prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — Ur miljösynpunkt - framför alltbeträffande värdefulla ängsmarker -har funnit att ersättningbör kunna utgå till lantbrukare villiga att hålla djur och bedriva slätter.Både miljömässiga och sysselsätt-ningsmässiga skäl talar för att sådana medelkommer Roslagen och skärgården till godo. BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 11 Åtgärder för att trygga serviceförsörjningen förslag till handlingsprogram. 1 glesbygdsområdena inom Norrtäljekommun bör servicebussar för äldre och handikappade inrättas och en upprustningav de äldres bostäder komma tih stånd. En förbättring av vägnätet bör ske bl.a. av trafiksäkerhetsskäl. För skärgården föreslås sammanfattningsvis - att tendensernatill tätortsbildningar på de större öarna förstärkes. Möjligheterna förbutikerna att utöka hemsändningsservice bör undersökas och subventionerövervägas, - attskärgårdsborna bör satsa på turistinriktad service, - attmöjligheterna till utökad satsning på både öppen och sluten åldringsvård börundersökas, - att turismenbör kompletteras med en mer utbyggd och organiserad dagsutflyktsverksamhetbaserad på koUektiva transportmedel, - att befinthgaskolor i största möjliga utsträckning bör bibehållas. bör prövas omstatsbidrag inte kan utgå fast elevantalet understiger gällande normer t. ex.genom proportionell reducering av bidraget. Vid otillräckhgt elevunderlag börupptagningsområdena kunna förändras oavsett gällande kommungränser. Dessutombör samarbetet mellan ö- och moderskola fördjupas, - attskärgårdsborna ges ökad möjlighet till vuxenutbildning. Nuvarande regler förgruppstorlek och bidrag försvårar denna typ av utbildning. Skärgården bör idetta avseende jämställas med allmänna stödområdet, - att bättresamordning av befintliga kommunikationer kommer till stånd. Det gäller attsamordna olika typer av transporter med skilda huvudmän (försvaret,, postverket m. såväl tids- som områdesmässigt medhuvudsystemet (vägar, färjor, tåg osv. - att stegrade krav på aUmänservice med åtföljande ökade kostnader för kommunerna bör kunna täckas genom ohka avgifter. framför slutligen under detta avsnitt några synpunkter på vissa socialpolitiska frågor i . 1 frågaom bostäderna i regionen framhålls att en stor del av dem har låg standard.Studier av sambandet mellan bostadsstandard och andra förhållanden, såsom de boendesinkomst, ålder m. m., visar att de som bor i områden med hög andel gamla ochomoderna lägenheter till stor del är äldre personer med låga inkomster. Ävenandra typer av sociala problem förekommer i dessa områden. En ökad saneringsverksamhet ärnödvändig och socialt angelägen. Den medför emellertid problem både för denbefolkning som berörs och för de kommunala myndigheterna. Förnyelse av bostäderi de tätt bebyggda delarna av regionen sker oftast på så sätt att flera huseller bostadskvarter rivs och bebyggs i ett sammanhang. Detta innebäratt de boende ofta måste flytta från en invand miljö. De blir därvid oftahänvisade till nya bostadsområden med väsentligt högre hyresnivå i andra delarav Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. regionen, eftersom svårigheter föreligger att skaffa framersättningsbostäder på någorlunda oförändrade villkor. För dem som inte kan fåbostadsbidrag är ofta hyran för de lägenheter de erbjuds alltför hög. Bostadsbyggandet i regionen sker istor utsträckning i exploateringsområden utan anslutning till äldrebebyggelse. 