prop · FV03132 · 1972-12-31 00:00:00 — Förslaget innebär att offentligtbiträde skaU kunna förordnas i ärende hos förvaltningsdomstol angåendeintagning eller återintagning i allmän . FÖr samtliga typer av ärenden rörandeomhändertagande för samhällsvård föreslås att möjlighet skall finnas attförordna offentligt biträde. Det sagda gäller även omhändertagande förutredning samt ärenden rörande samhällsvårds slutliga upphörande. Offentligtbiträde skall även kunna förordnas för ärenden angående intagning i eller utskrivningfrån ungdomsvårdsskola om prövningen efter besvär tillkommerförvaltningsdomstol. Denna lagstiftninginnehåller redan nu vissa bestämmelser om skyldighet för myndighet att förordnabiträde åt enskild part som anses behöva sådan hjälp. Förslaget innebär påflera punkter utvidgning av möjligheten till biträdesförordnande. Samtidigtsamordnas bestämmelserna med reglerna om offentligt biträde. Reglerna innebäratt offentiigt biträde skall kunna förordnas i ärenden angående utlänningsavlägsnande ur landet i administrativ ordning. Undantagna kommer dock att varaawisningsärenden när handläggningen äger mm hos polismyndighet. I fråga omverkställighet av beslut om avlägsnande enligt utlänningslagen (1954: 193)föreslås att offentligt biträde skaU kunna förordnas endast i sådant ärende somunderställts den centrala utiänningsmyndigheten på grund av påstående om riskför politisk förföljelse. Har utlänning hållits i förvar änen vecka kan offentligt biträde förordnas utan hinder av de angivnainskränkningarna. Härutöver gäller alt offentligt biträde kan förordnas även ialla andra ärenden hos än de förut angivna samt i ärendenangående uppehåUstUlstånd om ansökan härom skall avslås på gmnd av utlänningensvandel eller förenas med skyldighet att utresa. Offentligt biträde skall enligtförslaget kunna förordnas när fråga om förverkande av villkorligt medgivenfrihet skall prövas i administrativ ordning. Detsamma skall gälla när fråga ärom återintagning i anstalt av den som dömts tUl ungdomsfängelse ellerinternering. Offentligt biträde förordnas av rättshjälpsnämnd omdet behövs för att tillvarataga den enskildes rätt. Vid bedömning av behovetskall särskilt beaktas om i väsentligt hänseende motstridiga sakuppgifterlämnats under utredningen eller betydelsefulla sakförhållanden i övrigt äroklara. Biträde har rätt till ersättning av allmänna medel. Ersättningenbestäms av rättshjälpsnämnd och stannar på statsverket. Enligt förslaget skall vidare utredningskostnad iförvaltningsärende kunna ersättas inom ramen för rättshjälpen och ersättningför parts instäUelse kunna utgå vid handläggning inför vissaförvaltningsmyndigheter. Slutligeninnehåller förslaget vissa bestämmelser om ekonomiskt bi- ståndtUl svenska medborgare i utiandet. Bestämmelsema, som i huvudsak ansluter tUlvad som redan tidigare gäller, tas upp i en särskild lag. Bistånd kan utgå ibrottmål och vid administrativa frihetsberövanden samt som allmänt ekonomisktbistånd åt den som råkat i nöd eller annan svårighet. 5.1 Förslagettill lag om ekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m. m. Bestämmelserna i lagen har delats upp efter de bådaformema av bistånd, allmänt ekonomiskt bistånd och bistånd i brottmål. Denförstnämnda biståndsformen regleras i 13 §§, där 1 § innehållerföruts'ätt-ningama för och omfattningen av biståndet, 2 § bestämmelserna omåterbetalningsskyldighet och 3 § reglerna om prövningen av frågor om återbetalningsskyldighet.Bistånd i brottmål m. m. regleras i 47 §§, där 4 § innehållerfömts"ätlningarna för bistånd och biståndets omfattning, 5 §bestämmelserna om återbetalningsskyldighet för bistånd i brottmål, 6 §bestämmelserna om återbetalningsskyldighet vid bistånd i administrativtförfarande och 7 § bestämmelserna om prövningen av frågor om återbetalningsskyldighet.Slutligen har i 810 §§ tagits upp vissa gemensamma bestämmelser. I 8 §behandlas flyktingars och statslösas stäUning i biståndshänseende medan i 9 §givits en uttrycklig bestämmelse om biståndets subsidiära karakfär iförhållande tUl det bistånd som kan utgå enligt bestämmelserna i vederbörandestat eUer enligt internationell överenskommelse. I 10 § slutligen återfinnsden för samtliga beslut enligt lagen gemensamma bestämmelsen om fullföljd tillkammarrätt. Beträffande bestämmelsernas sakliga innehåll fårjag hänvisa till vad jag anfört i den allmänna motiveringen. 