prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — För rörelseidkare gäller visserligen alt endaslsådana med dubbel bokföring kan tillämpa räkenskapsenlig avskrivning, . ''illarörelseidkare är emellertid inle bokföringsskyldiga medan däremot samtligajordbrukare kommer atl omfattas av en utförligt preciserad bokföringspUkt. Omdessa bestämmelser iakttas av de skattskyldiga torde en tiUfredsställandekontroll av värdeminskningsavdragen kunna göras även beträffande jordbrukaresom inle har dubbel bokföring. Lantbrukets skattedelegation framhåller alt ävenden enkla bokföringen rätt utförd uppfyller bokföringslagens krav på ordnaderäkenskaper. Det kan enligt delegationens uppfattning på goda grunder ifrågasättasdet rimliga i att den skattemässiga situationen direkt skall påverkas av valetav bokföringsmetod. Förevaron av elt vinst- och förlustkonto är nämligen inteavgörande i konlrollhänseende. Om uppgifter om inventarieanskaffningar elc.lämnas i samma utsträckning som enligt deklarationsbilagan R 5 (avsedd förrörelseidkare med ordnad bokföring avslutad med vinst- och förlustkonto) bördetta tUlsammans med avskrift av balansräkningen skapa garantier mot obehörigavärdeminskningsavdrag. Flera länsstyrelser, som alla tillstyrker förslagetom införande av reslvärdeavskrivning, går in på frågan om den nyaavskrivningsmetoden bör ersätla nuvarande planenliga avskrivning. Med hänsyntill all denna endast mera sällan kommer all tillämpas ifrågasätter länsstyrelseni län huruvida inte den planenliga avskrivningen helt bör utgå förförvärvskällan jordbruk. En sådan begränsning av valfriheten får anses destomera påkallad, anför , som några påtagliga fördelar med planenUgavskrivning inte kan anses föreligga vid jämförelse med de två andraavskrivningsmeloderna. i fastslär att planenligmetod är särskilt olämplig inom 1972: 120 151 jordbruketmed dess mångfald av inventarier där utbyle ofta sker . Sammanfattningsvis anför om denna metod. Den planenliga avskrivningen av inventarier ärvisserligen inte helt utan sina förtjänster. En fördel har ansetts vara attavskrivning sker på varje särskUt inventarium. Härigenom möjliggöres enindividuell bestämning av värdeminskningsavdragel. Genom möjligheten till förskjutningav avdrag kan även denna metod åtminstone i viss mån anpassas efter detekonomiska resultatet och anpassningen kan ske ulan alt den en gång fixeradeavskrivningsprocenien ändras. För undvikande av den mera svårbemästradebmttomeloden har nettometoden alltmer kommit lUl användning, varigenomreslvärdeavskrivning i viss mån uppnås. Emellertid reduceras värdet av dessafördelar avsevärt av nackdelarna. Den planenliga avskrivningen kännetecknas avosmidighet. Möjligheten till anpassning efler del ekonomiska resultatet av enverksamhel är en fördel endasl på det sättet att därigenom uppnås en vissförbättring av en i sig själv inte tillfredsställande metod. Nellometoden vid planenlig avskrivning är inte någon genomarbetadavskrivningsform. Den är inle lagfäst. I tUlämpningen företer den vissa olöstaspörsmål. tillfogar att den planenligaavskrivningens fortbestånd torde vara en fråga av slörre räckvidd än alt denlämpligen bör lösas enbart för jordbrukels del. Även inom rörelsetaxeringentorde enligt en förenklad restvärdeavskrivning av samma slag somden nu föreslagna vara önskvärd som ersättning för den planenliga.Länsstyrelsen i län uttalar sig i samma riktning. iKronobergs län ifrågasätter om del finns något skäl att för jordbrukets deltUlämpa någon annan avskrivningsmetod vid sidan av den föreslagna restvärdemetoden. Slutligen har ett par särskUda frågor tagils upptiU behandling av några remissinstanser. i erinrar om attanskaffningskostnaden för inventarier med en varaktighelstid av högst tre årfår dras av som omkostnad vid beräkning av inkomst av rörelse. När samma regelföreslås gäUa i jordbruk uppkommer emellertid i viss mån nya problem.Länsstyrelsen påpekar att i jordbruk förekommer en mängd småin-ventarier somutan tvekan har längre