1 de fall dessa områden innehåller både småhus och flerfamiljshusuppdelas de ofta efter bostadstypen i stora från varandra skilda områden.Genom separation av olika typer av bostäder uppstår skillnader mellan olikabostadsområden i de boendes ålderssammansättning, genomsnittlig inkomstnivå m.m. Förutom de stockningsproblem som uppstår i de nybyggda områdena beträffandebarnstugor, skolor m. m., kan dessa skillnader även medföra sociala problem avannan karaktär. Beträffande frågan om arbetsplatseri anslutning till bostadsområden anför att vid bedömning av defördelar en gemensam arbetsmarknad baserad på koncentration ger måste ävenkonsekvenserna beaktas för de människor som är beroende av eller önskar attarbetsplatsen ligger nära bostaden. Behovet av arbetsplatser i nära anslutningtill bostäderna bedöms vara stort. anser det vara rimligt attäven dessa grupper får sina krav tillgodosedda. Från fleraremissinstanser framhålls att det saknas ett klart målsättningsresonemang ilänsprogrammet om vilken miljö som eftersträvas för länets invånare. Dennabrist blir särskilt kännbar eftersom en sådan målsättning saknas även i andraregionala planer. Därför borde en mer ingående analys av nuvarande socialaförhållanden ingå i länsprogrammet. Ett vanligt tema i remissvaren äratt sysselsättningspolitiska åtgärder medför att behovet av särskildasocialpolitiska insatser begränsas. En decentraliserad arbetsmarknad bedömssålunda motverka glesbygdens avfolkning och därigenom bidra till att behållaett tillräckligt befolkningsunderlag för många servicefunktioner. På sammasätt bidrar förbättrade kommunikationer direkt och indirekt till att bibehållaen önskvärd servicenivå. Dessa synpunkter gäller enligt remissinstansernasåväl de rena glesbygdsområdena i länet som vissa områden inom . kommun framhåller att denökade fritidsverksamheten medför ett starkt behov av förbättradekommunikationer. Vägarna måste upprustas och all kollektiv trafik inom kommunen(även passbåtstrafi-ken) bör samordnas mellan lokaltrafik ochWaxholmsbo-laget. Kommunen föreslår dessutom att någon form av skatt påfritidshus bör införas i värdkommunerna, så att de fritidsboende själva fårdeltaga i kostnaderna för den service de måste tillförsäkras. framhåller att det på grund av rådande äganderättsförhållandenär förenat med mycket stora svårigheter att åstadkomma sådana tätortsbildningarsom föreslagits för skärgården. Flera kommuner varnar för denegativa sociala effekter som blir följden om bostadsbyggandet forceras utövervad planberedskapen tillåter. Följdinvesteringar av skilda slag måste följaomgående så att nya samhällsbildningar får omedelbar tillgång till nöjaktigsocial, kommersiell och BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 13 Nybyggda områden uppvisar nu ofta storasociala brister. kommun anför att i länsprogrammetpekar på och närmare utvecklar de problem av social och kommunalekonomisk natursom sammanhänger med stor inflyttning av unga personer med relativt lågainkomster i de nyproducerade bostadsområdena inom regionen. Dentyngst vägande invändningen mot förslag till socialpolitiskaåtgärder riktar sig mot att en socialpolitisk målsättningsdiskussion förStorstockholm saknas. vill understryka att detta är en stor bristsom bör uppmärksammas mer än av alla berörda organ. Vidare är detangeläget att anvisningarna för framtida länsprogram kompletteras så att allaortskategoriers problem systematiskt blir behandlade. delar deframförda synpunkterna på den sociala betydelsen av godasysselsättningsmöjligheter och kommunikationer. De ökade sociala kostnader som densnabba utbyggnaden av regionen medför har påtalats av flera remissinstanser.Länsstyrelsen anser att detta är mycket väsentliga problem för kommunerna iregionen, men framhåller att de sociala behoven inte får eftersättas. Länsstyrelsenunderstryker särskilt de synpunkter som framförts beträffande sanerings- ochutbyggnadsproblematiken. B.2.5 Investeringarnas regionala fördelning Till grund för redovisningen ochprioriteringen av kommunernas/ kommunblockens investeringsbehov för perioden1971-1975 ligger i huvudsak KELP 70. påpekar att betydandeskillnader föreligger mellan kommunerna i fråga om KELP-materialets kvalitet.Bl. a. avtar uppgifternas tillförlitlighet mot planeringsperiodens slut. anser detbetydelsefullt att investeringsplaneringen får en totalekonomisk inriktning. Isamband med KELP 70 har försöksvis inlett en årlig analys av denkommunalekonomiska långtidsplaneringens antaganden och konsekvenser. Enligtlänsstyrelsen är det dock väsentligt att i kommande planeringsomgångarytterligare analysera sambanden mellan de kommunala drifts- ochinvesteringskostnaderna. understryker att KELPutgör försöksverksamhet och att den ännu inte kan utgöra ett fast underiag förbeslut från statsmakternas sida. Enligt är detofrånkomligt att en realistisk planering måste styras av resursramarna. Ensummering av investeringsplanerna kan således komma att avvika väsentligt frånvad en behovsanalys för länet som helhet skulle redovisa. 