prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — Även i tar upp dennafråga och föreslår att avtal om betesdrift görs med enskilda brukare.Länsstyrelsen i påpekar att ett naturvårdsbidrag tiUkompletterande verksamhet på egen jordbruksmark kan innebära att ett störreantal jordbruk lyfts ovanför lönsamhetsgränsen. LUcnande synpunkter framförsäven av i . Några länsstyrelser berör ocksåinsatser inom naturvården som sysselsättningsobjekt. Sålunda framhållerlänsstyrelsen i att när det gäUer vård och förvaltning avnatur-skyddade områden kan en ökning av arbetstihfällena i form av beredskapsarbetenåstadkommas. Även i berör möjligheten att skapasysselsättning inom landskapsvården m. m. och uppskattar att den sammanlagdasysselsättningseffekten av naturvårdsarbeten i statlig regi torde kunna uppgåtih mehan 150 och 200 årsarbetare. Förhållandena inomskogsbruket berörs främst av länen i . SpecieUt erinras om att i storadelar av inlandet skogsbruket även bhr den dominerande basnäringen.Det påpekas också att den kraftiga minskning av arbetsåtgången per produceradenhet inom skogsbriUcet beror på mekanisering och rationalisering. Ett stortantal specialiserade verksamheter är knutna tiU skogsbruket t. ex. inomtransportsektorn och delar av verkstadsindustrin. Ett betydhgt större antalmänniskor är beroende av utveckhngen av skogsnäringen än det direkta antaletskogsarbetare. Flera länsstyrelser berörskogsindustrins råvaruförsörjning. i länkonstaterar t. ex. att publicerade utredningar om den norrländskaskogsindustrin antyder att virkesbehovet vid fullt kapacitetsutnyttjandeväsentligt överstiger de virkestillgångar som förefaller bli tillgängliga.Industriföretagen tvingas därför att vidga sina awerkningsområden. En fortsattavverkning i inlandet framhålls vara av avgörande betydelse för de norrländskaskogsindustrierna. Såväl i som i ochNorrbottens län föreslår att skogsvårdande insatser sätts in i sådan omfattningatt den norrländska skogsindustrin kan få sina råvambehov tillgodosedda inomNorrlands gränser. Krav på skogsvårdande åtgärder framförs även av ett antallänsstyrelser i . i redovisarett detaljerat förslag tih skogsvårdande insatser och beräknar att dessa inuläget skuhe kunna skapa sysselsättning åt ca 2 000 personer. i länberör ägosplittringen inom skogsbruket och framhåller att om man skall kunnaöka avkastningen erfordras skogsvårdande insatser och åtgärder som syftar tiUen snabb förbättring av de nu rådande arronderingsförhållandena.Länsstyrelserna i och berör de problem som hängersamman med de relativt små skogsarealerna per ägare vilket begränsarmöjligheterna att bedriva ett rationellt skogsbruk. Det påpekas i anslutningdärtiU att en förutsättning för rationell samverkan är en fortsättning av denområdesvisa skogsbruksplanläggning som prövats. Några länsstyrelser, bl. a.länsstyrelsen i , föreslår, att de aktiva brukarna skall stödjasgenom stahg lånegaranti vid tillköp av skogsmark eher köp av renaskogsfastigheter. För att klara skogsbruketstransportbehov ställer flera länsstyrelser krav på en upprustning av vägarna,speciellt det sekundära vägnätet. När det gäller strävandena att upprätthållaen hög avverkning inom det privatägda skogsbruket framhåller länsstyrelsema iJönköpings och behovet av fortbildning ochupplysningsverksamhet. i länföreslår statUga åtgärder för utveckling av nya skogsmaskiner och hknande isyfte att dämpa arbetsbelastningen . Några länsstyrelser har tagit uppproblem som hänger samman med att industrin är koncentrerad till branscher meden negativ utveckhng, ofta bestående av många små företag. Smålandslänen anseratt strukturproblemen inom träindustrin måste ägnas speciell uppmärksamhet.Denna industrigren intar en förhållandevis framträdande plats i deifrågavarande länens näringsliv och består dessutom av många små och medelstoraföretag. Den väntade strukturomvandlingen kan medföra svårlösta problem frånbåde sysselsättnings- och samhällsplaneringssynpunkt. Träindustrin är främst koncentreradtiU östra