prop · FV0369 · 1972-12-31 00:00:00 — Från ett remisshåll(KF) har framställts önskemål om att inteckning i s. k. lager-centraler genomsärskild tillämpningsföreskrift skall jämställas med inteckning iaffärsfastighet och att belåningsgränsen således också vid belåning av sådanacentraler skall gå vid fyra femtedelar av taxeringsvärdet. Enligt min meningbehövs ingen särskUd föreskrift. För den händelse skuldförbindelse motsäkerhet av inteckning i lagercentral tiU sin art och säkerhet kan jämställasmed belåning av affärsfastighet följer nämligen av vad som anges i punkt 7, attsamma belåningsgräns skall tillämpas som gäller för sådan fastighet.Förhållandena i det enskilda fallet får således bli avgörande för om det gåratt utsträcka placeringsrätten i fråga om lån mot säkerhet av inteckning ilagercentral. Ipunkt 7 anges svenska och utländska värdehandlingar som till sin artoch till den säkerhet de erbjuder år jämförUga med värdehandlingar som nämnts inågon av de föregående punktema, med den inskränkningen att de inte får varastäUda att betalas i främmande valuta. Punkten svarar mot 19 § första stycket6 UFL och 274 § första stycket 7 FL. Ipunkt 8 anges lån mot säkerhet av försäkringsbrev (inom återköpsvärdet) somutfärdats av föreningen själv, s. k. livlån. Punkten har ingen motsvarighet i19 § UFL, men kan sägas ersätta bestämmelsen i 17 § andra stycket tredjepunkten UFL, vari anges att vid beräkning av premiereserv avdrag får göras förbdopp som utlånats i form av hvlån. Punkt9, som svarar mot punkten 7 i 19 § första stycket UFL, avser placering i egenfastighet. Den gäUande bestämmelsen begränsar placeringsmöjligheten tiU tvåtredjedelar av taxeringsvärdet. I den nu föreslagna bestämmelsen anpassas detbelopp, varmed fastigheten får redovisas, till de belåningsgränser som i detföregående föreslagits i fråga om inteckningslån. Punkt10, som svarar mot 274 § första stycket 9 FL, tar upp värdet av svensktförsäkringsbolags ansvarighet på gmnd av försäkringar som övertagits iåterförsäkring. Bestämmelsen kan sägas ersätta de nuvarande reglerna i 17 §andra stycket fjärde och femte punktema UFL om viss befrielse från skyldighetatt göra avsättning till premiereserv för försäkring som återförsäkrats isvenskt försäkringsbolag. Andrastycket, som svarar mot 19 § andra stycket UFL och 19 § 2 mom.sakkunnigförslaget, vidgar i lUdiet med nuvarande bestämmelser placeringsmöjUgheterna för förening som omfattar anställda vid visst företagtill att avse också utlåning tUl företaget. Bestämmelsen har betydelse närmastför tjänstepensionskassorna. Liksom f. n. gäller att säkerheten skall utgörasav vissa av de i första stycket angivna värdehandlmgama. I det föregående(3.2.4 och 3.3.4) har jag berört ett av SAF framställt yrkande om vissaåtgärder för att underlätta en övergång från pensionsförsäkring iunderstödsförening tUl annat pensionssystem. Jag skall här ta upp SAF:s kravatt arbetsgivare efter tUlstånd av försäkringsinspektionen skall kunna befriasfrån skyldighet att erlägga ränta på låneskuld till tjänstepensionskassor, såatt dessa inte genom sådana ränteinkomster får betydande överskott. Jag kaninte biträda detta förslag. Pensionskassas tiUgångar tillhör kassans medlemmar(arbetstagarna). Oavsett att arbetsgivaren numera svarar för avgifterna tiUtjänstepensionskassa, synes det därför av pruicipieUa skäl betänkligt med ensådan bestämmelse som SAF föreslagit. DärtUl kommer att föreningsmedlemmarnasjälva tidigare regelmässigt betalade i vart fall en del av avgifterna ochdärmed bidragit tUl att skapa förutsättningar för utiåningsverk-samheten. Ilikhet med andra låntagare i en förening bör arbetsgivare därför betalamarknadsmässig ränta på sina lån. Itredje stycket har upptagits den för understödsföreningarna föreslag- 1972: 69 I33 nanya möjligheten att fritt placera ett bdopp inom ramen för en tiondedel avförsäkringsfonden. Bestämmelsen har kommenterats i den allmänna motiveringen. Dennaparagraf innehåller bestämmelser som