1 tabell B.2:1 redovisas isammandrag primärkommunernas och investeringsbehov samtbostadsbyggnadsbehovet enligt de kom- 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogramm. Primärkommunernasinvesteringar har fördelats på huvudtitlar enligt K-planen. 1 redovisningeningår inte samtliga kommunala investeringsområden. Exempelvis innefattas inteexploateringsinvesteringar i anslutning till bostadsbyggandet i redovisningen.Vidare har endast medtagits projekt som har kostnadsberäknats till 100 000 kr.eller mer. Detta innebär att redovisningen endast omfattar primärkommunalainvesteringar för . eller av det totalainvesteringsbehovet i länets kommuner på ca . för den aktuellaperioden. De kommunala investeringsbehoven har i vissa fall justerats avberörda länsorgan och beräknas efter dessa korrigeringar uppgå rill ca 8,8miljarder kr. varav drygt hälften har underställts länsstyrelsensregionalpolitiska prioritering. Bostadsbyggnadsbehovet för denaktuella perioden uppgår till 136 636 lägenheter enligt de kommunalabostadsbyggnadsprogrammen. Av tabell B.2:1 framgår attinvesteringsbehoven varierar mellan olika huvudtitlar. Enligt planerna faller64 % av de primärkommunala investeringarna inom huvudtitel 3 (byggnads- ochplanväsen, gatu- och parkförvaltning, sport och friluftsliv) och huvudtitel 5(industriell verksamhet). Kommunerna/kommunblocken redovisarvarierande investeringsbehov inom olika huvudtitlar. Exempelvis faller avNorrtälje kommuns investeringar på huvudtitel 3 och på huvudtitel 6(undervisning och annan kulturell verksamhet) medan motsvarande andelar förSolna/kommunblock är resp. , Av den del av landstingetsredovisade investeringsbehov (exkl. trafikverksamhet), som harfördelats på kommuner/kommunblock, faller på och påHuddinge kommun. Den föreskrivna indelningen avinvesteringarna i prioritetsgrupper har mte kunnat genomföras helt enligtanvisningarna. pekar härvid på att investeringar som gällerinvånarnas primära behov av bostäder, kommunikationer och samhällehg service isin helhet måste ges högsta prioritet när det gäller att avhjälpa enbristsituation. Följakthgen har på grund av det stora utbyggnadsbehovet i länet80 % av planerat bostadsbyggande hänförts till prioritetsgrupp 1. Bostadsbyggandet har prioriteratsmot bakgrund av regionala lämphg-hetsaspekter. Härvid har planberedskap,genomförandemöjligheter samt olika kvaliteter bedömts av berörda länsexperter.Även vid prioriteringen av vissa sektorer såsom t. ex. gator och vägar, vattenoch avlopp samt skolor har en samordnad bedömning eftersträvats. Enligt är detangeläget att anvisningarna för prioriteringsförfarandet ses över så attjämförbarhet möjliggörs mellan länen. framhåller att flera svårigheter finns vidfördelningen av Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 15 resurserna i länet. Parallellt med expansionsproblem i decentrala delarna har länet glesbygdsproblem och andra speciella problem iskärgårdsområdet och övriga yttre delar av länet. Dessa förhållanden innebäräven stora anspråk på kommuner och landsting som ökade krav ställs påstatliga bidragsramar. Utfallet av prioritering åskådliggörs medhjälp av cirkeldiagram i figurerna B.2:1, B.2:2 och B.2:3. Cirklarnas ytor ärproportionella mot de redovisade bostadsbyggnads- resp. investeringsbehoven. Ett flertal remissinstanser understrykeratt den kommunala självstyrelsen inte får försvagas av den planering somlänsprogram 1970 är inledning till. Härvid framhålls att det är principielltriktigt att statliga ramar ges för den totala kommunala verksamheten.Fördelningen av resurserna inom de fastställda ramarna måste