prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — a.innebär ökade kostnader för varje plan beroende på träffade avtal medflygindustrin. Överbefälhavaren bedömer det möjligt att genom senareläggningenminska utgifterna med ca 150 milj. kr.Överbefälhavaren framhåller emellertid att totalkostnaderna för ett och sammaantal flygplan härigenom kan väntas öka med flera hundra mUj. Överbefälhavaren bedömer det dessutom möjligt att utöverde personalreduceringar som har planerats i nivå M 1 göra ytterligarereduceringar som kan ge besparingar på ca 50 mUj.kr. De totalt möjliga utgiftsreduceringarna underprogramplaneperioden jämfört med nivå M 1 skulle enligt överbefälhavaren kunnauppgå tUl omkring 200 milj. kr. Detta motsvaras enligt överbefälhavaren i stortav en utgiftsram för krigsmakten som innebär en successiv årligökning med något över 50 milj. kr. /73 i förhållandetill nivå M 3. Överbefälhavaren anför att detta planeringstekniskaexempel ger något mindre handlingsfrihet och något ökat resursbehov efter år1977 för krigsmakten i sin helhet än nivå M 1 i fråga om möjhghetema att nåstrukturer på perspektivplanens två lägsta ekonomiska nivåer. Detta innebärdock en väsentligt bättre handlingsfrihet än nivå M 2 främst därför attjaktversionen av kan anskaffas. Överbefälhavaren har utgått från att allmän värnphktbehålls men att värnpliktskostnaderna på nivåerna M 1-M 4måste minskas. Överbefälhavaren har härvid valt att förkorta grundutbildningenslängd för de värnpliktiga. Överbefälhavaren anser att de besparingar som kangöras på repetitionsutbildningen inte motsvarar uppoffringarna och föreslårdärför inte någon förkortning av denna utbildning. En sänkning av tjänstetidens övre gräns för de värnphktigafrån till lägre ålder kan enligt överbefälhavaren frigöra vissa medel menleder till minskning av krigsorganisationen på ett sätt som inte svarar mot denekonomiska vinsten. Nivå M 4 innebär enligt överbefälhavaren en successivårlig minskning! förhållande till /73 av den reella köpkraftenmed 100 milj. kr. fr. o. m. 1973/74 eUer med . Det nuvarande fria ekonomiska utrymmet tas tUl stor del ianspråk för att anpassa verksamheten till utgiftsramen för nivå M 4. Denkrigsmaktssammansättning som bhr möjlig i nivå M 4 kommer enligtöverbefälhavaren att skUja sig väsentligt både från de exempel som redovisas iperspektivplanen och de utformningar som redovisas för nivåerna M 1, M 2 och M3. Flera viktiga funktioner kommer att behöva utgå eller kraftigt beskäras redanunder den närmaste femårsperioden. Efter hand måste väsentliga delar av svenskförsvarsindustri avvecklas. Detta leder enligt överbefälhavaren tUl ökatberoende av främmande makt. Sammanfattningsvisanför överbefälhavaren beträffande nivå M 4 att en prolongering av denna ledertill snabb nedrustning av det försvar som finns. Krigsmaktens uppgifter ochmål måste i grunden omprövas. Studie- och utredningsunderlag för en sådaninriktning förehgger inte. Programplanerna på nivå M 4 kan därför enligtöverbefälhavaren inte utarbetas förrän försvarets roll i säkerhetspolitiken haromprövats och definierats, statsmakterna tagit ställning till mål för ochallmän inriktning av försvaret samt studier och utredningar ominvasionsförsvarets förande har genomförts. I samtliga ekonomiska nivåer behälls allmän värnplikt. 1ekonomiska nivåer under B-nivån förkortas grundutbildningen för de värnpliktigatill lägst . Avvägningsprogrammen utformas i stort enhgt följande. Antalet kvalificerade arméförbandminskas i alla ekonomiska nivåer genom att brigader, fördelningsförband ochandra förband i viss omfattning successivt byts ut mot skytteregementen ochandra förband med lägre kvalitet. Utbytet får större omfattning i nivåerna M1-M 4 än i B-nivån. Omorganisationen sker i samtliga nivåer . Denmateriella kvaliteten i förbanden är lägre inivåerna M l-M 3 än i B-nivån. De rörliga kustartiUeriförbandens antal ökas underperioden som följd av tidigare beslut och behålls i stort tiden närmastdärefter oavsett nivå. Lokalt