prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Kammarrätten framhåller, att förhandsbeskedmeddelas i sökandens intresse och att det i första hand måste åligga sökandenatt svara för att tillfredsställande utredning förebringas. Enligtkammarrättens raening skiljer sig emellertid det nu avhandlade rättsområdetinte från andra rättsområden, inom vilka förhandsbesked kan meddelas. I den månutredningen är otillräcklig anser kammarrätten, att sökanden bör varaberättigad tiU kompletteringshjälp, som kan lämnas av myndighet, tjänstemaneller annan. Ett naturligt sätt att genomföra detta är enligt kamraarrätlen attredan hos generaltullstyrelsen införa elt kontradikto-riskl förfarande, dvs,ett förfarande raed två parter, sökanden och ett allmänt orabud. Kammarrättenpåpekar, att dess erfarenheter från ärenden rörande framför allt särskUdvamskatt, där kontradikloriskl förfarande ej förekommer förrän i kammarrätten,visar önskvärdheten av att ett sådant förfarande tiUämpas redan i tidigareinstans. Kammarrätten åberopar särskilt att enligt förordningen ommervärdeskatt yttrande skall inhämtas av vederbörande taxeringsintendent överansökan om förhandsbesked. Beträffande giltighetstiden för förhandsbeskedanför kammarrätten, alt gUtighetstiden normalt gjorts beroende av oförändradeförfattnings-beslämraelser. GUtigheten påverkas däreraot inte av ändrad praxis.Enligt kammarrättens mening bör den, som fått ett förhandsbesked ha rätt atträkna med att det skall gälla för honom inom den angivna giltighetstidenoavsett ändring av praxis. De speciella förhållandena inora det område, somgeneraltullstyrelsen företräder, anser dock kammarrätten motivera en lösningav problemen på sätt kommittén föreslagit. Enligt generaltullstyrelsens menmgbör giltighetstiden av administrativa skäl begränsas till , vilketöverensstämmer med nuvarande regler både beträffande tull och belräffandeindirekta skatter enUgt förfarandeförordningen. Kammarrätten i anser sig böra godta deskäl kommittén anfört för att ett förhandsbesked skall få verkan utan attavvakta att beskedet vinner laga kraft. Kammarrätten vill dock framhålla riskenav dels en forcerad import inför en befarad ändring av förhandsbeskedet ochdels en förhalning av processen från sökandens sida för att vinna lid för ökadimport. Med hänsyn till kravet enligt 8 § idepartementspromemorians lagförslag på tulldeklaration har i detta sammanhangintagits ett stadgande om skyldighet för generaltuUstyrelsen att utgevägledande anvisningar och bedriva rådgivande verksamhet i övrigt för attunderlätta importöremas deklarationsskyldighet (31 §). Det föreslås ipromemorian alt förhandsbeskedskaU kunna erhållas i tarifferingsfrågor och i frågor om varors tullpliktigakvantitet och värde samt om tullfrihet i vissa fall (för varor helt ellerdelvis av svenskt urspmng). Bestämmelsema i övrigt (3237 §§) ansluter sig tiUnuvarande regler om förhandsbesked på tullområdet samt motsvarande beslämmelserpå punktskatteområdet och när det gäller mervärdeskatt. Förhandsbesked föreslåsgälla för varor som sökanden anmäler tiU förtuUning fördelgivning av beskedet. skall kunna återkaUa förhandsbesked,om styrelsen finner att viss tillämpad bestämmelse skall tolkas på annat sättän som angetts i förhandsbeskedet. Beslut om återkaUelse av förhandsbeskedskaU delges den som erhåUit beskedet men om denne yrkar det gäller beskedetbeträffande vara som skaU införas på gmnd av avtal, som ingåtts innanåterkallelsen delgavs honom. I sådant faU skall varan anmälas tUl förtuUninginom från delgivningen. Förhandsbesked om tUlämpningen av denstatistiska vamförteckningen har ej ansetts böra tillerkännas vitsord vidtillämpning av importförbudsförfattningar. Departementspromemorians förslag i denna del berörsi remissyttrandena av generaltuUstyrelsen, , statensjordbruksnämnd och . delar uppfattningen att förhandsbeskedskall kunna meddelas även i fråga om bestämmelserna om tullfrihet för varorsom inte tillverkas inom landet (13 § tulltaxeringsförordningen). Hinder