5.2 Förslagettill ändring i rättshjälpslagen Reglerna om den rättshjälp som i vissa fall skallutgå i form av offentligt biträde m. m. har tagits upp i rättshjälpslagenmellan avsnittet om rättshjälp i brottmål och avsnittet om rådgivning. Reglernaåterfinns i 4145 §§ under rubriken "älp genom offentiigt biträde.Ytteriigare en ny paragraf, 50 §, har tUlkommit under rubriken särskildabestämmelser. Dessa och andra kompletteringar har medfört att åtskilligaparagrafer i lagen föreslås ändrade samt att en omnumrering av paragraferna fr.o. m. nuvarande 41 § äger rum. Den nya formen av rättshjälp har i förslaget tagitsupp i uppräkningen av de olika rättshjälpsformerna i 1 §, varjämteparagrafh"änvisning-arna ändrats. I paragrafens andra stycke som reglerar vad somskall anses såsom rättshjälpskostnad har andra punkten uppdelats så att tiU enny tredje punkt förts frågor om utredningskosinad i angelägenheter som skallprövas av förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet. Sådan kostnad skallutgöra rättshjälpskostnad om utredningen varU skäligen påkallad för atttillvarata den rättssökandes rätt och ej kunnat erhållas genom myndigheten (jfrändring i 25 § rättshjälpslagen enligt utredningens förslag och förslaget ipromemorian Ds Ju 1972: 9). En utförlig redogörelse för de överväganden somföranlett denna ändring har lämnats i den allmänna motiveringen. TiU följd av att andra stycket andra punktenuppdelats har efterföljande punkter erhållit ändrad numrering. Som föreslagitsi departementspromemorian har hänvisningen till andra punkten utbytts mot ettdirekt angivande av vilka domstolar som avses i denna paragrafs femte ochsj'ätte punkter samt i 17, 22, 24, 25 och 31 §§. Den ändrade punktnumreringenmedför ändringar i 20, 26 och 37 §§. Som jag anfört i den allmänna motiveringen saknas idepartementsförslaget motsvarighet tUl utredningens förslag om ersättning förutredning som beslutats av fastighetsbildningsmyndighet (jfr 9 § andra stycketpunkt 7 i promemorieförslagel och 25 § första stycket första punkten iutredningens förslag). I utredningens förslag har tagits upp enbestämmelse att ersättning för inställelse inte utgår enligt rättshjälpslagen iden mån enligt särskild föreskrift ersättning av allmänna medel kan utgå förinsfällelse inför förvaltningsdomstol eller förvaltningsmyndighet (jfr 9 §fjärde stycket i promemorieförslaget och 26 § andra stycket i utredningensförslag). Bestämmelserna i , liksom de nu föreslagna bestämmelserna i ,OmsorgsL, UtiL och UtiämnL om ersättning för inst"äUelse bör givelvistUlämpas i första hand. Först om ersättning inte kan utgå enligt dessa reglerbör rättshjälpsreglerna tiUämpas (jfr prop. 1972:4 s. 261). Någon bestämmelseh"ärom torde inte behövas. I utredningens förslag har tagits upp enbestämmelse att bilräde vid allmän rättshjälp inte får förordnas för mål ellerärende, där offentiigt biträde kan utses (jfr 19 § andra stycket ipromemorieförslaget och 18 § fjärde stycket i utredningens förslag). somvalls i departementsförslaget, vilken innebär att offentiigt biträde är ensärskild form av rättshjälp, behövs inte nägon motsvarande bestämmelse. Enligt 20 kap. 19 § för"äldrabalken kan ivissa mål rörande omyndighetsförklaring förordnas biträde som är berättigadtill ersätlning av allmänna medel. I departementspromemorian har anförts attdessa mål till sin karaktär är jämförbara med de förvaltningsärenden i vUkaoffentiigt biträde skal! Den materiella regleringen bör därförulformas i nära överensstämmelse med vad som skaU gälla för offentiigt biträde.Däremot finns det knappast anledning att formeUt föra in reglerna