delarna av och samt västra delen av . Beträffande framtidsutsikterna förolika branscher inom träindustrin anför i attförutsättningarna för sågverksindustrin förefaher goda. För de mindreenheterna är det dock angeläget att en produktspecialisering och samordning avmarknadsföringen kan komma tUl stånd. Framtidsbedömningen är oklar för andradelar av träindustrin däribland möbel- och snickerhdustrin. Liknande synpunkterframförs från bl. a. länsstyrelserna i och län. Några länsstyrelser tar upp problemsom kan uppstå i specieha orter på grund av den negativa utvecklingen inomträindustrin. i nämner bl. a. kommunerna ,, och , 1 län påpekar länsstyrelsenträindustridominansen i kommun. De tre smålandslänen föreslår atten statlig kommitté tUlsätts för att utreda möbel- och snickerudustrinsframtida utveckhngsmöjligheter. Med tillfredsställelse noteras attindustridepartementet avser att medverka till en sådan utredning. 1 en del länsprogram berörs fråganom var i landet som trämdustrin skah byggas ut. Med utgångspunkt i endiskussion om virkestiUgångarna i anser i Kalmarlän det angeläget att nu planerade utbyggnader kommer tiU stånd i länet.Kommande utbyggnader får mte ensidigt koncentreras tiU de västra och sydvästradelarna av . Massa- och pappersindustrin har betydande fördelar avett kustläge men några särskilda lokaliseringskrav bör inte ställas för övrigträbearbetande industri. Åtgärder bör vidtas, anser , för att detstora virkesöverskottet i sydöstra skah tas tih vara och en nödvändigutbyggnad av förädlingsindustrin i anslutning därtih komma tUl stånd. i tarupp frågan om var i länet en utbyggnad av skogsindustrm, främstsågverksindustrin, bör ske med hänsyn tiU den begränsade råvarutiUgången. Detkan bh fråga om endast en måtthg utbyggnad, i stort sett enbart enkapacitetsförändring i befintliga företag. Två tredjedelar avsågverksproduktionen är förlagd tiU mmdre verk främst i inland. Enbibehållen eher ökande produktion i verken i det inre av skullevara välkommen från sysselsättningssynpunkt. Detta skulle emehertid medföra enkrympning av råvarutiUgången för kustsågverken. Jord- och stenindustrin. Inslagetav jord- och stenindustri och då främst glasindustri är relativt stort iKronobergs län. sysselsattes (3 000 personer) av deindustrisysselsatta inom denna bransch. påpekar att de delar avjord- och stenindustrin, som har en negativ utveckling, nämligen den manuellaglasindustrin, återfinns främst i kommunerna , som ibörian av hade 12 av länets 14 glasbruk. Totalt i landet finns 34glasbruk. Problem som nämner i samband med denna bransch äravvägningen mellan modern teknik och traditionella hantverksmetoder samt högalönekostnader. Vidare påpekas att den manueUa glasindustrin består av många ochsmå företag som var för sig saknar resurser för en effektiv marknadsföring. Även i länberör svårigheterna i den manueUa glasindustrin som i detta län är starktföreträdd i kommun. I fråga om åtgärder kräverlänsstyrelsen i att Kungl. Maj:t skyndsamt tUlsätter enarbetsgrupp med uppgift att så snabbt som möjligt lägga fram förslag tihkonkreta åtgärder, som syftar tUl att underlätta den manueUa glasuidustrinsutveckling och rationalisering samt trygga sysselsättnmgen på längre sikt.Arbetsgruppen bör bestå av företrädare för staten, glasindustrin och anställdainom denna. Textil- och konfektionsindustrin.Flera länsstyrelser nämner orter där den negativa utvecklingen inom textil-och konfektionsindustrin medfört problem. 