prop · FV03136 · 1972-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj:ts proposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till godkännande av konvention rörande skydd förframställare av fonogram mot olovlig kopiering av deras fonogram; givenStockholms slott . Maj:t vill härmed, under åberopande avbilagda utdrag av statsrådsprotokollet över utrikesdepartementsärenden, föreslåriksdagen att bifalla det förslag om vars avlåtande till ministernför utrikes ärendena hemställt. Under Hans Maj:ts Min allernådigste Konungs ochHerres frånvaro; I propositionen föreslås att godkänner enav undertecknad konvention rörande skydd för framställare av fonogrammot olovlig kopiering av deras fonogram. Konventionen är dagtecknad den 29oktober 1971 och bygger på förslag som har utarbetats inom världsorganisationenför den intellektuella äganderätten () och organisationför utbildning, vetenskap och kultur (). 1 1972.1 saml. Utdragav protokollet över utrikesdepartementsärenden, hållet inför Hans Kungl. HöghetKronprinsen-Regenten i statsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenANDERSSON, , , , , , , ,, , . Ministern för utrikes ärendena anmäler eftergemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga om godkännande av enkonvention rörande skydd för framställare av fonogram mot olovlig kopiering avderas fonogram och anför. Upphovsrätten till litterära och konstnärliga verkskyddas intemationellt framför allt genom Bernkonvention om skydd förlitterära och konstnärliga verk, senast reviderad i , och 1952 årsvärldskonvention om upphovsrätt, reviderad i . Dessutom finns ettkonventionsskydd för vissa upphovsrätten närstående rättigheter, de s. k.droits voisins (neighbouring rights). I dessa rättigheter ingår framför allt deutövande konstnärernas rätt till skydd för sina framföranden,fonogramframställarnas rätt till skydd för ljudupptagningar på grammofonskivaeller liknande anordning samt radio-och televisionsföretagens rätt till skyddför sina utsändningar. Dessa närstående rättigheter behandlas i deninternationella konventionen om skydd för utövande konstnärer, framställare avfonogram samt radioföretag, som undertecknades i den 26 oktober 1961.Konventionen har ratificerats av 13 stater, bland dem (prop. 1962;151). Den trädde i kraft . har i skilda delar av världenförekommit ett omfattande mångfaldigande av grammofonskivor och andraljudinspelningar utan framstäliarnas samtycke. Kopiorna har sedan sålts, oftaefter att ha exporterats till annat land än det där de framställts. Härigenomhar skada uppkommit inte bara för fonogramframställarna utan också för deupphovsmän vars verk upptagits på fonogrammen och för de utövande konstnärersom framfört dessa verk. Eftersom Romkonventionen ratificerats bara avett relativt litet antal stater, har denna konvention inte utgjort etttiUräckligt skydd mot dessa missbruk, och önskemål har därför under senare årframförts om att en särskild konven- tionskulle utarbetas till skydd mot olovlig kopiering av fonogram och motanvändning av olovligt framställda kopior. Sedan frågan förberetts inom världsorganisationenför den intellektuella äganderätten () och (FN:s)organisation för utbildning, vetenskap och kultur (), antogs den 29 oktober1971 vid en diplomatisk konferens i en konvention rörande skydd förframställare av fonogram mot olovlig kopiering av deras fonogram. Enligtkonventionen åtar sig de fördragsslutande staterna att skydda framställare avfonogram mot framställning av kopior utan hans samtycke samt mot införsel ochspridning av kopior som framställts utan hans samtycke. Konventionen undertecknades avSverige. Den har undertecknats av 31 stater men ratificerats endast avFrankrike varjämte har anslutit sig till den. Konventionen i fransk och engelsk originalversionjämte översättning till svenska torde få fogas till statsrådsprotokollet idetta ärende som bilaga. konvention om skydd för utövandekonstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag, i det följande kalladRomkonventionen, bygger