om biträde idessa mål under den föreslagna regleringen om offentligt biträde. Underremissbehandlingen har en remissinstans anfört att Urågavarandebiträdesbestämmelser bör inordnas i rättshjälpslagen. Enligt min mening bör institutet offentiigt biträdeförbehållas mål och ärenden på förvaltningsområdet. Frågan om biträde i mål omomyndighetsförklaring bör därför även i fortsättningen regleras i föräldrabalken.Bestämmelserna bör emellertid när det g'äller återbetalningsskyldighetenanpassas till vad som skall g"åUa för offentligt biträde. Jag återkommer idet följande tUl de ändringar i som följer härav. I tydlighetensintresse bör vidare, som föreslagits i departementspromemorian, 19 §rättshjälpslagen innehåUa en bestämmelse att biträde inte skall förordnasenligt rättshjälpslagen när biträde kan förordnas enligt 20 kap. 19 §föräldrabalken. I 31 och 32 §§ rättshjälpslagen ges regler förbeslut om fördelning mellan parter av rättegångskostnad eller annanprocesskostnad när i mål eller ärende den ena eller båda parterna har aUmänrättshjälp. Principen är att den som enligt g'ällande bestämmelser härom skallersätta motparts kostnad i stället i motsvarande mån skall åläggas betalningsskyldighetmot statsverket för rättshjälpskostnaderna. I 33 § regleras hur fördelningskall ske av influtna medel som motpart eller annan på grund av bestämmelsernai 31 § betalat tUl statsverket. Sådan ersättning skall utges till den somerhållit rättshjälpen i den mån ersättningen överstiger rättshjälpskostnaderaaminskade med vad som betalats i kostnadsbidrag. Däremot innehåller interättshjälpslagen någon motsvarighet till dessa bestämmelser när det gällerverkställighetskostnad i utsökningsmål. Med verkställighetskostnad avsesdärvid den exekutionsavgift som enligt exekutionsavgiftskungörelsen (1971:1027) skall utgå lill det allmänna för verkställigheten. I 9 kap. utsökningslagen finns bestämmelser om bl.a. verksfällighets-kostnad i utsökningsmål. I 198 § anges hur utmätningskostnadskall ersättas. Kostnaden för utmätning och det fortsatta förfarandet skallutgå urköpeskUlingen för den utmätta egendomen, behållen avkastning eller andratiUgängliga medel. Har en utmätt penningfordran drivits in, skaU verkställighetskostnadenbetalas ur indrivna medel (88 b § första stycket). Kostnad, som inte kan tasut på detta s"ätt, skaU enligt 198 § första siycket betalas avutmätningssökanden eller, om den avser åtgärd som annan begärt, av denne ochfår utmätas. I tredje stycket finns regler om förskott. Den sombegär utmätning är skyldig att förskottera kostnaden för åtgärden. Kostnadenför annan åtgärd i målet skall förskjutas av den som begär åtgärden, omutmätningsmannen eller överexekutor påkallar det. I 199 § finns bestämmelserom kostnader för annan verkställighet än utmätning. Om beslut, som skallverkställas på annat sätt än genom utmätning, innehåller föreskrift attverkställigheten skall ske på den tappande partens bekostnad, skall enligtförsta stycket utmätningsmannen utmäta kostnaden hos honom. Kostnad förförsäljning av lös egendom som tagits i kvarstad eller ställts underskingringsförbud skall utgå ur behållningen. Kostnad som inte kunnat tas utenligt första stycket skall betalas av sökanden och får utmätas hoshonom. Sökanden är skyldig att förskottera kostnaden, om utmätningsmannen begärdet. Enligt särskilda bestämmelser gäller vidare att utmätningsman meddelarhandräckning på svarandens bekostnad, se t.ex. 55 § lagen (1933: 269) omägofred och 39 § lagen (1950; 596) om rätt lill fiske. Innebörden härav ansesvara att kostnaden skall tas ut av svaranden i samband medverkst"äUigheten. Allmän rättshjälp som lämnas i angelägenhet som kanleda fram till verkställbart avgörande omfattar inte exekution av avgörandet.Den som erhållit subventionerad rättshjälp bör emellertid vara befriad frånexekutionsavgift (jfr prop. 1972; 4 s. 336, 411 och 420). Jag avser att senareanmäla den ändring i exekutionsavgiftskungörelsen som föranleds härav. För den som åtnjuter allmän