prop · FV03138 · 1972-12-31 00:00:00 — Vid förhör som den bestraffningsberättigade självhåUer bör jämväl audilören vara liUstädes, om den bestraffningsberättigade medhänsyn till brottets svårhetsgrad eUer sakens beskaffenhet i övrigt finner deterforderligt och det utan avsevärd olägenhet kan ske. Audilören äger därvidframställa de frågor tiU den misstänkte, vilka han anser kunna tjäna tUlupplysning i målet. 43 § Vill någon föra talan mot beslut idisciplinmål varigenom disciplinstraff, förverkandepåföljd ellerersättningsskyldighet ålagts honom, må det ske hos den domstol som enligt 77eUer 78 § är behörig. Avser klagan ålagt arreststraff, Klagandenskall inom två vec-har klaganden att kor från den dag, då hanerhöll från den dag, då han erhöll del del av beslutet, tiU den som med-avbeslutet, lill den som meddelat delat detsamma inkomma med delsamma inkomma med full- fuUföljdsinlaga. Klagande som ly-följdsinlaga.Klagande som lyder der under kompanichef eller mot-under kompanichef eUermotsva- svarande chef må ock inom sam-rande chef må ock inom samma ma tidavlänma inlagan tiU denne, tid avlämna inlagan till denne. Föres talanendast i fråga om annat än arreststraff, skall fullföljdsinlagan avlämnasinom från den dag, då klaganden erhöll del av beslutet. Försummar klaganden vad sålunda är föreskrivet, harhan förlorat sin talan. Sedan åklagaren slutfört den utredning som ankommerpå honom, skaU han skyndsamt till rätten insända: 1. de handungar som han mottogit imålet; 2. av honom förda anteckningarrörande utredningen; och 3. förklaring överfullföljdsinlagan. Åklagaren skall ock uppgiva de bevis han villåberopa och vad han viU styrka med varje särskUt bevis. Har klaganden fullföljt talan mot straffbeslutvarigenom ålagts fritidsstraff, som skall verkställas utan hinder av attbeslutet ej vunnit laga kraft, skall åklagaren utan avbidan på sådan utredningsom avses i 48 § ofördröjligen till rätten översända fullföljdsinlagan jämtehandlingarna i målet. Till fullföljdsinlagan skall åklagaren foga eget yttrandei frågan huruvida vidare verkställighet bör ske. 1 saml Nr 138 Avvisas ej klagandens talan, skolaklaganden och åklagaren kallas tiU förhör inför rätten. Om inställande avklagande, som avtjänar arreststraff enligt det beslut mot vilket talan föres,förordnar rätten. Målet må, om saken finnes kunna nöjaktigt utredas, avgörasulan hinder av att klaganden uteblivit. Rättens avgörande av saken sker genombeslut. Vid avgörandet skall i underrättnämnd deltaga. Avvisas ej klagandens talan, skolaklaganden och åklagaren kallas tiU förhör inför rätten. Förordnande om attvidare verkställighet av fritidsstraff icke skall ske må dock meddelas utanatt part kallats till sådant förhör. Målet må, om saken finnes kunnanöjaktigt utredas, avgöras utan hinder av att klaganden uteblivit. Rättensavgörande av saken sker genom beslut. skall deltaga vid underrättsavgörande av saken. Beslut i disciplinmål varigenom disciplinbot ålagts skall,där den bestraffningsberättigade ej annorlunda förordnat, verkställas utanhinder av att beslutet ej vunnit laga kraft. Beslut i disciplinmål varigenom disciplinstraff ålagtsskaU, dar den bestraffningsberättigade ej annorlunda förordnat, verkställasutan hinder av att beslutet ej vunnit laga kraft. 54 § Beslut i disciplinmålvarigenom arrest ålagts må ej i andra fall än i 55 och 56 §§ sägs verkställasinnan den tid gått till ända, inom vilken den straffskyldige äger fullföljatalan i ansvarsfrågan. Fullföljes talan i nämnda fråga, må verkställighet efäga rum, om den ej redan påbörjats. Ändå att den tid ej gått till ända,inom vilken den straffskyldige äger fullfölja talan mot beslut som sägs i 54 §,må beslutet verkställas, om den straffskyldige i vittnes närvaro inför denbestraffningsberättigade eller annan som denne förordnat avgiver förklaringatt han avstår från talan mot beslutet såvitt angår det ålagda straffet ochmedgiver att detta må verkställas (nöjdförklaring). « Senaste lydelse 1969: 262. Meddelas beslut som sägs i 54 § angående någon somär tagen i förvarsarrest, må den bestraffningsberättigade, om det med hänsyntill de omständigheter som föranlett arresteringen finnes vara av synnerligvikt att straffet verkställes, med auditörens tillstyrkandeförordna därom. 