bundna markstridsförband. Antalet lokalförsvarsförbandbehålls i stort oberoende av ekonomisk nivå.Personalens utbildning och materielen anpassas på i takt medgenomförda förändringar för de kvalificerade förbanden. De fasta kustartilleriförbanden minskas något underperioden i samtliga nivåer. Anskaffningen av fast tungt artilleri fortsätter. Antalet jagare minskas underperioden. Fartygstypen utgår helt . Handlingsfrihetskapas för att kunna ersätta jagarna med flottiljledarfartyg efter programplaneperioden.Alternativt anskaffas flottiljledare i B-nivån med början medsyfte att frigöra jagare för eskortuppgifter. På samtliga nivåer anskaffas ett varierande antalpatrallfartygsförband. Förbanden ges begränsad eskortkapacitet i fråga om luft-och ytförsvar. Antalet fregatter minskas . Som ersättning påbörjas i B-nivån antingenanskaffning av korvetter eller överföring av jagare för eskortuppgifter.Övriga förband vidmakthålls i stort . Antalet ubåtsförband minskas någotunder perioden i samtliga ekonomiska nivåer. Anskaffning av ubåt av ny typpåbörjas i samtliga nivåer. Antalet flygattackförband minskas isamtliga ekonomiska nivåer. Pågående ersättning av attackflygplanet A 32Lansen med AJ 37 genomförs . Lätta flygattackförbandorganiseras på samtliga ekonomiska nivåer. Utveckling av ett nyttattackflygplan för 1980- och 1990-talens behov påbörjas i B-nivån. Antalet jaktförband J 35Draken behålls på samtliga ekonomiska nivåer. 1 B-nivån och nivåM 1 påbörjas ersättning med jaktflygplanet 37 efterperioden. Antalet sådana förband blir färre än i dagens krigsorganisation. 1nivåerna M 2 och M 3 kan ett nytt jaktflygplan anskaffas genomlicenstillverkning eUer köp av utländskt flygplan. En senareläggning avanskaffningen blir trohgen nödvändig. Modernisering och komplettering av strilsystemet sker ivarierande omfattning pä de olika ekonomiska nivåerna. Nuvarande luftvärnsbataljoner behålls ochutrustas med luftvärnsrobotsystem som tillförs krigsorganisationen från slutetav . Central och högre regional 1 e d n i n g. Awägningsprogrammetbehålls i huvudsak oförändrat . 1 nivåerna M 1 -M 4 skaU antaletanstäUda minskas. S 37 tillkommer som ersättningför nuvarande flygplantyper med början efter perioden. Antaletförband går ned på . I B-nivån förbättras den tunga flygtransportkapaciteten.Flygbassystemets uthållighet förstärks i samtliga nivåer. Omfattningen avdenna förstärkning varierar med ekonomisk nivå. Arbete pågår med att närmareprecisera den allmänna försvarsforskningens inriktning. Awägningsprogrammetinriktas i huvudsak efter de varierande behoven inom övriga awägningsprogram iskilda ekonomiska nivåer. Gemensamma myndigheter och funktioner. Awägningsprogrammetanpassas tiU utvecklingen inom övriga awägningsprogram. Inom programmeteftersträvas i samtliga nivåer rationaliseringar som gör det möjligt att minskaantalet anställda. I nivåerna M 1-M 4 sänks därutöver ambitionsnivån och minskasantalet anställda ytterligare. Överbefälhavaren framhåller att de resurser somtilldelas krigsmakten i väsentlig omfattningpåverkar krigsorganisationens utformning först i slutet av 1970-talet.Tilldelade medels storlek och utnyttjande kommer därför att vara styrande förutvecklingen på lång sikt. Överbefälhavaren redovisar resultatet av studier av destrategiska konsekvenserna av ett försvar på nivåerna B, M 1 och M 3.Studierna har genomförts mot bakgrund av angreppsfall som har godkänts sommiljöexempel för perspektivplaneringen. därvid värderats med utgångspunkt i beräkningar ochbedömningar av de uppoffringar som försvaret åsamkar en angripare i form avinsatser, förluster, tider, bindningar och risktaganden. I det följanderedovisas i sammanfattad form resultatet av överbefälhavarens studier samtöverbefälhavarens bedömning av i vilken utsträckning försvarets effekt motsvararde operativa krav som bör ställas på krigsmakten, bl. a. mot bakgrund av våranuvarande säkerhetspolitiska mål. Överbefälhavaren framhåller att om angriparen kan avsättalängre tid för att nå