prop · FV0324 · 1972-12-31 00:00:00 — läns landstings förvaltningsutskott haringa principiella invändningar mot förslaget men framhåller att ett framtidastatsbidrag inte kan beräknas med nuvarande kostnader som utgångspunkt. Förvaltningsutskotteni ett flertal landsting anser att det bör öppnas möjligheter att justerasamlingsbidraget . läns landstings förvaltningsutskottunderstryker att överenskommelse om samlingsbidragets storlek bör träffas iefterhand. läns landstings förvaltningsutskott, som hälsar förslagetmed tillfredsställelse, betonar att om så skulle erfordras börsjukvårdshuvudmännen beredas möjlighet att söka tilläggsanslag frän staten vidårets slut. läns landstings förvaltningsutskott finner förslaget varaen angelägen rationaliseringsåtgärd men understryker att omprövning avbidragsbeloppets storlek bör ske . läns landstingsförvaltningsutskott, som i princip stöder förslaget, ifrågasätter om inte det istimulerande syfte bör öppnas möjligheter för expansiva sjukvårdshuvudmän att iefterhand få kostnadstäckning i någorlunda proportion till utgifterna,åtminstone . Förslagetom utarbetande av ett bättre och snabbare redovisningssystem avstatsbidragsunderlag vid de ortopediska verkstäderna behandlas av någraremissinstanser. sjukhusets direktion biträder förslaget ochframhåller att en mera djupgående analys av verkstädemas arbetssätt bör geunderlag för att utarbeta bättre redovisningssystem och effektiviseraverksamheten. har inte något att erinra motförslaget. Hjälpmedelsgrappenssynpunkter på frågan om en klarare gränsdragning mellan egentligahandikapphjälpmedel och hjälpmedel ordinerade i en terapevtisk situation inomdet ortopediska sortimentet tas upp av några remissinstanser. Statenshandikappråd anser att den nuvarande oklara gränsdragningen mellan terapevtiskaoch handikapphjälpmedel över huvud taget innebär problem för enskildahandikappade och bör utredas. tillstyrkerförslaget om överläggningar i dessa frågor och hemställer att få tillfälle attdelta i sådana överläggningar med hänvisning till verksamheten vid verketssjukhus. Direktionen för sjukhuset och förvaltningsutskotten i , , , och Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbund anseratt överläggningar mellan staten och sjukvårdshuvudmännen i dessa frågor ärnödvändiga för att klargöra skillnaderna mellan handikapp- respektive terapevtiskahjälpmedel. landstings förvaltningsutskott, som anför liknandesynpunkter, framhåller vidare att nuvarande system medför problem förpersonalen att avgöra vilka kostnader som skall debiteras staten. läns landstings förvaltningsutskott anserdäremot att gällande fördelning av kostnadsansvaret mellan staten och sjukvårdshuvudmännenbör bibehållas, eftersom en schablonmässig uppdelning skulle kunna bli eninkörsport för att klassa en allt större del av hjälpmedlen som terapevtiskamed motsvarande ökning av sjukvårdshuvudmännens betalningsansvar som följd. ställer sig positivt tillförslaget om överläggningar mellan staten och sjukvårdshuvudmännen om en effektiviseringav de ortopediska verkstädernas arbetsformer, centraliserad halvfabrikattillverkningoch samlade inköp för verkstäderna. läns landstings förvaltningsutskottdelar hjälpmedelsgruppens uppfattning om behovet av en undersökning av möjligasamarbetsformer mellan de ortopediska verkstäderna och vissa andra företag. Nya bidragsregler för ortopediska skor m. m. Förslaget om att införa en egenavgift på ortopediska skorbiträds av flertalet remissinstanser. Flertalet av dem som tillstyrkt förslagetdelar dock inte hjälpmedelsgrappens uppfattning att egenavgiften bör vara 80kr. anser att särskild hänsyn måste tas till barnenoch att deras tillgång till ortopediska hjälpmedel inte får hindras avkostnadsskäl. sjukhusets direktion, som delar hjälpmedelsgruppensgrandsyn, anser dock att en odifferentierad egenavgift inte kan vara rimlig.Bl. a. bör patienter med onormal skoförslitning få sina tredje par skor utan egenavgift.Vidare bör karensavgiften maximeras till . Ett flertalremissinstanser