dock ankomma påkommunerna. Vidare pekas på betydelsen av en fördjupad samverkan vidplaneringen mellan statliga och kommunala organ. Från många håll framhållsemellertid vikten av att länsprogrammet kompletteras med bedömningar avkommunernas reella möjligheter att genomföra investeringsplanerna, inte minstur ekonomisk synpunkt och med avvägning mot driftbudgetens behov. Åtskilligakommuner framhåller dessutom vikten av att de i KELP-materialet lämnadeuppgifterna inte okritiskt får användas som underlag för en övergripandestatlig planering, eftersom de är av varierande kvalitet och därmed inte direktjämförbara mellan kommunerna. KELP får på nuvarande stadium endast betraktassom uttryck för ett planeringsalternativ av flera. 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. *ri 00000000*00 Tt lfN-m-Ow-)00'I roc*ioo»r)OOoo w-j mo-rr--00 "»o CN Tf f in - m O O lO w-jlO O (N H H rs o fn ON t o o oo m 0f*mi-)mOO'»DoooolOvooorO( Tj-Hroor-m-sOfNoOTtr-irrOOsOioio-ONOaN'00>o'0'>OOfNv£>-oouniO'p-Tj-ooooir)r i( (N r (N < lTJTJ-mCTo'-r-'0'iooHr»-(r- 1 O o CT\ vx> r-- OHOiO'row->OD-HT3(NHr--OfrHoooo\au(N r-»o0rooosONrnrnoir>oo»r)\DoOTj-a\oO'a\ r-ooTfO-*'"'"'"'**"---------------------------- ,-..« . I i I I I I ] I I I I I I I I I I I OOiorOwOwoOOOinmooor-OtNr-- 00>oCT\>or-o»oio«'ooOooooor-'Tt-oo\ooorCT ».ooinoo*/'|lo»o-0' *ooH-(N0(NOMOHH-H i/IOOOuiOuT)'"OTtrrOOtnOiOONiOOi/Oo oOTJroou--r*ON<*lfS'ÄOOO*oOOw0»-l*-Hr-<*onooooromToooo-oo (N00mclor-'O'D00(N'-OTJ0000*mTt\O I I i I I I £1 o rn (N ' O o\ lo »n r-- (N r- m r- 00 »I r- fs ro u-i - , .----- . i/ HT-H m r o I r>j w-> o o o o o I (N o ro (N UO OO>00»oOOOO Oroo |r-r-\£i\OOrvJOOOO iOOO OioHvo or o»i*> I I I I I a\ a ooonovoo rf (N r- 00 ro : I- "i (/I I s: Q. : -o o " > M . x: ; o ra " -o " 5 S.2 ra :0 C i3 O bo (4 n D. z bo> >; c -o = ao" o J-iS» o ' >>J5. Htinac/UUt/lZOoaXHIZ: 00 y .=, a; CO 3 on E 2x: 1-5 1- o E u S ° o > u -a '.a x: 2 "ää -.2 00 r- 3 S' S -a ra > rt i; u. oa S £ l««*O(Nfnv\0tC0 Bihang B Sammanfattningav länsprogram 1970 Figur B.2:1 Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas bostadsbyggnadsbehov för , antallägenheter Nr 111 Bilaga 1. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. Figur B.2:2 Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas Investeringsbehov för , mlljontalskr. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 Figur B.2:3 Regionaipolitisk prioritering av primärkommunernasinvesteringsbehov för , mlljontalskr. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. 3.1 Synpunkter på uppläggningen avplaneringsverksamheten. Vad gäller planeringsunderlagetanser det vara oreahstiskt att bedriva en regionalpolitik där maninte har möjlighet att uppställa mål i avsikt att korrigera en utveckling somur olika synpunkter bedöms som oacceptabel eller mindre önskvärd.Förändringarna i sam-hällsutveckhngen är så snabba att möjligheter ständigtmåste finnas att ändra en målsättning om förutsättningarna ändras. anser att det kanvara värdefullt att göra en ortsklassificering för hela landet. Resp.ortsgrupp inrymmer emellertid orter med olika karaktär och förutsättningar ochderas roll i regionala sammanhang måste beaktas. I de fortsatta övervägandenabör ortsklassificeringen ytterligare differentieras. Även bland de orter sominte ingår i ortsklassificeringen finns ett stort antal orter som måste tillförsäkrasfortsatt utveckling. Att de inte finns medtagna i programmet innebär inte attde är uteslutna i fråga om lokaliseringar. De mål som satts upp på detnäringspolitiska och socialpolitiska området är relativt allmänna. Även medlenär opreciserade. Skälet till detta är bl. a. att inte förfogaröver medel som ger möjlighet att nämnvärt påverka utvecklingen. De flesta problem som finns påsamhällsbyggandets område kräver gemensamma överväganden mellan stat, kommunoch näringsliv. Enligt krävs ytterligare samordnade övervägandeninnan gemensamma mål kan formuleras och behövliga medel anges. Vidare börenligt ett översiktligt regionalpolitiskt handlingsprogram varaflexibelt