på principen om nationell behandling. a. att en konventionsstat skall tillerkänna övriga konventionsstatersmedborgare samma behandling som sina egna medborgare och att framförande avverk, upptagning av ljud för ett fonogram eller radioutsändning som äger rum ien konventionsstat skall medföra samma rätt i annan konventionsstat som omframförandet, upptagningen eller utsändningen ägt rum där (art. 2, 4, 5 och 6). Utöver principen om nationell behandling kräverRomkonventionen att konventionsstaterna skall tillerkänna de utövandekonstnärerna, fonogramframställarna samt radio- och televisionsföretagen vissaminimi-rättigheter. Vad angår fonogram gäller i delta hänseende att densom är framställare av fonogram skall ha rätt att lämna tillstånd till ellerförbjuda direkt eller indirekt mångfaldigande av fonogrammet (art. 10). Om en konventionsstat, såvitt angår fonogram, somvillkor för skydd av fonogramframställare, utövande konstnärer eller båda dessakategorier kräver iakttagande av formaliteter, skall detta krav anses uppfyllt,om alla i handeln förda exemplar av ett utgivet fonogram eller deras fodral ärförsedda med en särskild påskrift. Denna skall bestå av märket ® , åtföljt avårtalet för den första utgivningen anbragt på sådant sätt att det klartframgår att skyddet är förbehållet. Om exemplaren eller fodralen inte utvisarvem som är framställare av fonogram- It 1972.1 saml. meteller innehavare av framställarens licens genom att vederbörandes namn,varumärke eller annat lämpligt kännetecken angetts därpå, skall påskriftenockså innehålla namnet på den som innehar framställarens rättigheter. Omexemplaren eller fodralen inte utvisar vilka som är de förnämsta utövandekonstnärerna, skall påskriften dessutom innehålla namnet på den person sominnehar dessa konstnärers rättigheter i det land där upptagningen företogs(art. 11). Konventionsstat skall tillerkänna framställare avfonogram nationell behandling i tre olika fall, nämligen när framställaren ärmedborgare i annan konventionsstat (nationalitetskriterium) eller när denförsta upptagningen av ljudet företogs i annan konventionsstat (upptagningskriterium)eller när den första utgivningen av fonogrammet ägde rum i annankonventionsstat (utgivningskriterium). Om den första utgivningen ägde rum i enstat som inte är konventionsstat men fonogrammet utgesi en konventionsstat (samtidig utgivning), skall den första utgivningen ansesha ägt rum i konventionsstat. Det står varje konventionsstat fritt attförklara att den inte kommer att tillämpa ettdera av utgivningskriteriet ellerupptagningskriteriet (art. 5). Dessutom får en konventionsstat, som vidtidpunkten för konventionens undertecknande tillerkänner framställare avfonogram skydd bara på grundval av upptagningskriteriet, förklara att denkommer att tillerkänna framställare av fonogram nationell behandling enbart pågrund av detta kriterium (art. 17). har avgett en sådan förklarmg. Om fonogram som utgetts i kommersiellt syfte ellermångfaldigat exemplar av sådant fonogram använts direkt för radioutsändningeller för offentlig återgivning, skall den som använder fonogrammet betala ettskäligt ersättningsbelopp till de utövande konstnärerna eller till fonogramframställareneller till båda (art. 12). Regeln är dock inte obligatorisk. En konventionsstatkan nämligen när som helst förklara att den inte kommer att tillämpa dennabestämmelse, att den inte kommer att tillämpa bestämmelsen beträffande vissautnyttjanden, att den inte kommer att tillämpa bestämmelsen på fonogram varsframställare inte är medborgare i annan konventionsstat eller att denbeträffande fonogram vars framställare är medborgare i annan konventionsstatkommer att på visst sätt begränsa omfattningen och varaktigheten av skyddet(art. 16). Det kan nämnas att "fonogram" iRomkonventionen definieras som anordning på vilken, uteslutande tillåtergivning för hörseln, upptagits ett framförande eller andra ljud. Med"framställare av fonogram" avses den fysiska eller juridiska person,som upptar ljuden