prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Ifråga om ersättning för skada och intrång eller motsvarande gäller enligt annanlagstiftning än ExL genomgående principen att nedsättning får underlåtas efteroskadlighetsprövning, varvid panträttshavares säkerhet beaktas. Bestämmelsermed denna innebörd finns i åtskUliga lagar (jfr exempelvis 9 kap, 54 § andrastycket VL, 67 § väglagen, 9 § lagen (1950:599) om ersättning för misladfiskerätt m,m., 34 § första stycket naturvårdslagen och 35 § första stycketmiljöskyddslagen), SärskUdabestämmelser tiU skydd för innehavare av fordran för vilken faslighet svarar,om fastigheten minskar i värde genom fastighetsreglering eller helt ellerdelvis inlöses, finns i 5 kap, 16 § FBL, Nedsättning behöver inte ske aversättning som tiUkommer fastighetsägaren personligen. Kravet på nedsättningupprätthålls inte heller om innehavarna av samtliga fordringar för vilkafastigheten svarar och om fastigheten besväras av gemensam inteckning vissaandra rättsägare medgett att ersättningen får betalas ut direkt tillfastighetsägaren. Medgivande av rättsägare behövs inte heller, omfastighetsregleringen är väsentiigen utan betydelse för honom. Framställningav i län. I skrivelse den 14 mars1961 har i län anfört synpunkter på ExL:snedsättningsregler. Enligt mening går dessa längre i fråga omatt tiUgodose panträttshavarnas intressen än som motsvaras av rimliga praktiskabehov. Det område som frånhänds fastigheten genom expropriationen har oflaobetydligt värde. Som exempel anförs ett fall-där expropriationen gällde vissamosslotter och viss samfälld vägmark och berörde etl stort antal fastigheter, Idetta fall bestämdes ersättningar understigande en krona i 76 fall. Även videxpropriation för anläggande av dubbelspår för järnväg blir enligtlänsstyrelsen ofta expropriationsersättningarna helt obetydliga. I många fallhar visserligen domstolen möjlighet att meddela förordnande enligt 35 § ExL omatt ersättning skaU betalas ut bara lill fordringsägare som yrkar del, men äveni sådant fall skall sammanträde kungöras och hållas. Länsslyrelsen anser sigkunna konstalera all statsverkets kostnader och enskildas besvär i samband medfördelning av expropriationsersättning ofta inte står i rimlig proportion tillde belopp som skall fördelas. Möjligheterna att förenkla förfarandet bör medhänsyn härtill närmare utredas. Exproprieradfastighet övergår till den nye ägaren i princip fri från begränsade sakrättersom tidigare besvärat den. Sker expropriation av hel fastighet, kommer såledespanträtt i fastigheten att upphöra helt. Vid expropriation som avser del avfastighet eller särskUd rätt tUl fastighet kan säkerheten försämras. Enligtpromemorian är det därför ofrånkomligt med ett särskilt skydd för borgenärermed panträtt i fastigheten. Detta skydd bör liksom hittUls åstadkommas genombestämmelser om nedsättning och fördelning av expropriationsersättning.Nedsättning och fördelning sägs i promemorian emeUertid innebära en meraomständlig procedur än betalning direkt tiU den ersätlningsberättigade. Det ärdärför angeläget att begränsa procedurens användning tUl faU då rättighetshavaresintressen påkallar det, Ipromemorian anförs att det härvid i första hand kommer i betraktande de faU dåden exproprierade fastigheten inte besväras av sökt eller beviljad inteckningoch rättighetshavares intressen således över huvud tagel inte berörs,Nedsättningsskyldigheten har i dessa faU motiverats med att expropriationensrättsverkningar gör det nödvändigt att bestämma en form genom vilken det förframtida intressenter görs klart alt expropriationen fullbordats och när detskedde. Härför behövs en åtgärd hos offentiig myndighet och del har ansettslämpligast att föreskriva nedsättning som i princip enda form. Redan i gällanderätl har emellertid avsteg från principen gjorts i vissa fall varvidnedsättning ersatts av anmälan till länsslyrelsen. Genom en sådan anmälan kansyftel attskapa en utgångspunkt för expropriationens fullbordande nås även i nu