synesinte möta att en mera generell formulering än den i promemorian begagnadeanvänds så att andra tiU äventyrs meddelade förordnanden om tullfrihet förvara av visst slag också kan bli föremål för förhandsbesked. I likhet medkomnuttén anser styrelsen vidare att förhandsbesked om varas klassificeringenligt gällande tuUtaxa med statistisk varuförteckning bör äga vitsord ävenvid tUlämpning av andra författaingar i samband med in- och utförsel. Styrelsen anser det inte lämpligt att begränsaförhandsbeskedets bindande verkan tiU varor som anmäls tiU förtuUning avsökanden. Enligt styrelsens uppfattning har exempelvis svenska handelsagenteroch utländska leverantörer ett legitimt behov av förhandsbesked, och detskulle avsevärt förringa institutets värde för näringslivet om inte bindandeverkan tillerkändes sådana besked även om anmälan tUl förtuUning såsomnaturUgt är i dessa fall görs av annan person. För att tUlgodose såvälnärmgsUvets som intresse bör förhandsbesked gäUa varor som in-eller utförs för sökandes räknmg eUer enligt ett av honom ingånget avtal.Styrelsen påpekar vidare att i den föreslagna texten inte anges attförhandsbesked är bindande för staten endast i den mån det åberopas av den somfått beskedet. Detta torde dock kunna anses ligga i förhandsbeskedels natur,varför en uttrycklig be- stämraelsehärom inle torde vara nödvändig. Delgivning av återkaUelse av förhandsbeskedfinner styrelsen kunna erbjuda vissa problem då den som fått beskedet kan viljaundandra sig delgivning för alt därigenom fördröja en skärpning av en för honomgynnsam behandling enligt beskedet. Enligt styrelsens uppfattning bör därförden tid, inom vilken godset skall anmälas till förtuUning respektive utförselför att det ursprungliga beskedet skall gälla, räknas från det beslutet omåterkaUelse avsänts till honom. Med hänsyn bl. a, tUl de långa leveranstidersora i vissa fall kan förekoraraa, t. ex. när det gäller störreraaskinanläggning-ar, bör generaltullstyrelsen kunna raedge behandling enligtåterkallat förhandsbesked även efter utgången av den föreslagnatremånaders-perioden. En sådan dispensraöjlighet skulle också kunna användas omden föreslagna regeln beträffande utgångspunkten i något fallskulle visa sig vara alltför hård. påpekar att rätten förgeneraltullstyrelsen att meddela förhandsbesked enligt förslaget blir någotutvidgad i jämförelse med vad som gäller. Sålunda skall förhandsbesked kunnameddelas även i fråga om annan avgiftssats än tullsats. Vidare skall förhandsbeskedkunna meddelas på ansökan inte endast av den som har för avsikt att införa varatill riket ulan också av den vars intressen eljest i väsentlig mån berörs avbesläramelsernas tillämpning. har inte något att erinra motden föreslagna ordningen under fömtsättning att yttrande inhämtas frånriksskatteverket innan förhandsbesked meddelas rörande den indirektabeskattningen. En föreskrift härom synes böra tas in i lagtexten. anser att förhandsbeskedom tullfrihet ej bör begränsas till varor helt eller delvis av svenskt urspmng.Med hänsyn till svårigheterna att observera alla förfatlnmgsändrmgar börenligt förbundets uppfattning meddelas tUlämpningsföreskrift om alt underrättelseskaU lämnas när förhandsbesked upphör att gälla på gmnd av författningsändring. Bestämmelser om ett anmärkningsförfarande finns iförordningen angående förfarandet i vissa fall vid oriktig avgiflsberäkninghos med tillämpningsföreskrifter. Har tull eller annan avgiftpåförts med för lågt belopp framställer en revisionstjänsteman i generaltuUstyrelsenanmärkning. Denna riktas i regel mot varuhavaren dvs, den sora har rätt attförfoga över varan. Skulle han inte kunna betala det felande beloppet eller kanhan inte anträffas är vederbörande tulltjänsteman skyldig att ersätlabeloppet, om felet har uppkommit genom förfarande sora kan anses hänförligttill vårdslöshet, försummelse, oförstånd eller oskicklighet i tjänsten.Bestrids anmärkningen eller inkom- merej förklaring prövar generaltullslyrelsen anmärkningen. Mot