de uppställda målen i eller om han är beredd attsätta in större styrkor än vad angreppsfallen förutsätter kommer försvaret päaUa nivåer i motsvarande grad att få minskade möjligheter att motsvara deuppställda kraven. Försvarets styrka i B-nivån medför att en angripare intekan vara säker på att uppfylla angreppsfallens tidskrav med de resurser som harbedömts vara tillgängliga för uppgiften. En kustinvasion mot detta försvarlöper risk att misslyckas. Vid överraskande anfall bedöms försvaret ha möjlighetatt genomföra mobihsering, om måttliga beredskapshöjningar har vidtagits.Tillfredsställande förmåga att avvisa kränkningar finns. Försvaret bedöms ibetydande grad minska aktualitet som operationsområde. Försvarets styrka och sammansättning ger förutsättningaratt avvärja invasion i en huvudriktning som fördröjningsstrid underlängre tid kan föras i en annan riktning. Vitala totalförsvarsanordningar kanges skydd. Försvaret motsvarar i denna nivå enligt överbefälhavaren i huvudsakde uppstäOda kraven. Enangripares mindre uppoffringar i de studerade angreppsfallen i fråga om tid, resursinsatsoch förluster bedöms vara betydelsefulla vid hans överväganden inför etteventuellt anfall mot ett försvar i nivå M 1. Angreppsfallens förutsättningarbeträffande disponerad tid och tillgängliga resurser ger enhgtöverbefälhavaren angriparen goda säkerhetsmarginaler vid ett anfaU mot försvari denna nivå. UthåUigheten och möjligheterna att möta ofömtsedda händelser ärreducerade i förhållande tUl B-nivån genom att endast obetydliga stridskrafterkan avsättas för att tillgodose den operativa handlingsfriheten. Möjligheternaatt vid överraskande anfall genomföra mobilisering blir i stort sett desammasom i B-nivån. Förmågan att avvisa kränkningar till sjöss och att skyddasjöfart blir sämre än i B-nivån. Skillnaderna i förhållande till B-nivåninnebär enligt överbefälhavaren att försvarets fredsbevarande effekt måstebedömas vara väsenthgt mindre. Underförutsättning att tiden medger gruppering och övriga förberedelser finnsmöjligheter att avvärja invasion i en huvudriktning. 1 en annan samtidighuvudriktning kan målet inte sättas högre än fördröjning under begränsad tid.Försvaret uppfyller i nivå M 1 enligtöverbefälhavarens bedömning i huvudsak de uppställda kraven. Kort därefter gåreffekten ned så mycket att principerna för försvarets förande kan behövaomprövas. I nivå M 3 är skillnaderna i en angripares uppoffringar såmarkanta och 1 saml Nr 75 erforderlig resursinsats så långt under vad angriparenenligt angreppsfallen bedömts vara beredd att avdela att ett försvar i dennanivå inte bedöms ha erforderlig effekt i situationer liknande dem somangreppsfallen exemphfierar. Uthålligheten och möjligheterna att mötaoförutsedda händelser är starkt begränsade i förhåUande tiU B-nivån genom attalla kvalificerade stridskrafter måste sättas in redan inledningsvis. Vid överraskandeanfall beräknas mobilisering kunna genomföras endast om betydandeberedskapshöjningar har genomförts . Förmågan att ingripa motneutralitetskränkningar till sjöss och i luften är mindre och i övriga fall istort sett densamma som i nivå M 1. Försvarets fredsbevarande effekt blirmindre än i nivå M 1. Överbefälhavaren bedömer att försvarets styrka ochsammansättning i nivå M 3 medger att endast fördröjningsstrid under begränsadtid kan föras i två samtidiga huvudriktningar. Möjligheterna att gruppera omstridskrafter till hotade områden är små. Försvaret motsvarar i denna nivå intede uppställda kraven. Beträffande konsekvenserna på framhålleröverbefälhavaren att effektskillnaderna mellan nivåerna kommer att starktunderstrykas, om anslagsutvecklingen skulle komina att bli oförändrad ävenunder nästa programplaneperiod. De strategiska konsekvenserna bhr därvid enligtöverbefälhavarens uppfattning särskilt i nivåerna M 3 och M 4 utomordentiigtallvarliga som en följd av att krigsorganisationen måsteminskas starkt både kvantitativt och kvalitativt. Överbefälhavaren anför attmålsättningen för krigsmakten och principerna för försvarets förande därvidmåste ändras. 