1 fall som avses i 39 § erfordras ej att auditörens yttrandeinhämtas. Har beslut som sägs i 54 § meddelats ombord påfartyg i främmande farvatten, må den bestraffningsberättigade förordna attstraffet skall verkställas, om detta finnes vara av synnerlig viktför krigslydnadens upprätthållande. Motbeslut i ersältningsmål må Mot beslut i ersältningsmål må talan föras av den ersättnings- talan föras av den ersättningsskyl- skyldige.A sådan talan skall vad dige. A sådan talan skall vad i 8 i8 kap. är stadgat om klagan kap. är stadgat om klagan över somendast avser annat än arrest- beslut i disciplinmål äga motsva- straff äga motsvarande tillämp- rande tUlämpning. ning.Handlägges fråga om ersätt- fråga om ersättningsskyldighet ningsskyldighet utan samband utan samband med ansvarsfråga, medansvarsfråga, är rätten dock är rätten dock domför med en domförmed en lagfaren domare, lagfaren domare. Kronanstalan i målet föres av åklagaren. * Rätt att ålägga tillrättavisning Rätt att ålägga tillrättavisning enligt 14 § lagen om disciplin- enligt 17 § lagen om disciplin straff för krigsmän tillkommer de straff för krigsmän tillkommer de befatiningshavare som äga be- befattningshavare som äga be straffningsrätt i disciplinmål, en- straffningsrätt i disciplinmål, en var i fråga om den personal över var i fråga om den personal över vilken han har sådan rätt. vUken han har sådan rätt. Tillrätlavisningsrätt mot underlydande tillkommeräven den som, utan att äga bestraffnmgsrätt i disciplinmål, innehar ovan i 13 §första stycket omförmäld befallning och har lägst fänriks grad eller tjänsteklass,så ock chef för bataljon eller däremot svarande avdelning. "Senaste lydelse 1969: 262. Senaste lydelse 1972: 363. Såvitt angår underlydande gruppbefäl och meniga måtillrättavisning ock åläggas av chef för kompani eller däremot svarandeavdelning, chef för utbUdnings-anstalt, sekond å fartyg vars chef innehar lägstkommendörkaptens grad och i de fall Konungen bestämmer annan befattningshavarevid krigsmakten. Vad i detta stycke stadgas skall icke äga tiU-lämpning åhemvärnet. Såvitt angår underlydande som icke är underkastadämbetsansvar må tillrättavisning ock åläggas av chef för kompani eller däremotsvarande avdelning, chef för ut-bildningsanslalt, sekond å fartyg vars chefinnehar lägst kommendörkaptens grad och i de fall Konungen bestämmer annan befattningshavarevid krigsmakten. Vad i detta stycke stadgas skall icke äga tillämpning å hemvärnet. 67 § Innan någon meddelar tiUrättavisning, skallhan vid förhör med den felande lämna denne tiUfälle atl förklara sig. Tillrättavisad skall genast underrättas om hur hanskall förfara om han vill begära omprövning av tillrättavisningsbeslutet. Över meddelade tiUrättavisningar skola förasanteckningar enligt bestämmelser som meddelas av Konungen. Allmänåklagare i mUilärt brottmål är, om annat ej stadgas i 15 kap., allmän åklagarevid domstol som har att upptaga målet. Om fördelning av uppgifterna meUan olikaåklagare bestämmer Konungen. Justitiekanslern är åklagare i mål om ansvar eUerenskilt anspråk på gmnd av ämbetsbrott, som avses i 20 kap. 14 §§brottsbalken, av den som bestrider regementschefs eller därmed lUc-stäUd eUerhögre tjänst. Allmänåklagare i militärt brottmål är, om annat ej stadgas i 15 kap., allmänåklagare vid domstol som har att upptaga målet. Om fördelning av uppgifternamellan olika åklagare bestämmer Konungen. Justitiekanslern eller riksåklagarenär åklagare i mål om ansvar eUer enskilt anspråk på grund av ämbetsbrott, somavses i 20 kap. 14 §§ , av den som bestrider regementschefs ellerdärmed likstäUd eller högre tjänst. Dennalag träder i kraft . Äldre bestämmelser tiUämpas även därefter i frägaom disciplinstraff som ålagts före ikraftträdandet. »Senaste