förevarandefall. Under hänvisning till vad som har anförls uttalas i promemorian atl somen första förutsättning för alt nedsättning av expropriationsersättning skallbehöva ske bör uppställas all fastigheten besväras av beviljad eller söktinteckning, 1 fråga om personlig ersättning är den fördelning mellanrättighetshavare som nedsätlningsförfarandel skall möjliggöra inte aktuell ochdet föreligger därför inle enligt promemorian något behov av att sådanersättning sätts ned. Beträffandeövriga fall, dvs, då den exproprierade fasligheten besväras av sökt ellerbevUjad inteckning, och fråga är om löseskUling eller intrångsersättning,uttalas i promemorian att krav på nedsättning i princip bör uppställas. Normaltkan detta krav få vika endast om rättsägare som berörs av åtgärden har lämnatsitt medgivande lUl den. 1 promemorian föreslås efter förebild av 5 kap. 16 §FBL att som förutsättning för att nedsättning skall kunna underlåtas bör gällaalt samtiiga borgenärer som har panträtt i fastigheten har medgett attersättningen betalas ut direki tiU fastighetsägaren. Besväras fastigheten avgemensam inteckning, bör dessuiom fordras de medgivanden från fastighetsägareoch fordringshavare som i 22 kap. Il § jordabalken föreskrivs för relaxation. Enligtpromemorian torde det emellertid föra för långt all undantagslöst krävamedgivande från rättsägarna som villkor för att nedsättning skall fåunderlåtas. Det är ofta både tidsödande och kostsamt all skaffa in medgivanden.Del kan också tänkas att rättsägare utan skäl vägrar att lämna sin medverkan. Ipromemorian anförs all kravel på medgivande därför bör upprätthållas i principendast då expropriationen medför någon risk av betydelse för attpanträttshavarna lider förlust. I många faU föreUgger uppenbarligen inte någonsådan risk. Om exempelvis expropriationen avser bara ett mindre område av enfastighet och exproprialionsersättningen uppgår till endast en mindre del avhela fastighetens värde, lär man i allmänhet kunna utgå från att expropriationensaknar betydelse för panträttshavarnas säkerhet. ÅtskiUiga expropriationer avnyttjanderätt eUer servitut inverkar inle alls eller endast obetydligt påfaslighetens kreditvärde. Nedsättning fyller i fall av detta slag inte någonrimlig funktion. För panträttshavarnas säkerhet torde det vara tUlräckligt attoskadlighetsprövning sker efter samma riktlinjer som gäller enligl annanlagstiftning, exempelvis 5 kap. 16 § FBL. En bestämmelse om detta synes enliglpromemorian lämpligen kunna utformas så att medgivande av rättsägare intebehövs, om expropriation är väsentligen utan betydelse för honom. 1promemorian anförs att med den föreslagna utformningen av nedsättningsreglernanågon motsvarighet till reglerna i 35 § ExL om förenklat förfarande närexpropriation gäller område som är samfällt för flera fastigheter inte behövs. Ipromemorian framhålls att det finns bestämmelser om nedsättning av ersättningsom bestämts vid inlösen av fastighet i flera andra lagar än ExL. I åtskiUigaav dem, bl.a. BL, väglagen, naturvårdslagen och miljöskyddslagen, hänvisas tUlExL:s bestämmelser. Detta innebär att de här föreslagnanedsättningsbestämmelserna kommer att bli tiUämpliga också vid inlösen enligtdessa lagar. Det finns emellertid också nedsättningsbestämmelser som i störreeller mindre grad avviker från regleringen i ExL. Det torde enligt promemorianvara både lämpligt och möjligt att i betydligt större grad än som är falletgöra nedsättningsbestämmelserna likformiga. Sannolikt är del ändamålsenligtatt samla alla sådana beslämmelser i en särskild lag. Även bestämmelserna omfördelning av nedsatta medel torde behöva ses över. En genomgång av detta slagbör emeUertid anstå tUl ett senare tiUfälle. Deti promemorian framstäUda förslaget att domstolen i vissa fall skall kunnaförordna att expropriationsersättningen inte behöver sättas ned hoslänsstyrelsen har vunnit allmän anslutning bland remissinstanserna. 