prop · FV03132 · 1972-12-31 00:00:00 — nefattarbetalningsskyldighet, och icke heller vid indrivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i samband med rätte gång utgått av allmärma medel och som enligt domstolens beslut skall återgäldas eller av sådan kostnad för allmän rättshjälp som part eller annan enligt 31 § rättshjälpslagen (1972: 429) ålagts atl ersätta stats verket eller av vad som skall åter betalas enligt beslut som avses i 7 § lagen ( ) om ekono- miskt bistånd tillsvenska medborgare i utlandet m. m. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1971: 500) om exekutiv försäljning av luftfartyg m. m. Härigenomförordnas, att punkt 5 av övergångsbestämmelsema till lagen (1971: 500) omexekutiv försäljning av luftfartyg m.m. skall ha nedan angivna lydelse. Bestämmelserna i 3 § nya lagen äger icketillämpning i fråga om uttagande av böter, viten eller annan med brott förenadpåföljd, som innefattar betalningsskyldighet, och icke heller vid indrivningav vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i samband med rättegångutgått av allmänna medel och som enligt domstolens beslut skall återgäldas. Bestämmelserna i 3 § nya la gen äger icke tUlämpning i fråga bhi uttagande av böter, viten eller annan med brott förenad påföljd, som innefattar betalningsskyldig het, och icke heller vid indrivning av vad som i mål eller ärende vid domstol eller eljest i samband med rättegång utgått av allmänna me del och som enligt domstolens be slut skaU återgäldas eller av sådan kostnad för allmän rättshjälp som part eller annan enligt 31 § rätts hjälpslagen (1972:429) ålagts att ersätta statsverket eller av vad som skall återbetalas enligt beslul som avses i 7 § lagen ( ) om ekonomiskl bistånd lill svenska medborgare i utlandet m. m. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1972: 260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom Härigenomförordnas, i fråga om lagen (1972: 260) om intemationellt samarbete rörandeverkställighet av brottmålsdom dels att 27 § skaU upphöra att gälla, dels att39 § skall ha följande lydelse. 39 § Av allmänna medel utgiven er- Av allmänna medel utgiven er- sättningtill offentlig försvarare i sättning till offentlig försvarare må! som avses i denna lag skall samt kostnad för rättshjälp enligt stanna på statsverket, om icke den 36 § rättshjälpslagen (1972: 429) dömde av särskUda skäl bör åter- skall stanna på statsverket, om gälda ersättningen. icke den dömde av särskilda skäl Denna lag träder i kraft den 1 juh 1973. Äldrebestämmelser gäller fortfarande när biträde förordnats före ikraftträdandet. Lagom ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utiandet m. m. Härigenomförordnas som följer. 1 §Svensk medborgare, som råkat i nöd eller annan svårighet i ut landet, kan erhålla tUlfälligt ekonomiskt bistånd av beskickning eller konsulat enUgt de närmare föreskrifter som meddelas av Konungen eller myndighet som Konungen bestänamer. Svensk medborgare, som är bosatt i utlandet och sompå gmnd av ålder, sjukdom eller annan omständighet är ur stånd att försörjasig, kan erhåUa varaktigt ekonomiskt bistånd av understödsnämndenligt de närmare föreskrifter som meddelas av Konungen eller myndighet somKonungen bestämmer. 2 §Den som erhåller bistånd enligt 1 § skaU återbetala det mottagna beloppet tiU statsverket. Lämnas bistånd enligt 1 § tiU bam under , är även barnets vårdnadshavare återbetalningsskyldig. Lämnas bistånd enligt 1 § tiU eUer annan somär eller varit anställd ombord på svenskt fartyg, för bestridande av kostnad, förvilken fartygets redare är ansvarig enligt författning eller avtal, är ävenredaren återbetalningsskyldig gentemot statsverket. Aterbetalningsskyldighet enUgt första stycket fårjämkas eUer efterges, om särskUda skäl föreligger med hänsyn tUl denåterbetalningsskyldiges ekonomiska förhållanden och omständighetema i övrigt. 