framför synpunkter om en lägre egenavgift än den föreslagna ochanser att statsbidrag borde kunna utgå till hela kostnaden från och med tredjeparet, dä handikappets art medför större förslitning än två par ärligen. Örebroläns landstings förvaltningsutskott finner förslaget om en egenavgift om 80 kr.för ortopediska skor välmotiverad, när det gäller vuxna. Ett stort antal skorutgörs emellertid av barnskor där egenavgift ur medicinsk och social synpunktinte bör tas ut. Ett antal remissinstanser avstyrker förslaget om egenavgiftpå ortopediska skor. framhåller att tillverkning ochanpassning av ortopediska skor måste ske noggrant, vilket - särskilt för barnoch ungdom med växande fötter - innebär att utbyte eller förändringar måste 1972: 24 32 framhåller att handikappade som behöverortopediska skor lever på en lägre ekonomisk nivå än de flesta och att mångasliter skor mer än normalt. Även handikappinstitutet pekar på att flertalethandikappade har onormal skoförslitning och att förslaget dessutom innebär ettavsteg från principen om fullt statsbidrag till hjälpmedel. Remissopinionenär delad i fråga om förslaget att den enskilde bör betala kostnaden för hålfotsinläggav speciell typ. Ungefär hälften av remissinstansema tillstyrker förslaget.Svenska landstingsförbundet har samma principiella uppfattning somhjälpmedelsgruppen, men betonar att särskild hänsyn måste tas till barn.Västernorrlands läns landstings förvaltningsutskott m. fl. anser att en personrimligen inte bör vara i behov av samhällets stöd enbart av den anledning atthan behöver hålfotsinlägg. Visstveksamhet mot förslaget anförs bl. a. av läns landstingsförvaltningsutskott. Förslaget anses medföra inte helt obetydliga kostnader förden enskilde, speciellt för den som behöver byta sina inlägg ofta. länslandstings förvaltningsutskott framhåller att ett slopande av statsbidrag till hålfotsinläggsannolikt kommer att medföra en kraftig ökning av antalet handgjorda skor. Motdenna bakgrund ifrågasätts om det inte är lämpligare att alla typer av hålfotsinläggblir statsbidragsberättigade vid en klart definierad deformitet. Karolinskasjukhusets direktion framhåller svårigheten att entydigt definiera en typ avinlägg och fastställa att deima skall vara statsbidrags-berättigad. I avvaktanpå en närmare prövning av vilka inlägg som skall vara statsbidragsberättigadebör gällande bestämmelser tills vidare lämnas oförändrade. Socialstyrelsenanför att den enda lösningen för personer med deformerade fötter oftast ärortopediska skor eUer speciella hålfotsinlägg. Sådana inlägg, som ordineras av ortopedläkarei vissa angivna fall och tillverkas på ortopedisk verkstad, bör enligtstyrelsen även i fortsättningen vara statsbidragsberättigade. Statenshandikappråd avstyrker förslaget bl. a. med hänvisning till att förslagetinnebär ett upprivande av den grandläggande principen att alla hjälpmedel skallfinansieras helt av samhället. Distributionoch finansiering av vissa förbrukningsartiklar Samtligaremissinstanser tillstyrker förslaget om att vissa förbrukningsartiklar skalltillhandahällas genom apoteken och finansieras genom sjukförsäkringensläkemedelsersättning. Apoteksbolaget framhåller att dess medverkan kan omfattaupphandling och distribution av artiklarna, medan utprovning alltjämt måste skeav sjukvårdsutbildad personal. Vad gäller fastställande av utförsäljningspriserutgår bolaget från att det skall ske efter de normer som gäller förläkemedel. punktenför förslagets genomförande framhåller bolaget att skälig hänsyn måste tastill erforderliga förberedelser inbegripet information till apotekens personal.Riksförsäkringsverket finner förslaget om ändrade distributions- ochfinansieringsformer praktiskt och tillstyrker att det genomförs.Socialstyrelsen, vars yttrande inte är enhälligt i denna del, anser attförslaget är rationellt och att det bör genomföras. Styrelsen anför vidare atten förutsättning för förslagets genomförande bör vara att redovisningen av förbrakningsartiklamatill från apoteken görs