begränsar möjligheten förunderstödsförening att i ett och samma aktiebolag placera medel, som avsattstUl vinstfond eUer annan fri fond. Paragrafen, som saknar motsvarighet i UFLoch i sakkunnigförslaget, stämmer i sak överens med 336 § första stycket förstapunkten FL. Bestämmelsema har motiverats i avsnitt 5.4. Dennaparagraf, som saknar motsvarighet i UFL, innehåUer bestämmelser om kreditjäv.Reglema har införts på förslag av den sakkunnige (99 § sakkunnigförslaget) ochsvarar mot 339 § FL. Iförsta stycket anges de kreditjäviga personerna, dvs. de personer till vilkaunderstödsförening inte får lämna lån. Punkt 1 avser personer med direktanknytning tUl föreningen. Dessa är styrelseledamot, st5rrdse-suppleant,revisor, revisorssuppleant, innehavare av annan befattning i föreningen ochperson som upprättar försäkringsteknisk utredning åt föreningen. Persongmppenstämmer överens med den som den sakkunnige angett i sitt förslag med denskillnaden att efter påpekande av försäkringsinspektionen revisorssuppleantoch person som upprättar försäkringsteknisk utredning uttryckligen angettstillhöra grappen. Enligt punkt 2 är också make tiU person som anges i punkt 1kreditjävig och enligt punkt.3 utsträcks kreditförbudet tUl att omfatta ocksåbolag, förening eller sammanslutning vari person, som är kreditjävig enligtpunkt 1 eller 2, har ett väsentligt ekonomiskt intresse i egenskap av delägareeller medlem. Reglerna i dessa punkter, som saknar motsvarighet i densakkunniges förslag, har tillkommit på förslag av försäkringsinspektionen ochbygger på de kreditjävsregler som införts för bankinstituten (se prop.1968:143). Angående mnebörden av uttrycket väsentiigt ekonomiskt intresse kanhänvisas till uttalanden i prop. 1955 r 3 (s. 173 175). Iparagrafens andra stycke anges att förening inte heller får lämna kredit motsäkerhet av borgen som utfärdats av någon som avses i första stycket Tredjestycket upptar en undantagsbestämmelse varigenom understödsförening ges rättatt tUl kreditjävig person lämna s. k. hvlån, dvs. lån mot säkerhet avförsäkringsbrev som utfärdats av föreningen. 1972: 69 I34 Idenna paragraf anges att bestämmelsema i 2123 §§, 2530 §§ och 3237 §§ och firmateckning i tiUämpliga delar och med vissa jämkningar gäller ifråga om .understödsförenmg. Motsvarande bestämmelser i sakkunnigförslaget,som är intagna i 2028 §§, stämmer i sak i allt väsentligt överens med nämndabestämmelser i . I UFL är motsvarande regler intagna i 2026 §§ samt 28 och29 §§. I det följande skall jag peka på vissa punkter där de nya reglernaavviker från gällande rätt. I UFLsaknas bestämmelse om minsta antal styrelseledamöter. Genom hänvisningen tiU21 § första stycket EFL skall styrelse alltid bestå av minst tre ledamöter. Enligt20 § tredje stycket UFL skall styrelse utses på föreningssammanträde med möjhghetför föreningen att i stadgama bestämma, att styrelsen eller styrelseledamotskall tUlsättas i annan ordning. En bestämmelse av samma innehåU finns i 21 §andra stycket EFL. På förslag av den sakkuimige har denna bestämmelse i 27 § 1departementsförslaget kompletterats med ett krav på att minst hälften avantalet styrelseledamöter skaU utses på föreningsstämma eller av organisation,som kan anses företräda medlemmama. Ett sådant avsteg från EFLrs regler ärmotiverat av hänsyn till den stora vikt som läggs vid medlemsintresset i ensammanslutning som driver försäkringsverksamhet. F. n.