lydelse 1965:591. Lagom upphävande av lagen (1948: 450) om dödsstraff i vissa fall då riket är ikrig Härigenom förordnas, alt lagen (1948: 450) omdödsstraff i vissa faU då riket är i krig skall upphöra att gälla vid utgångenav . Utdragav protokoll, håUet i lagrådet . Närvarande: justUierådet , regeringsrådet , justhierådet ,justitierådet . Enligt lagrådet tillhandakommetutdrag av protokollet över justiiieärenden, hållet inför Hans Kungl. HöghetKronprinsen-Regenten i statsrådet , har Kungl. Maj:lförordnat, att lagrådets yttrande skall inhämtas över upprättade förslag till 1. lag om ändring i , 2. lag om disciplinstraff förkrigsmän, 3. lag om ändring i mUitärarättegångslagen (1948: 472), 4. lag om upphävande av lagen(1948: 450) om dödsstraff i vissa fall då riket är i krig. Förslagen,som finns bUagda detta protokoll, har inför lagrådet föredragits avhovrättsassessorn . Lagförslagen föranleder följande yttranden. Förslagettill lag om ändring i En bestämmelse om dödsstraff inger stor olust.Önskvärt är om man även under krigstid kan ha en ordning utan detta straff. Vidtillkomsten 1948 av de nu gällande lagreglerna i ämnet gjordes, som det synesutan meningsskiljaktighet, den bedömningen att i en sådan nödsituation somföreUgger under krigstid dödsstraffet ej kan undvaras. I det remitteradeförslaget har motsatt ståndpunkt intagUs. MUitärstraffsakkunniga, som väl berördefrågan om avskaffande av dödsstraffet, framlade ej något förslag i den riktningremissen intager. Remissbehandlingen av utrednmgens förslag ger därför ejheller upplysning om vilken ståndpunkt remissmstanserna skulle intagit tUl ettsådant förslag och vilka synpunkter de därvid skulle anlagt. Vad departementschefen anfört till stöd för det nuframlagda förslaget synes kunna sammanfattas på följande sätt. Dödsstraffetsallmänpreventiva betydelse är överskattad och det kan ifrågasättas om denuppväger de etiskt-humanitära skäl som talar mot ett sådant straff. Från riskenatt misstag begås kan ej bortses. Det kan starkt betvivlas atthot om dödsstraff är ett effektivare medel än andra länkbara påföljder allavhålla personer från att begå sådana brott, för vilka dödsstraff kan komma ifråga. SkuUe i ett krigsläge värderingarna vara andra än de som råder ,får frågan om dödsstraff bedömas på gmndval av då rådande situation. Vad departementschefen anfört kan ej anses varanågra nya, tidigare ej beaktade synpunkter av beskaffenhet att i och för sigutgöra skäl för att frångå den bedömning som gjordes 1948. Självfallet kanolika meningar råda i frågan huruvida de etiskt-humanitära skäl som talar motdödsstraff har den tyngd att det icke under någon omständighet kan ifrågakommaalt tUlämpa dödsstraff. Enligt min mening kan man cj bortse från att samhället,när riket kommer i krig, ställer kravet på lojalitet från medborgarna så högtatt de skall vara beredda att i det helas intresse offra livet. Med hänsynhärlUl måsle till varje pris motverkas, att risken för dem som lojalt ställersig samhällets krav till efterrättelse ökas genom förfaranden i strid mot vadsolidariteten bjuder. Atl beträffande osolidariska gärningar av antydd art,när de är av grövsta slag, helt avstå från möjligheten att utdöma dödsstraffkan enligt min tro medföra återverkningar som är ännu olyckligare äntillämpningen av det självfaUet ytterst motbjudande dödsstraffet. Med hänsyn till vad nu anförts kan jag ej finna attvad i lagstiftningsärendet förekommit utgör tUlräckliga motiv för atl frångåden ståndpunkt som svensk rätt hittiUs intagit i detta ämne. Jag avstyrkerdärför förslaget atl upphäva förevarande paragraf i och lagen(1948: 450) om dödsstraff i vissa faU då riket är i krig. 6 § Lagrådet: En förutsättning för att fritidsslraff skall fåanvändas är att den brottslige är förlagd inom kasernområde, läger ellermotsvarande område. Samma fömtsättning gäller nu för utegångsförbud. Sådantillrättavisning kan inte ådömas av domstol ulan endast av därtiU berättigadmilitär chef. Fritidsstraff, som till