prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — För godstransporterna från Gotlandslän finns ett speciellt stöd (prop. 1971:154, TU 1971:28, rskr 1971:350) enligtföreskrifter meddelade av Kungl. Stödet innebär attfäriavgiften för last-bUar (längdmetertaxan för godsfordon) har reducerats med50 %. För att gynna turism och förbilliga den gotländska allmänhetensfastlandsresor finns dessutom ett stöd som medger en reducering avpersonbilstaxan. 5.2.4 Investeringsfondernas användning iregionalpolitiskt syfte Systemet med investeringsfonder(SFS 1955 :256, 1963:21 5) innebär att aktiebolag, sparbank eller ekonomiskförening äger rätt att avsätta högst av sin årsvinst tillinvesteringsfond. För avsättningen medges avdrag vid inkomsttaxeringen. Avdragfår dock ske endast om en viss del av avsättningen () inbetalas till ettsärskilt räntelöst konto i . Investeringsfonderna skall primärtanvändas i konjunkturpolitiskt syfte. För att fondmedel skall få tas i anspråkfordras särskilt tillstånd. Regeln är att generellt medgivande lämnas närkonjunkturläget gör det önskvärt att investeringsverksamheten ökas. Om sådantmedgivande lämnas får företaget från ta ut av det belopp avfonden, som får tas i anspråk, men skall investeringsprojektet ansesha avskrivits med ett belopp som motsvarar det ianspråktagna fondbeloppet.Härigenom minskas således underlaget för framtida årliga avskrivningar. Vidtaxeringen får företaget ett extra avdrag (investeringsavdrag) som utgör 10%av ianspråktagna fondmedel. har förflutit efter avsättningen tillinvesteringsfond har företaget rätt att utan tihstånd använda avinvesteringsfonden. bemyndigadesarbetsmarknadsstyrelsen att av regionalpolitiska skäl medge tillstånd attanvända investeringsfondsmedel för industrhnvesteringar i ett område omfattandede fyra nordligaste länen samt , norra delen av ,nordvästra , och norra . Området var identiskt med deti statsmakternas beslut »r 1964 (prop. 1964:185) angivna norra stödområdet förlokaliseringsstöd. Under nämnda period fick 119 företag tillstånd att användafondmedel för investeringar på sammanlagt 656 milj. kr. Antalet sysselsatta idessa företag hade fram tUl slutet av ökat med drygt 8 000 personer. Även harinvesteringsfonderna i praktiken utnyttjats i regionalpohtiskt syfte. Dennainriktning grundas på bestämmelsen i 9 § 3 mom. förordningen (1955:256) ominvesteringsfonder för konjunkturutjämning enligt vilken Kungl. Maj:t harmöjlighet att oavsett det allmänna konjunkturläget medge företag, efterprövning i varje enskilt fall, att ta i anspråk investeringsfond.Fömtsättningen för medgivande härtill är att det med hänsyn till läget påarbetsmarknaden och övriga förekommande omständigheter är av synnerlig vikt för detallmänna att viss investering görs. Härmed avses exempelvis investeringar iexport- och basindustrier eller andra långsiktiga investeringar av betydelseför samhällsekonomin. har i enhghetmed nyssnämnda bestämmelser medgivanden att använda investeringsfondsmedellämnats i ett betydande antal fall, varvid även regionalpolitiska synpunkterhar beaktats. Härigenom har från lokaliseringssynpunkt viktiga investeringarkunnat komma tUl stånd inom stödområdet. 