är längsta mandattid för styrelseledamot (20 § femte stycket UFL). Iöverensstämmelse med sakkunnigförslaget innebär de nya reglema att längsta tidför styrelseuppdrag skaU vara (21 § tredje stycket EFL), dock med möjlighetför försäkringsinspektionen att medge en fyraårig uppdragstid (27 § 2departementsförslaget). Inspektionens dispensrätt har införts mot bakgrand avatt understödsförening skall ha rätt att hålla ordinarie föreningsstämmavartannat eUer i stället (33 § andra stycketdepartementsförslaget). Genomhänvisningen tiU 21 § tredje stycket EFL slås fast att somförsäkringsinspektionen föreslagit i sitt remissyttrande tiden för styrelseledamotsuppdrag skall räknas från den ordinarie föreningsstämma på vUken valet sker intUltiden för annan sådan stämma. Enligtbåde gällande rätt och den sakkunniges förslag finns inget hinder att tUlstyrelseledamot utse annan än medlem i föreningen. Enligt min mening böremellertid det inom föreningsrätten allmänt gällande principiella kravet attstyrelseledamot skaU vara medlem i föreningen tUlämpas även avunderstödsföreningarna. Därför har hänvisning gjorts också tiU 22 § andrastycket EFL, där detta krav ställs upp med den modifikationen att annan änmedlem kan vara styrelseledamot, om det Prop.1972: 69 135 förvisst eller vissa särskUt angivna fall medges i stadgarna. Regeln om undantagfrån kravet på medlemskap torde innebära att en förening inte i sina stadgarkan generellt dispensera från detta krav. Det torde däremot vara möjligt attföreskriva att ledamot som tiUsätts av arbetsgivare eller i viss annan ordninginte behöver uppfylla kravet på medlemskap i föreningen. Dennaparagraf innehåUer föreskrifter i fråga om styrelsens åligganden. Paragrafen,som saknar motsvarighet i UFL, stämmer i sak överens med 24 § andrafjärdestyckena sakkunnigförslaget. Motsvarande föreskrifter i EFL finns i 24 §. Iförsta stycket föreskrivs att styrelsen skall tUlse att verksamhetenorganiseras och drivs på ett sätt som tillgodoser medlemmarnas och övriga förmånstagaresintressen. Vidare anges att styrelsen skall bevaka att bokföringen fullgörsenligt lag och föreskrifter som meddelas av försäkringsinspektionen och attmedelsförvaltningen är ordnad på ett betryggande sätt. Enligt andra stycket ärstyrelsen skyldig att fortiöpande inhämta uppgifter angående föreningensverksamhet och ekonomiska ställning. Bestämmelserna i tredje stycket innebäratt styrelsen skall förelägga föreningsstämma förslag tUl stadgeändring ellerannan åtgärd, om de krav som följer av soliditets- och skälighetsprincipemainte längre uppfylls av föreningen. Iparagrafen anges att bestämmelserna i 38 § och 44 § första stycket EFL skalläga motsvarande tillämpning på understödsförening. Bestämmelserna i 38 § EFLstämmer i sak överens med 29 § sakkunnigförslaget. De behandlar styrelsensskyldighet att avge redovisning för förvaltningen av föreningensangelägenheter. I förhållande till gällande rätt (27 § UFL) innefattar den nyaregleringen bl. a. den nyheten att den redovisning som skall läggas fram påföreningsstämman skall avse inte som f. n. endast förvaltningsberättelse utanockså balansräkning och vinst- och förlusträkning. Genom hänvisningen till 44 §första stycket EFL, som saknar motsvarighet i UFL och sakkunnigförslaget, blirstyrelsen skyldig att efter räkenskapsårets utgång hålla redovisningshandlingarnatUlgängliga för var och en som vill granska dem. Dennaparagraf svarar mot 14 § UFL och 17 § sakkunnigförslaget och innehållerbestämmelser i fråga om understödsförenings bokföring. De gällandebestämmelserna innebär att försäkringsinspektionen beträffan- 1972: 69 136 deräkenskapsföringen kan meddela särskUda föreskrifter som skall gäUa jämte reglemai bokföringslagen (1929r 117), att kalenderåret skall vara räkenskapsår och attsärskilda räkenskaper skall föras för varje verksamhetsgren. I sakkurmigförslagethar den ändringen gjorts, att uppdelningen av räkenskapsföringen på olikaverksamhetsgrenar begränsats till att avse intäkter och kostnader. Mot dennaändring har jag ingen erinran. Ett från försäkringsbolagshåll vid remissbehandhngenframfört förslag, att även annan period än kalenderår bör tiUåtas somräkenskapsår har jag inte funnit skäl biträda. Förslaget avsåg att öppnamöjlighet för förening, som är avsedd för visst företags anställda, att anpassaräkenskapsåret till företagets när detta är annat än kalenderår. Med anledninghärav viU jag påpeka att beträffande de företagskassor, som ärtjänstepensionskassor, finns möjlighet för försäkringsinspektionen att enligt2 § andra stycket