separat såsom sker förkostnadsfria och prisnedsatta läkemedel. Vidare bör frågan om ordinationsrättenför dessa artiklar närmare prövas under medverkan av . Statenshandikappråd fäster uppmärksamheten på behovet av utbildning avapotekspersonalen i dessa frågor och framhåller att även andra handikappade,bl. a. personer med astma, psoriasis och cystisk fibros behöverförbrukningsartiklar, vilka bör distribueras och finansieras på samma sätt.Svenska landstingsförbundet, som hos hemställt om att de s. k. apoteksorienteradehjälpmedlen inordnas i Apoteksbolagets sortiment, uttalar sintillfredsställelse över den föreslagna distributionsformen och anser att denframdeles bör utvidgas till andra artiklar. ställer sigpositivt tiU förslaget och framhåller att genomförandet kommer att innebära attsjukhusens personal avlastas motsvarande arbetsuppgifter. som yttrat sig i denna fråga tillstyrker förslaget bl. a.med hänvisning till att det är rationellt och bör medföra en väsendigförenkling av hjälpmedelshanteringen inom detta område. Förvaltningsutskotten iÄlvsborgs och läns landsting anför att redan nu distribueras kanyler ochinjektionssprator genom apoteken inom de två sjukvårdsområdena. Detta systemfungerar bra för de handikappade. Även förvaltningsutskottet i Västmanlandsläns landsting har goda erfarenheter av distributionen genom apoteken av s. k.apoteks-orienterade hjälpmedel och hälsar därför förslaget om en utökning av sortimentetmed tillfredsställelse. Förvaltningsutskotten i och Östergötlandsläns landsting framhåller att rätten att ordinera kanyler och injektionssprutortill diabetiker bör utsträckas till privatpraktiserande läkare, eftersom dessaläkare har rätt att ordinera insulin. Förvaltningsutskotteti anför att reformen inte fritar sjukvårdshuvudmännenfrån ansvaret att avdela personal för utprovning av bandage m. m. innanpatienten skrivs ut från sjukhus. anför att beträffandebandage till stomipatienter har utvecklingen visat att kontinuerlig övervakningoch rådgivning av sjukvårdspersonal är nödvändig. Enligt förbundets mening börsåledes dessa artiklar inte uti ämnas genom apotek. Fråganom distributionen av förbrakningsartiklar tiU handikappade i glesbygderna tasupp av läns landstings förvaltningsut- skottsom anser att servicen blir avsevärt bättre om distriktssköterskorna medverkar vidutlämnandet av dessa artiklar. rekommenderar därför ettsamarbete mellan apotek och distriktssköterskor. Samhälletsåtgärder för handikappade syftar till att motverka handikappets följder ochgöra det möjligt för den handikappade att leva ett självständigt liv undertrygga förhållanden. Insatserna för stöd och omvårdnad av handikappade avservitt skilda behov och situationer. Under det senaste årtiondet har samhälletäven på ett klarare sätt än förat blivit medvetet om handikappades speciellabehov och i ökad utsträckning verkat för att tillgodose dessa. Jag vill erinraom att statens kostnader för det stöd som avser handikappade för budgetåret1972/73 beräknas till ca 3 060 milj. kr. var motsvarandekostnad 460 milj. kr. Vidare beräknas under kommande budgetår utgå förtidspensionfrån ATP till handikappade med 670 milj. kr. Ävenprimärkommunerna och sjukvårdshuvudmännen svarar för väsentliga insatser inomhandikappområdet. Genom den uppsökande verksamheten i kommunerna ges möjlighetatt uppdaga och tillgodose enskilda behov. Primärkommunernas ochsjukvårdshuvudmännens insatser utgörs framför allt av omvårdnad, service ochrehabilitering. Mångahandikappade behöver hjälpmedel för sin dagliga livsföring. Dessa hjälpmedeltillhandahålls av sjukvårdshuvudmännen, som erhåller statsbidrag tiU kostnadenför hjälpmedlen. I princip har statsbidraget alltsedan sin tillkomst avsetthjälpmedel som handikappade använder i sina sociala funktioner utanförsjukvården. täcker bidraget hela anskaffningskostnaden. Statsbidragskostnademaför hjälpmedel har ökat från 13 milj. kr. /63 till 121 milj. /71. I prop.1968: 41 angående vissa frågor om hjälpmedel för handikappade erinrade jag