styrelsens beslutkan besvär anföras hos kamraarrätl. Anmärkningsförfarandet kan användas ävenvid överdebitering. Vid sidan av anmärkningsförfarandet förekommersedvanligt besvärsförfarande. Varuhavaren kan sålunda anföra besvär hosgeneraltullslyrelsen. Någon motpart som tar till vara del allmännas mtressefinns inte. Styrelsens beslut i mål som har samband med in- eller ulförsel avvara kan överklagas i kammarrätt raed undantag för sådana mål om befrielse fråneller nedsättning eller återbetalning av tull, skatt eller annan avgift sommeddelats med stöd av Kungl, Maj:ts bemyndigande (15 §tulltaxeringsförordningen). I dessa och i princip alla övriga mål försbesvärstalan hos Kungl. Maj:l i slalsrådel. Se 1 § 5 lagen (1971: 309) ombehörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål, Lagen ärtillämplig på besvär mot beslut vUket meddelats med slöd av lag eller annanförfattning som utfärdals före , Kommittén föreslår att anmärkningsförfarandetavskaffas och att allmänt ombud förordnas att ta till vara del allmännasintresse i tull-laxeringsärenden, motsvarande allmänt orabud på skatteorarådet.Denne skall dels kunna anföra besvär över lokal tuUrayndighets beslut ellergeneraltuUstyrelsens beslut, dels uppträda som motpart när enskild part anförbesv'år över styrelsens eller, om styrelsen förordnar det, över lokaltullmyndighets beslut. När det gäller frågan vilka enskilda som bör habesvärsrält i tuUtaxeringsmål föreslår kommitién att besvärsrätt skalltillkomma den som anmält vara till förtuUning eller som påförts avgift förvaran. Hinder bör inte föreligga mot att allmänt ombud för talan även tillimportörens förmån. Besvärstiden föreslås vara . Såvitt angår besvärhos generaltuUstyrelsen föreslår kommittén vidare att anslutningsbesvär skallfå anföras intUl dess styrelsen meddelat beslut i anledrung av de först anfördabesvären, I sista instans bör däremot anslutningsbesvären ha kommit in från del besvärstiden för den först klagande gick ut. Nuberörda frågor behandlas endast i ett fåtal remissyttranden. Kammarrätten i finner att starka skältalar för att förfarandet hos generaltullstyrelsen vid besvär över lokaltullmyndighets beslut får karaktär av ett rättegångsförfarande. Det innebär attstyrelsen skulle ha att ta ståndpunkt tUl två motsatta, inför styrelsen agerandeparters anspråk. Med anledning av kommitténs förslag om attefterdebitering skall kunna ske inom en femårstid anför kammarrätten att dennarätt för det aUm'änna att efterdebilera enligt kammarrättens meningborde motsvaras av en rält för den enskilde att anföra besvär inom enmotsvarande tidsperiod. För kammarrätten ter det sig naturligt alt förfarandetvid ändring av tuUtaxering utformas med en ordinarie besvärsrätt, för vilkenbesvärstiden kan bestämmas , och en extra ordinär besvärsrättsom utformas efter mönster av taxerings-förordningen ochmervärdeskatteförordnmgen. Kommiltén motiverar den föreslagna enda med att det av kommittén föreslagna efterdebiteringsinstitutetinnehåller en generell leutera-lionsregel. Kammarrätten vUl framhålla attmotsvarande leuterationsre-gel även finns enligt efterbeskattningsreglema imervärdeskatteförordningen. Kammarrätten instämraer med kommittén i att rättatt anföra anslulningsbesvär bör finnas och föratsätter alt den föreslagnarätten atl anföra sådana besvär intill dess generaltullstyrelsen meddelarbeslut ej skall hindra att motpart bereds skälig tid att avge yttrande. Statskontoret stäUer sig något tveksamt tUl förslagetatt särskilda befattningshavare bör förordnas att ta till vara det allmännasintresse i tuUtaxeringsärenden. Statskontoret påpekar att hithörande och närbesläktadefrågor behandlades vid riksdag, varvid någon ändring av gällandeordning inom tullförfarandets oraråde inte ansågs påkallad, samt altkomraittén för övrigt uttalar att den i och för sig inte funnit någon anledningtUl eriman mot det sätt på vilket ärendena enligt hittillsvarande ordninghandlagts. Statskontoret tillägger alt den merkostnad som den föreslagnaomläggningen skulle medföra inte närmare klarlagts av komraittén. Motbakgranden härav anser statskontoret att frågan om en eventueU omgestaltningav besvärsprocessen på tullagstiftningens område bör kunna anstå tills erfarenhetervunnits bl. a. om anmärknings- och besvärsärendenas frekvens och karaktär, närden nya tullproceduren hunnit tUlämpas . 