lämna dispens från bestämmelsen i fråga, om tUlräckligtstarka skäl härför kan åberopas. Paragrafen har sålunda utformats i enlighetmed den sakkunniges förslag, därvid dock för tydlighetens skull markerats, attinspektionens rätt att meddela föreskrifter avser såväl den löpande räkenskapsföringensom styrelsens årsredovisning. Dennaparagraf innehåller en bestämmelse om att reglerna i 45, 46 och 4951 §§ EFL omrevision i tillämpliga delar och med vissa jämkningar skall gäUa i fråga omunderstödsförening. Motsvarande bestämmelser i sakkunnigförslaget, som ärintagna i 3032 §§, bygger på reglerna i EFL. De gällande bestämmelserna omrevision fmns i 30 och 31 §§ UFL. Enligt45 § första stycket EFL skall styrelsens förvaltning och räkenskaper granskasav en eller flera revisorer. På förslag av den sakkunnige har det nuvarandekravet att minst två revisorer skall utses (30 § första stycket UFL) behållitsi departementsförslaget. Bestämmelse härom finns i 31 § första stycket 1. Ifråga om tiden för revisors uppdrag gäller f. n. att uppdraget inte får avselängre tid än (30 § fjärde stycket UFL). EnHgt 45 § andra stycket EFLär längsta tiden . I överensstämmelse med sakkunnigförslaget (30 §sjätte stycket) har i departementsförslaget (31 § första stycket 2) gjorts denavvikelsen från EFLrs regler, att längsta tiden för revisors uppdrag bestämts med möjhghet för försäkringsinspektionen att medge en mandattid om fyraår. Bestämmelsema om revisors mandattid kommer därigenom att stämma överens medvad som föreslås gälla i fråga om tiden för styrelseledamots uppdragstid. Genomhänvisnmg till 46 § EFL införs kravet att revisor skall vara myndig och, omdispens för särskUt fall inte lämnas, här i riket bosatt 1972: 69 137 En motsvarande bestämmelse är i sakkunnigförslaget intagen i 30 §tredje stycket. Hänvisningentill reglema i EFL innebär i förhållande tUl gäUande rätt och tillsakkunnigförslaget vidare de nyhetema för understödsföreningarna, att sammanslutoingmed ändamål att handha gemensamma uppgifter för föreningar skall kunna utsestill revisor, om särskUt revisionsorgan finns hos sammanslutningen (46 § 2mom. EFL), samt att revisor får rätt att anlita medhjälpare (49 § EFL). Somnyss nämnts skall de regler i EFL till vilka hänvisning sker gälla i tiUämpligadelar. Detta innebär bl. a. att bestämmdserna i 51 § tredje stycket EFL omsärskilt uttalande i revisionsberättelsen angående förslag av styrelsen medanledning av föreningens vinst eller förlust enligt balansräkningen ochangående avsättning till reservfond inte äger tillämpning påunderstödsförening. Vad som skall gälla i fråga om användningen av vinstenligt bokslutet regleras nämligen av de särskUda fondbildningsbestämmelserna idenna lag. Självfallet bör revisorerna dock kontrollera att dessa bestämmelserföljs. Bestämmelseni första stycket, som saknar motsvarighet i UFL, svarar mot 30 § fjärdestycket andra punkten i den sakkunniges förslag. Den innehåUer efter förebUdav vad som gäller för försäkringsbolagen (100 § 1 mom. andra stycket FL) möjlighet för försäkringsinspektionen att föreskriva att niinst en avrevisorerna skall vara av handelskammare auktoriserad revisor eller godkändgranskningsman, om föreningens verksamhet har stor omfattning eller det annarsfinns synnerliga skäl tUl sådan åtgärd. Andrastycket innehåller bestämmelser om skyldighet att tUl försäkringsinspektionengöra anmälan om ny revisor eller revisorssuppleant. Bestämmelserna stämmer i saköverens med gällande rätt (30 § sjätte stycket UFL) och den sakkunniges förslag(30 § nionde stycket). Iförsta stycket i denna paragraf anges att bestämmelserna i 52 60 §§ och 61 §första och andra styckena EFL om föreningsstämma i tillämpliga delar gäller ifråga om understödsförening. Motsvarande regler i den sakkunniges förslag finnsi 3338 §§. Dessa innebär en utbyggnad av de gällande reglerna (3338 §§ UFL)efter mönster av bestämmelsema i EFL. Departementsförslagetsbestämmelser skiljer sig från gällande rätt i bl. a. följande