1 vissa fall har besluten inneburitatt fondmedel har fått användas för utbyggnad av befintliga anläggningar äveninom expansiva områden som filialer har etablerats eller byggts ut iorter inom stödområdet. Investeringsfondsmedel har fått användas även på andrahåll inom landet där betydande sysselsättningssvårigheter har förelegat.Sålunda medgavs att investeringsfondsmedel fick användas iBoråsregionen med hänsyn till förhållandena inom textil- ochkonfektionsindustrin. Vid medgivande att ta i anspråkinvesteringsfondsmedel enligt 9 § 3 mom. investeringsfondsförordningen gälleratt högst av investeringarna får finansieras med fondmedel och högst 75 %av investeringsfonderna får användas. Företagen får heller inte åtnjuta detsärskUda investeringsavdraget. Det bör vidare uppmärksammas attunder senare år investeringsfonderna i realiteten har varit fria förinvesteringar inom stödområdet, även om kravet på ansökan formellt harkvarstått. släpptes investeringsfonderna i praktiken fria i helalandet. Äv följande sammanställning framgårde medgivanden som enligt 9 § 3 mom. investeringsfondsförordningen har lämnatsindustriföretag att ta i anspråk investeringsfondsmedel med uppdelning påinvesteringar inom stödområdet och utom stödområdet. företag (milj.kr.) företag, (milj.kr.) (milj.kr.) (milj.kr.) Inom stödområdet 71 563' 423 65 59 44 Utom stödområdet 184 3 443 2 582 672 1077 808 ' Av dessa investeringar svarade s.k. paketlösningar, innebärande att medgivande har lämnats i ett sammanhang attta i anspråk fondmedel för investeringar både inom och utom stödområdet, för342 milj. kr. Äv beviljadeianspråktaganden av investeringsfondsmedel avsåg således investeringarinom stödområdet. Som jämförelse kan nämnas att av totalantaletsysselsatta inom industrin finns inom stödområdet. De med fondmedel tillkomnainvesteringarna inom stödområdet beräknas medföra en sysselsättningsökninginom företagen med omkring 4 000 personer. Frågan om lokaliseringstillstånd(etableringskontroll) som ett medel att påverka den regionala utveckhngenuppmärksammades av ohka utredningar . Någraförslag om att införa tillståndstvång framlades dock inte av dessa utredningar.Statsmakterna ställde sig också avvisande till sådana medel. Frågan togssedermera upp av kommittéen för näringslivets lokahsering i dess betänkande(SOU 1963:58) Aktiv lokahseringspolitik. Kommittén fann med hänsyn till denorganisatoriska upprustning av lokaliseringsverksamheten och den förstärkningav de lokaliseringspohtiska medlen som kommittén förordade samt övrigaföreslagna åtgärder för att underlätta en utspridning av företag frånstorstadsområden inte påkallat med en lagstiftning om tillståndstvång. Vidanmälan av kommitténs förslag i prop. 1964:185 avvisades också tanken på ensådan lagstiftning med hänsyn till den förstärkning av rådgivnings- ochupplysningsverksamheten som föreslogs skola genomföras. Vidare framhölls borde söka påverka näringslivets lokahsering i första hand genomstimulerande åtgärder. (BaU 1964:48, rskr. 1964:408) anslöt sig tUluttalandena i propositionen med understrykande av att arbetsmarknadsorganenskontakter borde utsträckas till att omfatta även andra organisationer inomnäringslivet vilka sysslade med lokaliseringsfrågor. Genom överenskommelser medföreträdare för näringslivet utökades samrådsverksamheten under senare delen av1960-talet. 1 cirkulär rekommenderade SAF och efter överläggningar med AMS sina delägare resp. medlemmar attvarsla arbetsmarknadsmyndigheterna om planerade väsentliga utökningar avarbetsstyrkan. 