omatt tillhandahållandet av hjälpmedel åt handikappade vuxit fram som ensjukvårdshuvudmännens angelägenhet. Denna verksamhet har utvecklats till enorganisation som innefattar anordningar för ordination, instraktion, träning, utprovningoch anpassning, information, tillverkning och reparation. Enligt min mening ärdet önskvärt att denna organisation får en så likartad utformning som möjligti de olika sjukvårdsområdena, så att nuvarande skillnader i verksamheten med tillhandahållandeav hjälpmedel utjämnas. Jagframhöll i den nämnda propositionen att det borde ankomma påsocialstyrelsen och det då planerade handikappinstitutet att utformariktlinjer för en förbättrad hjälpmedelsorganisation i sjukvårdsområdena ochför samverkan med primärkommunema. Prop.1972: 24 35 harockså, på grundval av ett av handikappinstitutet i samråd med utarbetat förslag, utformat en vägledande information påområdet. Jag räknar med att denna information - vars grundprinciper redanbörjat tillämpas - kommer att tillställas sjukvårdshuvudmännen. Pågrundval av de förslag hjälpmedelsgruppen redovisat, vill jag nu ta upp fråganom formema för anskaffandet och tillhandahållandet av handikapphjälpmedel. Hjälpmedelsgrappenframhåller att hjälpmedlen i många fall är nödvändiga för att den handikappadeskall kunna leva oberoende av andras hjälp, bo kvar i sin egen bostad, skötasitt arbete och även i övrigt ordna sitt liv efter egna önskemål och intressen.I likhet med hjälpmedelsgruppen och remissinstansema finner jag det angelägetatt samhällets strävan att förse handikappade med goda och ändamålsenligahjälpmedel kan fullföljas på ett sätt som ger den handikappade det stöd hanbehöver. bör samhällets önskemål om en rationell hjälpmedelsorganisationtillgodoses. Genom målmedvetna insatser för ratio-nahsering kan de betydanderesurser som samhället tillför hjälpmedelsverksamheten tillvaratas bättre änvad som f. n. är fallet. Somhjälpmedelsgruppen framhåller har en väl fungerande hjälpmedelsverksamhet ävensamhällsekonomiska effekter. I samma mån som hjälpmedel gör det möjligt förhandikappade att klara sig själva, minskar behovet av omvårdnad ochinstitutionsvård. Vidare utgör hjälpmedlen för många handikappade en föratsättningför att de skall kunna förvärvsarbeta och därmed klara sin försörjning.Hjälpmedelsverksamheten blir härigenom tiU gagn både för den enskilde ochsamhället. Dessa synpunkter understryks av ett flertal remissinstanser. Hjälpmedelsgruppenhar pekat på den kraftiga ökningen av hjälpmedelsverksamheten och dekostnadseffekter detta fått för statsbidraget. erinrar grappen omatt sjukvårdshuvudmännens kostnader för sin del av hjälpmedelsförsörjningen ärsvåra att beräkna, men att de torde ha ökat i motsvarande takt. Vidare har grappenframhållit att pågående forskning och utveckling inom området kan förväntasleda till nya eUer förbättrade hjälpmedel, för vilka statsbidrag kan komma attaktualiseras. Enligt hjälpmedelsgruppens mening är det därför angeläget attstaten tUl sitt förfogande får organisatoriska möjligheter att dels påverkaprisbildningen på området, dels utforma riktUnjer för hjälpmedelsverksamhetensom bättre än nu samordnar denna med övriga medicinska och sociala insatser ochger underlag för nödvändiga prioriteringar. Ilikhet med remissinstansema ansluter jag mig till den allmänna bedömning sota hjälpmedelsgrappengivit uttryck åt. Prop.1972: 24 36 somlett till att statsbidragskostnaderna för handikapphjälpmedel i genomsnitt ökat med och /71utgjorde 121 milj. kr., ställer stora anspråk på hjälpmedelsverksamhetensorganisation. Den fortsatta utveckling som kan väntas gör det äimu angelägnareatt staten får ett fastare grepp om hjälpmedelsmarknaden. Enligtremissinstansernas mening ger hjälpmedelsgruppens olika förslag i stort settunderlag för behövliga åtgärder. De ställningstaganden jag på grandval häravkommer att redovisa i det följande torde leda till en begränsning av denhittillsvarande kostnadsutvecklingen utan att handikappades behov eftersatts.I avvaktan på