rättshjälp i självaverkställighetsärendet är enligt 9 § andra stycket 5 rättshjälpslagen i dess nuföreslagna lydelse avgift som utgår enligt exekutionsavgiftskungörelsen attanse som en rätlshjälpskostnad. Innebörden härav är i fråga om allmänrättshjälp utan beslut av rältshjälpsnämnden att den som har sådan rättshjälp iförekommande fall får förskottera exekutionsavgiften och själv i sista hand ståför avgiften men alt vad som sålunda betalats går i avräkning på den rättssökandeskostnadsbidrag (16 § andra stycket rätts-hjälpslaeen). Har den rättssökandeeriagt förskott och kan verkställighetskostnaden tas ut i målet, skaU givetvisdet förskotterade beloppet återbetalas till honom. Har i ettverkställighetsärende sökanden beviljats allmän rättshjälp avrättshjälpsnämnden tas någon exekutionsavgift inte ut och sökanden är givetvisinte heller skyldig att betala något förskott. Kostnaden beaktas emellertid närkoslnadsbidraget fastställs (jfr 20 § första stycket rättshjälpslagen och prop.1972:4 s. 317). nämntsinnehåller inle rätlshjälpslagen någon motsvarighet tUl 3133 §§ när det gällerverkställighetskostnad. Frågan blir alltså hur man skall förfara med sådanersättning för det exekutiva förfarandet som i målet kan tas ut av motparten. Sökanden torde inte behöva framställa något yrkandeom alt verk-slällighetskostnad skall tas ut. De exekutiva myndigheternaföranstaltar ex officio om detta. I departementspromemorian föreslås atl dennaordning skall gälla oberoende av om sökanden har beviljats allmän rättshjälp avrättshjälpsnämnden. Vidare föreslås att influtna medel behandlas enligt sammaregler som gäller för rättegångskostnad eller annan processkostnad. Deexekutiva myndigheterna bör sålunda redovisa influtna medel tillrättshj"älpsnämnden som fördelar medlen enligt reglerna i 33 §rättshjälpslagen. Jag ansiuter mig till vad som anförts ipromemorian. I enlighet härmed har som ett andra stycke i 33 §rättshjälpslagen tagits in en bestämmelse enligt vilken hos motparten i måletuttagen exekutionsav-gifl skall utges tUl den som erhåUit rättshjälpen enligtsamma principer som enligt första stycket g"äller för rättegångskostnadoch annan processkostnad. Kostnad för verkställighet skall i sista hand bärasav svaranden. Har kostnaden inte kunnat tas ut av honom i samband medverkstäUigheten antingen därför att kostnaden lagligen inte kunnat tas ut imålet eller därför att svaranden saknat tillgångar, torde gälla alt sökandenfår föra talan om kostnaden i rättegång. Den praktiska betydelsen av dennamöjlighet torde som anförts i promemorian vara så ringa att det knappast finnsanledning alt uppställa särskilda regler för det fall att den rättssökande iverkställighetsärendet haft allmän r"ättshj"älp efter beslut a\'rättshjälpsnämnden. Den rättssökande bör kunna få föra talan om att fä utverkställighetskostnaden av svaranden till den del kostnaden täcks av eriagtkoslnadsbidrag. Verkställighet som avser kvarstad, skingringsförbudeller annan säkerhetsåtgärd omfattas av den rättshjälp som beviljats i denangelägenhet som föranlett säkerhetsåtgärden (jfr prop. 1972: 4 s. 420).Kostnaden för VerkstäUighet av säkerhetsåtgärd kan, med det undantag som angesi 199 § första stycket andra punkten utsökningslagen, inte tas ut iverkställighetsärendet. Sådan kostnad kan däremot utdömas som enr"ättegångskostnad i mål som sökanden redan anh"ängiggjort eller somhan har att anhängiggöra i samband med att säkerhetsåtgärd beviljas (jfr 188 §UL). Kostnaden kommer följaktligen vid allmän rättshjälp efter beslut avriättshjälpsnämnden att falla in under bestämmelsema i 31 och 32 §§ samt 33 §första stycket rättshj"älpslagen. Det nu sagda gäller även kostnad enligt10 § första och tredje styckena rättshjälpslagen (jfr NJA 1940 s. 234). I samband med rättshjälpslagens tUlkomst vidtogs enändring i 19 § RP av innebörd att kostnad för annan rättshjälp än offentligförsvarare åt den dömde liksom kostnader för försvararen i där avsedda ärendenskall gäldas av statsverket. En