1 cirkuläret betonades särskilt att det kunde finnas behov attmed anledning av sådant varsel överväga alternativa lokaliseringar av denerforderliga kapacitetsutvidgningen. Är 1969 inleddes vidare mehan regeringenoch ett samarbete för att intensifiera denlokahseringspolitiska verksamheten genom kontakter med industriföretag för attkartlägga de konkreta möjligheterna att åstadkomma ökad industriellföretagsamhet i regioner som hade underskott på arbetstillfällen, främst iNorrland. En redogörelse för lokaliseringsförutsättningarna i vissa orter inomstödområdet i norra utarbetades . Detta material kompletterasefter hand med ny information. lokahseringsutredningbehandlade i sitt betänkande (SOU 1969:49) Lokaliserings- och regionalpolitikbl.a. frågan om etableringskontroh och anförde att ett system medetableringsanmälan inom storstadsområdena borde få till stånd en diskussionmellan företag och samhälle i lokaliseringsfrågor. Utredningen ville dock intelägga fram något förslag i frågan i avvaktan på resultatet av det samarbete sominletts mehan och i lokahseringsfrågor. 1970:75 om den fortsattaregionalpolitiska verksamheten m.m., som bifölls av (SU 1970:103, rskr 1970:270, BaU 1970:40, rskr 1970:304), uttalades att om balansen mellanlandets ohka delar skall förbättras, såväl offenthg som enskUd verksamhet måsteomfördelas meUan olika regioner. Medlen härför kunde inriktas dels på attstimulera utvecklingen i stagnerande områden och dels på att dämpa tillväxten iexpansiva regioner. Den upplysnings- och rådgivningsverksamhet som hadeutvecklats på såväl central som regional nivå genomlänsstyrelsernas, länsarbetsnämndernas och företagareföreningarnas verksamhetbedömdes behöva få mer allmängiltiga och organiserade former än dittills.Frågan om etableringstillstånd avvisades i propositionen medan frågan om ettanmälningssystem ansågs böra vidareutvecklas. Efter utredning inominrikesdepartementet framlades i tre departementspromemorior(Ds In 1970:2, 1970:6, 1970:7) förslag i fråga om ett obhgatorisktanmälningsförfarande vid lokahserings-tillfäUen. Det väsentliga syftet medförfarandet skulle vara att förmå företagare m. fl. att verkligen ta emottillgänglig information om förutsättningarna vid ohka lokahseringsalternativoch på grundval härav seriöst Överväga skUda lokaliseringsalternativ. Efterbeslut av riksdag (prop. 1970:154, BaU 1970:69, rskr 1970:446)infördes lagen (1970:725) om lokaliseringssamråd, vilken trädde i kraft den 1 april1971 i Stockholms-, . Det sålunda infördalokaliseringsamrådet har till syfte att garantera att företag, som övervägeratt etablera eller utvidga viss verksamhet i de mest expansiva regionerna, fåringående information om samhällets regionala politik, det statligaregionalpolitiska stödet och övriga lokaliseringsförutsättningar i olika delarav landet. Härigenom skah företagen få underlag för en nyanserad bedömning avlokaliseringsfrågan. Meningen är att de skaU få denna information innan defattar definitivt beslut om lokaliseringen av den nya eller utvidgadeverksamheten. Avsikten är att företagen genom samrådsförfarandet skah förmåsatt frivilligt gå med på en lokahsering utanför berörda regioner. Samrådsskyldighet föreligger såsnart den tilltänkta byggnadsåtgärden medför ett lokaltillskott av minst 500 mvåningsyta och lokalerna är avsedda att helt eller till huvudsakhg del användasför verksamhet inom någon av de näringsgrenar som anges i bilaga tillkungörelsen (1971:51) om lokahseringssamråd. Staten, kommun ochlandstingskommun är inte samrådsskyldiga. Den som planerar byggnadsåtgärd somnyss sagts skall möjligt anmäla sina planer hos AMS. En inom