näi*mare erfarenheter av dessa åtgärder bör hjälpmedelsanslagetäven i fortsättningen ha formen av ett förslagsanslag. Jagövergår nu till att redovisa mina ställningstaganden till hjälpmedelsgrappensförslag. I syfte att nå större översiktlighet redovisas även sådana förslagvars genomförande inte kräver något beslut. Hjälpmedelsgruppenkonstaterar att huvuddelen av statens insatser på hjälpmedelsområdet sker genomsocialstyrelsen, som är ansvarig myndighet för bl. a. handikappvärden i landet.I verkets uppgifter ingår att fortlöpande följa verksamhetens omfattning,utformning och utveckling samt påverka dess inriktning. hardärvid att beakta samhällets resurser att ekonomiskt och på annat sättfullfölja verksamheten. Enständig förändring och utveckling pågår inom hjälpmedelsområdet. Behov sotaman tidigare inte kunnat avhjälpa kan nu ofta tillgodoses genom tillkomsten avnya hjälpmedel. Men kan det finnas flera tjr av hjälpmedel ellerolika åtgärder att välja på. En övergripande bedömning kräver behovsanalyser,medicinska, sociala och psykologiska bedömningar likaväl som tekniska ochekonomiska värderingar. Vidare är gränsen mellan tekniska hjälpmedel och terapevtiskahjälpmedel svår att precisera, inte minst därför att den ständigt förskjutstill följd av nya landvinningar inom medicin och teknik. Inomhjälpmedelsområdet pågår forskning och utveckling, som kan väntas resultera inya hjälpmedel. Därvid torde frågan om statsbidrag för dessa konuna att aktualiseras.Enligt hjälpmedelsgrappens mening kräver dessa frågor ställningstaganden, sombör grandas på en total bedömning av handikappades behov och möjlighetema attpå olika sätt tillgodose dessa, varvid kostnadema för altemativa lösningar fårprövas. Prioriteringar mellan olika anspråk torde därvid bli ofrånkomliga, liksomockså när det gäller att bedöma olika forskningsprojekts värde och behovet avutvecklingsarbete. Hjälpmedelsmarknadenhar också ändrat karaktär. 1972: 24 37 tidigare,då hjälpmedlen uteslutande var hantverksmässigt tillverkade produkter, sker nutillverkningen i industriella former för en stor del av sortimentet. Samtidigtsker ett aktivt utbud med utnyttjande av kommersiell försäljningsteknik.Jämsides med sin strävan att förse de handikappade med lämpliga hjälpmedelmåste samhället självfallet bevaka att de ekonomiska resurser som anslås förändamålet blir så effektivt använda som möjligt. De kommersiella intressenamåste därför mötas med sakkunnig bedömning ur såväl medicinsk-teknisk somsocialmedicinsk synpunkt imed beaktande av de ekonomiska aspekterna. Hjälpmedelsgrappenanser att de uppgifter som åvilar och kommer att åvila inomhjälpmedelsområdet är av sådan omfattning både kvantitativt och kvalitativtatt de kräver en förstärkning av resurser. Gruppen föreslårdärför att ett hjälpmedelsräd inrättas i . Ilikhet med hjälpmedelsgrappen och remissinstanserna finner jag det angelägetatt ökade resurser på central nivå tillförs hjälpmedelsorganisationen. I enalltjämt expanderande hjälpmedelsverksamhet är det framför allt den ledande ochstyrande funktionen som behöver byggas ut. Jag anser därför liksom hjälpmedelsgrappenoch den helt övervägande remissopinionen att förstärkningen avsocialstyrelsens resurser bör ske genom att ett hjälpmedelsråd inrättas. Hjälpmedelsrädetsverksamhet kommer att spänna över stora områden. Det kommer att få en viktigroll i utformningen av samhällets allmänna riktiinjer för hjälpimedelsverksämheten.Jag delar den av hjälpmedelsgrappen framförda uppfattningen atthjälpmedelsrådet bör vara ett sakkunnigorgan som skall bistå socialstyrelsenmed bedömningar och råd inom hjälpmedelssektom. beslutanderätti hjälp-medelsfrägor bör kunna delegeras till rådet i den utsträckning styrelsenbestämmer. Ställningstaganden av större principiell och ekonomisk betydelse bördock underställas Kungl. Beträffande hjälpmedel, vars uppförande påhjälpmedelsförteckningen har större principiell eller kostnadsmässig betydelse,bör i enlighet med hjälpmedelsgrappens förslag inhämta Kungl. Maj:tsmedgivande att föra upp hjälpmedlet på förteckningen. I fråga om hjälpmedel,vars kostnad överstiger , bör sådant medgivande alltid inhämtas. Detankommer pä Kungl. Maj:t att dä så anses behövligt meddela särskilda bestämmelser. uppgifter kan jag i allt väsentligt ansluta mig till desynpunkter som hjälpmedelsgrappen framfört. För att på ett tillfredsställandesätt kunna fullgöra sina uppgifter bör rådet kunna anlita olika experter ochsakkunniga. Rådet bör i första hand begagna sig av experter och expertgrappersom är knutna tUl , handikappinstitutet och handikapporganisationer. 