1 likhet med vad som gäUer vid vambeskattning inomlandet föreslås i departementspromemorian att ett allmänt ombud skall ta tillvara det allmännas intresse i tuUtaxeringsärenden (46 §). I övrigt (4751 §§)överensstämmer förslaget i huvudsak med kommittéförslaget. I promemorianföreslås att besvär över generaltullstyrelsens beslut skall föras hoskammarrätt i mål om in- eller utförsel av vara med motsvarande undantag som f.n. gäller. Talan mot styrelsens beslut om förhandsbesked får endast föras avsökande eller aUmänt orabud. Anslutningsbesvär kan anföras inom två veckorfrån det besvärstiden för tidigare klagande gått ut. I mål om förhandsbesked ärmotsvarande tid . I remissyttranderm tas frågan om allmänt ombud uppbl. a. av generaltullstyrelsen, som delar kommitténs uppfattning att aUmäntombud bör vara part i mål hos tullmyndighet endast om han själv anhängiggörtalan men att generaltullstyrelsen i särskilda fall bör kunna kalla ombudetatt vara part i mål hos styrelsen. Allmänt ombud bör enligt sty- relsensmening mte få uppträda som part när lokal tullmyndighet handlägger ärendeangående omtulltaxering. Kammarrätten i tUlstyrker förslaget omallmänt ombud och anmärker att tillfredsställande utredningar i besvärsmålenligt erfarenhet sällan förebragts från de skattskyldigas sida utan har måstföretas av generaltullstyrelsen. Någon väsentiig ändring i detta förhållandeanses inte vara att vänta i fortsättningen. De resurser generaltullstyrelsenf, n. förfogar över för utredningar i besvärsmål får därför fömtsättas skolabehållas och ställas till aUmänna ombudets förfogande. Kammarrätten har vidare följande kritiskasynpunkter på den föreslagna besvärsordningen. Den föreslagna besvärsordningen synes tillinnebörden oklar eller eljest otillfredsställande. Kammarrätten, somfömtsätter att med förslaget åsyftas att förhandsbesked skall kunna överklagashos domstolen, ifrågasätter om inte detta bör uttryckligen anges iförfattningstexten. Vidare synes talan mot beslut enligt 23 § i förslaget böraföras hos kamraarrätt. Sådant beslut kan inte anses avse "in- ellerutförsel av vara" och skall följaktligen med den i förslaget angivnakompetensfördelningen inte överklagas hos kammarrätt. Vad nu sagts äger äventUllämpning på andra beslut såsom exempelvis godkännande av ombud enligt 7 §.Avses emellertid kretsen av de frågor som skall tillhöra kammarrätts kompetensskola dras snävare än domstolen nu fömtsatt, bör uppmärksammas samordningen avförslaget med bestämmelserna i lagen (1971: 309) om behörighet för allmänförvaltningsdomstol alt pröva vissa mål. 1 denna lag har i fråga om dorastolenskompelens-område på tullområdet använts uttrycket "mål om beslut avtullmyndighet i samband med in- eller utförsel av vara".Generaltullstyrelsen föreslog vid remissbehandling av sistnänmda lag, attkammarrätts behörighet skulle omfatta mål om beslut av tullmyndighet rörandein- eller utförsel av varor eller eljest sammanhängande med tuUverkets befattningmed trafiken från eller till riket (med ovan angivna undantag), se prop.1971:30, s. 124, Styrelsen avsåg därmed atl inbegripa bl.a, beslut ompåföljder för dröjsmål vid betalning av tull m. ra. Vederbörandedepartementschef föreslog en något mer kortfattad målmbrice-ring än dengeneraltullstyrelsen föreslagit men avsedd att ha samma sakliga innebörd. Dettaförslag blev lagfäst. Eftersom förslag tUl författningar med materiellinnebörd inte föreligger nu kan kammarrätten ej bedöma huravida t. ex, besväröver andra beslut i samband med vamförseln, beslut om tullrestitution, fartygsavgifterm, m, kommer att ingå i kammarrätternas behörighetsområde. Kammarrätten, somförutsätter att tiUfälle