styrelseninrättad lokaliseringsdelegation tar då upp överläggningar ilokaliseringsfrågan med anmälaren. Sedan samråd har ägt rum utfärdardelegationen bevis om att samrådsskyldigheten har fullgjorts. Sådant bevisskall utfärdas senast efter det anmälan gjordes, om denanmälningsskyldige begär det. Delegationen får dock förlänga medhögst , om den anmälningsskyldige vägrar att lämna nödvändiga uppgiftereller på annat sätt uppenbarligen undandrar sig att medverka i samrådet. Denanmälningsskyldige kan inte erhålla byggnadslov för byggnadsåtgärden utan att 1972:111 BUaga 1 171 förete samrådsbevis (56 § 3 mom, byggnadsstadgan,1959:612). Antalet slutbehandladesamrådsärenden var 278 medan femärenden hade bordlagts. Frånräknas de ärenden, där sanirådsbevis utfärdades pågrund av att medgivande hade lämnats företagen i fråga att ta i anspråkinvesteringsfondsmedel för utbyggnaden, samt de fah där samrådsskyldighetkonstaterades inte föreligga eller undantag från sådan skyldighet medgavs,återstår 210 ärenden. Endast i tre av dessa ärenden ledde samrådet till attföretaget beslöt lokaUsera verksamheten utanför samrådsregionerna. Samma resultatuppnåddes efter diskussioner med ytteriigare två företag, vilka inte hade gettin formeh anmälan om samråd. Bland de 207 ärenden, avseende företag som eftersamråd planerade att genomföra byggnation i storstadsregionerna var 33 sådanadär byggherren byggde för annans räkning. 1 dessa fall saknades tillförlitligauppgifter om vUket slag av verksamhet som skulle komma att bedrivas i de nyalokalerna och om vilken personalstyrka som skulle arbeta där. Följandesammanställning visar hur återstående 174 ärenden fördelar sig. f. n. ber. f. n ber. 8 246 586 10 260 278 13318 411 6 273 654 2 136 102 1 169 93 14519 12 396 14 487 I 240 380 504 31 824 1 275 Tih de angivna siffrorna kan fogasanmärkningen att ett betydande antal företag räknade med oförändratpersonalantal och att några få beräknade att minska antalet anställda.Osäkerheten i lämnade uppgifter angående personalökning torde vara stor. Dendirekta, påvisbara effekten av samrådet har alltså varit begränsad. Med utgångspunkt i strävandena attskapa bättre balans i den regionala näringshvs- och befolkningsutveckhngenmellan landets sydligare och nordhgare delar och dämpa tillväxten istorstadsområdena har sakkunniga tillkallats för utredningrörande användning av starkare styrmedel i regionalpolitiskt syfte m. m.Utredningsarbetet skall bedrivas med utgångspunkt i de allmänna mål förregionalpohtiken som statsmakterna faststäUde samt i dekonkretiseringar härav som redovisas i det nu framlagda förslaget tillregionalpolitiskt handlingsprogram m. m. De sakkunniga skall enligtdirektiven söka klarlägga de direkta och indirekta effekterna av tillämpningenav styrmedel som syftar tih att begränsa expansionen i vissa regioner och tastäUning till frågan om sådana medel bör införas. Olika alternativ i fråga omnya styrmedel bör övervägas. I direktiven anges som exempel tillståndstvång,dvs. någon form av etableringskontroll, investerings- ochsysselsättningsavgifter. 