1 fleraytttanden framhåUs sålunda att de nuvarande kraven på nedsättning av expropriationsersättningär onödigt omfattande och att en förenkling av reglerna är önskvärd. Bland deremissinstanser som lämnar förslaget i denna del utan erinran eller tUlstyrkerprinciplösningen kan här nämnas , , fleralänsstyrelser, bankinspektionen. Sveahovrätt anför, att en väsentlig del av exproprierad egendoms värde kommer ivissa fall där markvärdet är lågt i förhållande tUl hela värdet atthänföras tUl annan ersättning än löseskilling och intrångsersättning. Dettasägs hänga samman med hur begreppen marknadsvärde och löseskiUing resp.inlrångsersättning har bestämts enligt prop. 1971:122, För att panträttshavaresbehov av skydd skall kunna tUlgodoses bör enligt hovrättens mening i sådanafall nedsättning ske också av fastighetsägarna tiUerkänd personlig ersättning.Hovrätten föreslår därför att i den paragraf i vUken nedsättningsskyldighetenregleras tas in en föreskrift av innehåll all nedsättning skall ske av annanfastighetsägaren tUlkommande ersättning än löseskUling och intrångsersättning,när skäl föreligger tiU del. mening bör möjlighet öppnas för den exproprierandeatl sätta ned expropriationsersättning innan expro-priationsmålet har blivitslutUgt avgjort. En sådan ordning skulle vara tUl fördel från anslagssynpunkt.Bestämmelserna om nedsättning av förskott vid förhandstillträde skulle enligtförvaltningens mening i så fall kunna gälla i tillämpliga delar. FöreningenSveriges tingsrättsdomare framhåller i sitt yttrande att föreskriften omoskadlighetsprövning måste tillämpas restriktivt, om rättssäkerhetskravet skallbli tiUgodoselt. Länsstyrelseni anser att det är önskvärt att nedsättningsbestämmelsermotsvarande dem som upptagits i promemorian införs också i andra lagar, sominnehåUer bestämmelser om nedsättning av ersättningar. Åtminstone bör en sådanändring genomföras i detta sammanhang i VL. Med slöd av denna tas iKopparbergs län inte så sällan i anspråk samfällda områden, varvid avsaknadenav särtegler för nedsättning av löseskiUingar i vissa fall praktiskt tagetomöjliggör utbetalning av medlen. 8.1.1 Frågan om ny expropriationslag Densamhällsutveckling som vi f,n, upplever ställer stora krav på samhälletsmarkpolitik. Efterkrigstiden har präglats av att behovet av arbetskraft inomjordbmk och skogsbruk har minskat kraftigt. har sysselsättningen inomindustri och servicenäringar ökat. Detta har medfört en minskning avbefolkningen i glesbygderna och en fortsatt tillväxt av de medelstora ochstörre tätortema. Till följd härav har behovet av mark för bostäder och annantätbebyggelse ökat på dessa platser. som denna utveckling alltjämtpågår om än med minskad kraft har ägt mm en aUt starkare satsningpå regionalpolitikens område. Denna nya fas i utvecklingen kommer otvivelaktigtatt ställa växande krav på att mark skall finnas tUlgänglig bl.a, för industrietableringsamt för bostadsbyggande och annat som tätbebyggelseutvecklingen för med sig.Ofta kommer detta att gälla orter där behovet av mark för ändamål av delta slagtidigare inte har varit framträdande. Den ökade fritiden i förening medförbättrade kommunikationer, främst genom bilismen, och välståndsökningen iövrigt medför att fritidsbebyggelsen och friluftslivet alltmer tilltar. Dessaomständigheter medför ökad efterfrågan på välbelägen mark både förfritidsbebyggelse och frUuftsliv, Till följd av den allmänna industriellautvecklingen uppstår inte sällan önskemål om nylokalisering av företag somockså för med sig behov av att kunna ta mark i anspråk. Detär en viktig uppgift för samhället att bedriva den fysiska plan- 1 saml Nr 109 läggningen så att befogade anspråk på mark kantillgodoses. Såvitt angår den övergripande planeringen har arbetet päförberedelserna för en fysisk riksplanering avslutats inomcivUdepartementet, och förslag tUl tUl sådana åtgärder bl.a. pålagstiftningens område som behövs för alt få till stånd en fungerande sådanplanering förbereds f.n. inom nämnda departement. Genom den fysiska planeringenanvisas mark för olika ändamål efter en avvägning av skilda intressen. Det