3 §Fråga om jämkning eUer eftergift enligt 2 § prövas av utrikesde partementets understödsnämnd på ansökan av den återbetalningsskyl dige. När särskUda skäl föreligger, får nämnden även utan ansökan besluta om jämkning eller eftergift. Ekonomisktbistånd i brottmål m. m. 4 §Svensk medborgare, som är bosatt i och som anhåUits, häktats eUer eljest berövats friheten genom beslut av domstol eUer an nan myndighet i utlandet, är berättigad att av beskickning eller konsulat erhåUa ekonomiskt bistånd i den utsträckning som behövs för att han skaU beredas ett tillfredsstäUande rättsskydd. Bistånd enligt första stycket utgår även tiU härbosatt svensk medborgare som, utan att vara berövad friheten, i annat landlagföres för brott eUer är föremål för förfarande som avser hans avlägsnandefrån den främmande staten, omhändertagande för vård eUer annat frihetsberövande,om påföljden eller åtgärden skulle för honom innebära ett aUvariigt ingrepp. Bistånd som avses i första eUer andra stycket fåromfatta kostnad för utredning och bevisning samt för ersättning tiU försvarare,rättegångsbiträde, ombud eUer tolk, om kostnaden uppkommit under förundersökning,i rättegång eUer i annat rättsUgt förfarande. Föreligger särskUda skäl fårbiståndet avse även annan kostnad. När särskilda skäl föreligger, kan bistånd somavses ovan i denna paragraf lämnas även tiU svensk medborgare som icke ärbosatt i . 5 §Länmas bistånd enligt 4 § för bestridande av kostnader i rätte gång eUer under förundersökning om brott och dömes den som erhålUt bistånd för brottet, skall han tUl statsverket återbetala vad han motta git. Aterbetalningsskyldigheten får dock jämkas eUer efterges, om skäl härtiU föreligger med hänsyn tUl hans brottslighet eUer personUga och ekonomiska förhållanden. Frikännes den som erhåUit bistånd enligt 4 § förbrottet skaU han tiU statsverket återbetala vad han mottagit endast i den månsärskUda skäl föreUgger. Nedlägges rättegång eUer fömndersökning om brottmot den som erhåUit bistånd enUgt 4 § utan att skiUdfrågan avgjorts genom dom,skaU den som erhåUit bistånd, i den mån det med hänsyn tiU omständighetema ärskäUgt, tUl statsverket återbetala vad han mottagit. 6 § Lämnas bistånd enligt 4 § förannat ändamål än för bestridande av kostnader i rättegång eUer underförundersökning om brott, skall den som erhåUit bistånd, i den mån det medhänsyn tiU omständighetema är skäUgt, till statsverket återbetala vad hanmottagit. 7 § Chefen förutrikesdepartementets rättsavdelning beslutar om åter-betahiingsskyldighetenligt 5 eUer 6 §. Lagakraftägande beslut om återbetalningsskyldighetfår verkstäUas i den ordning som gäUer för lagakraftägande dom. 8 § I den utsträcknmg Konungenbestämmer, kan bistånd enUgt bestämmelsema i denna lag lämnas flykting ellerstatslös person som är bosatt i . 9 § Bistånd enligt denna lag skaUicke utgå, i den mån sådant bistånd kan erhåUas från annan stat enligtförfattning som gäller i den staten eller erUigt intemationell överenskommelse. 10 §Talan mot beslut i ärende som avses i denna lag föres hos kam marrätten genom besvär. Dennalag träder i kraft . Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , statsråden , , , ,, , . , , , , , ,, . Chefen för , statsrådetGeijer, anmäler efter gemensam berednmg med statsrådets övriga ledamöterfråga, om fortsatt reform av samhäUets rättshjälp och anför. Förslag om reform av samhäUets rättshjälp förelades1972 års riksdag (prop. 1972; 4). Förslaget gmndades på en inomjustitiedepartementet upprättad promemoria med förslag tUl rättshjälpslag m.m. (Ju 1970: 14). Den i anledning av prop. 1972: 4 beslutade lagstiftningen iänmet, rättshjälpslagen (1972: 429), lagen (1972:430) om ändring irättegångsbalken (RB) och lagen (1972: 431) om ändring i lagen (1946: 804) ominförande av nya (RP) innebär bl. a. att rättshjälp i principskall kunna lämnas var och en i alla rättsliga angelägenheter där behov avbistånd föreligger, oberoende av om den rättsliga angelägenheten behandlas vidallmän domstol, förvaltningsdomstol, förvaltningsmyndighet eUer av skUjemän. Efter bemyndigande av Kungl. Maj:t tillkalladedåvarande chefen 1968 två