varaktighelstid än , ofta beroende på att deendast kommer till användning vissa tider . För att undvikaskaltetvister om småbelopp föreslår en alternativ regel,innebärande alt avdrag får göras på en gång såsom omkostnad för inventariermed en anskaffningskostnad av högst . Samma fråga berörs även avlänsstyrelsen i och . Riksförbudet kan här tänka sig attbeloppsgränsen sätts vid . i pekar på desvårigheter som föreligger all i efterhand korrigera felaktigheter i fråga ombokfört inventarievärde. Man kan inte vänta sig att det stora antalskattskyldiga, som får rätt att tillämpa restvärdeavskrivning, aliemativträkenskapsenlig avskrivning, kommer atl helt riktigt tillämpa de nya reglersom gäller ifråga om gränsdragningen meUan mark, byggnader och inventarier irörelse och som enligt förslaget skall gälla även för jordbmk. Genom dessaregler har inventariebegreppet avsevärt utvidgats. Även om konlrollfrå-gankommer i elt bättre läge genom alt invenlarieanskaffningar redovisas påsärskild deklarationsblankett, kan tvister befaras uppstå angående vad som äratt hänföra till inventarier, vilka tvister kanske inle blir lösta förrän efterlångvariga taxeringsprocesser. Vidare kan det givetvis hända att felaktigheterifråga om bokfört värde å inventarier upptäcks först efter det atl taxeringarvunnit laga kraft och eftertaxeringar ifrågakommer. Felaktigheter kan dessutomuppstå inte blott på grand av olika tolkning av inventariebegreppet utan ävenpå grand av att den skattskyldige helt enkelt vill åsiadkomma enresultaluljämning mellan olika år genom att bokföra mer eller mindre påinventariekonlo än vad som är det rätta. Korrigeringar kan alltså i efterhandbehöva göras på gmnd av både för låga och för höga bokförda värden påinventarier. , som inle är beredd atl avge någolförslag till allmänna regler om hur nu avsedda felaktigheter skall regleras vidtaxeringen, anser att frågan bör bli föremål för överväganden och lösaslagslift-ningsvägen både vad gäller jordbruk och rörelse. Värderingav djurlager och andra lagertUlgångar Ingen av remissinstanserna har något atl invändamot vad kommittén föieslagit om värdesättningen av lagertUlgångar i jordbruk. Länsstyrehen i anser dock alt kravetpå lagerredovisning bör kunna begränsas för de mindre jordbrukarnas del.Länsstyrelsen framhåller au antalet mindre jordbruk i länet är mycket stort.Alt beträffande dessa kräva en redovisning av lager, som fortfarande tillväsentiig del lorde bestå av hemmaproducerat foder, framstår som onödigt ochtorde i många fall vara svårt att genomföra i praktiken. föreslåratl jordbmkare, som har en till kalenderåret knuten enkel bokföring, ej skaUbehöva räkna med andra lagertUlgångar än djur. Lantbrukets skattedelegation tillstyrker förslagetmen konstaterar att den föreslagna värderingsregeln för djur i ett samhäUe medsjunkande penningvärde är något mindre gynnsam än den som gäller för lager förvärvskällan rörelse där värderingen av lagergrundas på principen om det lägsta anskaffnings- eller återanskaffningsvärdel.Av praktiska s-käl kan emellertid enligt delegalionen knappast något annatvärde än saluvärdet läggas tiU grund för värderingen av djur. Elt särskill spörsmål angående de minstajordbmksenhetema tas upp av i . I förslaget bar icke berörts frågan ommei-värdeskattens inverkan på värderingen av djur m. m. De av riksskatteverketvid utgången av varje kalenderår fastställda värdena å djur och inventarier vidberäk- ning av inkomst enligt bokföringsmässiga grunder ärbaserade på saluvärdet exklusive mervärdeskatt. Jordbrakare med enårsomsättning av . eller mindre är inle skattskyldigalUl mervärdeskatt och skall därför redovisa djuren inberäknat mervärdeskatt.Dessa jordbrukare får härigenom en gynnsammare nedskrivning av sitt djurlagerm. m. genom atl de får skriva ner på ett högre belopp än skattskyldiga, somicke redovisar mervärdeskall som intäkt respektive kostnad på jordbraksbilagan.Det kan övervägas om inle en översyn av mervärdeskatten i detta avseende bordeske. Avdragsrätt