sitt innehåll inle skiljer sig på annatsätt från utegångsförbud än att det omfattar , kan däremot såsomdisciplinstraff ådömas av domstol. Denna måste, innan fritidsstraff ådömes,veta att den brottslige är förlagd inom område som sagts. Bestämmelser omförläggning finns i TjRK och med stöd därav meddelade föreskrifter. Ehuru detej direkt utsäges i bestämmelserna, framgår av dem att de som har rätt till friinkvartering i princip har skyldighet att vara förlagda där inkvarteringensker, dvs. för värnpliktiga inom nu avsedda områden. Enbart den omständighetenalt någon krigsman faktiskt bor inom kasernområde kan inte utan vidare medföraatt han skall anses förlagd inom området. Det måste fordras något mera;föreskrift om skyldighet att bo inom området e. d. Det är angeläget attbestämmelsema om förläggning är så utformade att tvekan inte uppstår huruvidaden brottslige är förlagd eller inte. Departementschefens uttalande, att envärnpliktig som har s. k. ständig nattpermission, dvs. har tillstånd att boutom kasernområdet, torde få anses förlagd inom det kasernområde tUl vUkethans avdelning hör, under förutsättning att sängplats m. m. fmns reserverad förhonom i logement e. d., förefaUer aUtför obestämt och tyder på attbestämmelserna om förläggning bör ulformas med större pregnans. Är det ej klartatt någon är förlagd, kan nämligen fritidsstraff inte användas mot honom. TUl vad departementschefen anfört angående verkanav stadgandet i 5 § BrB:s promulgationslag må fogas, att om beslut om arrestmeddelats före nya lagens ikraftirädande samt den straffskyldige fullföljttalan mot beslutet, av nämnda stadgande följer att domstolen, om den träffarsitt avgörande först efter ikraftträdandet, icke kan fastställa beslutet, ävenom så skulle skett vid ett avgörande av målet före nya lagens ikraftträdande.Domstolen måste i denna situation ändra beslutet och ådöma disciplinstraffenligt nya lagen eller böter. Att efter ikraftträdandet ändra ett före dennatidpunkt ådömt fängelsestraff tUl arrest är likaledes uteslutet. Förslagettill lag om disciplinstraff för krigsmän 4 § Enligt andra punkten i första stycket skall dagdå beslut om avbrott meddelas tUlgodoräknas den straffskyldige somverkstäUighetstid, om hans fritid börjat när beslutet meddelades. Avgörande äralltså huruvida beslutet meddelas sedan fritid för den straffskyldige börjat.Är så faUet tillgodoräknas den dagen honom som verkställighetstid. Denna regelkan passa i de fall avbrott sker vid beslutets meddelande. Detsynes emellertid antagligt att beslut kan komma att meddelas om avbrott somskall göras än den då beslutet meddelas. För dessa faUpassar regeln icke. LämpUgare är enligt lagrådets mening med en regel enligtvilken dag då avbrott göres får tiU-godoräknas den straffskyldige, om avbrottsker sedan hans frilid börjat, dvs. sedan inskränkningen i rörelsefrihetenhaft tUlämpning någon tid den dag då avbrottet göres. Det förordas därför attden nyss återgivnabestämmelsen ersattes med en regel av innehåll, att dag då avbrottet sker skalltUlgodoräknas den straffskyldige som verkställighetstid, om hans fritid dendagen börjat vid avbrottet. Departementschefen anför att jämlikt gmnderna förbestämmelsen i andra stycket fritidsslraff torde kunna förvandlas tUllöneavdrag eller skyldighet att betala motsvarande belopp i pengar även i vissaandra fall än som anges i stadgandet. Det gäUer om den som ålagts fritidsslraffi form av förbud att lämna kasemområde e. d. förläggs ombord å fartyg ochmotsvarande fall då någon ålagts förbud atl lämna fartyg. En sådan tiUämpningtorde emellertid knappast vara möjlig med hänsyn tUl vad som skall gälla när andraomständigheter medför att fritidsslraffet kommer att sakna reell innebörd. Ettuttryckligt stadgande torde vara erforderligt om den av departementschefenåsyftade förvandlingen skaU kunna göras. Enligt lagrådets mening kan emellertid ifrågasättasom icke en regel i ämnet borde ges ett annat innehåll. Det naturligaste synesvara att, om någon får ändrad