1 fråga om länuppmärksammas situationen i kommunblock där TEKO-industrin är mycketdominerande. önskar att statsmakterna beaktar Boråsregionensallvarliga näringslivsproblem och upprättar en utvecklingsplan för regionen isyfte att bl. a. dämpa utvecklingen i . iSkaraborgs län kräver att problemen med textil- och konfektionsindustrin iFalköpings kommunblock uppmärksammas av statsmakterna. Länsstyrelseni uttrycker på grundval av utredningen om stöd till jordbruket inorra viss osäkerhet i fråga om framtidsutsikterna för länetslivsmedelsindustri. Liknande synpunkter framförs även från andra län. Flertalet län behandlar problem somsammanhänger med att ett län eller en kommun har stort inslag av små ochmedelstora industriföretag. Exempel på problem som nämns är konsekvenserna vidstrukturrationaliseringar och svårigheter för företagen att hävda sig ikonkurrensen. Som redovisats tidigare uppfattas problemen inom glas- ochträindustrin sammanhänga delvis med att branschema består av många relativt småföretag. i länanser att det finns anledning att anta att länet kommer att fåbetydande sysselsättningsproblem i samband med strukturrationaliseringar. Vidde s. k. familjeföretagen som är rikt företrädda i länet har speciella problemgjort sig gällande. ÅtskUliga äldre småföretag har redan svårt att hävda sig ikonkurrensen. OtiUräcklig lönsamhet gör att kapitalsvårigheter uppstår närsåväl lokaler som maskinutrustning måste förnyas. Stort inslag av små ochmedelstora företag påtalas som ett problem även av länsstyrelserna i Kronobergsoch . I återfinns en stor andelav de sysselsatta inom massa- och pappersfabrUcer som oftast är relativt småoch nerslitna, vUket i ser som problematiskt.Länsstyrelsen påpekar vidare att vid sidan om kommunblocken ochBorås,kommunblock har en hög andel sysselsatta inom tUlbakagåendenäringsgrenar. 1 det senare blocket finns dessutom ovanligt många småindustrier. i länkräver att olUca former prövas för ett socialt motiverat stöd tUl mindreindustriföretag i vissa delar av länet. LUcnande synpunkter framförlänsstyrelsen i , som dessutom anser att glesbygdsutredningen börfå i uppdrag att närmare utreda denna fråga. Vidare ifrågasätts om inte denmindre industrins betydelse underskattats när det gäUer att skapaarbetstUlfäUen för den ortsbundna arbetskraften. De allra flesta länsstyrelserredovisar ensidiga industriorter och diskuterar problem i dessa. En vanligdefinition av ett kommunblock med ensidigt näringsliv är att av deindustrisysselsatta återfinns inom en bransch eller ett enda företag. Som ett särskUt problem medensidiga industriorter anförs känshghet för konjunktursvängnmgar, vilket ärspecieht uttalat i orter med exportindustri. Kommuner av detta slag får ofta enryckig befolkningsutveckling, viUcet medför problem i synnerhet vad gällerbostadsbyggandet. Vidare påtalas att det oftast föreligger undersysselsättningeller arbetslöshet bland kvinnor och välutbUdade ungdomar som detfmns en brist på industriarbetskraft. Med hänvisning tih bl. a. resp.länsstyrelses ortsklassificering anser en del länsstyrelser att en differentieringav näringslivet bör komma tih stånd. Sådana synpunkter framför bl. a.länsstyrelsen i och beträffande resp. Umeåkommunblock. i län anseratt ett mindre konjunkturkänsligt och mer differentierat näringsliv böreftersträvas i . Krav på differentiering anförs även för ,och . För att tUlgodose arbetskraftsbehovet iUppsala och uppväga ensidigheten i näringshvet i industriorternaomkring måste blocket fungera som en gemensam arbetsmarknad. i länpåpekar att det vid bedömningen av orters framtidsutsUcter kan ifrågasättas omföretagsensidighet som sådan är det största problemet. Mera väsentligt ärsnarare "awecklingsrisken" för de branscher som är företrädda. 1vissa faU är problemet att befintliga företag erbjuder endast okvalificeradsysselsättning med låga löner, vilket i sin tur återverkar på den kommunalaekonomin. En skev branschstruktur (av de sysselsatta inomtillverkningsindustrin återfinns inom en bransch) uppvisar kommunblockenMotala, , och , medan förutom ochBoxholm även domineras av ett arbetsstähe. Vidare påtalasmetallsektorns starka dominans i . finner en breddning avnäringslivet nödvändig i och . Beträffande , Finspångoch även anser att inga särskilda åtgärder är motiverade inuläget utan endast om utvecklingen avviker negativt från den i länsprogrammetangivna. Enligt i ländomineras många industriorter i länet av en bransch eller ett företag. Endifferentiering måste tiU för att orterna skaU bh attraktiva på längre sikt.Detta kan dock mte påräknas i de rUctigt små orterna. 