kunna betalas ut även om målet i övriga delar inte äravgjort. För egen del anser jag inte att några särbestämmelser behövs fördessa fall. Sakägare har rätt atl stanna kvar på fastigheten tiU dess altförhandstiUträde sker eller expropriaiionen fullbordas. Flyttar handessförinnan, beror detta vanligen på alt överenskommelse har träffats mellanhonom och den exproprierande. Sakägaren lär då i regel ha fått sina ekonomiskaintressen tillgodosedda genom överenskommelsen. Iöverensstämmelse med vad som har anförts har i första stycket av paragrafentagits upp en bestämmelse av innehåU, att expropriationsersättning skallnedsättas eller anmälan ske från det alt dom, varigenom måletslutiigt avgjordes, vann laga kraft. Fördet fall att fastigheten har tiUträtts helt eller delvis skall enligtpromemorieförslaget andra regler gälla om tidpunkten för betalning avexpropriationsersättningen. I dessa faU föreslås nedsättningen eller anmälanskola ske inom en månad, räknat från det att ersättningen blev slutiigtbestämd. Detta torde i sak överensstämma med vad som anses gäUa f.n. Också jaganser att särskilda bestämmelser om betalningslid-punkten bör gälla för dessafall. Har tiUträde skett får sakägarna anses ha ett berättigat intresse av attersättningen betalas . I enlighet härmed föreskrivs iparagrafens andra stycke att, om fastighet har helt eUer delvis tiUträtts ellerövergått på den exproprierande enligt 10 § i förevarande kapitel, nedsättningeUer anmälan skall ske inom en månad från det att den dom, varigenomersättningen bestämdes, vann laga kraft. Med tillträde avses inte bara tiUträdesom grundar sig på domstols beslut om enkelt förhandstillträde utan ocksåbesittningstagande på grund av ingången överenskommelse. Bestämmelsen innebärall, om ersättning har bestämls särskUt för en eller flera sakägare,nedsättningen eUer anmälan inte får anstå till dess att målet i sin helhet haravgjorts. Självfallet äger bestämmelsen inte lillämpning i fråga om ersättningför fastighet som inte alls berörs av det förtida tillträdet, som t.ex. när ersättningbestäms särskilt för olika fastigheter i samma expropriationsmål. Beträffandelidpunkten för erläggande av förskott hänvisas till vad jag har anfört ispecialmotiveringen tiU 5 kap. 17 och 20 §§, I8 § ges föreskrift om anmälan i vissa fall till , när den slutligaexpropriationsersättningen har fastställts, och 9 § innehåller bestämmelser omnär expropriationen skaU anses fi>llbordad. ferna motsvarar 49 § första stycket och 54 § förstastycket ExL. Förevarande paragraf, som har sin motsvarighet i 40 §första stycket ExL, innehåller beslämmelser om vad den exproprierande skalliaktta, om han vUl utnyttja medgivande till kvalificerat förhandstiUträde.Paragrafen upptar också bestämmelser om de rättsverkningar som följer med attsädant medgivande utnyttjas. Beträffande skälen för att utmönstrabesittningstagande som förutsättning för atl utnyttja medgivande tillkvalificerat förhandstillträde får jag hänvisa till vad jag har anfört iavsnittet 8.5.3 i den aUmänna motiveringen. Enligt 5 kap. 18 § första stycket skaU domstolen i dom ommedgivande till kvalificerat förhandstillträde ange den dag då medgivandettidigast får utnyttjas. Hinder bör inte möta mot all den exproprierande göranmälan enligt förevarande paragraf , I så fall övergår emellertidegendomen på den exproprierande försl på den dag som har bestämts imedgivandet. En föreskrift om detta har tagits upp i andra punkten iförevarande paragraf, Paragraferna innehåller bestämmelser om verkan av att denexproprierande inte iakttar föreskrifterna i 1 § första slyckel och 4 § (Il§), om fömtsättningarna för och förfarandet vid indrivning av expropriationsersättningm,m. (12-14 §§) samt om när expropriationen fullbordas efter indrivning (15 §).Motsvarigheter tiU bestämmelserna finns i 50-53 §§ExL. I 11 § första stycket i det föreliggande förslagel hartagits upp bestämmelser som i sak överensstämmer med 50 § första stycket ExL idess lydelse före den . Enligt bestämmelserna är expropriationsrättenförverkad, om den exproprierande försummat alt inom föreskriven tid iaktta vadsom åligger honom enligt 1 § första stycket och 4 § och fastigheten inle helteller delvis har tillträtts eller övergått på den exproprierande enligt 10 §. Den nuvarande bestämmelsen i 51 § första stycket ExL omatt den exproprierande med fastighetsägarens medgivande kan fullbordaexpropriationen genom alt sätta ned expropriationsersättningen inom tre månaderfrån det förverkandepåföljd inttätt torde sakna praktisk betydelse. Förslagetupptar därför inte någon motsvarighet härtill. I 11 § andra stycket har, närmast i förtydligande syfte,tUlagts att anmälan från domstolen skall i förekommande fall göras föranteckning i tomträltsboken. skulle annars framgå bara indirekt genombestämmelsen i JB att tomträtt vid expropriation är likstäUd med fast egendom. exproprierande förverkat expropriationsrätten och har detta antecknats ifastigheisboken, får expropriationen enligt 51 § iredje stycket ExL intefullbordas genom att expropriationsersältningen tas ut hos den exproprierande.I 12 § i förslaget, som ger fastighetsägaren möjlighet att kräva attexpropriationen fullbordas, har frånvaron av sådan anmälan uppställts som en avförutsättningarna för all fastighetsägaren skaU kunna låta uttaexpropriationsersättningen hos den exproprierande, sedan denne förverkatexpropriationsrätten. Enligt förslaget skaU också ränta som i förekommandefall enligl 16 § första stycket belöper på ersättningen kunna tas ut samtidigtsom ersättningen. Bestämmelsernai 13 § handlar om sakägares rätt att begära indrivning av förskott enligt 5kap. 20 § och av slutiig expropriationsersättning i faU då fastigheten helteUer delvis har tUlträtts eUer övergått på den exproprierande enligt 6 kap, 10§, Bestämmelserna är inte tillämpliga, om frågan om expropriation eftertiUträdet förfaller på grund av att den exproprierande återkaUar sin talan.Utan att det särskilt anges i paragrafen gäller självfaUet att endast detbelopp, tiU vUket den som har gjort ansökan är berättigad, skall tas ut genomlänsstyrelsens försorg. Härutinnan skUjer sig 13 § från 12 §, Ansökan frånfastighetens ägare enligt sistnämnda paragraf leder tiU att hela den ersättningsom den exproprierande skall belala skall tas ut. VidtiUämpningen av 15 §, som handlar om tidpunkten för expropriationensfuUbordande när ersättningen tas ut av , är att märka attföreskriften inte innefattar krav på alt hela den expropriationsersättning somblivit bestämd har kommit in till utan bara den del som iexekutiv väg tas ut av den exproprierande. Har t.ex. den exproprierande, närnedsättning inte skaU ske, antingen före eller efter det att begäran enligt 12eller 13 § framställts friviUigt betalat vad han skaU direkt tUl vissasakägare, behöver följaktligen dessa belopp inte levereras tiU länsstyrelsenför att expropriationen skaU fuUbordas, Jag anser det inte nödvändigt att tyngalagtexten med en uttrycklig regel om detta. Å andra sidan är expropriationensjälvfallet inte fullbordad förrän hela expropriationsersättningen harbetalats, Enligt55 § ExL skall den exproprierande betala ränta på expropriationsersättning, omersättningen betalas efter utgången av den tid som är bestämd i 48 § ExL eller,om tUlträde har skett, efter tUlträdesdagen, Räntan utgår frånförfallodagen resp. tUlträdesdagen, Bestämmelsen fick sin nuvarande lydelseredan vid ExL:s tUlkomst . Föreskrifterom dröjsmålsränta finns också i ett flertal andra författningar. I aUmänhetinnebär dessa räntebestämmelser atl ränta skall beräknasefter en i författningen angiven räntesats. Inte sällan har räntans storlekanpassats efter bestämmelserna i 9 kap, 10 § handelsbalken om dröjsmålsränta.Ett färskt exempel är bestämmelserna om s.k. ulmätningsränta i 6 kap. 3 § JB. Medanledning av en motion om ändring i 55 § ExL hemsläUde riksdag (rskr1938:167) om utredning angående lämpligheten och sättet att bringa räntan ibättre överensstämmelse med det allmänna ränteläget, I utskottsuUåtandel (2LU1938:38) framhöUs, att den fastställda räntesatsen om var väl högi förhållande lUl det allmänna ränteläget. En undersökning borde därför skerörande lämpligheten att bringa räntebestämmelsen i bättre överensslämmelse meddet aUmänna ränteläget. Härvid borde uppmärksammas frågan om den ifrågasattaanpassningen borde vinnas genom att i lagrummet inskrevs en lägre räntefot änden gäUande eller på något annal sätt. Utskottet anförde också att erinringarmed hänsyn till det allmänna ränteläget kunde göras