från ett framförande eller andra ljud. Med"utgivning" förstås att exemplar av ett fonogram i tillräckligt antalgörs tillgängliga för all- mänhetenoch med "mångfaldigande" framställning av ett eller flera exemplar aven upptagning (art. 3). Romkonventionen ger konventionsstaterna rätt attföreskriva vissa undantag från de allmänna skyddsreglerna. Sålunda får undantaggöras för t. ex. utnyttjande för enskilt bruk, utnyttjande av korta avsnitt vidredogörelse för dagshändelse och utnyttjande enbart för undervisning ellervetenskaplig forskning. Dessutom får konventionsstat genom sin lagstiftningföreskriva samma slags inskränkningar i skyddet för utövande konstnärer,framställare av fonogram och radioföretag som den genom sin lagstiftningföreskriver i skyddet för upphovsrätten till litterära och konstnärliga verk.Viss inskränkning gäller dock för föreskrivande av bestämmelser om tvångslicens(art. 15). konvention rörande skydd för framställareav fonogram, i det följande kallad fonogramkonventionen, utarbetades vid en avWIPO och anordnad diplomatisk konferens i den 1829 oktober 1971.I konferensen deltog ett 50-tal stater, bl. a. , , ochSverige. Vid den slutliga omröstningen röstade 36 stater för konventionen ochingen stat mot, medan en stat lade ner sin röst. Konventionen undertecknadesden av 23 stater, bland dem och . 1 preambeln anges att de fördragsslutande staternaär oroade över den tilltagande olovliga kopieringen av fonogram och den skadadenna medför för upphovsmännens, de utövande konstnärernas och fonogramframställarnasintressen och att de är övertygade om att ett skydd för fonogramframställarnamot sådana handlingar också kommer att gagna de utövande konstnärer, varsframföranden upptagits på ifrågavarande fonogram, och de upphovsmän, vars verkupptagits på fonogrammen. De fördragsslutande staterna förklarar sig ocksåvara angelägna om att inte på något sätt inkräkta på de internationellaöverenskommelser som redan är i kraft och särskilt att inte på något sätt försvåraett vidare tillträde till Romkonventionen. Genom konventionen åtar sig varje fördragsslutandestat att skydda framställare av fonogram som är medborgare i andrafördragsslutande stater dels mot framställning av kopior utan framställarenssamtycke, dels mot införsel av sådana kopior som gjorts utan framställarenssamtycke, förutsatt att sådan framställning eller införsel företas med sikte påspridning till allmänheten, dels mot spridning av sådana kopior tillallmänheten (art. 2). Begreppen "fonogram" och"framställare av fonogram" definieras på samma sätt som iRomkonventionen. Med "kopia" avses i fonogramkonventionen anordningsom innehåller ljud vilka direkt eller indirekt tagits från ett fonogram ochsom omfattar alla eller en väsentlig del av de ljud som upptagits på dettafonogram (art. 1). Av rapporten från den diplomatiska konferensen framgår atten kopia av ett fonogramkan föreligga också när kopieringen inte skett direkt från fonogrammet utanfrån en radioutsändning eller ett redan kopierat exemplar av fonogrammet. "Spridning till allmänheten" definierassom varje handling varigenom kopior av ett fonogram direkt eller indirekterbjuds allmänheten eller en grupp av denna (art. 1). Häri inbegrips enligt konferensrapportenexempelvis det fallet att kopior tillhandahålls en partihandlare för att dedirekt eller indirekt skall säljas till allmänheten. I jämförelse med Romkonventionen, som skyddarframställare av fonogram på grundval av tre olika kriterier, nämligen ettnationalitetskriterium, ett upptagningskriterium och ett utgivningskriterium,innebär fonogramkonventionen en förenkling så till vida som den i princip barabygger på nationalitetskriteriet. Skydd skall sålunda i varje fördragsslutandestat beredas de framställare av fonogram som är medborgare i de andrafördragsslutande staterna (art. 2). Ett undantag föreligger dock i fråga om defördragsslutande stater som vid konventionens tillkomst redan tillerkännerframställare av fonogram skydd enbart under hänsynstagande till