1 vissa ensidigaenföretagsorter, t. ex. i Ankarsrum och , bör en differentiering kunnaske inom företagen. i länställer krav på breddning av näringslivet i , och Sölvesborgmedan i län påtalar ensidigheten i kommunblockenBromöUa och av de industrisysselsatta inom jord- ochstenindustri resp. inom kemisk industri. Även i länredovisar ett antal kommunblock med ensidigt näringshv, bl. a.Trelleborg, , och . i Göteborgs- ochBohus län framför att flera orter i länet har en ensidig industri. Det anförsatt genom utbyggnaden av den kemiska industrin under 1960-taletvarit den mest expansiva kommunen. har näringsstrukturen genom dennatUlväxt bhvit markerat ensidig. Boråsregionens ensidighet påtalasav i . Regionen domineras av textil- ochkonfektionsindustri och tillhör enhgt de minst differentierade ilandet. Om ifrågavarande industribransch hade följt utveckhngen i riket skulleregionen ha förlorat ca 10 000 arbetstUlfäUen under åren 1950-1965.Utvecklingen i dessa branscher i regionen har emeUertid varit bättre ängenomsnittligt i rUcet. kräver att åtgärder sätts m iBoråsområdet för att skapa en mUjö, som är produktionsbefrämjande för företagenoch attraktiv för de anstäUda. Som ett led i denna strävan krävs stöd tiUutbildning inom branscher, som bedöms vara expansiva, exempelvistransportmedels-, elektro-, maskin, kemisk och kemisk-teknisk industri. 1 frågaom anför att industrin bör differentieras i vissaorter bl. a. , , och . Beträffande berörlänsstyrelsen problemen med de ensidiga bruksorterna (stålindustri- ochskogsindustriorter) , , , , /ochGmms. Om en väsentlig differentiering och framför allt ökad kvinnhgsysselsättning inte kan uppnås finns enligt anledning betvivlaatt varaktig balans på arbetsmarknaden kan åstadkommas i dessa orter. Vad gäUerde fyra sistnämnda orterna anför dock att en ökad pendling tUlKristinehamn och kan bidra thl att lösa differentieringsproblemen.Detta utesluter dock inte att vissa lokahseringsåtgärder måste vidtas. En delstörre företag i de olika bruksorterna har som mål att åstadkomma en kvinnliginbrytnmg på traditioneht manliga yrkesområden. För och delär pendlingsmöjligheterna begränsade, varför behovet av lokaliseringsinsatserär större här än i andra bmksorter. stäher sig positiv thl enmera expansiv utveckling i i syfte att åstadkomma en störredifferentiering av arbetsmarknaden och i möjligaste mån samla expansionen inorra thl områden med en god industrieU bas. i län påpekaratt det i länet finns ett betydande antal ensidiga industriorter men att det pålänsplanet inte finns några möjligheter att påverka näringshvetssammansättning. Insatser för att förbättra den ensidiga strukturen bör göras iHäUefors, , , och i nu nämnd ordning.Därvid bör sysselsättningsmöjligheter för kvinnor tUlskapas. Det föreslås attindustriföretag som helt dominerar en ort bör ta upp nya tUlverkningar bl. a.för att bereda kvinnor sysselsättning. i länpekar på den ensidiga industriinriktningen i Västerås-, Köpings- ochFagerstaregionerna och framhåUer att balansen mellan servicenäringar och industri och mellanolika industribranscher torde vara möjhg att upprätthålla endast inom störreregioner där olika orter kan komplettera varandra. Satsningen på en ökaddifferentiering bör enhgt mening avse centralorterna ,och . Detta förutsätter nödvändigtvis inte ett brett register avföretag och institutioner inom olUca verksamhetsområden. Mångsidigheten kanäven erhåhas inom det befinthga näringslivet om arbetstiUfäUen skapas inomdetta för personer med olika slag av utbildning och om ålder och kön tUlmätsmindre betydelse. I kommun är näringslivet synnerligen ensidigt ochdomineras av ett enda företag. Här behövs särskUda åtgärder för att åstadkommaen differentiering av näringshvet. Eftersom efterfrågan på arbetskraft iFagersta är tämhgen god, har kommunen ett mindre gott utgångsläge ikonkurrensen om lokaliseringsobjekt. Även närheten tih det aUmänna stödområdetbidrar tUl att minska möjligheterna tih nylokalisering