sakkunniga för attutreda frågorna om kostnader i förvaltningsförfarandet, om rättshjälp iförvaltningsärenden och om offentligt biträde åt part i sådana ärenden. De sakkunniga,utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden, har slutfört sitt arbete och iseptember 1971 avgett betänkande (SOU 1971: 76) Offentligt biträde ochkostnadsersättning i förvaltningsärenden. Under arbetet med den allmänna reformen avrättshjälpen ägde samråd rum med utredningen om rättshjälp iförvaltningsärenden. Vissa frågor, som föll inom utredningens uppdrag, ansågsdärvid böra lösas i samband med den allmänna rättshjälpsreformen. Andra frågor,som hör till det aUmänna rättshjälpssystemet, ansågs däremot böra ytterligareutredas genom utredningens försorg. Detta gällde frågorna om offentligt biträdeoch kostnadsersättnmg i förvaltningsärenden. Dessutom tUlkom en uppgift,nämligen att undersöka i vad mån kostnader , ordförande, och byråchefen . förutredningen i förvaltningsärenden bör ersättas inom det allmännarättshjälpssystemet. I betänkandet finns förslag till lag om offentligt biträdeoch tUl ändringar i rättshjälpslagstiftningen jämte vissa andra författningar.Förslagen torde, i de delar som berörs i detta ärende, få fogas tUl protokolleti detta ärende som bilaga 1. De lagförslag med anknytning till det allmännarättshjälpssystemet som utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden harlagt fram i sitt betänkande bygger på de förslag som lades fram i den tidigarenämnda departementspromemorian. Utredningen fömtsätter att erforderlig omarbetningav dess förslag sker i ett senare sammanhang. En sådan omarbetning har skett ien inom utarbetad promemoria (Ds Ju 1972; 9). Denna innehåUerockså förslag tiU vissa ändringar som med anledning av den nyarättshjälpslagstiftningen behövs i andra lagar och författningar. Promemorianslagförslag torde få fogas tUl protokollet i detta ärende som bilaga 2. Efterremiss har yttranden över betänkandet och departementspromemorian avgetts avJustitiekanslem, (JK), Riksåklagaren (), hovrätten över och ,hovrätten för , , ,, psykiatriska nämnden, försäkringsdomstolen, försäkringsrådet, , statens vägverk, statens planverk,kammarkollegiet, kammarrätten i , kammarrätten i , , , , , lantmäteristyrelsen, ,, , hyresnämndema för ,statens invandrarverk (), länsstyrelsema i , ,, , , , och , ,, och , socialutredningen,bygglagutredningen, naturvårdskommittén, vägutredning,invandrarutredningen, justitieombudsmännen (JO), . Föreningens tingsrättsdomare, Sverigesadvokatsamfund. Föreningen , landstings rättshjälpsnämnd, kommuns rättshjälpsanstalt, , rättshjälpsanstalten i , iSverige (LO). (), (), Akademikers (),. , , , Hantverks- ochIndustriorganisation, . i har bifogat yttrande frånJämUands läns aUmänna försäkringskassa. Vissa av utredningen om rättshjälp iförvaltningsärenden behandlade frågorhar tagits upp i annat sammanhang. Sålunda har frågan om kostnadsersättningvid expropriation efter anmälan av statsrådet tagits upp i remisstUl lagrådet angående expropriationslagstiftningen medanfrågan om kostnadsersättning vid ingripande enligt byggnadslagen (1947: 385),naturvårdslagen (1964: 822), väglagen (1971; 948), lagen (1939; 608) omenskilda vägar, mUjöskydds-lagen (1969; 387) och lagen (1960: 690) om byggnadsminnenefter anmälan av chefen för tagits upp i remiss tilllagrådet angående hushållningen med mark och vatten. De särskUda problem som kan uppkomma när svenskmedborgare anhålls eller häktas i utlandet eller åtalas inför utländsk domstoluppmärksammades i samband med förslaget tiU rättshjälpslag men ansågs inteböra tas upp i det sammanhanget (prop. 1972; 4 s. 244). Inom utrikesdepartementethar sedermera utarbetats en promemoria om ekonomiskt bistånd till svenskamedborgare i utlandet m. m., (UD-prome-morian), som behandlar dessa problem ochdessutom tar upp vissa frågor om bistånd tiU svenska medborgare som blivitekonomiskt nödställda under vistelse utomlands. Promemorian innehållerlagförslag som torde få fogas till protokollet i detta ärende som bilaga 3. Efter remiss har yttranden över UD-promemorianavgetts av , kammarrätten i , kammarrätten i ,socialutredningen, , landstings rättshjälpsnämnd,kommuns rättshjälpsanstalt, rättshjälpsanstalt,generalkonsulaten i , och samt ambassaderna i ,, och . 