1 programplanerna har överbefälhavaren även analyseratmöjligheterna att i de olika programplanenivåema nå de altemativ som harexemplifierats i perspektivplanen i form av strukturer på nivåerna 13. B-nivån ger därvid enligt överbefälhavaren möjligheter attnå perspektivplanens samtliga alternativ. Sålunda har åtgärder planerats insom vid ökad medelstUldelning möjliggör att exemplifieradestrukturer för perspektivplanens högsta nivå (A 1 och B 1) kan nås. Likasåfinns möjligheter att genom successiva beslut nå en balanserad utveckling motperspektivplanens lägre ekonomiska nivåer. Nivå M 1 ger enhgt överbefälhavaren möjligheter att uppnåkrigsmaktsstrukturer på perspektivplanens nivåer 2 och 3. En prolongering avmedelstilldelningen enligt denna nivå (ökning med 100 milj. kr. per budgetår)möjliggör en krigsmaktsstruktur som ligger i närheten avstrukturerna på perspektivplanens nivå 2. En nominellt oförändrad ram efter år1977 skulle på motsvarande sätt möjliggöra att nå strukturer påperspektivplanens nivå 3. Nivåerna M 2 och M 3 skiljer sig från nivå M 1 beträffandeutvecklingsmöjligheterna därigenom att förutsättningar inte längrekommer att finnas att inom landet typutveckla krigsflygplan. Jämfört med nivå M1 medför detta enligt överbefälhavaren kraftigt ökade svårigheter att nå olikamål , främst i fråga om jaktfunktionen men även på vad gäller attack funktionen.Anskaffning måste ske genom licenstillverkning eller direktköp av utländskaflygplansystem. Eftersom jaktflygplanet 37 inte utvecklas inivåerna M 2 och M 3 krävs avsevärda medel för jaktfunktionen efter år 1977.Särskilt i nivå M 3 måste stora inskränkningar ske av all övrigmaterielanskaffnjng. Den materiella kvaliteten inom försvaret i övrigt skulledärvid enligt överbefälhavaren bli så kraftigt minskad att balansen meUan olikafunktioner inte kan upprätthållas. För att från nivå M 3 kunna nå perspektivplanensexemplifierade strukturer på nivåerna 2 och 3 behövs, utöver det för nivå M 1redovisade medelsbehovet, ett tillskott för att täcka merutgifterna för köpeller licenstillverkning av ett utländskt flygplan. En grov uppskattning avdessa merutgifter tyder enhgt överbefälhavaren på att den miljard som sparasföre är 1977 vid en nedgång från nivå M I till nivå M 3 kommer att medförautgifter som avsevärt överstiger detta belopp. Överbefälhavaren anför att en prolongering av nivå M 3innebär att en strukturförändring måste ske inom krigsmakten. Nya sätt attgenomföra invasionsförsvaret måste då studeras. För att undvikafelinvesteringar måste en omstrukturering ske tidigt och nya principer förförsvarets utformning och förande införas. De metoder och medel som då bliraktuella kommer enligt överbefälhavaren att radikalt avvika från de principersom har legat till grund för perspektivplanen. Det försvar som blir möjligt atthålla står enhgt överbefälhavaren inte i rimlig proportion till de uppgiftersom har kommit till uttryck i de styrande angreppsfallen och tilläggskraven. Vid programplanernas behandling i militärledningen harförsvarsgrenscheferna samt cheferna för och försvaretsforskningsanstalt anmält avvikande meningar avseende programplanernas utformningi B-nivån samt nivåerna M 1, M 2 och M 3. För ytterligare kännedom omperspektiv- och programplanerna hänvisas tUl försvarsutredningens betänkande(SOU 1972:4 s. 51-76). Perspektiv- och programplaner för civilförsvaret Maj:t uppdrog åtcivilförsvarsstyrelsen att före den komma in med perspektivplan förcivilförsvarets utveckling räknat fr. o. m. år 1972.Samtidigt bemyndigades chefen för försvarsdepartementet att ge närmare anvisningarför planens uppgörande. Med stöd av detta bemyndigande lämnade jag i september1968 de första anvisningarna för planeringen. 