äremellertid inte tillräckligt att mark anvisas för viss användning. Samhälletmåste också svara för att den mark som behövs för olika angelägna ändamålfaktiskt får tas i anspråk på skäliga viUkor och vid lämplig tid. Som regelsker detla genom att den mark som behövs förvärvas på friviUighetens väg. Isista hand måste dock samhället kunna lösa in marken eller tvångsvis förvärvabehövlig rätt atl disponera den, om friviUiga uppgörelser inte kan nås pårimliga villkor. En modern expropriationslagstiftning utgör därför etl viktigtmedel i samhäUets markpolitik. Gällande expropriationslag (ExL) kom . Den hardärefter ändrats vid etl flertal tiUfällen. Bl.a. har samhällsutvecklingen tidefter annan medfört behov av nya eUer vidgade expropriationsändamål. SärskUtomfattande ändringar i ExL genomfördes . Denna revision avsåg främstexpropriationsandamålen, ersättningsreglerna och förfarandet vid expropriation.De nya exproprialionsgmnder som då infördes syftade tUl att ge kommunerna stödi strävandena att motverka stora markvärdestegringar i samband medtätbebyggelse. Avsikten med reformen i fråga om ersättningsreglerna ochförfarandet var att få till stånd en jämnare och tUlförlitligare uppskattning.De nya expropriationsreglerna medförde otvivelaktigt gynnsamma verkningar menvar också förenade med vissa brister, och tiUkaUades därförexpropriationsutredningen för att göra en allmän översyn av expropriationslagsliftningen. Som resultat av utredningens arbete genomfördes tUl enbörjan vissa partiella reformer. Bl.a. gjordes vissa ändringar iförfarandereglerna, som var ägnade att avhjälpa de svåraste bristerna i deltaavseende. lade utredningen fram betänkande med förslag till en nyallmän expropriationslag. Nyheterna i förslaget avsåg främst expropriationsandamålenoch värderingsreglerna. Däremot saknades i förslaget bestämmelser omförfarandet. Flera remissinstanser ansåg del olämpligt att införa en nyexpropriationslag utan regler om förfarandet. För egen del kom jag till denslutsatsen att vissa angelägna ändringar borde göras utan dröjsmål i ExL ochbyggnadslagen (BL), medan en mera fullständig reform avexpropriationslagsliftningen borde anslå till dess översynen av återståendefrågor var avslutad. I överensstämmelse med denna min ståndpunkt lades förslagliU en partiell reform av bl.a. ExLoch BL fram riksdag och antogs av denna (prop. 1971:122, CU1971:27, rskr 1971:310). Genom reformen ändrades reglerna om expropriation förtätbebyggelseändamål så, atl de i större uisträckning än tidigare möjliggör enaktiv markpolitik. Vidare infördes en ny expropriationsgrund, kalladvärdeslegringsexpropriation. Bestämmelserna om ersättning vid expropriationomarbetades i syfte atl dämpa markvärdestegringen och hindra att kommunerna videxpropriation för tätbebyggelseändamål behöver ersätla värden som har uppståtttUl följd av förväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt. Arbetetpå en översyn av expropriationslagsliftningen har forlsall inomjustitiedepartementet. I en departementspromemoria har behandlats de delar avexpropriationsrätten som inte omfattas av expropriationsutredningensbetänkande. Promemorieförslaget tar i första hand sikte på expropriationsförfarandet.I promemorian föreslås bl.a. vissa ändringar i syfte att göra förfarandet merasnabbi och effektivl. Lagförslaget är i allt väsentligt utformat som ettfuUständigande av ulredningens förslag. Underarbetet med den fysiska riksplaneringen har tagits upp vissa frågor omersättning för alt mark tas i anspråk och om inlösen av mark för främst detrörliga frUuftslivets behov. I en inom civUdepartementet upprättad promemoriahar föreslagits ändringar i framför allt naturvårdslagen (NVL) och BL. 1 dennapromemoria presenteras också etl inom upprättat förslag ifråga om ersättning vid expropriation av mark för annal ändamål äntätbebyggelse, närmare bestämt om tiUämpning i sådana faU av den s.k.presumtionsregeln. Denna fråga vill jag ta upp i förevarande sammanhang. Övrigaersättningsfrågor som har samband