2 Rättsskyddeti förvaltningsärenden 2.1 Nuvarande ordning Biträde får anlitas i mål och ärenden införförvaltningsdomstolar och förvaltningsmyndigheter. Däremot finns endast pånågra få områden bestämmelser som ger möjlighet för förvaltningsdomstol ellerförvaltningsmyndighet att förordna att den som är part i ärende inför myndighetenskall få biträdeshjälp av allmänna medel. I utlänningslagen (1954: 193), UtlL, finnsbestämmelser om biträde. Saknar utlänningen lämpligt biträde och finnes hansrätt inte utan biträde kunna tillvaratas skaU förhörsmyndigheten förordnabiträde åt honom vid förhör. Är utlänningen ej på fri fot skall även annars, omhan begär det, biträde förordnas. Utlänning, som är intagen i fångvårdsanstalt,häkte eller polisarrest har rätt tUl det biträde som behövs, om han vill anförabesvär. Ersättning tUl biträde utgår av allmänna medel. Under vissaföratsättningar kan utlänningen förpliktas ersätta statsverket kostnaderna förbiträde. 3 Riksdagen1972.1 saml Nr 132 Bestämmelser om biträde finns också i lagen (1957;668), om utlämning för brott, lagen (1959; 254) om utlämning för brott tillDanmark, , och , lagen (1963; 193) om samarbete med ,, och angående verkställighet av straff m. m., (nordiskaverkställighetslagen), lagen (1970; 375) om utlämning tUl , ,eller för verkställighet av beslut om vård eller behandling(UtlämnL) samt i lagen (1972; 260) om internationellt samarbete rörandeverkställighet av brotlmålsdom. Även i dessa fall är biträdet berättigad tillersättning av allmänna medel. Aterbetalningsskyldighet för statsverketskostnader föreligger i vissa fall. Kostnaderna för de förvaltande myndigheternasverksamhet betalas liksom kostnaderna för domstolarna av det allmänna. I vissutsträckning bidrar dock de enskilda genom expeditionsavgifter och andraavgifter. Principen att myndighets kostnad skaU stanna på detallmänna äger tiUämpning även på koslnader, som uppkommer för myndighet när denuppträder som partsorgan för allmänna intressen inför annan myndighet. Dettagäller även kostnad, som uppkommer för nämnd när den för talan för attta tillvara allmänna intressen, t. ex. då beslut ibesvärsärende har gått nämnden emot. I fråga om enskild parts kostnad iförvaltningsärende är partens möjligheter att erhålla kostnadsersättning olikaberoende på ärendets beskaffenhet. I ärende i vUket parten står ensam införmyndighet eller däri möter en myndighet som har att företräda det allmännasintressen på området i fråga blir det, i den mån ersättningen skall utgå, frågaom ersättning av det allmänna stat eller kommun. I ärende i vilket enskildaparter står mot varandra, blir det fråga om att tillerkänna vinnande partersättning av tappande part för kostnader i ärendet. Några allmänna rättsgrundsatser som öppnarmöjlighet för enskild part att av det aUmänna erhåUa ersättning för sinakostnader hos statlig eller myndighet i ett förvaltningsärende fiimsinte. Däremot finns på några områden förvaltningsbestämmelser som medger attden enskildes kostnader i förvaltningsförfarandet bestrids av aUmänna medel. Förvaltningsprocesslagen (1971: 291) (FPL) gäUerrättsskipning i regeringsrätten, kammarrätt, skatterätt och länsrätt. EnskUdpart, som har inställt sig till muntlig förhandling, får enligt 15 §tillerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa och uppehälle,om rätten finner att han skäligen bör ersättas för sin instäUelse.Bestämmelser om ersättning och förskott finns i kungörelsen (1971: 311) omersättning av allmänna medel till vittnen m. fl. I FPL finns också bestämmelserom kostnader för vissa bevismedel. a. gäUer, enligt 26 §, att vittne ellersakkunnig har rätt till ersättning av allmänna medel för kostnad försin inställelse vid muntlig