1 anvisningarna angavs bl. a. attde ekonomiska förutsättningarna för perspektivplanen skulle begränsas av enundre totalram för civilförsvaret om 100 milj. kr. och en övre totalram om 400milj. Totalramens förändring från nuläget förutsattes ske hnjärt.De angivna ramarna avsåg kostnaderna för samtliga civUför-svarsåtgärder utanhänsyn tUl finansieringsformen. de anvisningar angavs senare vilka angreppsfall som skulleligga tUl grund för planeringen. Den av uppgjorda perspektivplanenför civilförsvaret överlämnades tUl Kungl. I planenredovisas förslag till inriktning av civilförsvaret i olika ekonomiska ramar,exempel på sammansättningar av civUförsvaret, härur häriedda beslutspunktersamt behov av studier,-forskning och försök. I planen granskas bl. a. samhällsutvecklingen i Sverigeoch dess konsekvenser för det framtida civilförsvaret. Förändringar isamhället har betydelse för civilförsvaret på tvä sätt. Dels påverkasbefolkningens och samhällets sårbarhet vid angrepp, dels påverkas dekomponenter som ingår i civilförsvaret. Bland de förändringar i samhället, somkan inverka på befolkningens sårbarhet i krig, nämns urbaniseringen,bebyggelseutvecklingen samt utveckhngen av produktionsanläggningar och formerför vatten-, värme- och elförsörjningen. Bland förändringar som kan inverka påcivilförsvarets komponenter nämns personalrekryteringen, materielutvecklingen,utveckling av betydelse för skyddsrumsbyggandet samt de fredstidaräddningsresurserna och den kommunala beredskapen. Följande fyra typer av styrande angreppsfall har legattill grund för civilförsvarets perspektivplanering, nämligen - ettkonventionellt fall som avser angrepp med bekämpning av mUitära mål i Sverigevid invasion, där angriparen endast utnyttjar konventionella stridsmedel, - ett ABC-fallsom avser angrepp med bekämpning av militära mål i vid invasion därangriparen utnyttjar kärnladdningar, B- eller C-stridsmedel, - ett hotfall somavser angrepp, varvid en angripare söker nå politiska mål i medpolitiska medel i förening med hot och styrkedemonstration, samt - ettneutralitetsfan som avser A-, B- eller i mellan stormakter,varvid kan komma att beröras indirekt. Av de styrande angreppsfallen liknar hotfallet mest detfall som ligger till grund för den civilförsvarsorganisation (organisation 60)som f. n. är under uppbyggnad. 1 samtliga angreppsfall ställs i viss månlikartade krav på civilförsvarets inriktning. Detta gäller exempelvis krav på möjligheteratt snabbt utrymma delar av befolkningen, krav på gruppering av större delen avcivilförsvaret utanför tätorterna och behov av samma relation mellanräddnings-, brand- och sjukvårdsenheter. Inte något av angreppsfallen ställerhelt nya krav på civilförsvaret. Av angreppsfallen drar följandeslutsatser för civilförsvarets framtida inriktning, nämligen - att större hänsyn bör tas till konventionellastridsmedel, - att civUförsvarsåtgärder i områden intUl mUitäramäl och inom inva sionsområden bör stärkas samt - att större uppmärksamhet bör ägnas åt skydd förbefolkningen vid markstrider. I perspektivplanen framhålls behovet av samordning mellantotalförsvarets olika delar. Samordning med krigsmakten behövs bl. a. föralarmering av allmänheten, värnphktigas utnyttjande samt bistånd tillcivilförsvaret. Möjligheterna att alarmera allmänheten är direkt beroendeav utformningen av stridsledningssystemet inom krigsmakten. Enligtcivilförsvarsstyrelsen kan civUförsvarets krav på förvarningstider intetillgodoses med den form stridsledningssystemet har fått i krigsmaktensperspektivplan på låga ekonomiska nivåer. Med hänsyn till de allvarligaföljderna för befolkningsskyddet om tillräcklig förvarning inte erhålls, börenligt styrelsen krigsmakten i låga ekonomiska nivåer åläggas ett tilläggskrav,som innebär att stridsledningssystemet har minst sådan förvarningskapacitet ochuthållighet under ett förbekämpningsskede att befolkningen kan alarmeras såatt den effektivt kan utnyttja befintliga skyddsrum. Civilförsvarsstyrelsenhar vid utformningen av olika civilförsvarsalternativ utgått från attkrigsmakten har ett stridsledningssystem som har sädana prestanda. Biståndfrån krigsmakten bör kunna lämnas civilförsvaret i den mån huvuduppgiften,invasionsförsvaret, så