hänvisning tiU dessa bestämmelser togs upp i 38§ rättshjälpslagen. I det följande föreslås att en motsvarande regleringgenomförs i lagen (1957: 688) om uti'ämning för brott, lagen (1959: 254) omutlämning för broU till , , eller , lagen (1964:450)om åtgärder vid samhäUsfarlig asocialitet samt lagen (1972: 260) omintemationellt samarbete rörande verkstälUghet av brottmålsdom. Hänvisningen i38 § rättshjälpslagen föreslås sålunda omfatta även dessa lagar. I denna paragraf anges tillämpningsområdet förinstitutet offentligt biträde. Paragrafen har i huvudsak motsvarighet iåtskilliga av utredningen föreslagna bestämmelser i de särskilda lagar omtvångsåtgärder som berörs av möjligheten att förordna offentligt biträde. Enutföriig redogörelse för tillämpningsområdets avgränsning har lämnats i denallmänna motiveringen. De närmare bestämmelserna om hemsändande enligtpunkt 12 återfinns i kungörelsen (1956; 492) angående anmälan om socialhjälpåt utlänningar m. m., kungörelsen (1966: 585) angående tUlämpningen av lagenden (nr 293) om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa faUoch stadgan (1968: 146) angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda. Denna paragraf behandlar de förutsättningar undervilka offentligt bUräde skall utses. Paragrafen motsvaras, på samma sätt som 41§, i utredningens förslag av regler i de särskilda lagama om tvångsåtgärder.En utförlig redogörelse i fråga om förutsättningarna för förordnande avoffentiigt biträde har lämnats i den aUmänna motiveringen. I enlighet med vadsom där anförts anges i denna paragraf att vid bedömningen särskilt skaU beaktasom i väsentiigt hänseende motstridiga uppgifter lämnats under utredningen ellerbetydelsefuUa sakförhållanden i övrigt är oklara. Offentligt biträde utses isamtiiga fall åt den som åtgärden avser och ej åt den som enligt s"ärskUdlagbestämmelse må vara berättigad att föra talan i fråga om åtgärden. Enligt första stycket i denna paragraf förordnasoffentiigt bUräde av rättshjälpsnämnd. Fråga om förordnande kan tas upp antmgengenom ansökan av den som åtgärden avser eller genom anmälan av den myn- dighetsom handlägger det mål eller ärende förordnandet skaU avse. Ansökan kangivetvis göras av ställföreträdare för den som åtgärden avser. Det ärnödvändigt att rättshjälpsnämnden erhåUer ett underlag för prövningen avbehovet från den ifrågavarande myndigheten. Detta bör i allmänhet kunnatillhandahållas genom ett kortfattat yttrande angående de omständigheter som ärav särskild betydelse för bedömningen. Närmare föreskrifter h"ärom tordefå meddelas av centralmyndigheten för rättshjälpen. Vägras offentligt biträdekan talan föras enligt 49 §. Enligt paragrafens andra stycke, som iutredningsförslaget motsvaras av 2 § första stycket lagen om offentligtbilräde, gäller förordnande som offentligt biträde även när talan fuUföljseller meddelat beslut underställs annan myndighets prövning, t. ex. enligt 25§ PsykL, eller saken överlämnas till annan myndighets avgörande, t. ex. enligtUtlL. Där-eihot gäller t. ex. förordnande som avser utiännings avlägsnande intesenare fråga om verkställighet av beslutad åtgärd. Bestämmelserna i paragrafens tredje och fjärdestycken om vilken rättshjälpsnämnd som i det enskUda fallet skall vara behörigatt upptaga ansökan eller anmälan är utformade i nära anslutning till motsvaranderegler i 18 § andra och tredje styckena angående rättshjälpsnämnds behörighetatt upplaga ansökan om allmän rättshjälp. Paragrafen motsvaras av 4 § första stycket samt 5,7 och 8 §§ i utredningens förslag till lag om offentUgt biträde. Som anförts iden allmänna motiveringen har behörighetskravet för offentiigt bilräde föreslagitsnågot annorlunda utformat än när det gäUer biträde vid allmän rättshjälp. Iövrigt är biträdesfrågan reglerad i nära överensstämmelse med 21 §. I fråga omåterkallelse av förordnande, offentligt biträdes rätt att sätta annan i sittställe och i fråga om sådant bUrädes rätt lill ersätlning hänvisar paragrafensandra stycke till