förhandUng. Ersättning fastställs enligtbestämmelser i kungörelsen om ersättning av allmänna medel till vittnen m. fl.Har vittnet eUer den sakkuhiiige inkallats på begäran av enskild part och visardet sig att parten saknade godtagbart skäl för sin begäran, får rätfen åläggahonom att återbetala ersättningen till statsverket. I ärende hos utskrivningsnämnd och psykiatriskanämnden enligt lagen (1966; 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård ivissa fall (PsykL) och i ärende hos beslutsnämnd enligt lagen (1967: 940)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda (OmsorgsL) äger i frågaom ersättning till den med vilken förhör anordnas inför nämnden bestämmelsernaom ersättning av allmänna medel till vittnen motsvarande tillämpning.Ersättningen skall dock aUtid stanna på statsverket. Även den som i utlänningsärenden inställt sig tillförhör för att höras upplysningsvis kan efter förhörsmyndighetens prövningbeviljas ersättning för inställelsen enligt de grunder som gäller förersättning av allmänna medel till vittnen i brottmål. I ärende hos försäkringsdomstolen gäller numerasamma regler som i FPL. När det gäller fördelningen av partskostnader iärenden där enskilda står mot varandra finns inte heller någon allmänrättsgrundsats. Vissa lagbestämmelser i ämnet förekommer emellertid. EnUgt 197§ utsökningslagen (UL) har överexekutor i utsökningsmål att efter vad han finnerskäUgt bestämma om och tUl vUket belopp den tappande parten bör ersättamotparten hans kostnad i målet. I princip tillämpas härvid analogivis reglemai 18 kap. RB. Kostnadsregeln i 197 § UL tillämpas också i fråga om partsskyldighet att ersätta motparts kostnad i ärende enligt 21 kap. föräldrabalkenom verkställighet av allmän domstols dom eUer beslut rörande vårdnaden om barnm.m. (21 kap. 11 §). I lagen (1970; 244) om allmänna vatten- ochavloppsanläggningar föreskrivs i 44 § att i mål, som inte avser inlösen avva-anordning eller ersättning för inlöst eller genom tiUkomsten av allmänva-anläggning onyttig anordning, part kan på begäran tillerkännas ersättningav motparten för kostnad vid va-nämnden, om det finns särskUda skäl för det. nämnda inlösen- och ersättningsfallen skall däremot huvudmannen i principsvara för kostnaderna på ömse sidor vid va-nämnden. Såväl länsstyrelserna somkammarrätten har dömt ut ersättning för viimande parts kostnader i ärenden omtvist om socialhjälpskostnad och Uknande kostnad. Ett direkt stöd i lag förutdömandet av sådan ersättning är föreskriftema i 58 § lagen (1956: 2) omsociaUijälp och 83 § barnavårdslagen (1960; 97), BvL, att talan inte fårfuUföljas endast beträffande ränta eller rättegångskostnad. I sammanhanget kan nämnas, att hyresnämnd inte kanförplikta endera parten att ersätta den andra för sådana kostnader, som dennekan ha ådragit sig till följd av förfarandet inför nämnden. utdömsinte heller av hyresrådet. Även försäkringsrådet saknar möjlighet att i deärenden, avseende tvister mellan enskilda parter som rådet handlägger,förplikta förlorande part att ersätta vinnande parts kostnader. I 14 § lagen(1961: 262) om försäkringsdomstol är det uttryckligen föreskrivet att i målvid försäkringsdomstolen part själv skall bära sin rättegångskostnad. 2.2Tidigare reformförslag m. m. begärde i skrivelse till Kungl.Maj;t (1 LU 12, rskr 67) utredning om fördelning av kostnadema i mål ochärenden som avgörs av förvaltningsmyndighet. I direktiven för besvärssakkunnigaålades dessa att uppmärksamma denna riksdagsskrivelse. I förslaget till lag omförvaltningsförfarandet upptog besvärssakkunniga i 19 kap. bestämmelser omkostnader i förfarandet. Besvärssakkunniga upptar i lagförslaget såsomgrundläggande regel att myndighets kostnad för handläggning avförvaltningsärende skall stanna på det allmänna. Kostnaderna för staUig eUerkommunal partsmyndighet, som företräder allmänna intressen, skall enligtlagförslaget likaledes bestridas av myndigheten. Förslaget innehåller intenågon regel om att enskild part kan förpliktas att betala kostnad