skaU beredas domstolen att yttra sig över kommandelagförslag rörande materiella frågor, vUl redan nu uttala sin tveksamhet omlämpligheten av att kammartätt skall avgöra frågor om trafUctUlstånd och s. k.extra tullförrättning, i vilka mål fråga är om sätt att disponerasina personalresurser. Den i 51 § föreslagna tiden av attanföra anslutningsbesvär synes väl kort och bör utsträckas. Riksåklagarenanser att talan mot generallullslyrelsens beslut om utdömande av vite börföras, ej hos Kungl. Maj:t utan hos kammarrätt, anför följande. Som mål om in- eller utförsel av vara tordeknappast kunna anses mål om förhandsbesked eller om tullrestitution. I lagen ombehörighet för allmän förvaltningsdomstol att pröva vissa mål har använts uttrycket"mål om beslut av tullmyndighet i samband med in- eller utförsel avvara". Om denna målbeskrivning anses för vittomfattande lorde enuppräkning bli nödvändig av de målgmpper där talan bör fullföljas hoskammarrätten. Avde förhandsbesked i taxerings- och beskattningsfrågor som meddelarär det endast sådana som rör punktskatter sora överklagas hos karamarrätt.Besvär över andra förhandsbesked anförs hos regeringsrätten. Riksskatteverketföreslår alt besvär över förhandsbesked som meddelats av generaltullstyrelsenskall anföras hos rege-rmgsrätten. Enligt generaltuUstyrelsens uppfattning är endastmål rörande tull och annan avgift samt tillämpningen av författningar omimport- och exportförbud av den karaktär att besvär över styrelsens beslut böranföras hos kammarrätt. I mål rörande andra frågor synes det vara lämpUgastatt besvär anförs hos Kungl. I fråga om tiden för anförande av besvärhos generaltullslyrelsen anses i överensstämmelse med departemenlsförslaget entid av för beslutet vara lämplig i vad avserursprunglig tulltaxering. Vid omtulltaxering är det knappast erforderligt raeden ny sexmånaders besvärstid, utan den urspmngliga besvärstiden bör enligtstyrelsen i många fall vara tUlfyUest även för besvär över det nya beslutet.Detta gäller dock inte när omtulltaxering sker mot slutet av eller efterutgången av nämnda besvärstid. För detta fall föreslås en särskUd besvärstid,för omtuUtaxeringsbeslutet. I fråga om möjligheterna att få bindande förhandsbeskeddelar jag uppfatmingen att dessa nu bör utvidgas. EnUgt min mening börgeneraltuUstyrelsen kunna lämna sådant besked om tulltaxenummer ellerstatistiskt nummer (nummer enligt den statistiska vamförteckningen), beräkningav varas tullpliktiga kvantitet eller varas lullplikliga värde, tull- ochavgiftssats, tullbefrielse eller tullnedsättning för varor av helt eller delvissvenskt ursprung (6 § tulltaxeringsförordningen) samt tuU-befrielse för vara avsådant slag, som inte eller endast i ringa omfattning är föremål förtillverkning inora landet (13 § tulltaxeringsförordningen). Det bör näranas attgeneraltuUstyrelsen för att kunna uttala sig om tullsatsen måste ta hänsyn bl.a. tUl förekommande tullbefrielse för vara av sistnämnda slag. Förhandsbeskedom tullsatsen komraer därför att innefatta en upplysning om sådan eventuelltullbefrielse, i vilket fall tullsatsenanges vara noll, I lagen behöver ej särskilt anges alt förhandsbesked kan avsetullbefrielse enligt 13 § tulltaxeringsförordningen. Förhandsbesked om annanavgiftssals än tuUsats kommer att röra tillämpning, som förekommer i sambandmed införsel, av förordningen om mervärdeskatt och av författningar om diversepunktskatter och allmänna avgifter. Jag anser det inte erforderligt attgeneraltullstyrelsen åläggs all sararåda med andra myndigheter innan styrelsenlämnar del begärda förhandsbeskedet men fömtsätter att styrelsen i tveksammafall samråder med den berörda myndigheten. Längre gående möjUgheter än nu sagts att erhållaförhandsbesked är jag inte beredd att föreslå i detla sammanhang. Beträffande förhandsbesked har också den frågankommit upp huruvida uppgift om tuUtaxenummer eller statistiskt nummer skall havitsord vid tiUämpningen av andra författningar än tulltaxan. Det kan här rörasig om författningar, som