reglerna i 21 § andra och tredje styckena, 22 § första ochandra styckena samt 23 § angående biträde vid allmän rättshjälp. I paragrafenstredje stycke utsägs att ersättningen till offentiigt biträde fastställs avrättshjälpsnämnden och utgår av allmänna medel. Detta överensstämmer med vadsom föreskrivs i 20 § och 22 § tredje stycket vid allmän rättshjälp iförvaltningsärenden. Paragrafen, som delvis har motsvarighet i 6 § iutredningens förslag till lag om offentiigt biträde, behandlar frågor om rättatt i mål eller ärende som avses i 41 § förebringa utredning på bekostnad avdet allmänna. Beslut om sådan utredning fattas av offentiigt biträde eller, omsådant biträde ej förordnats, av rättshjälpsnämnden. falletförutsätter beslutet att den enskilde begär utredning. Sådan begäran skallframställas lill den rättshjälpsnämnd som anges i 43 §. Reglerna är utformade i överensstämmelse medmotsvarande regler i 9 § andra siycket 3 som gäller allmän rättshjälp iförvaltningsärenden. Regeln är sålunda även såvitt avser nu förevarande områdeavsedd endast för mindre utredning såsom läkarintyg och liknande och endastundantagsvis bör det komma i fråga att mer omfattande utredning införskaffas.Utredning får inhämtas endast om denna är skäligen påkallad för all tillvaratadens rätt som åtgärden avser och ej kan erhållas genom den myndighet somhandlägger målet eller ärendet. Visar det sig att utredningen varit onödigeUer alltför dyrbar och har offentUgt biträde genom att föranstalta omulredningen visat försumlighet kan delta på grund av hänvisnmgen i 44 § tUl 22§ andra siycket beaktas när ersättningen till biträdet bestäms. Den som efterbeslut medverkat vid ulredningen har dock enligt paragrafens andra stycke aUtidrätt till ersättning av allmänna medel. Reglerna härom överensslämmer medreglema i 25 § angående den vilken medverkat vid utredning för utomprocessuellallmän rättshjälp. Denna paragraf, som delvis har motsvarighet i 24 §i departementspromemorian och i utredningens förslag, är föranledd av attallmän domstol, krigsr"ätt och arbetsdomstolen i viss utstr'äckninghandlägger förvaltningsärenden. När det gäller sådana ärenden är FL tillämplighos domstolama (1 § FL). De här åsyftade ärendena bör inte följa de särskildaregler som är uppställda i rättshjälpslagen för övriga mål och ärenden hos deifrågavarande domstolarna angående utredningskostnader, avgifter för ansökanoch expedition, kungörelsekostnader, fastställande av biträdesers'ättning,ersättning för bevisning, beslut om utredning och parts Rättegångskostnad. IstäUet bör i detta avseende gälla de regler i rättshjälpslagen som avserförvaltningsmyndighet. En särskUd bestämmelse härom har tagits upp i dennaparagraf. 5.3 Förslagettill lag om ändrmg i I enlighet med vad som föreslagits idepartementspromemorian har reglerna i 15 kap. 31 § anpassatslill utformningen av 20 kap. 19 § . 5.4 Förslagettill lag om ändring i I enlighet med vad jag anfört i anslutning till 19§ rättshjälpslagen har ersäUningsreglerna i 20 kap. 19 § ändrats så attåterbetalningsskyldighet inte vidare föreligger för den, som erhåUit biträdeenligt denna paragraf. Hänvisningen till lagen om fri rättegång i andra styckethar ersatts av 19§ andra stycket rätlshjälpslagen. Slutligen har den närmare utformningen aversättningsreglerna i 20 kap. 19 och 37 §§ anpassats tillmolsvarande bestämmelser i 22 och 44 §§ rättshjälps-lagen. Med hänsyn tUl delringa antalet biträdesförordnanden enligt har idepartemenlsförslaget inte såsom i promemorieförslaget tagits upp någotbemyndigande att fastställa taxa för ifrågavarande ersättningar.Övergångsbestämmelsen har utformats efter förebild av övergångsbestämmelsen irätlshjälpslagen. 5.5Förslaget till lag om ändring i sekretesslagen Som framhållits i prop. 1972: 4 (s. 284) bör vadsom i sekretesshänseende f. n. gäller för handlingar vid rättshjälpsanstalt ifortsättningen gäUa handlingar vid allmän advokatbyrå. Detta har tUlgodosettsgenom den föreslagna ändringen i 26 § första stycket.