medger. Viss personal inom krigsmakten bör helst ifredstid ges utbildning i undsättningstjänst. Krigsmaktensvarar f. n. för bomb-, projektil- och minröjning för totalförsvarets behov.Denna uppgift kan vara styrande för civilförsvarets undsättningseffekt i vissalägen. Styrelsen föreslår att en utredning genomförs i samråd medöverbefälhavaren om behov, organisation, utbildning, ansvarsförhållanden m. m.inom detta område. Beträffande bakgmnden för val av styrande angreppsfall ochkrav på ett framtida civilförsvar framhåller bl. Civilförsvaret bör bidra till totalförsvaretsfredsbevarande funktion genom att stärka befolkningens motståndsförmåga ochdärmed stärka tilltron till vår föresats och vilja att göra motstånd motangrepp och påtryckningar. För att vårt försvar skall hadenna fredsbevarande funktion krävs att man vid planeringen för dess utvecklingtar hänsyn till tänkbara, rimliga situationer som kan uppstå i framtiden.Eftersom en angripare sannohkt söker nå sina syften med minsta möjligauppoffringar kommer han vid angrepp att utnyttja svagheter i vårt totalförsvar.Det är därför nödvändigt att beakta en angripares olika handlingsmöjligheter såatt inte en viss betvingelsemetod ter sig särskilt lönsam för honom eller atten viss del av totalförsvaret blir mer lönsam att angripa än andra delar. 1 de fall totalförsvaret och vår säkerhetspolitik inte harkunnat avhålla från angrepp eller hot är det civilförsvarets uppgift att skyddaliv och egendom samt lindra verkningarna av skador. Även i de fall krig pågår ivår omvärld och endast indirekt berör vårt land skall civilförsvaret kunnahndra verkningarna för befolkningen. Ikonsekvens med krigsmaktens planering krävs också inom befolkningsskyddetförberedande åtgärder mot påfrestningarna av ett konventionellt krig. I vissalägen kan det vara angriparens syfte att försvåra eller förhindra krigsmaktensmobilisering. Han kan då överraskande sätta in luftangrepp och trupp mot försvarets fredsorganisation ochkommunikationerna. Ett sådant målval berör också befolkningen och bör uppmärksammasav civilförsvaret. För att civilförsvaret skall kunna lösa sin uppgift vidett konventionellt angrepp är det angeläget att befolkningen får tillgång tillskyddsrum med gott konventionellt skydd och att undsättningsorganisationenanpassas till det konventionella kriget. I krigsmaktens planering räknar man med att angriparen kankomma att överväga insats av kärnladdningar, B- eller C-stridsmedel, om deninternationella situationen möjliggör insatser av denna typ mot vårt land.Angriparens benägenhet att använda dessa stridsmedel blir större om han bedömeratt vi inte har vidtagit skyddsåtgärder som gör att vi kan uthärda verkningarnaav insatser mot militära mål och stödmål. Därför bör civilbefolkningen fåsådant skydd att den kan uthärda sidoverkningar av i varje faU begränsadeinsatser av kärnladdningar samt B- och C-stridsmedel mot mUitära mål. Civilförsvarets effekt i detta angreppsfall kommerfortlöpande att förbättras genom successiv nybyggnad av enskilda skyddsrum medvisst kärnvapenskydd. Anskaffning av skyddsmasker ät befolkningen blirangelägen. Angreppsfallet ställer också stora krav på undsättningsorganisationen. Angriparen kan söka nå sina syften med olika former avhot. Om hotet verkställs, kan de härvid uppkomna situationerna i vissa falljämställas med det konventionella fallet eller ABC-fallet. Dessutom kanemellertid hot ställas med befolkningen som primärt objekt. Användningen avhot, särskilt i det senare fallet, bedöms innebära att angriparen vill undvikaen konfrontation med vår krigsmakt. Mot denna bakgrund kan det vara oförenligtmed angriparens syfte att framställa eller upptrappa hot, om han bedömer att viinte kommer att ge vika för hotet. Civilförsvarets planering bör därför tahänsyn till sådana hotsituationer, där civilförsvarsåtgärder kan påverkaangriparens bedömning av lönsamheten av att framställa hot och där civilförsvarsåtgärderkan öka statsmakternas handlingsmöjligheter om hot likväl framställs.