för förbättringskostnader på arrenderadfastighet Kommitléförslaget godtas ellerlämnas utan erinran av flertalet remissinstanser. Den kritik som riktas molförslaget sammanhänger främst med förslaget om särbehandling vid vissa fall avintressegemenskap. Synpunkter på ulformningen avbestämmelserna i del fall intressegemenskap inte föreUgger anläggs bl. a. avlänsstyrelserna i och län, lanlbraksnämnden iSödermanlands län och Lanlbmkets skatledelegation. i länanser att avdragsrätten för arrendator i regel inle skall göras beroende avfrågan huruvida äganderätten går över på jordägaren. Omedelbaräganderätlsövergång bör krävas endasl i fråga om byggnader som uppförts avarrendatorn. I det praktiska taxeringsarbetet är det nämligen inte möjligt altavgöra om äganderätten övergått eUer ej då arbelel utförts.Länsstyrelsen framhåller vidare atl jordägare och arrendator i många fal! inteavtalar något om äganderätten lill ulförda förbättringsarbeten. Enligt lantbruksnämnden iSödermanlands län är den föreslagna omedelbara avdragsrälten förförbättringsarbeten diskutabel. Nämnden anser ur likformighetssynpunkl olikabrukarkategorier emellan en fördelning av kostnaderna på nyttjanderättstidenriktigare. i länuttalar sig för atl beskattning av jordägaren skall ske dåarrendatom erhåller avdrag för koslnader för ny-, lill- eller ombyggnadsarbeten.Enligt saknas skäl att för jordbruksfastighet införa andrabestämmelser än som gäller för förvärvskällan rörelse. Föratsättning förbeskattning skall givetvis vara att fastighetsägaren blir ägare avden byggnad eller liknande, som förbättringen avser, och atl han får åtnjutaa\'drag för värdeminskning av tillgången i fråga. Lantbrukets skattedelegationdiskuterar bl. a. beskattningssilualionen om fastigheten byter ägare underarrendetiden. Del är enligt delegationens mening otänkbart att en ny ägareskall kunna beskallas för värdeökning av fastigheten för koslnader somarrendator nedlagt under förre ägarens tid. Den nye ägaren har självfalletbetalat fulla värdet för fastigheten vid sitt köp och därmed gottgjort förreägaren för värdeöl;- ningenav arrendatorns åtgärder. Den förre ägaren har beskattats härför i den månskattepliktig realisationsvinst uppkommit, därvid ingångsvärdet inte påverkatsav värdehöjningseffekten på grund av arrendatorns ålgärder. En ny ägare böralltså enligt delegationens uppfattning kunna beskattas endast för värdeökninguppkommen under hans innehavslid. Fleralänsstyrelser, bland dem länsstyrelserna i , och ,saml , förordar lagstiftnina vid faU av intressegemenskapi enlighet med kommitléförslaget. i uttalar vidare somsin mening att bestämmelserna bör träda i kraft fr. o. m. beskattningsåret 1973oberoende av vilken redovisningsmetod som tillämpas. Även iGävleborgs län ger uttryck för samma uppfattning. i Kopparbergsiän anser att förslaget bör föranleda lagstiftning med giltighet fv. o. oavsett om kommilléns förslag i övrigt genomförs ellerej. Några remissinstanser, nämligen , länsstyrelserna iBlekinge och saml anser det tveksamt omden av kommittén föreslagna avgränsningen av fall med intressegemenskap mellanarrendator och jordägare är tillräckligt långtgående. ochKooperativa förbundet uttalar sig för att kretsen av inlressegemenskapsfall börulökas alt även omfatta syskon och syskons barn. i länpåpekar att det i länet finns praktisk erfarenhet av atl missbmk förekommit dåarrendator och jordägare varit syskon eller syskonbara resp. farbror. Enligtlänsstyrelsen kan det därför ifrågasättas om inte nära släktskap bör ansesföreligga även i dessa faU. i anser alt alla anförvanteri rakt upp- eller nedstigande led och deras makar, således exempelvis ävenbarnbarns barn och deras makar, bör anses omfattade av intressegemenskapenliksom även familjestiftelse, vari skattskyldig eller någon hans nära anförvanthar avgörande inflytande. Vidare kan enligt även ettförtydligande vara motiverat i vad rör styv-bam, adoptivbarn, fosterbam samtdessas makar och avkomlingar. Kammarrätten påpekar all