5.2.6 Jord- och skogsbrukspolitiska insatser De riktlinjer som gäller förjordbrukspolitiken fastställdes av riksdag (prop. 1967:95, JoU1967:25,rskr 1967:280). Enligt de mål för jordbrukspolitiken som uppställdesskall jordbruket åstadkomma en produktion av önskad storlek till lägsta möjligasamhällsekonomiska kostnad som det skall vara möjligt för dem som ärsysselsatta inom jordbruket att få del av den allmänna standardstegringen. Frånkonsumentsynpunkt innebär riktlinjerna att kostnaderna för den jordbruksproduktion,som främst av hänsyn till försörjningsberedskapen måste upprätthållas inomlandet, blir så låga som möjligt och att goda valmöjligheter finns mellanlivsmedel av ohka slag. Under har gälltöverproduktion av flera viktiga jordbruksprodukter. 1 propositionbedömdes det angeläget att produktionen i snabb takt anpassades så att kostsamöverproduktion undveks. Jordbrukets rationalisering angavs vara en väsentligdel av jordbrukspolitiken. Enligt riksdagsbeslut skall en fortsattsnabb rationalisering främjas. Det betonades att rationaliseringen är till gagnför jordbmkarna själva genom att den leder till ökad lönsamhet och därigenomtill högre inkomster. ansågs en fortsatt rationalisering urkonsumentsynpunkt vara den bästa garantin för att priserna på jordbruketsprodukter blir så låga som möjligt. Även från samhällsekonomisk synpunkt ärrationaliseringen av stor vikt. 1 riksdagsbeslut pekadespå betydelsen av att en geografiskt väl differentierad jordbruksproduktionupprätthölls. I detta sammanhang framhölls att en betydande jordbruksproduktionäven i fortsättningen bör upprätthållas i de norra delarna av landet. Sedanmånga är utgår särskilt prisstöd till mjölkproduktion i norra . Vidarestöds rationaliseringen i denna del av landet inom ramen för den särskUdarationaliseringsverksamheten. riksdag (prop. 1971:74, JoU 1971:33,rskr 1971:149) beslutade om ett väsentligt ökat och utbyggt prisstöd tilljordbruket i norra . infördes rationaliseringsstöd till vissajordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter. Efter beslut av årets riksdag(prop. 1972:79, JoU 1972:34, rskr 1972:219) kan investeringsstöd utgå tillmjölkproduktion vid vissa begränsat utvecklingsbara jordbruk även i övrigadelar av landet. Stöd som utgår likformigt i hela landet Prisnivån på jordbruksprodukterfastställs av . Den svenska prisnivån är högre än prisnivån påväridsmarknaden, som till stor del är en marknad, där länderna säljer sinaöverskott av jordbruksprodukter utan hänsyn tih produktionskostnaderna. Motdessa överskott skyddar på samma sätt som de flesta länder sinjordbruksproduktion med ett gränsskydd i form av importavgifter. Många länderskyddar sig dessutom med kvantitativa importrestriktioner eller direkta importförbud. får jordbmksprodukter i huvudsak införas fritt.Importörerna måste därvid betala importavgifter, som medför att de utländskaprodukterna här i landet kommer att kosta ungefär lika mycket som de svenskaprodukterna. Statligt ekonomiskt stöd lämnastill rationaliseringsåtgärder som bedöms höja jordbruksföretagets effektivitetsamt i vissa fall för att underlätta förvärv och drift av effektiva företag.När det gäller inre rationaliseringsåtgärd avseende t. ex. ekonomibyggnader,dikning eller jordbruksvägar, kan bidrag utgå med högst av kostnaden. Detmest omfattande stödet lämnas som lånegaranti, medan bidrag i princip utgårendast till åtgärder som är av väsentlig betydelse för strukturrationaliseringen.Riksdagen fastställer den totala ramen, medan lantbruksstyrelsenbeslutar om fördelningen mellan olika län. Beviljade lånegarantier och bidrag undersenare år framgår av tabell 5:10. Tabell 5:10 Beviljade lånegarantier och bidrag, budgetåren 1965/66-1970/71, tusental kr -1970/71 ' Yttre rationalisering, inrerationalisering, jordförvärvslån, driftslån, maskinlån och lagerhus. 