platsen för denförsta upptagningen. Dessa stater får, om de avger särskild förklaring häromtill ;s generaldirektör, fortsätta att tillämpa detta kriterium i ställetför nationalitetskriteriet (art. 7: 4). I fråga om de medel som skall användas för att geverkan åt konventionen kan de fördragsslutande staterna välja mellan olikaaltemativ. Sålunda kan skydd ges genom tillskapande av en upphovsrätt ellerannan särskild rätt. En annan möjlighet är att åstadkomma skydd genomlagstiftning mot illojal konkurrens. Slutligen kan det ifrågakomma attstraft"belägga de förfaranden som skall vara otillåtna enligt konventionen(art. 3). Skyddstidens längd skall vara en angelägenhet förvarje fördragsslutande stats nationella lag. Om denna lag föreskriver enbestämd skyddstid, får denna dock inte understiga . Utgångspunkt fördenna tidsperiod får efter varje stats eget val vara antingen utgången av detår då de ljud som fonogrammet innehåller först upptogs eller av det år dåfonogrammet först utgavs (art. 4). En särskild bestämmelse gäller för defördragsslutande stater som enligt sin nationella lag kräver iakttagande avformaliteter som villkor för skydd av fonogram. Detta krav skall ansesuppfyllt, om alla de godkända kopior av fonogrammet, vilka spritts tillallmänheten, eller deras fodral är försedda med en särskild påskrift. Dennaskall bestå av märket®, åtföljt av årtalet för den första utgivningen, anbragtpå sådant sätt att det klart framgår att skyddet är förbehållet. Öm kopiornaeller fodralen inte utvisar vem som är framställare av fonogrammet, hansrättsinnehavare eller innehavare av en exklusiv licens genom att därå angettsvederbörande namn, varumärke eller annat lämpligt kän- netecken,skall påskriften också innehålla namnet på framställaren, hans rättsinnehavareeller innehavaren av den exklusiva licensen (art. 5). De fördragsslutande stater, som bereder skydd förframställare av fonogram genom en upphovsrätt eller annan särskild rätt ellergenom straffrättsliga sanktioner, får i fråga om skyddet göra samma slags inskränkningarsom är tillåtna i fråga om skyddet för upphovsmän till litterära ochkonstnärliga verk. Tvångslicenser är dock inte tillåtna annat än förundervisnings- eller forskningsändamål, varvid dessutom särskilda reglergäller för licensens omfattning och ersättning för kopieringen (art. 6). Det anges uttryckligen att konventionen inte skalltolkas så, att den inskränker eller inkräktar på det skydd som eljesttillförsäkrats upphovsmän, utövande konstnärer, framställare av fonogram ellerradioföretag genom nationell lag eller internationell överenskommelse (art. 7;1). Frågan om utövande konstnärer, vilkas framföranden upptagits på ettfonogram, är berättigade att åtnjuta skydd samt vilka villkor som skall gällaför skyddet regleras inte i konventionen. Hänvisning görs i dessa hänseendentill nationell lag (art. 7: 2). Konventionsförpliktelserna skall inte inträdaretroaktivt (art. 7: 3). I fråga om administrationen av konventionen skalldet huvudsakliga ansvaret ligga på internationella byrå, som skall samlaoch offentliggöra upplysningar om skydd för fonogram (art. 8: 1). Byrån skallockså på begäran förse fördragsslutande stat med upplysningar i frågor somgäller konventionen samt bedriva studier och tillhandahålla tjänster avseddaatt främja skyddet enligt konventionen (art. 8: 2). Byrån skall bedriva sittarbete i samarbete med och Internationella arbetsorganisationen (). Enligt slutbestämmelserna kan konventionentillträdas av stat som är medlem av FN, något av ellerInternationella atomenergiorganet (lAEA) eller som är ansluten tillInternationella domstolens stadga (art. 9; 1). Förbehåll mot konventionen ärinte tillåtna (art. 10). Den träder i kraft efter det att den hartillträtts av fem stater (art. 11: 1) och kan uppsägas med iakttagande av enuppsägningstid av (art. 12). Lagen (1960: 729) om upphovsrätt till litterära ochkonstnärliga verk innehåller bestämmelser inte endast om upphovsrätt utan ocksåom vissa upphovsrätten närstående rättigheter (4549 §§). Häri inbegrips derättigheter som tillkommer utövande konstnärer, framställare av fonogram samtradio- och televisionsföretag. Vad angår framställare av fonogram gäller attgrammofonskiva eller annan anordning, på vilken ljud upptagits, inte utan framställarens samtyckefår eftergöras förrän förflutit , då upptagningen ägde rum.Som eftergörande skall även anses att upptagningen överförs från en sådananordning till en annan (46 §). Enligt upphovsrätlslagen gäller vissainskränkningar i upphovsrätten. En del av dessa inskränkningar skall även gällaför de närstående rättigheterna. Såvitt gäller fonogramframställares rätt ärföljande bestämmelser av särskilt intresse. Av offentliggjort verk får enstaka exemplarframställas för enskilt bruk. Vad sålunda framställts får inte utnyttjas förannat ändamål (11 § första stycket). Ur offentliggjort verk får också, iöverensstämmelse med god sed, citat göras i den omfattning som betingas avändamålet (14 § första stycket). Inom undervisningsverksamhet får förtillfälligt bruk exemplar av offentliggjort verk framställas genom ljudupptagning.Grammofonskiva eller liknande anordning, som framställts i förvärvssyfte, fårdock inte direkt eftergöras. Exemplar som framställts för tillfälligt bruk inomundervisningsverksamhet får inte utnyttjas på annat sätt (17 §). Vidåtergivande av dagshändelse genom ljudradio, television eller film får kortaavsnitt medtas av verk som framförs eller visas som ett led i dagshändelsen (21§). Radio- eller televisionsföretag, som har rätt att i utsändning återge verk,får också, på villkor som Kungl. Maj;t bestämmer, för bruk vid egnautsändningar uppta verket på anordning, genom vilken den kan återges (22 §första stycket). Dessa inskränkningar i upphovsrätten skall hamotsvarande tillämpning i fråga om eftergörande av grammofonskiva eller annananordning, på vilken ljud upptagits (46 § andra stycket). I dessa fall kan såledeseftergörande ske utan framställarens samtycke. I 7 kap. upphovsrättslagen finns bestämmelser omansvar och ersättningsskyldighet. De grundläggande bestämmelserna härom (5356§§) avser upphovsrätts!igt skyddade verk, men de har i princip motsvarandetillämpning på de upphovsrätten närstående rättigheterna, bl. a. fonogramframställaresrätt (57 §). I huvudsak innehåller dessa bestämmelser följande. Den som uppsåtligen eller av grov oaktsamhet vidtaråtgärd som innebär intrång i upphovsrätten skall dömas till böter ellerfängelse (53 § föista stycket). En sådan åtgärd kan beståav t. ex. olovligt mångfaldigande av litterärt eller konstnärligt verk. Vidare gäller att även införsel av exemplar av verkär straffbar, när införseln sker för spridning till allmänheten och exemplarethar framställts utanför under sådana omständigheter att en sådan framställningi skulle ha varit straffbar som intrång i upphovsrätten (53 § andrastycket). Vid utnyttjande av verk i strid med upphovsrättslagenskall skäligt vederlag betalas för utnyttjandet. Har det skett uppsåtligeneller av oaktsamhet, skall dessutom annan förlust samt lidande eller arinatförfång ersättas.Vid annan åtgärd som vidtas uppsåtligen eller av oaktsamhet och som innefattarintrång i upphovsrätt skall förlust, lidande eller annat förfång ersättas (54§). Skyldighet föreligger också att, såvitt det finnes skäligt, mot lösen avståegendom, beträffande vilken intrång föreligger, till upphovsmannen eller hansrättsinnehavare. Med sådan egendom avses t. ex. olovligen framställda ellerimporterade exemplar av verk eller sådana exemplar som visserligen framställtseller importerats lovligen men som därefter i strid med lagen gjortstillgängliga för allmänheten. Möjlighet finns också att föreskriva att sådanegendom skall förstöras eller på visst sätt ändras eller att andra åtgärderskall vidtas därmed för att förebygga missbruk. Reglerna tillämpas oavsett omden bakomliggande gärningen är straffbar eller ej men gäller inte mot den som igod tro förvärvat egendomen eller särskild rätt därtill (55 §). Om det medhänsyn till det konstnärliga