och inte innehålla alltför långtgående preciseringar. De mål som satts upp ilänsprogrammet måste även ses som utgångspunkt för den fysiska planeringen. Genomförandet av detregionalpolitiska handlingsprogrammet förutsätter fortsatta överväganden ochsamarbete mellan aha parter som påverkar den regionala utvecklingen.Länsstyrelsens avsikt är att följa upp programmet genom överläggningar medolika inblandade parter. För att kunna genomföra en regionalplaneringsverksamhet med förankring i länen anser det nödvändigtatt fördelningsbeslut delegeras till länsorganen. Statsmakten bör därförtilldela länen ramar för olika investeringsverksamheter. 3.2 Utgångspunkter för programformuleringen anför att länet underlång tid har haft en positiv befolkningsutveckhng. I länsplanering 1967konstaterades en tilltagande ökning . Utveckhngen varieradeemellertid inom länet. Länets södra del (och kommunblock)karakteriserades Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 21 av befolkningsökning medan den norra länsdelen (Tierpskommunblock. Nordöstblocket och ) redovisade en ogynnsamutveckling. Enhgt prognos 2 i länsplanering 1967 skulle detta mönster i principkomma att bestå. På grund av omfattande ändringar iläns- och kommunblocksindel-ningen har gjort en översyn avbefolkningsprognosen i länsplanering 1967. Även skillnaden mellan den faktiskaoch prognoserade utvecklingen anser motivera en korrigering avprognosen. Eftersom nya näringshvs- och befolkningsprognoser senare skallutarbetas har inte gjort någon bedömning av utveckhngen längre äntih . För länet som helhet överensstämmerden faktiska utvecklingen relativt väl med den prognoserade. I vissa delar avlänet föreligger dock markanta skillnader. översyn av prognos 2i länsplanering 1967 har resulterat i en folkmängd på 237 600 personer i länetår 1975. Denna bedömning torde förutsätta en årlig nettoinflyttning med ca 2500 personer. Den reviderade prognosen anges av somplaneringsnivå. Hittillsvarandebefolkningsutveckling jämte folkmängd enligt prognos 2 och målsättning ilänsplanering 1967 samt planeringsnivå för framgår av följande tabell. Faktisk folkmängd 1965 1970 33510 115 420 17 908 21932 10 110 38 069 130 327 18 642 21 321 10 276 39 300 148 800 18 300 21 700 10 200 41000 144 000 20 000 22 200 10 400 Höjningen av befolkningsantalet förEnköpings kommunblock sammanhänger med att den faktiska utvecklingen redanpasserat den prognoserade för . Orsaken till denna utveckling är bl. a.expansionen i kommun. Hittillsvarande utvecklingstendenser och detförhållandet att nya verksamheter beräknas tillkomma anses motivera en höjningav planeringsnivån i förhållande till målsättningen i länsplanering 1967. För kommunblock motiverassänkningen med att prognos 2 ger en alltför optimistisk utvecklingsbild.Nedjusteringen innebär en folkökning av ungefär sammaomfattning som . Planeringsnivån för Nordöstblockethar bedömts på grundval av den väntade utvecklingen bl. a. i befintligtnäringsliv och genom lokaliseringen av kärnkraftverk till Forsmark. Höjningenav planeringsnivån för Tierps och kommunblock har skett med hänsyn till den 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 22 väntade näringshvsutveckhngen och de senaste årensrelativt gynnsamma befolkningsutveckling. Flertaletremissinstanser ansluter sig tiU förslag till planeringsnivåer.Enköpings kommun påpekar den osäkerhet i utveckhngen som utgör. Älvkarlebykommun anser att kommunens planeringsnivå bör höjas med hänsyn till kommunensläge och näringslivets utveckling. föreslår följande klassificering av orternai länet. betraktar somstorstadsalternativ när det gäUer verksamheter som bör eUer måste samordnas medden högre utbildningen eller forskningen. Enköpmg uppfyller de krav somställs på ett regionalt tiUväxtcentrum. Förslaget om som regionalttillväxtcentrum är ett uttryck för strävan att länets norra deli vissa sammanhang skall fungera som en gemensam arbets- och serviceregion. Bl.a. har länsdelen i fråga om administrativa och judiciella indelningarsammanförts tih