även mot vissa på andrarättsområden fastställda räntesatser. Sedan frågan berörts i 1949 årslagstiftningsärende (se prop, 1949:184 s, 247), förordnade Kungl, Maj:t den 10november 1961, att skrivelse skuUe överlämnas tillexpropriationsutredningen för att beaktas vid fullgörandet av dess uppdrag. Sedanfrågan om gäldräntan aktualiserats vid riksdag, har köplagssakkunniga(Ju 1963:51) genom tiUäggsdirektiv (riksdagsber, 1969:Ju 24) fått iuppdrag att se över reglerna om ränta vid dröjsmål med betalning. ÖversynenskaU avse främst de allmänna bestämmelserna om dröjsmålsränta i 9 kap, 10 §handelsbalken samt bestämmelser som hänvisar tUl detta lagrum. De sakkunnigaskall vidare kartlägga övriga bestämmelser om ränta på detförmögenhetsrättsliga området och ta ställning tUl i vad mån eventuellaändringar i 9 kap, 10 § handelsbalken bör föranleda ändringar i nämnda lagstiftning. Ändringari diskonto utgör ett led i statsmakternas ekonomiska politik. Detkan antas atl räntenivån liksom hillills kommer att fluktuera aUt efler deinternationella ränterörelserna och konjunktumtvecklingen. De olägenheter somhar visat sig vara förenade med alt ha en fast räntesats inskriven i lagentorde sålunda komma att bestå. Alternativet synes vara att i den nyaexpropriationslagen tas in beslämmelser om att ränta skall utgå med skäligtbelopp eller efter en räntefot som ställs i relation till diskonto.Det torde emellertid inte vara lämpligt att ta ståndpunkt till denna fråga,innan köplagssakkunniga slutfört sitt uppdrag att se över reglerna om dröjsmålsränta.Jag är således inte beredd all nu föreslå någon ändring på denna punkt. Jagbiträder det i promemorian framställda förslaget att ränta påexpropriationsersättning skall utgå också på belopp som betalas efter del attden exproprierande har anmält alt han vUl utnyttja medgivande lill kvalificeratförhandstillträde och äganderätten lill egendomen enligt 10 § har övergått påden exproprierande, Iparagrafen har, i överensstämmelse med vad som torde få anses vara gällanderätt (se NJA 1933 s, 473), angetts atl ränta utgår på hela den obetalda delenav ersättningen från tiUträdesdagen även om bara en del av fastigheten hartillträtts, TUläggaskan alt, om ersättningen skall nedsättas enligt domstolens bestämmande, ävenränta som avses i förevarande paragraf skall nedsättas. Detta torde följa avräntans egenskap av biförpliktelse tiU huvudprestationen. Att dröjsmål medräntebetalning aldrig leder till uppskov med expropriationens fullbordan följerav paragrafens andra stycke, Enligt56 § ExL skall medel såväl expropriationsersättning som förskott påersättning som nedsatts eller uttagits hos den exproprierande görasräntebärande. Bestämmelsen har i förevarande paragraf tagits upp i sakoförändrad, Paragraferna,som motsvarar 57 § ExL, innehåller bestämmelser om utbetalning och fördelningav medel som nedsatts eller med stöd av 12 eller 13 § uttagks hos denexproprierande. Enligt57 § första stycket ExL skaU betala ut nedsatta eUer uttagnamedel jämte upplupen ränta till den som är berättigad till medlen. Svararfastigheten för beviljad eller sökt inteckning, skall löseskilling förfastigheten, ersättning för skada eller intrång på rest-fastighet ochersättning för upplåtelse av särskild rätt fördelas efter i stort sett sammabestämmelser som gäller belräffande fördelning av köpeskilling förutmätningsvis försåld fast egendom (andra stycket första punkten). Om denfastighet som expropriationen gäller är besvärad av särskUd rätt, som minskarfastighetens värde och har sämre rätt än inteckning, kan under vissa ytterligareförutsättningar rättighetshavaren nödgas avslå hela eUer en del av den honomtiUkommande ersättningen tUl borgenär som har panträtt på grund av inteckningen(andra stycket andra punkten). Har expropriationsersättning som skall fördelasblivit bestämd lill högre belopp än fastighetsägaren har yrkat och uppståröverskott sedan fordringshavarna fått vad som tillkommer dem, skall överskottetåterställas tUl den exproprierande i stället för att betalas ul tillfastighetsägaren (andra stycket sista punkten), I57 § tredje stycket ExL ges bestämmelser om fördelningssammanträde, KaUelselUl detta skall genom försorg sändas med postentUl fastighetens ägare och kända innehavare av fordran