av industriföretag. Insatsernabör göras med särskUt beaktande av arbetsmöjligheter för kvinnorna. I fråga om länredovisas ett relativt stort antal orter med ensidig branschsammansättning. Föratt öka näringshvets mångsidighet krävs åtgärder för att främja etablering ochutbyggnad av mindre och medelstora företag. I vissa fall ingår de ensidigaorterna i större arbetsmarknadsområden varför differentieringsproblemen kanlösas genom pendling. i länframhåUer att Hofors- och SandvUcen-blocken har ensidigt näringshv. Hoforsligger tUl skillnad från inte inom pendlingsavstånd från orter medett differentierat näringsliv. I kommunblock var av deindustrisysselsatta (av totala antalet sysselsatta) verksamma inomett enda företag. Det framstår som särskUt angeläget att skapa sysselsättningför kvinnor. Undersökningar visar att 300400 kvinnor behöver sysselsättas f.n. Dessa kvinnor är i aUmänhet välutbUdade. Bristen på arbetstUlfäUen förkvinnor anses försvåra rekryteringen av manhg arbetskraft. Näringslivet iövriga kommunblock är inte lika ensidigt. Det påpekas emellertid attOckelbo-och Ljusdalsblocken har förhållandevis stort inslag av jord- och skogsbruk.Detta gäUer även och , men där är också andelen sysselsatta inomindustrin relativt hög. Industrin är dock tämhgen odifferentierad och bestårfrämst av träindustri. Praktiskt taget samtligalänsstyrelser betonar behovet av en ökad kvinnlig yrkesverksamhet. Flera länsstyrelserpåpekar att de mål som ställts upp för befolkningsutveckhngen thl år 1980förutsätter bl. a. att en inte obetydlig del av näringshvets efterfrågan påarbetskraft tillgodoses genom en höjd kvinnlig yrkesverksamhet. 1 annat faUmåste arbetskraftsbehovet täckas genom inflyttning, vilket kan medföraförluster från samhällsekonomisk synpunkt. En del länsstyrelser framhåller attsåväl aUmänt sociala skäl som behovet av ökad skattekraft förkommunerna motiverar åtgärder för att skapa förutsättningar som syftar tih enökning av den kvinnliga yrkesverksamheten. Flera länsstyrelser nämner att bristpå arbetstillfällen för kvinnor ofta försvårar rekrytering av manligarbetskraft i de ensidiga industriorterna. De orsaker till låg yrkesverksamhet blandkvinnorna som oftast anges av länsstyrelserna är följande. Näringslivetdomineras av tung industri, (gäher speciellt ensidiga industriorter) ellerbaseras på jord- och skogsbruk. Svårigheter med barntillsyn. OtUlfredsställandekommunikationer, främst i mindre orter i närheten av större arbetsmarknader.Avsaknad avyrkesutbUdning. Fördomar mot att rekrytera kvmnor till traditionelltmanliga yrken men även traditioneht yrkesval från kvinnornas sida. Flera länsstyrelser påpekar attnäringslivet genom den aUtmer uttalade knappheten på arbetskraft inom vissadelar av tUlverkningsindustrin har gjort ökade ansträngningar att intresserakvinnorna för industrieUt verkstadsarbete. Ytterligare åtgärder måste dockvidtas från både näringslivets och samhällets sida. Flera län föreslår att samhälletskall bevaka kvinnornas möjligheter att erhåUa arbete och stödja åtgärder isyfte att åstadkomma arbetstiUfäUen lämpade för kvinnlig arbetskraft. Vidareföreslås att information lämnas tiU arbetsgivarna i syfte att ändra attitydernatUl kvinnhg arbetskraft. Några länsstyrelser anser att arbetsmarknadsstyrelsenbör informera kommunerna om behovet av barntillsyn för att underlätta för giftakvinnor att gå ut i förvärvslivet. TiU kvinnor som söker sig ut påarbetsmarknaden bör lämna information om möjligheternatUl utbUdning och anstäUning inom tidigare traditioneht manliga yrkesområden.Undersökningar bör göras av möjligheterna att erbjuda kvinnor på landsbygdenoch kvinnor som av ohka skäl är lokalt bundna sysselsättning liksom avförutsättningarna tUl sysselsättning i hemmen. Vidare krävs ytterligare satsningarfrån näringslivets sida för att åstadkomma en bättre arbetsmiljö, merstimulerande arbetsuppgifter, så att industriarbetet och de utbUdningsvägar somleder tiU industrin blh mer attraktiva. Detta anser flera länsstyrelser