som sådanmyndighet har haft. Skulle på vissa områden behov av en sådan regel finnas, börenligt de sakkunnigas mening bestämmelser i ämnet meddelas i speciallagstiftning.Samma ståndpunkt intar de sakkunniga tiU frågan om att i vissa fall åläggaenskUd part att betala kostnader som beslutsmyndighet har haft, exempelvis försakkunnig. Beträffande enskild parts kostnader iförvaltningsärenden uppställer besvärssakkunniga huvudregeln, att kostnadernaskall bestridas av parten själv. Det anses ligga i samhällssystemets natur attde enskilda i viss utsträckning på egen bekostnad skall medverka iförvaltningsför-farandct. Härvid förutsätts att de enskildas medverkan normaltkan fullgöras utan juridiskt eller annat sakkunnigt biträde och utan attparten i övrigt åsamkas några kostnader över hövan. Från den sålunda angivna huvudregeln rörandeenskild parts kostnader görs några undantag. Härvid skUjer besvärssakkunnigamellan sådana ärenden, som väsentligen avser tvist mellan enskilda parter ochövriga ärenden. I fråga om ärenden, som väsentligen avser tvistmellan enskilda parter, föreslår de sakkunniga undantagsregeln att part skallkunna åläggas att helt eller delvis ersätta motparts kostnad, varvidbestämmelserna i 18 kap. RB skall lända till efterrättelse i tillämpliga delar. I fråga om sådana ärenden, som inte väsentligenavser tvist mellan enskilda parter, öppnar besvärssakkunniga vissa möjligheterför enskild part att i undantagsfall erhålla kostnadsersättning av allmännamedel. Lagbestämmelsernai ämnet är restriktivt utformade. När det gäller ärenden i första instans kanenligt de sakkunnigas förslag ersättning av allmänna medel inte utgå förnormala kostnader utan endast för särskilda kostnader som part har haft. Somexempel på sådana särskilda kostnader nämner de sakkunniga arvoden tilljuridiskt eller tekniskt biträde och utgifter för resor m. m. i samband medinstäUelse tUl sammanträden inför myndighet. För att ersättning av allmänna medel skall kunnakomma i fråga för kostnad krävs vidare att det med hänsyn till sakensbeskaffenhet, medverkans art, myndighets åtgörande, ärendets utgång ellerannat förhållande framstår som uppenbart oskäligt att kostnaden bärs avparten. Ärde angivna förutsättningarna uppfyUda, kan enskild part enligt förslaget erhåUaersättning av allmänna medel för kostnaden eller del därav. Samma regler skalli allmänhet gälla beträffande möjligheten att erhåUa ersättning av allmännamedel för kostnad i besvärsärenden. En liberalare bestämmelse föreslås dockhär. Sålunda kan enligt förslaget, om särskilda skäl är därtUl, enskild partsom vinner bifall tiU sin talan få ersättning av allmänna medel för kostnad ibesvärsärende även om de förut angivna förutsättningama för kostnadsersättninginte är för handen. Vid remissbehandlingen av besvärssakkunnigasbetänkande vitsordades från många håll behovet och angelägenheten avlagstiftning om kostnaderna i förvaltningsförfarandet. På väsenUiga punkterkritiserade dock ganska många remissinstanser de sakkunnigas utredning och förslag.Bl. a. påtalades att inga kostnadsberäkningar hade gjorts. Från flera håUriktades kritik att beslutanderätten i kostnadsersättningsfrågorna enligtförslaget hade lagts i händerna på ett mycket stort antal myndigheter av olikaslag. Lämpligheten av att ha allmänt hållna, gemensamma kostnadsregler föralla förvaltningsärenden sätts i fråga. I flera yttranden förordnades attbestämmelser om kostnadsersättning meddelas i specialförfattningarna för deolika förvaltningsområdena. Behovet av ytterligare utredningar på områdetframhölls från flera håU. Besvärssakkunnigas förslag om kostnader iförvaltningsförfarandet ledde inte tiU lagstiftning. Vid ett stort antal tUlfällen har i riksdagenförekommit motioner om ersättning för kostnader i förvaltningsförfarandet omrättshjälp i förvaltningsärenden och om offentligt biträde åt part i sådanaärenden. Motionerna har antingen avsett mera generella åtgärder eller ocksåhaft anknytning till vissa speciella förvaltningsområden.