som skall utgå urersättningen saml innehavare av annan särskild rätt till fastigheten. Ärfordringshavare okänd, skall sammanträdet kungöras enligt 23 §ExL, För det fall att domstolenmed stöd av 35 § ExL har förordnat om betalning av expropriationsersättning föregendom som är samfälld för flera än tio fastigheter med olika ägare ges i 57 §fjärde stycket ExL särskUda bestämmelser om kungörande avfördelningssammanträdet och om kallelser till det. Också bestämmelserna i 57 §femte stycket ExL anknyter tiU den speciella situation som avses i 35 § ExL, Dereglerar hur borgenär i nu åsyftade fall skall förfara för att få betalt ur detiUgängUga medlen och vad som gäller, om borgenär inte framställer begäran ombetalning. I 57 § sjätte stycket ExL ges bestämmelser om skyldighet för länsstyrelsealt anskaffa gravationsbevis, när borgenär efter det att förordnande enligt 35§ ExL meddelats begär att få betalt ur de tUlgängliga medlen. Enligt57 § sjunde stycket skall hålla inne ersättning som tiUkommerinnehavare av fideikommiss tUl dess att Kungl. Maj:t har förordnat hur det skaUförfaras med medlen. Bestämmelseni 57 § första stycket ExL har med endast redaktioneUa jämkningar förts över tUl18 § första stycket i det nu föreliggande förslaget. Andrastycket i 18 § överensstämmer i huvudsak med 57 § andra stycket första punktenExL. Bestämmelsema har emellertid anpassats tUl förslaget att nedsättning skallske endasl om domstolen förordnat om det. Endast de medel som skolat nedsättasenligt detta kapitel skall fördelas. Har annan ersättning till fastighetsägarenän löseskUling och intrångsersättning uttagits enligt 12 eller 13 §, ingårdetta ersättningsbelopp således inte bland de medel som skall fördelas meUanborgenärerna. Hänvisningeni andra stycket andra punkten i 18 § avser bestämmelsen i 6 kap, 14 § sistapunkten JB, Somjag har framhållit är ersättning till annan sakägare änfastighetsägaren, såvitt gäller nedsättningsskyldigheten, likstäUd medfastighetsägaren tillkommande ersättning. När det gäUer fördelning av medel somfinns tillgängliga efter expropriation är emeUertid parallelli-teten intefuUständig i det faUet atl den exproprierade fastigheten besväras av beviljadeUer sökt inteckning, Utsökningslagen till vUken hänvisas i detta sammanhang innehåller inte några bestämmelser om fördelning mellan fordringshavarna avandra medel än köpeskilling som härrör från exekutivt försåld fastighet ellerfrån tiUbehör som sålts separat. Vid tillämpning av utsökningslagensfördelningsbestämmelser kan inte annan expropriationsersättning än löseskiUingoch intrångs- ersättningtUl fastighetsägaren anses likstäUd med köpeskiUing efler exekutiv försäljning.Ersättning till annan sakägare ingår således i princip inte bland de medel somskall fördelas mellan fordringshavarna. Detta slags ersättning kan därförbetalas ul direkt till den ersätlningsberättigade av med slöd av18 § första stycket oberoende av om ersättningen nedsatts enligl domstolensbestämmande eUer ej. Från denna huvudregel finns emellertid ett undantag itredje stycket av 18 §. Undantaget, som utan ändring i sak har förts över från57 § andra stycket andra punkten ExL, innebär atl sakägare kan nödgas avståfrån viss del av den ersättning som har bUvii bestämd åt honom till förmån förfordringshavare som åtnjuter bättre rätt i fastigheten. I de fallundantagsbestämmelsen kan bli tillämplig vHket till följd av bestämmelsen i5 kap. 24 § första stycket tredje punkten skall framgå av expropriationsdomen -bör självfallet utbetalningen tiU sakägaren anstå till dess attfördelningsfrågan blivit slutligt avgjord. Fjärdestycket i 18 § överensstämmer i sak med 57 § andra stycket sista punkten ExL, Bestämmelsernai 57 § fjärde sjätte styckena ExL saknar aktualitet med den utformning somnedsättningsbestämmelserna har fått i förslagel. De har således inte någonmotsvarighet i den nya lagen. Bestämmelseni 57 § sjunde stycket ExL om ersättning som tiUkommer innehavare avfideikommiss har med hänsyn till pågående avveckling av fideikommissen intetagits upp i den nya lagen utan återfinns i övergångsbeslämmelserna, I 19§ i förslaget har upptagits bestämmelser om tiden för och kallelse tiUfördelningssammanträde. Bestämmelserna överensstämmer i sak med 57 § Iredjestycket ExL.