hänseenden. Genomhänvisningen tUl 53 och 55 §§ införs 1972: 69 138 reglerom styrelseledamöters och revisorers närvaro vid stämma, om ordförande vidstämma och upprättande av röstlängd och om justering av protokoll som förts vidstämma. Dessa bestämmelser saknar motsvarigheter i den sakkunniges förslag.Hänvisningen till 57 § EFL innebär i överensstämmelse med den sakkunnigesförslag (36 § första stycket) och efter önskemål från försäkringsinspektionen- att den dag, då årsredovisning senast skall läggas fram, blir . I 37 § fjärde stycket UFLfinns bestämmelser om utlysande av extra stämma när understödsförenings rörelseskall överlåtas på ett för ändamålet bildat ömsesidigt försäkringsbolag. Påförslag av den sakkunnige har dessa bestämmelser utgått i den nya lagen.Överlåtelse på sådant bolag torde nämligen numera inte vara ett realistisktalternativ när överlåtelse skall ske. Den sakkunnige harföreslagit att endast medlem som fyllt skall ha rösträtt vid stämma, ominte annat bestämts i stadgarna (35 §). Enligt min mening bör i princip varjemedlem ha en röst oberoende av medlemmens ålder. I förekommande fall får rösträttenför medlem utövas av förmyndare eller god man. Av hänvisningen tUl 56 § EFLföljer att nämnda princip skall gälla, dock med möjlighet för förening attföreskriva annat i stadgarna. Dennaparagraf, som motsvarar 34 § första stycket UFL, 34 § femte stycket sakkunnigförslagetoch 61 § tredje stycket EFL, innehåller bestämmelser om avgörande av ärendesom inte tagits upp i kallelse till stämma och ej heller meddelats medlemmarnaenligt föreskrifter som kan finnas i stadgarna. Bestämmelserna som i sak i alltväsentligt stämmer överens med gällande rätt innebär att sådant ärende iprincip får avgöras endast om ärendet enligt lag eller stadgarna skall förekommapå stämman eller föranleds av ärende som skall avgöras där. Annatärende än sådant som avser stadgeändring, frivillig likvidation elleröverlåtelse får dock avgöras om tre fjärdedelar av de närvarande samtycker tUldet. Efter mönster av vad som gäller enligt EFL har i departementsförslagetdenna möjlighet att avgöra ärende begränsats till ordinarie stämma. Vidare haren motsvarighet till bestämmelsen i EFL om stämmas rätt att alltid kunnabesluta om utiysande av extra stämma införts i paragrafens andra stycke. 1denna paragraf finns bestämmelser om möjlighet att låta föreningsstämmasbefogenhet helt eller delvis utövas av därtill valda fullmäktige. Paragrafensvarar mot 39 § UFL, 39 § sakkunnigförslaget och 62 § EFL. Prop.1972: 69 139 I 39§ UFL anges att i stadgarna kan bestämmas att föreningsstämmas befogenhetskall helt eller delvis utövas av därtill utsedda personer. Sammanträde meddessa skall anses som föreningssammanträde, därvid dock gäller att person intekan överlåta sin rösträtt på annan. Densakkunnige framhåller att fullmäktigesystemet ofta framstår som enändamålsenlig lösning och menar, att denna i realiteten ibland kan innebära attföreningens beslutande funktioner kommer att utövas av en mer talrik och förskilda medlemsgmpper representativ församling än som blir fallet vid ettvanligt föreningssammanträde. Mot denna bakgrund finner den sakkunnige detangeläget att de nuvarande bestämmelserna ändras så att de bättre svarar motderas betydelse. I sakkunnigförslaget (39 §) föreskrivs sålunda att påmotsvarande sätt som föreslagits beträffande styrdsdedamötema minst hälftenav fullmäktige skall utses av medlemmama eller av organisation som kan ansesföreträda dessa. Vidare innehåller sakkunnigförslaget en huvudregel om attfullmäktige skall vara medlem i föreningen. Den sakkunnige finner en sådanregel naturlig eftersom fullmäktige utövar de funktioner som annars utövas avmedlemmarna på föreningssammanträde. Med hänsyn tUl fall där det f. n. avorganisatoriska eller andra särskilda skäl ansetts motiverat med en annanordning skall försäkringsinspektionen enUgt den sakkunniges förslag dock hamöjlighet att medge att ocksä annan än medlem utses tUl