1972: 24 38 tionernabör beredas möjlighet att på eget initiativ framföra sina synpunkter. Rådet börkunna ha egna överläggningar med olika myndigheter, införskaffa uppgifter fråndem samt göra de undersökningar och utredningar som kan erfordras. Antaletstatsbidragsberättigade hjälpmedel har under senare är ökat. Önskemål framförsfrån olika häll om att ytterligare artiklar som kan vara tiU nytta vid oUkahandikapp skall tas upp som statsbidragsberättigade hjälpmedel. Det pågår enomfattande forskning och utveckling i syfte att framställa nya hjälpmedeleller förbättra och tekniskt vidareutveckla redan kända hjälpmedel. Att görade bedömningar och prioriteringar som blir nödvändiga är en både svåroch betydelsefull uppgift, där hjälpmedelsrådets sakkunskap och överblickbehövs för en helhetsbedömning. Någraremissinstanser tar upp frågan om kompetensfördelningen mellan olika centralaorgan på hjälpmedelsområdet. I derma fråga behöver enligt min mening ingenoklarhet uppstå. Rådets verksamhet kommer helt att ligga inom socialstyrelsensansvarsområde. Styrelsen har, som ansvarig central myndighet inomhandikappområdet, att fortlöpande följa hjälpmedelsverksamhetens omfattning,utformning och utveckling samt påverka dess inriktning från medicinska, socialaoch tekniska synpunkter under beaktande av samhällets möjligheter attekonomiskt och på annat sätt svara för verksamheten. Tillkomsten av hjälpmedelsrådetiimebär en förstärkning av resurser på ett allt viktigareområde. Jagförordar i likhet med hjälpmedelsgrappen att ledamöterna i hjälpmedelsrädetutses av Kungl. Maj:t för av . Rådet bör bestå av högst sjupersoner som besitter ingående sakkunskap på oUka specialområden som ingår i eUersammanhänger med hjälpmedelsverksamheten. Ledamöterna bör inte företrädasärskilda intressegrupper. Integreringen i verksamhet börkunna åstadkommas på det sätt hjälpmedelsgrappen föreslår. Det ankommer på Kungl,Maj:t att lämna anvisningar för verksamheten. Föratt hjälpmedelsrädets arbete skall kunna bedrivas effektivt krävs viss personalför ärendenas handläggning och beredning, för föredragning, utredningar m. m.Såväl som övriga remissinstanser understryker behovet av ökadepersonella resurser för detta ändamål. Jag delar denna uppfattning och beräknarunder anslaget Bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade . attställas till förfogande för erforderlig personal m. m. förhjälpmedelsrådet /73. Hjälpmedelsgrappenkonstaterar att det inte finns några statliga föreskrifter omsjukvårdshuvudmännens upphandling av statsbidragsberät- Sjukvårdshuvudmännen erhåller statsbidrag i efterskottmed det belopp som motsvarar kostnaden för varje hjälpmedel oavsett inköpssättoch inköpsvillkor. Hjälpmedelsgrappens undersökningar visar att inköpsrutinernaskiftar starkt. Hjälpmedelsgruppenbetonar att tiden nu är inne att ge upphandlingen fastare former. Denomfattning verksamheten har nått gör det möjligt att utforma en organisationför central upphandling som till en förhållandevis ringa kostnad kan gebetydande besparingar för statsverket. Hjälpmedelsgruppen föreslår att det förhjälpmedelsverksamheten bildas ett statligt inköpsorgan, benämnt , Ilikhet med samtiiga remissinstanser är jag ense med hjälpmedelsgruppen ombehovet av en effektiviserad och samordnad upphandling av handikapphjälpmedel.Den nuvarande splittrade inköpsverksamheten bör rationaliseras genomorganiserade centrala inköp av hjälpmedel.