kommittén gått avsevärtlängre än skatfe-flyktskommiltén, som föreslog strängare regler, endast närnyttjanderältsavtal slutits inom koncerner eller under därmed jämförligaförhållanden. Givetvis kan skatteflyktsålgärder förekomma då arrendatom ochjordägaren är nära släkt med varandra. Det kan emellertid enligt kammarrättenifrågasättas om man inte gått väl långt, när som skett i kommitténslagtextförslag barnbarns make medtagits. Lantbrukets skattedelegation påpekar att frågan omintressegemenskap i vissa faU måste klariäggas om speciallagstiftning vidintressegemenskap mellan jordägare och arrendator skall ske. Delegationenhänvisar tUl atl till kretsen av inlressegemenskapsfall hör bl. a. svärföräldrarmen ifrågasätter om hustruns föräldrar är mannens 1972: 120 155 svärföräldrari del fall makarna är skilda, hustrun är död och mannen lever ogift ellerhustrun är död och mannen gift om sig. Enligt delegationens mening bör inlehustruns föräldrar i något av dessa fall räknas som mannens svärföräldrar ävenom viss tvekan kan råda i de fall hustrun är död och mannen lever ogift. TCO anser all i de av kommUtén uppräknade faller,för intressegemenskap mellan ägare och arrendator bör övervägas om inte en omedelbarbeskattning av ägaren av värdet av de utförda förbättringarna skall ske. Några remissinstanser, nämligen lanibniksnämndernai och län. ,och Lantbrukets skattedelegation, anser siginle kunna tiUstyrka särskUda regler för arrendators avdragsrätt iinlresse-gemenskapsfallen. Lanlbrakets skatledelegation anför bl. De vanligaste investeringama i lantbruket kommertill större delen att hänföras lill maskiner och inventarier, därvid jordägarenkan skriva av investeringarna vid räkenskapsenlig avskrivningsmetod.En omedelbar avdragsrätl för arrendatorn är inte så mycket förmånligare, attden kan föranleda skalleflyktslransaklioner. Härtill kommer att en stor del avdessa investeringar också i arrendatorns hand blir alt räkna som maskiner ochinventarier med hänsyn till bestämmelserna i jordabalken 2 kap. 4 § ettförhållande som inle alls torde ha beaktats av kommittén. I fråga om byggnaderställer sig visserligen en omedelbar avdragsrätl gynnsammare än ettavskrivningsförfarande, men denna effekt torde i praktiken helt uppvägas avjordägarens ogynnsammare situation vid en framtida försäljning av fastigheten.Vad slutligen angår markanläggningar utom täckdikningar får jordägarenvisserligen endast skriva av på av anläggningskostnaden men även härinträder de ogynnsamma effekterna vid en framtida försäljning av fastigheten.DärtiU kommer alt markanläggningar av denna typ normalt inte är av merabetydande omfattning. Av det anförda framgår alt vid beaktande avgällande realisationsvinstbeskattningsregler för faslighet och efter eltgenomförande av de av kommittén föreslagna avskrivningsreglerna för byggnaderm. m. på jordbruksfastighet ålgärder i syfte atl vinna skattelättnader inte kanbli frekventa mellan jordägare och arrendator ens i intressegemenskapsfallen i vart fall medför sådana åtgärder i realiteten inte så påtagliga fördelar atlen speciallagstiftning är motiverad. Liknande synpunkter framförs av bl. a.lantbruksnämnden i län som fortsätter. Inte sällan är arrendeupplåtelser all betraktas somett slags övergångsanordningar för alt underlätta generationsväxling. Arrendehar hillills spelat en mycket stor roll vid storleksrationaliseringen av jordbrakel.Från allmän synpunkt är det angeläget atl ur skattelagstiftningen sä långtmöjligt utmönstra bestämmelser, som kunna verka hindrande eller försvårande pågenerationsskifte vid jordbruk och på arrende som upplåtelseform.. framhåller att för attfå neutralitet i utformningen och göra det möjligt för jordbruksföretagen attkonkurrera på lika villkor samtiiga arrendeavtal bör inbegripas under deföreslagna generella reglema. Detla skulle även överensstämma med kommitténsuttalande, atl avsikten skall vara atl åstadkomma regler, som medför likformigoch rättvis beskattning men som eliminerar uppenbara åtgärder tillskatteflykt. Föreningen instämmer häri och föreslär, all man bör undersökamöjligheterna alt i princip låta samma regler gäUa för alla berördaskattskyldiga men kompletterade för atl stävja ett icke avsett utnyttjande. 