2 Yttre och inre rationaliseringsamt för budgetåren 1965/66 och 1966/67 beviljade utfästelser om bidrag vidåterbetalning av maskinlån. Särskilt stöd till jordbrukare i norra 1 syfte att förbättrainkomsterna för jordbrukare i och delar av utgårregionalt jordbruksstöd i form av pristillägg på mjölk samt kött av nötkreatur,får och svin. Mjölkpristillägg utgår f. n. med mellan 16 Öre och per kgmjölk. Tillägg för kött utgår med mellan . och per kg. Stödetminskar stegvis från norr tiU söder. Det totala mjölkpristillägget uppgickunder /71 tUl ca 34,5 mUj. /67-1970/71utbetalades ca 185 mUj. Kostnaden för prisstödet till norraSverige beräknas för /72 uppgå till ca 63,5 milj. kr., vilketinnebär en ökning med ca 29 milj. kr. från föregående budgetår. utgår särskiltrationaliseringsstöd till jordbrukets rationalisering i norra . Dettasärskilda stöd avsåg till en början endast , , Jämtlandsoch . Genom beslut av riksdag (prop. 1965:1, bil.1 1, s. 37 JoU 1965:1, rskr 1965:9) utvidgades det till att omfatta ävenGävleborgs, och samt landskapet . Syftet med den särskilda rationaliseringsverksamheten(SR) är att inom vissa områden stödja en snabb och helst fullständig uppbyggnadav bärkraftiga brukningsenheter. Det ekonomiska stödet ges i första hand somkreditgaranti och bidrag enligt samma grunder som gäller vid den vanliga jordbruksrationaliseringen.Vid SR utgår dock högre bidragsbelopp för inre rationaliseringsåtgärd. Vidsådan åtgärd kan bidrag sålunda utgå med ända av kostnaden. Fördriftsrationalise-ringsåtgärd kan dessutom utgå särskilt bidrag. fastställer dentotala ramen för statsbidrag tih särskild rationalisering. Lantbruksstyrelsenfastställer efter samråd med lantmäteristyrelsen och de områdeninom resp. län där SR-verksamhet får bedrivas. Inom tUldelad ram lämnar sedanlantbruksnämnderna bidrag tih SR-företagare. IntUl den har 171områden godkänts för särskilda rationaliseringsåtgärder. Inom dessa harverksamheten påböriats vid sammanlagt 462 brukningsenheter. Mer än en tredjedelav enheterna eller 174 ligger i . Sedan den kan bidragoch lånegarantier utgå även till jordbruk med begränsadeutvecklingsmöjligheter. Detta stöd utgår enligt särskilda bestämmelser. Beviljade SR-bidrag framgår av tabell 5:11. Tabell 5:11 Beviljade bidrag till SR-verksamhetenbudgetåren 1965/66- 1970/71, tusental kr. -1970/71 Statens stöd till skogsbruket harinte lika stor omfattning som stödet till jordbruket. Stödet till skogsbruket avseri regel hela landet. Grundprincipen är att stöd skall lämnas endast tillsådana områden där förbättrade ekonomiska förutsättningar är nödvändiga för atttillgängliga resurser skall kunna utnyttjas på effektivast möjliga sätt.Förutom indirekt stöd via skogsvårdsstyrelserna ger staten bidrag för att täckakostnader i samband med skogsförbättringar och vägbyggnader på skogar i enskildägo. Vidare finns ett särskUt anslag för åtgärder för ökad skogsproduktion iNorrland. Skogsbruket tUlförs också statliga medel via arbetsmarknadspolitiken.Genom kreditgivning underlättas finansieringen av vägbyggnadsprojekt påenskilda skogar och den yttre rationaliseringen av skogsbruket. Hela skogspolitiken och statensframtida stöd till skogsbruket övervägs f. n. av skogspolitiska utredningen.Utredningen behandlar frågor om ändringar av principerna för de statligastödformerna, i vilket sammanhang norrlandsfrågorna särskilt uppmärksammas. Enligt kungörelsen (1948:239) ombidrag och lån till