vara enfömtsättning för att kvinnor och även ungdomar skall kunna rekryteras tUl denav brist på arbetskraft hotade industrisektorn. Dessutom krävs utökaddeltidstjänstgöring och en positiv instäUning till detta inom såväl den stathgaoch kommunala som den privata sektorn. En väsentlig del av efterfrågan påarbetskraft främst inom industrisektorn och vissa delar av servicesektorn har under en följd av år tillgodosetts med inflyttad utländsk arbetskraft. Iexempelvis påpekas det att har inteendast sysselsättningsökningen inom industrin tUlgodosetts genom invandringutan denna har även fått kompensera ett visst nettoutflöde av inhemskarbetskraft inom industrin. Flera län framhåUer att förutom en ökad rekryteringav kvuinhg arbetskraft, kommer industrin även i fortsättningen att varaberoende av den utländska arbetskraften. Några län framhåUer att en avsevärdinvandring medför problem i form av anpassningssvårigheter och ökadesamhällskostnader. Det vore därför, framhåUs det, ur kommunalekonomisk synpunktmera fördelaktigt att i ökad omfattning satsa på att ta i anspråk denarbetskraftsreserv som t. ex. de gifta hemmavarande kvinnorna utgör. 1 dettasammanhang uttalas även att arbetsplatserna och arbetsuppgifterna i störreutsträckning bör anpassas rill befintlig arbetskraft så att även äldre ochhandUcappade kan erhålla sysselsättning. Näringslivet kommer även under1970-talet att vara beroende av invandrad arbetskraft. Ett stort antallänsstyrelser däribland länsstyrelserna i , , ,, och , , och anser attstörre insatser måste göras för att underlätta invandrarnas anpassning. Förutomav allmänna sociala skäl anses sådana åtgärder vara av största betydelse föratt åstadkomma en önskvärd stabUitet på arbetsmarknaden. Sålunda föreslårlänsstyrelsen i ökade resurser för information, rådgivning ochkurativ verksamhet för invandrare. Informationscentraler med bl. a. tolkservicebör upprättas i orter med större koncentration av invandrare. En utbyggnad avsådana centraler bör ske i samarbete mehan invandrarnas intresseorganisationer,kommun och arbetsförmedling. Vidare bör en regional organisation medkonsulenter för invandrarfrågor tillskapas t. ex. inom länsstyrelsen.Undervisning i svenska språket och orientering om det svenska samhället bör,enhgt , ges i så effektiva former som möjligt. Förförvärvsarbetande bör därför undervisningen i så stor utsträckning som möjligtske . Samtliga medlemmar i invandrarfamiljerna bör beredas tillfälletill kostnadsfri språkundervisning. Därvid föreslås att den stödundervisning isvenska som ges skolbarn även kan omfatta andra famUjemedlemmar. Länsstyrelsenanser vidare att kommunerna bör lägga stor vikt vid att bereda invandrarbarnplats vid förskolor. Detta för att underlätta för barnen att senare kunnatillgodogöra sig undervisningen i . Särskilda statsbidrag förspeciallärare vid grundskola och inom förskoleverksamheten bör övervägas förkommuner med stort antal invandrare. Strukturella skillnader mellan utbud och efterfrågan påarbetskraft Flera länsstyrelser haruppmärksammat svårigheterna för den välutbUdade arbetskraften att erhåUasysselsättning. i länpåpekar att utvecklingen mot det s. k. efterindustriella samhället innebär atten allt större del av befolkningen sysselsätts inom service, administration och tjänster. Dekvahficerade lednings- och servicefunktionerna tenderar att koncentreras tillstorstadsområdena. Detta ökar riskerna för regional obalans och störrejämlikhetsklyftor. Det är därför synnerligen angeläget att statsmakternavidtar åtgärder i syfte att åstadkomma tihväxtmöjligheter för hela spektmmet avkvalificerade servicefunktioner i aha delar av landet. Därmed tUlskapasarbetstUlfäUen för arbetskraft med högre utbUdning. Liknande synpunkterframförs från flera länsstyrelser, däribland länsstyrelserna i ,och län. I flera länsprogram framhåUs attbalans på arbetsmarknaden och i flyttningsrörelserna förutsätter att nyaarbetstihfällen har en sammansättning som svarar mot arbetskraftens utbildningoch preferenser.