1vissa lägen kan man annars tänka sig atl arrendator underlåter all vidtagaexempelvis i sig motiverade rationaliseringsinvesteringar. .4vdragför anläggningskostnad för fruktodlingar m. m. Kommitténs förslag angående avdrag föranläggningskostnad för fraktodlingar m. ra. tUlstyrks eller lämnas utan erinranav flertalet remissinstanser. Kammarrätten förklarar sig dela kommitténsuppfattning all nuvarande regler om avdrag först vid ersättningsanskaffningbör bytas ut mot ett annat system. Den av kommittén föreslagna metoden alldirekl medge avdrag såsom för driftkostnad anser kammarrätten på grund av sinenkelhet och med hänsyn lill vad som i annal sammanhang föreslagits i fräga omskogsbeskatlningen vara lämplig. Även uttalar sig för attinnehavarna av fruktodlingar och liknande anläggningar bör få rätt till avdragför den fakliska anläggningskostnaden och inte endast förersättningsanskaffning. Verket ifrågasätter emellertid om inte den bästalösningen på problemet är alt bestämmelserna utformas sä att avdrag får görasefter samma grander som gäller avdrag för anskaffningskostnaden förinventarier. Därvid bör enligt verket föreskrivas att oavskriven del avanskaffningskostnaden skall redovisas som särskild post i balansräkningen. .Allmänna ombudet för mellankommunala mål anser altavdragsfrågan lösts på ett inte helt tiUfredsställande sätt. Enligt desakkunnigas förslag skal! kostnaden för inköp och plantering av träd och buskarför fmki eller bärodling anses som driftkostnad. Detta innebär att kostnadenär avdragsgill under de år på vilka den belöper, vilket torde förorsakatvister om rätt avdragsår. Den omständigheten att en fraklod-iing inte gernämnvärd avkastning förrän talar dock enligt allmänna ombudet förall en ekonomisk riktig redovisning borde innebära att kostnaden förtillgången får dras av endast genom avskrivningar , som torde vara högst ca 20 är. Vidare borde det inteövertalas åt den skallskyldige alt fördela avdraget efter eget skön, ulanavdraget borde fördelas på bestämda år, exempelvis 6 t. o. m. Dettaskulle praktiskt innebära en för- 1972: 12® 157 skjutenplanenlig avskrivning, men en sådan metod torde ge det riktigaste resultatetfrån förelagsekonomisk och skattemässig synpunkt. påpekar att för specialiseradefrakt- och bär-odlingar metoden med direkta avdrag i vissa fall kan innebärasvårigheter all utnyttja avdragen. Det är därför angeläget atl möjUgheterfinns all dra av anläggningskostnaderna genom årliga avskrivningar.Hänvisningen i betänkandet till behandlingen av organisalionskoslnader geremeUertid ingen ledning för att bedöma hur kommittén ansett att avskrivningsreglernaskall tillämpas. I yttrandet understryks att avskrivningstidens längd ochmöjligheterna till förskjutning av avskrivningarna i liden är viktiga frågoroch atl en precisering i dessa avseenden är erforderlig. anser attkostnader för ny-eUer omplantering av fruktodlingar bör kunna dras avomedelbart eUer enligt särskild avskrivningsplan och att detta även skall gällavid rörelsebeskattningen. i anser att denföreslagna rätten till direkt avdrag för anläggningskostnader är mindreväsentlig för den yrkesmässiga fruktodlingen eftersom något större antal nyaodlingar inte torde komma lill utförande inom överskådlig tid. Vidareifrågasätter om övertygande skäl anförts mot den diskuterademetoden med rätt uteslutande till årliga avskrivningar föranläggningskostnaden. Ett avsteg från principen att värdeminsknmgsavdrag påfasta anläggningstillgångar ej får förskjutas synes väga mindretungt än den materiella oriktighel det innebär att kostnaderna för befintligaanläggningar inle får utnyttjas som avdrag vid taxering. Det lorde inte varaogörligt atl konstruera en någotsånär tiUfredsställande schablonmetod förberäkning av ingångsvärdet för de