med den fysiska riksplaneringen torde senarekomma att anmälas för Kungl. Maj:t av chefen för . förslag återstår att behandla framför aUt nyheter ifråga om expropriationsandamålen. Utredningen föreslår sålunda ökadeexpropriationsmöjUgheter för att främja bl,a, näringsverksamhet, miljövård ochfriluftsliv, I formellt hänseende innebär utredningens förslag att ExL ersättsav en ny expropriationslag och atl huvuddelen av all lagstiftning omtvångsinlösen, som finns spridd på olika lagar, samlas inom den nyaexpropriationslagens ram. Utredningen anför att de många ändringarna i ExL meroch mer gjort lagen svåröverskådlig och att denna knappast kan anses fyUa deanspråk som bör kunna stäUas på en modern expropriationslagstiftning. Dentäcker dessutom bara en del av sitt ämnesområde. Åtskilliga expropriationsrättsligaspörsmål regleras i annan lagstiftning. Utredningen är dock medveten om att detär nödvändigt att vissa delar av lagstiftningen om tvångsinlösenav systematiska skäl får stå kvar i speciallagar vid sidan av en allmänexpropriationslag. Frånsettden kritik som riktats mol att utredningens förslag saknade regler omförfarandet har förslaget fått ett övervägande välvilligt mottagande avremissopinionen. Från flera håU vitsordas behovet av nya expropriationsregler.På grund av att reglerna om tvångsinlösen är splittrade på olika lagar, som ivissa fall täcker varandra och i andra fall företer luckor, ansesbestämmelserna komplicerade att tiUämpa, Utredningens förslag att i störstamöjUga utsträckning sammanföra regler om tvångsinlösen tUl en allmänexpropriationslag tillstyrks av flertalet remissinstanser som yttrar sig ifrågan. Kritik har dock från ett par håll riktats mot utredningens förslag lilländringar i BL under hänvisning lill det utredningsarbete som pågår angåendeplanlagstiftningen, BI,a, har bygglaguttedningen framfört önskemål om att så fåändringar som möjligt görs i BL. I ett ytttande över promemorian omexpropriationsförfarandet har därjämte ifrågasatt, ominte arbetet på en ny expropriationslag borde anstå i avvaktan på resultatet avbygglagutredningens arbete. Somjag förut nämnt har utredningens förslag kompletterats genomjustitiedepartementets promemoria, som innehåller förslag tUl regler omförfarandet och därmed sammanhängande frågor. Också promemorian har i sinahuvuddrag fått ett övervägande positivt mottagande under remissbehandlingen. Enligtmin uppfattning behövs också reform vissa sakliga ändringar iexpropriationslagsliftningen. Reformkraven gäller nu i främsta rummet deexpropriationsändamål som inte behandlades lagstiftningsärende samlförfarandereglerna. De lagförslag som föreligger i dessa ämnen finner jag isina huvuddrag väl ägnade att läggas tiU grund för lagstiftning. Inte minst medhänsyn tUl det lagstiftningsarbete om den fysiska riksplaneringen som pågåranser jag behovet av en ny expropriationslagstiftning vara så stort, attresultatet av bygglagutredningens arbele inte bör avvaktas. Något ytterligareremissförfarande, som ifrågasatts av ett par remissinstanser, finner jag intebehövligt. Jag vill därvid erinra om all det förslag till ändringar i de nyaersättningsreglerna som har lagts fram i civUdepartementets promemoria angåendelagstiftning om fysisk riksplanering har bUvit föremål för remissbehandlingtUlsammans med promemorian i övrigt. IformeUt hänseende delar jag utredningens uppfattning att ExL numera blivit såsvåröverskådlig att del är ändamålsenligt all genomföra partiellareformer inom dess ram utan att den bör ersättas av en helt nyexpropriationslag. Utredningenföreslår atl huvuddelen av all lagstiftning om tvångsinlösen samlas i dennya - -'ooriationslagen. I den delen vUl jag framhållaatt ett sammanförande av regler om tvångsinlösen från olika speciallagar intekan vara ett självändamål. Om reglerna därmed bryts ut ur sitt naturligasamband med de bakomliggande materiella rättsreglerna blir tvärtom systematikenmer svåröverskådlig, Ulredningen är medveten om detta och anser att vissa delarav ifrågavarande