förläggning av det slag departementschefen berör,fritidsstraffet jämkas så att förbudet att lämna kasernområde i stället fåravse förbud att lämna fartyg eller omvänt och, om förbudet att lämna fartygavsett visst antal dagar, fritidsslraffet får avse förbud att lämnakasernområdet av motsvarande antal dagar. Liknandefrågor angående verkställigheten kan uppkomna, om någon som ålagts förbud attlämna viss del av kasernområde förläggs tUl annat kasemområde eUer över huvudtaget om någon får en förläggning där straffbeslutet icke kan tillämpas enligtsin lydelse. Ett stadgande för nu berörda fall kan upptagas somen första punkt i andra stycket med innehåll, att om fritidsstraff eller del avsådant straff ej kan verkställas på grund av ändring i den straffskyldiges förläggning,sådan jämkning i straffet skall göras som föraiUedes av ändringen. Orsakashindret av att den straffskyldiges tjänstgöringsskyldighet upphört, skallförslagets bestämmelser om förvandling gälla. Frågan om behörigheten alt falla nu avsedda beslutbehandlas vid 11 §. 9 § Enligt förevarande lagrum skaU särskildafritidsstraff kunna sammanläggas, därvid sammanlagda strafftiden inte fåröverstiga . Departementschefen uttalar i specialmotiveringentill paragrafen att sammanläggning av fritidsslraff och tillrättavisning i formav utegångsförbud eller landgångsförbud självfallet inte skall förekomma.Något hinder skulle emellertid inte föreligga för verkställighet av sådantUlrättavisning och fritidsstraff efter varandra under fömtsättning,att den sammanlagda verkställighetstiden inte överstiger tjugofem dagar.Sistnämnda uttalande saknar stöd i lagrummets lydelse. Inteheller på annal stäUe i den föreslagna lagen finns någon regel om maximering avtiden vid verkställighet av tiUrättavisning i samband med fritidsstraff. Utansådant stöd i lag synes det knappast möjligt att tiUämpa maximitiden tjugofemdagar i dylika fall. Möjligen kan finnas behov av en maximeringsregel för dessafall, men med hänsyn till att tiUrättavisning endast skall användas omtillrättavisning är lämpligare än disciplinstraff, synes fråga omverkställighet av fritidsstraff och tUlrättavisning i en följd endastundantagsvis kunna uppkomma. En lagregel om maximering av verkstäUighetstid idylika fall bör därför kunna undvaras. Genomföres vad lagrådet föreslagit i fråga om 4 §andra stycket, lorde första stycket av förevarande paragraf böra jämkas så, attorden "på sätt som föreskrives i 4 § andra stycket" får utgå och istället i en särskUd punkt stadgas: Därvid skall 4 § andra stycket andrafjärdepunkterna äga tillämpning. Skalltvå eller flera fritidsstraff sammanläggas enligt 9 §, ankommer enligt andrastycket i förevarande paragraf frågan därom på den som har att befordrabesluten till verkställighet. Även i andra fall än vid sammanläggning skallträffas avgöranden, som innebär att fritidsslraff ej kommer atl verkställas ienlighet med vad beslutet om straffet säger. Så skall enligt 4 § andra stycketi det remitterade förslaget fritidsstraff utbytas mot löneavdrag eller skyldighetatt betala mot löneavdraget svarande belopp, när den slraffskyldigestjänstgöringsskyldighet upphört. Enligt vad lagrådet föreslagit vid sistnämndaparagraf skall göras sådan jämkning i fritidsslraff som föranledes av ändring iden straffskyldiges förläggning. Samtidig verksläUighet av beslut omfritidsstraff saml dom om fängelse eller behandling som avses i 28kap. 3 § BrB föranleder enligt 10 § att fritidsstraff ej verkstäUes enligt vadsom sägs i beslutet. I lagförslaget utsäges ej uttryckligen vem som har allfatta erforderliga beslul i de nu angivna faUen, Avgörandet bör i dessasUuationer liksom vid sammanläggning träffas av den som har att befordrastraffbeslutet till verkställighet och detta bör direkt framgå av lagtexten.Vad nu förordats uppnås om andra stycket i denna paragraf får det innehålletatt om ändring av fritidsstraff enligt 4 § andra stycket och 10 § samt omsammanläggning av frUidsslraff förordnar den som har att