ca 800 befintliga anläggningarna. Dennaberäkning skulle enligt eventuellt kunna göras med utgångspunkt ide tillägg utöver det vanliga jordbmks- eller markvärdet som rekommenderatsvid alhnänna fastighetsiaxering. påpekar att det här rörsig om belopp, som till storleken är väsenlliga för de enskilda odlarna menblygsamma i förhållande till de ingångsvärden som för jordbmket i sin helhetskall framräknas mer eller mindre schablonmässigt för mvenlarier, stamdjur ochbyggnader. Avdragför substansminskning av naturtillgång Kommitténs förslag att avskrivningsunderlaget förnaturtillgång skall beslämmas efter samma grander som anskaffningskostnad vidberäkning av realisationsvmst enligt punktema 1 och 2 av anvisnmgarna lill 36§ KL har föranlett principieUa invändningar i endast fyra remissyttranden,nämligen de som avgivits av kammarrätten, i ,Lantbrukets skattedelegation och TCO. Övriga remissinstanser tUlstyrker ihuvudsak eller lämnar utan erinran förslaget att avskrivningsunderlagetskall las upp till anskaffningskostnaden uppräknad till tidpunkten förexploateringens börian med tillämpning av konsumentprisindex. Fleraremissinstanser, nämUgen , , länsstyrelsernai , och , , , ochNorrbottens län samt och Svenska landstingsförbundetansluter sig till kommitténs uttalade önskemål om atl de nya reglerna förberäkning av avskrivningsunderlag för naturtillgångar blir tillämpliga i aUaslags förvärvskällor, där avdrag för substansminskning kan förekomma. Länsstyrelsernai och uttalar sig för atl bestämmelser motsvarande deföreslagna reglema om avdrag för substansminskning skall införas all gäUa ocksåför förvärvskällan rörelse. i län föralsälter att man viden kommande översyn av rörelse-beskallningsreglema prövar om inte den avkommittén föreslagna metoden bör tillämpas även i förvärvskällan rörelse. I fråga om utformningen av kommitténs förslag görsvissa påpekanden av och länsstyrelserna i , Älvsborgsoch . finner det angeläget att frågan ombeaktande av sådant restvärde på den mark där naturtillgången exploateratsblir föremål för överväganden vid ingångsvärdets bestämmande eftersom den markpå vUken naturtUIgång exploaterats ofta kan ha elt belydande sådant värde sedanbrytningen upphört. De tre länsstyrelsema påpekar de svårigheter som kanuppkomma då det gäller att bestämma tidpunkten för exploateringens början.Härvid åsyftas det fallet alt fyndigheten under inte oväsentlig lid utnyttjas barai ringa omfattning, t. ex. för eget eller eventuellt grannars behov. Del ärsåledes nödvändigt att närmare anvisningar lämnas om hur tidpunkten "dånaturtillgången börjar exploateras" skall bestämmas. iÄlvsborgs län fäster uppmärksamheten på svårigheten atl bestämma en fyndighetsomfattning när det finns flera fyndigheler på samma fastighet. Det påpekas attgms- och sandlager ofta förekommer inom vissa stråk, som skär genom enfastighet. Om i sådant fall takten exempelvis av transportskäl kan börja i denena delen av detta stråk, är det oklart humvida fråga är om ny läkt om läktsenare påbörjas även i den andra delen av stråket. erinrar ocksåom att i fråga rörande exploatering av naturfyndigheter samarbete bör etablerasmellan länsstyrelsemas taxerings- och nalurvårdsenheler. Ett sådant samarbetetorde ej säUan vara fömtsättnmgen för en riktig taxering. i län anser att reglema omberäkning av subslansminskningsavdrag bör träda i kraft så snart som möjligt.Länsstyrelsen påpekar all reglema knappast har någol samband med redovisningsmetoden. Kammarrätten, som inte anser sig böra tUlstyrkakommitléförslaget belräffande avdrag för substansminskning, delar uppfattningenall skäl inte finns för sldlda regler vid beräkning av avskrivningsunderlag förnaturtillgångar i olika förvärvskällor. Den av kommittén föreslagna metodeninnebär emellertid att saluvärdet för exploateringens börjanmåste bestämmas med hänsyn till spärregeln. Dessutom skall någon av de i 36 §KL föreskrivna metodema tillämpas för beräkning av anskaffningskostnaden, somsedan skall räknas upp efler index.