fullmäktig. Densakkunnige betonar att dispensregeln bör tillämpas restriktivt och i regelomfatta ett mindre, klart begränsat antal fullmäktige. I övrigt innebärsakkunnigförslaget att fullmäktiges mandattid i princip får vara högst . Denföreslagna huvudregeln om att fullmäktig skall vara medlem i föreningen berörsav några remissinstanser. har i princip ingen erinranmot regeln men utgår från att dispensmöjligheten kommer att få utnyttjas ifråga om de tio pensionskassor, var och en omfattande de anställda i enaffärsbank, som samverkar under benämningen Bankanställdas Pensionskassa.Samverkan tar sig uttryck i bl. a. att en gemensam fullmäktigeförsamling utsesför de tio kas-soma, därvid var och en av de berörda bankerna utser en fuUmäktigoch vederbörande arbetstagarorganisation utser en fullmäktig för varje föreningbland respektive förenings aktiva medlemmar. förutsätter, oaktatden sakkunniges uttalanden om att dispensregeln bör tillämpas restriktivt ochom att dispens bör omfatta endast ett mindre 1972: 69 140 antalfullmäktige, att den speciella konstruktionen av bankemas pensionskassor skaUmotivera att dispens kan erhållas för den nu tillämpade ordningen för utseendeav fuUmäktige. kommunalanställdas pensionskassa, vars speciellaförhållanden berörts i anslutning till 2 §, anför svårigheter att frångå det nutillämpade systemet för fullmäktigeval. Detta system innebär att majoritetenav fullmäktige utses av kommunala sammanslutningar och kommunalaarbetstagarorganisationer, därvid fullmäktige representerar inte de s. k.aktiva medlemmarna/arbetstagarna utan de verkliga intressenterna i kassan,dvs. de ohka kommuner, kommunförbund och kommunala företag, som enligtstadgarna har medlemskap i kassan under benämningen passiva medlemmar. Jaganser att de av den sakkimnige föreslagna tUläggen tUl de nuvarandebestämmelserna om fullmäktige är befogade. Med anledning av remissyttrandena vUljag emellertid framhålla att dispensmöjligheten från kravet på att fullmäktigeskall vara medlem i föreningen bör tUl-lämpas restriktivt och som regel omfattaendast ett mindre antal fuUmäktige. I sådana alldeles speciella fall somtagits upp vid remissbehandlingen bör emellertid också mera väsentligaundantag från huvudregeln kunna tiUåtas. Talanmot styrelseledamot, revisor, föreningsmedlem eller röstberättigad Idenna paragraf anges att bestämmelserna i om talan mot styrelseledamot,revisor, föreningsmedlem eUer röstberättigad skaU äga motsvarande tillämpning ifråga om understödsförening. Motsvarande bestämmelser i (40 och 41 §§)avser talan enbart mot styrelseledamöter och revisorer. Sakkunnigförslaget (40och 41 §§) innebär en utbyggnad av de gällande reglerna i nära överensstämmelsemed 63, 65 och 66 §§ EFL. Den sakkunniges förslag innehåller dock inga bestämmelsersom svarar mot reglerna i EFL (64 §) om rätt för en minoritet inom föreningenatt, om ansvarsfrihet vägrats styrelseledamot, på föreningens vägnar föra talanmot styrelseledamoten i fråga om förvaltningen av föreningens angelägenheter.Dessa bestämmelser hänger emellertid intimt samman med reglema om möjlighet fören minoritet bland de röstberättigade att hindra beslut om ansvarsfrihet (63 § EFL).I paragrafen har därför hänvisats också till 64 § EFL. Prop, 1972: 69 141 I UFL(4244 §§) och i den sakkunniges förslag (4244 §§) har tiU ett avsnitt förtssamman bestämmelser beträffande beslut om stadgeändring, om friviUiglikvidation och om överlåtelse av föreningens rörelse. I departementsförslagethar reglerna om beslut om stadgeändring behåUits i ett särskilt avsnitt underdet att bestämmelsema i fråga om likvidation och överlåtelse flyttats tUl deavsnitt i lagen som i övrigt reglerar likvidations- och överlåtelsefrågor. Paragrafeninnehåller bestämmelser om villkor för beslut om stadgeändring och om anmälanav beslutet hos försäkringsinspektionen för godkännande och registrering.Motsvarande bestämmelser finns i UFL och i sakkunnigförslaget i 42 § och 44 §första och andra styckena.