vissa skogsförbättrande åtgärder m. m. lämnas statligtstöd för att främja skogsproduktionen på mark som lyder under skogsvårdslagen. Huvuddelen av anslaget Bidrag till skogsförbättringar utnyttjas förbidrag tUl skogsplantering på sämre jordbruksmark. I övrigt lämnas stöd tilliståndsättning av skogar med otillfredsställande skogstUlstånd, bl. a. vissarestskogar, till skogsdikning, till åtgärder mot skadegörelse av skogsinsekterm. Av de anvisade rambeloppen under desex budgetåren 1965/66-1970/71 har tagits i anspråk av de sju nordhgastelänen. De största beloppen har använts för skogsodling på sämre jordbruksmark isödra och för skogsodling på icke jordbruksmark i norra . Underperioden har ca 65 000 ha sämre planterats med hjälp av bidrag fråndetta anslag. Beviljade statsbidrag till skogsförbättringar framgår avtabell 5:12. Tabell 5:12 Statsbidrag till skogsförbättringar1965/66-1970/71 tusental kr. ibelopp 1965/66- ' Skogsodling på icke jordbruksmark och skogsdikning 2 Exkl. bidrag tUl skogshögskolan 3 Exkl. bidrag för bekämpning av skogsinsekter Bidrag till åtgärder för ökad skogsproduktion i Statsbidrag till åtgärder för ökadskogsproduktion utgår till enskilda markägare i de fyra nordhgaste länen enhgtkungörelsen (1940:599) om villkor för statsbidrag från anslag till åtgärder förökad skogsproduktion i m. m. Huvuddelan av anslaget för ändamåletutnyttjas för bidragsgivning inom s. k. samverkansområden, medan en mindre delutgår för att fullgöra tidigare planerade åtgärder inom s. k. skogsvårdsområdeni . För samverkansområdena gäller att investeringar med stöd avbidrag bör ingå som led i större samlade aktioner för upprustning av denskogliga delen av näringslivet i övre . Markägarna i ett samverkansområdeförbinder sig att samverka vid utförande av bidragskvalifi-cerade åtgärder.Från verksamhetens början t.o.m. /71 harsamverkansområden med en anslutningsareal av 1 800 000 197 2:111 Bilaga 1 Detta utgör av den privatskogsmarksom har bedömts lämplig för områdesbildning. Med bidrag ur anslaget har sedanår 1941 sammanlagt skogsbilsvägar anlagts. Tabell 5:13 Statsbidrag till åtgärder för ökadskogsproduktion i m. m. budgetåren 1965/66-1970/71, tusental kr. Av anvisade 1965/66-1970/71 177 16,0 28,2 38,1 293 3 361 3 328 48 553 27 784 6 982 8 692 ' Inklusive planläggning, uppföljning, frittskogsodlingsmaterial och förvaltning. Bidrag till vägbyggnader på skogar i enskild ägo För att främja skogsbruket på mark som lyder underskogsvårdslagen kan bidrag lämnas till byggande av skogsbilvägar enligtkungörelsen (1943: 530) om statsbidrag tUl vissa väg- och fiottledsbyggnader m.m. som kan passas in i vägplaner kankomma i fråga för bidrag. Av anvisade rambelopp för de sex budgetåren1965/66-1970/71 har tagits i anspråk av de sju nordligaste länen(tabell 5:14). Störst har satsningen varit i , ochVärmlands län. Totalt har /34 anlagts skogsbilvägarmed bidrag från anslaget Vägbyggnader på skogar i enskild ägo. Sammanlagt harca 185 milj. kr. utgått i bidrag. Vägbyggnadsverksamheten med stöd av anslagethar ökat . Tabell 5:15 Statsbidrag till vägbyggnader på skogar ienskild ägo budgetåren 1965/66-1970/71, tusental kr. \2 1972. Tabell 5:14 Fortsättning. Summa' Av riksd.anv. 13 500 12 487 15 000 13 114 13 630 15 000 17 000 ' Exklusive ökade bidrag till fritidsvägar, ca 300 000 kr.per år. Under vissa förutsättningar utgår bidrag avarbetsmarknadsmedel tih skogliga arbeten som utförs som beredskapsarbete.