eller ekonomiska värdet hos exemplar av verkeller övriga omständigheter är skäligt, kan tillstånd lämnas till attexemplaret mot särskild ersättning till upphovsmannen eller hansrättsinnehavare görs tillgängligt för allmänheten eller eljest används föravsett ändamål (56 §). Enligt upphovsrättslagen skyddas deljudupptagningar som äger rum i (61 § första stycket). Med stöd av ettbemyndigande i lagen (62 §) har emellertid Kungl. Maj;t genom kungörelsen(1964: 107) angående tillämpning av lagarna (nr 729 och730) om upphovsrätt till litterära och konstnärliga verk och om rätt till fotografiskbild med avseende å andra länder, m. m. utsträckt tillämpligheten till attgälla ljudupptagning som äger rum i främmande land anslutet tillRomkonventionen (5 § 1 mom.). Vid sidan av de bestämmelser som avserupphovsrätten till litterära och konstnärliga verk finns såväl på detinternationella planet som i åtskilliga länders nationella lag bestämmelsertill skydd för vissa upphovsrätten närstående rättigheter (droits voisins,neighbouring rights). Till dessa rättigheter räknas sångares, musikers,skådespelares och andra utövande konstnärers rätt till skydd för sinaframföranden samt fonogramframställarnas rätt till skydd för sinaljudinspelningar på grammofonskivor, band m. m. och radioföretagens rätt tillskydd för sina utsändningar. Den grundläggande internationella regleringen avdessa rättigheter kom till stånd genom konvention om skydd förutövande konstnärer, framställare av fonogram samt radioföretag (Romkonventionen).Den svenska upphovsrättslagen innehåller bestämmelser som motsvarar kraven idenna konvention, och kunde därför redan påett tidigt stadium tillträda denna (prop. 1962: 151, ILU 1962: 37, rskr 1962:280). På svensk sida tog man aktiv del i utarbetandet avRomkonventionen, och det har varit och är alltjämt den uppfattningatt denna konvention skapar en rimlig balans mellan de utövande konstnärernas,fonogramframställarnas och radioföretagens delvis motstridiga intressen. Motdenna bakgrund är det att beklaga att endast ett litet antal staterhar anslutit sig till konventionen. I vissa delar av världen har det under senare årförekommit en omfattande olovlig kopiering av grammofonskivor och andraljudinspelningar. Med hänsyn till att endast ett litet antal stater äranslutna till Romkonventionen, har denna konvention inte kunnat erbjuda etttillräckligt skydd mot en sådan verksamhet, och önskemål väcktes därför förnågra år sedan om att en ny konvention skulle utarbetas för att såvitt möjligthindra att fonogram kopieras utan framställarens samtycke. På svensk sida har man med en viss oro sett pådenna utveckling, eftersom tillkomsten av en ny konvention på ett område som ioch för sig omfattas av Romkonventionen är ägnad att minska utsikterna attdenna konvention blir allmänt accepterad . A andra sidan har detinte varit möjligt att bortse från att fonogramframställarna är i behov av ettmera effektivt skydd. Nästan alla de stater, däribland , som deltagit ide internationella överläggningarna i denna fråga, har därför accepterat tankenpå att en separat konvention utarbetas för att bereda skydd mot olovligteftergörande av fonogram. avslutades i enkonvention för skydd av framställare av fonogram mot olovlig kopiering av derasfonogram (fonogramkonventionen). Konventionen undertecknades av 23stater, bland dem . Konventionen innefattar förbud mot framställning avkopior av fonogram utan framställarens samtycke och mot införsel av olovligtframställda kopior, förutsatt att sådan kopiering eller införsel sker i syfteatt sprida exemplaren till allmänheten. Vidare förbjuds spridning av olovligtframställda eller införda kopior till allmänheten. Varje konventionsstat fårsjälv inoin vissa gränser bestämma medlen för att upprätthålla dessa förbud.Den kan välja mellan ett eller flera av följande alternativ, nämligen atttillskapa en upphovsrätt eller annan särskild rätt, att ge skydd genomlagstiftning mot illojal konkurrens eller att ge skydd genomstraffbestämmelser.