en region med som huvudort. I Nordöstblocket bor närmare20 000 människor som har relativt långt tih närmast belägna regionala tillväxtcentrum.Någon gemensam serviceort för mer kvalificerad service finns inte, och enligtlänsstyrelsen är det angeläget att en utveckhngsplan för blocket utarbetas somklarlägger var service och näringsliv bör lokaliseras. ochUppsala kommuner ansluter sig tiU förslag. kommunerinrar om betydelsen av en mer mångkärnigt betonad utbyggnad av Storstockholmemot en Mälarstad än vad som förutsatts i förslaget tiU regionplan förStockholmstrakten. I ett sådant perspektiv skulle bli ettstorstadsalternativ i betydligt vidare bemärkelse. I Nordöstblocket diskuterarkommunerna centTäloTtshågan. framhåller attendast eller kan komma i fråga som centralort. kommunanser att endast uppfyller de krav som kan stäUas på huvudorten medanOlands kommun och handelskammaren anser vara den mest lämpligacentralorten. anser att man måste satsa på alla livskraftigatätorter i service- och kommunikationshänseende för att människorna skallkunna bo kvar. framhåller att man bör frångå riktlinjerna förklassificeringen och anger att det i norra länsdelen finns fyra tätorter medtillväxtmöjligheter som kan fungera som centralorter i regionen, nämligenSkutskär, , och . BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 23 Enligt länsprogrammet minskadeunder första sysselsättningen inom jord- och skogsbrukmed drygt 2 600 personer. Avgången från dessa näringar beräknas under1970-talet uppgå till 2 000 personer. Andelen industrisysselsatta avsamtliga förvärvsarbetande är lägre i länet än vad som gäller för riket. Imitten av sysselsatte industrin av länets samtligaförvärvsarbetande medan riksgenomsnittet var på . Orsaken härtill ärfrämst den prägel som dominerande serviceverksamheter sätter på länetsnäringsliv. Det finns emellertid i länetkommunblock där industrin svarar för av hela sysselsättningen. Störstabetydelsen har industrin i de norra och nordöstra länsdelarna med tyngdpunktenpå cellulosa- och träindustin i , stålverket i ,wallboardindustrin i Karlholm samt metall- och verkstadsindustrin i ,och . Samtliga dessa orter utom kan betraktas somensidiga industriorter, där det dominerande företaget svarar för den heltövervägande delen av sysselsättningen. ökadesysselsättningen förhållandevis kraftigt inom metall- och verkstadsindustri,jord- och stenindustri samt kemisk industri. Svag sysselsättningsökning noterasför gruvindustri, träindustri samt den grafiska industrin medan massa-,pappers- och wallboardindustrin, livsmedelsindustrin, textil- ochkonfektionsindustrin samt sko-, läder- och gummiindustrin minskade sinsysselsättning. Industrin i länet domineras till antalet av små och medelstoraföretag. av företagen hade mindre än 50 anställda. Sysselsättningen i byggnads- ochanläggningsverksamhet ökade med drygt I 700 personer mellan åren 1960 och 1965.Större delen eher av denna ökning föll på . Under senaredelen av har tendenser till en mindre uppgång i sysselsättningenkunnat förmärkas. a. på beslutet att bygga ett kärnkraftverk iForsmark i Nordöstblocket torde efterfråga på byggarbetskraft bh hög under1970-talet. Den dominans som undervisning,forskning, sjuk- och hälsovård, handel och offentliga tjänster har i Uppsalager givetvis också karaktären åt hela länets näringsUvsstruktur. Vid mitten av1960-talet var således inemot hälften av länets förvärvsarbetande befolkningsysselsatt inom servicesektorn. Motsvarande andel i hela riket var 46 %.Strukturskillnaden som föreligger mellan länet och riket beror på de direktatjänsteproduce-rande näringarna främst i , där bl. a. ,, akademiska sjukhuset samt miltärförbanden utgör stora ochexpansiva arbetsplatser. Utvecklingen under den första delen av 1960-taletinnebar också en kraftig andelsökning för de offentliga tjänstenäringarna som1965 sysselsatte av de förvärvsarbetande. 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 24 har varuhandeln, samfärdsel m. m. en lägresysselsättningsandel än riksgenomsnittet.