lagstiftning bör få stå kvar i speciallagarna. Jag har, somjag kommer alt redovisa, med ett väsentiigt undantag kommU tUl i stortsett samma resultal som utredningen i fråga om vilka beslämmelser om tvångsinlösensom bör föras över tiU expropriationslagen och vUka som bör stå kvar i andralagar. Undantaget avser BL. Som förut anförts pågår f.n. en samlad översyn avbyggnadslagstiftningen inom bygglagutredningen. Med hänsyn tiU denna översynbör så få ändringar som möjligt göras i BL. Jag återkommer tUl denna fråga menvUl redan nu fömlskicka, att jag efter de ändringar som skedde intefunnit det nödvändigt att föra över några ytterligare bestämmelser från BL tillexpropriationslagsliftningen. Avstörre betydelse än att alla regler om tvångsinlösen återfinns i en och sammalag är att reglerna om värdering och förfarande vid tvångsinlösen i sak ärsåviti möjligt enhetliga. Detla mål torde i fråga om värderingsreglerna kunnauppnås i myckel stor ulslräckning, om de förslag till ersättnings- ochinlösenregler i den markpoliliska lagstiftningen som läggs fram icivildepartementets promemoria angående lagstiftning om fysisk riksplaneringblir genomförda. Ett ytterligare steg på denna väg tas omvattenlagsutredningens förslag lUl ersättningsregler i vattenlagen (VL)genomförs (se betänkandet SOU 1972:14 Revision av vattenlagen Del 2.Ersättningar, avgifter m.m.). Vad angår förfarandet har fömtsättningar för enenhetlig bedömning av ersättnings- och inlösenfrågor i ett viktigt hänseenderedan kommit tUl stånd genom fastighetsdomslolsreformen. Förfarandereglerna ispeciallagarna bygger redan nu i stor utsträckning på ExL. Jagförordar sålunda alt ExL ersätts av en ny lag om expropriation och att tUldenna överförs regler om tvångsinlösen i andra lagar i den mån detta i detenskUda fallet befinns ändamålsenligt. Jag föreslår att den nya lagen gesrubriken 'expropriationslag'. Liksom utredningen anser jag att lagen börindelas i kapitel i Ukhet med t.ex. fastighetsbildningslagen (FBL), Det blirdärigenom enklare atl göra ändringar och tiUägg utan att rubbalagens systematik och överskådlighet, 8.1.2 Expropriation av särskild rätt tiU fastighet. Föremåletför expropriation kan såväl i gäUande rätt som enligt uttedningens förslag varaäganderätt tUl fast egendom eller rättighet i fastighet. Enligt förslaget skallrättighet också i fortsättningen kunna exproprierassjälvständigt, dvs. utan samband med att fastigheten avstås. Sådanexpropriation kan f.n. ske i form av alt en rättighet nyttjanderätt ellerservitut tillskapas eller genom all särskild rätl upphävs eller begränsas. Iutredningens förslag har denna reglering tagits upp i huvudsak oförändrad. Jagföreslår att de nu nämnda reglerna om föremålet för expropriation skall tas ini den nya expropriationslagen. Enavvikelse i utredningens förslag från gällande räll består däremot i atträttighet inte skall kunna övertas från rättighetshavaren av denexproprierande. Något praktiskt behov av en sådan expropriationsmöjlighet harinte ansetts föreligga och jag godtar förslaget i denna del. Jag delar ocksåutredningens uppfattning atl annan rättighet än nyttjanderätt ochservitutsrätt inte bör kunna tiUskapas genom expropriation. Enannan skiUnad i utredningens förslag i förhåUande lill ExL är allutredningsförslaget innehåller en uttrycklig bestämmelse om att panträtt pågrundval av inteckning inte skaU kunna exproprieras självständigt. Bestämmelsentorde närmast få ses som ett förtydligande av ExL:s bestämmelser omsjälvständig rättighetsexpropriation så som de har tillämpats i praktiken. Jagdelar utredningens uppfattning atl den nya lagen bör utformas så att någontvekan inte behöver råda på denna punkt. Denuvarande bestämmelserna om s.k. osjälvständig rättighetsexpropriation, dvs.expropriation av rättighet i samband med all faslighet exproprieras, harbehållits i huvudsak oförändrade i utredningens förslag. Sålunda föreslås somhuvudregel alt all särskUd rätt till fastigheten skall upphöra, när denexproprieras med äganderätt.