reglerar importen av jordbruksprodukter eller andravaror, eller vissa punktskatteförfattnmgar. Sådana författningar utgår oftafrån tulltaxan eller den statistiska vamförteckningen. Enligl min mening är detklart att tullmyndigheterna måste vara bundna av ett förhandsbesked avgeneraltullstyrelsen, enligt vUket varan hänförs tUl visst nummer. Jag vill f,ö, i detta sammanhang påpeka att förhandsbesked om tulltaxenummer, statistisktnummer och tull- eller av-giflsats med undantag för det tidigare berördafallet av tullbefrielse enligt 13 § tulltaxeringsförordningen ej innebärnågon bedömning humvida bestäramelser om tull- eller skattefrihet är tUlämpligaeller i vad mån särskilda hinder för varans införsel kan föreligga. Rätt att begära förhandsbesked bör tillkomma densom har för avsikt att införa vara tUl riket eller annan vars inttesse iväsentlig mån berörs av här avsedda bestämmelsers tUlämpning. Sökanden skalllämna de uppgifter och i övrigt prestera den utredning som generaltullstyrelsenbedömer vara erforderlig. Skulle så ej ske bör styrelsen kunna avvisaansökningen om förhandsbesked. Sökanden och sådant allmänt ombud, som föreslåskunna föra det allmännas talan i tullmål, bör ha rätt att besvära sig överförhandsbesked, som dock bör lända till efterrättelse. Om författning ändras efter det att förhandsbeskedhar lämnats och ändringen påverkar den fråga förhandsbeskedet avser börbeskedet givetvis upphöra att gäUa. Att som en remissuistans kräver åläggatuUverket att lämna underrättelse i den mån förhandsbesked upphör att gälla pågmnd av författningsändring lorde av praktiska skäl inte vara möjUgt. Ett förhandsbesked bör vidare kurma återkaUas omgeneraltullstyrelsen finner att viss tiUämpad bestämmelse skall ges en annantolkning än den som ligger tUl gmnd för beskedet. Beskedet bör dock få gälla i vissutsträckning även efter återkallelsen, om den som erhållit beskedet yrkar det. Om förhandsbesked ej upphör att gälla på gmnd avförfattningsändring eller ändring av praxis, bör det gälla under viss tid.Beskedet bör lämpligen gälla för vara som från den dag, då sökandenfick del av beskedet, införs eller utförs av sökanden, för hans räkning eller ienlighet med ett av honom ingånget avtal. I departemenlspromemorian föreslås att tullagenskall innehålla en bestämmelse, enligt vilken generaltullstyrelsen skall ge utvägledande anvisningar och bedriva rådgivande verksamhet i övrigt för att göradet lättare för importörerna att deklarera och fullgöra andra skyldigheter isamband med importen. Jag har inget att erinra mot en föreskrift av sådaninnebörd. Föreskriften bör dock införas i instmklionen för och ej itullagen. Förordningen om förfarandet vid visskonsumtionsbeskattning innehåller bestämmelser om allmänt ombud. Närförordningen tillkom diskuterades om den skulle göras tillämplig på tull samtskatter och avgifter som tas ut i samband med införsel av varor. Jag fann emellertiddå att så ej borde ske, främst därför att det normala beskattnings-förfarandetnär det gäller tullar m. m. inte hade någon motsvarighet tUI dendeklarationskontroll som ägde rum vid beskattning av inhemsk verksamhet. Jagsyftade på det förhållandet att tulltaxeringen i princip grundades påundersökning av varan och att denna inte läranas ut till vamhavaren utan attbeskattningsförfarandet slutförts (prop. 1959: 3 s. 53). den nu föreslagnatullproceduren genomförs kommer inle längre denna skUlnad mellan inrikesbeskattning och beskattning i saraband med införsel att gälla. Jag finner detnu motiverat att systemet med allmänt ombud införs även i tuUproceduren. Liksomenligt förordningen om förfarandet vid viss konsumtionsbeskattning bör detallmänna ombudet inta en oavhängig ställning. a, bör han alltid själv kunnata ställnmg till de besvär enskUda anför över tullmyndighets beslut. Jag kandärför inte dela kommitténs och generaltuUstyrelsens mening att styrelsen skallfå avgöra i vad mån ombudet skall vara part i besvärsmål inför styrelsen genomatt kalla honom i sådant mål.