befordrastraffbeslutet till verkställighet. I första och andra styckena ges bestämmelser fördet faU att enligt 4 § andra stycket löneavdrag verkstäUts eller denstraffskyldige eriagt visstbelopp i pengar. Konsekvensen synes fordra att vad som stadgas bör gälla ävendå löneavdrag verkställts eller penningbelopp erlagts enligt 10 § förstastycket. Paragrafensandra stycke upptar en bestämmelse om återbetalning, om någon som ålagtsfritidsslraff slutligen dömes till viss annan påföljd. Någon motsvarande regelför det fall att fritidsstraffet slutiigen bestämmes till än detsom verkställts finns icke i lagförslaget. Även i sådant fall torde detemellertid vara påkallat att, om löneavdrag verkställts eller belopp betalts,viss återbetalning sker. Äterbetalning bör då avse vad som belöper på de dagarmed vilka det verkställda straffet förkortats. Etl stadgande härom torde böraupptagas i en andra punkl i andra stycket med innehåU, att vad nu dvs. iförsta punkten sagts skall, när den som ålagts fritidsstraff blir i måletslutiigen dömd till fritidsslraff , äga molsvarande tUlämpningsåvitt avser lid varmed straffet förkorlats. Förslagettill lag om ändring i militära rättegångslagen (1948: 472) Lagrådet: Förslagetlämnas utan erinran. Förslagettill lag om upphävande av lagen (1948: 450) om dödsstraff i vissa fall då riketär i krig. Under hänvisning till vad jag anfört vid 22 kap. 19§ BrB avstyrker jag förslaget. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministem för utrikes ärendena , statsrådenHOLMQVIST, ASPLING, , , , , , ,, , , , . Chefen för , statsrådet ,anmäler eftei gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter lagrådets yttrandenöver förslagen tUl 1. lag om ändring i , 2. lag om disciplinstraff förkrigsmän, 3. lag om ändrmg i militärarättegångslagen (1948: 472), 4. lag om upphävande av lagen(1948: 450) om dödsstraff i vissa fall då riket är i krig. Föredragandenredogör för lagrådets yttranden och anför. I fråga om 32 kap. 6 § anför lagrådetatt en förutsättning för att fritidsstraff skall få användas är att denbrottslige är förlagd inom kasernområde, läger eller molsvarande område.Enligt lagrådels mening är det angeläget att bestämmelserna om förläggning ärså utformade att tvekan inte uppstår huruvida den brottslige är förlagd ellerinte. De nuvarande bestämmelserna om förläggning vilka finns i TjRK och medstöd därav meddelade föreskrifter synes enligt lagrådets mening börautformas med större pregnans. Jag delar lagrådets uppfattning om behovet av merentydiga bestämmelser om vad som menas med att en krigsman är förlagd inomvisst område. Någon tvekan skall i berörda hänseende inte behöva uppstå vidtillämpningen av fritidsstraffet. a. bör av bestämmelserna klart framgå atten vämpliktig är förlagd inom det kasernområde tUl vUket hans avdelning hör,även om han har tillstånd enligt 13: 11 TjRK att bo utom kasernområdet. Sedanjag i denna fråga samrått med chefen för försvarsdepartementet har denneförklarat att han före den nya disciplmlagens ikraftirädande kommer att föreslåKungl. Maj:t att vidta de ändringar i TjRK som kan anses nödvändiga för alttillgodose nu angivna synpunkter. Med anlednmg av lagrådets uttalande vill jag vidareframhålla att den angivna fömtsättningen för fritidsslraff nämligen att denstraffskyldige är förlagd inom kasernområde e. d., bör hänföras till förhåUandenavid tiden för straffbeslutet eller den tidpunkt strax därefter närverkställighet normalt kan beräknas ske. Den omständigheten att den brottsligevid tiden för straffbeslutet är förlagd utom kasernområde e. d.i samband med en övning hindrar inte alt fritidsslraff åläggs honom.Verkställigheten kan då uppskjutas till dess att den straffskyldige åter ärförlagd inom kasernområde e. d. Vad lagrådet anfört i fråga om bestämmelsenangående ikraftträdandet föranleder inte någon erinran från min sida. De av lagrådet föreslagna ändringarna i 4 § försiastycket samt 10, 11 och 14 §§ förslaget till lag om disciplinstraff för krigsmäntorde böra godtas.