prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Lagförslaget torde få fogastill statsrådsprotokollet i detla ärende som bilaga 2. Yttranden har avgetts av hovrält, hovrätten förVästra , forlifikationsförvaltningen, siatens järnvägar, statensvägverk, luftfartsverket, bankinspektionen, kommerskollegium, ,exekutionsväsendets organisationsnämnd, , hyresnämndernaför , Malmöhusoch , länsstyrelserna i Slockholms, , Göteborgsoch , , och . Föreningen mellanombudsmännen hos landshypoteksinstitution. Kooperativa förbundet.Lantbrukarnas riksförbund. Svenska kommunförbundet.Svenska kraftverksföreningen. , Sverigesadvokatsamfund, allmänna hypoteksbank, , , och . har ilagstiftningsärendet ingett och åberopat en av Näringslivets byggnadsdelegationupprättad promemoria över förslagel. Efterunderremiss har yttrande över promemorian avgetts av bl.a. tingsrättoch . Vidarehar förslag till vissa ändringar i de expropriationsrättsligaersättningsreglerna upprättals inom justitiedeparlemenlel och redovisats icivndepartementets promemoria (Ds C 1972:1) Lagstiftning om fysiskriksplanering i form av förslag till ett kapitel i en ny expropriationslag. Ävendenna promemoria har remissbehandlats. Yttranden har avgetts av ett stort antalremissinstanser. Synpunkter beträffande de expropriationsrättsligaersättningsreglerna redovisas särskilt av med vattenöverdomstolen,hovrätten för Nedre , , bankinspektionen,lantmäteristyrelsen, länsstyrelserna i , och ,, , och , länslandsting, vattenlagsutredningen, bygglagutredningen, gmstäklskommittén.Cykel- och mopedfrämjandel, handelskammare, för län. Näringslivetsbyggnadsdelegation, Samfundet för fastighetsvärdering. Svenska bankföreningen.Svenska elverksföreningen. , Sverigesakademikers centralorganisation, och saml elt anlal kommuner och samarbelsnämnder i kommunblock. 2.1 Frågan om ny expropriationslag 2.1.1 Huvuddragen av nuvarande expropriationsregler Denförsta svenska expropriationslagsliftningen i egentiig mening torde ha varit enbestämmelse i 25 kap. I § byggningabalken lag, enUgt vilken mark förlandsväg tvångsvis kunde tas i anspråk mol fyllnad från kronan i åker och äng.Expropriationsrättens vidare utveckling byggde väsentligen pä de förslag tillbyggningabalk och allmän civiUag som lagkommittén lade fram under 1800-taletsförra hälft. Efter vissa omarbetningar ledde dessa i nu Ifrågavarande delarfram lill förordning om jords eller lägenhets avstående för allmäntbehov. Denna upptog bl.a. den föreskriften att expropriationsersättning skulleutgå förhöjning på egendomens värde. Den regeln visade sig betungandeför järnvägsbyggena och avskaffades genom expropriationsförordning,som i övrigt inte innebar några anmärkningsvärda nyheter. Denna förordning komall gälla till dess den nu gällande expropriationslagen, ExL, komtiU efter ett lagstiftningsarbete som sträckte sig över närmare elt decennium. ExL,som innehåller de centrala expropriationsrättsliga bestämmelserna, har eftersin tiUkomst undergått åtskUliga ändringar. Bl.a. har samhäUsutvecklingen tidefler annan medfört behov av nya eller utvidgade expropriationsändamål.Särskilt omfattande ändringar gjordes . Dessa berörde i huvudsak tredelar av expropriationsrätten, nämligen expropriationsandamålen,värderingsreglerna och förfarandet vid expropriation. De nyaexproprialionsgmnder som då infördes syftade tiU att ge kommunerna stöd isträvandena alt motverka slora markvärdestegringar i samband med tätbebyggelse.Avsikten med reformen i fråga om ersättningsreglerna var att få till stånd enjämnare och tillförlitligare uppskattning. Vad beträffar förfarandet vidtogsden ändringen att handläggningen av expropriationsmålen i sin helhet föriadestill domstol, som därigenom trädde i stället för en särskUd nämnd,expropriationsnämnd, när det gäUde bestämmandel av expropriationsersältningen.Som första instans inrättades expropriations-domstolar med bl.a. teknisksakkunskap. Avstor betydelse för det nuvarande rättsläget är de ändringar i ExL somgenomfördes (se avsnittet 1). Dessa berörde dels vissa expropriationsändamål,dels ersättningsreglerna. Reglerna om expropriation för tätbebyggelse ändradesså, atl de i större utsträckning än tidigare möjliggör en aktiv kommunalmarkpolitik. Vidare infördes en ny expropriaiionsgrund, kalladvärdeslegringsexpropriation. Bestämmelserna om ersättning vid expropriationomarbetades i syfte att dämpa markvärdestegringen och hindra atl kommunerna videxpropriation för tätbebyggelseändamål behöver ersätta värden som har uppståtttill följd av förväntningar om ändring i markens tillåtna användningssätt. ExLinnehåller regler om expropriation för ell flertal ändamål. En detaljeraduppräkning av ändamålen görs under 18 skUda punkter. ÅtskiUiga avexpropriationsfallen lar sikte på de offentliga verksamhetsgrenarnasomedelbara behov av mark, exempelvis för rikets försvar, för den allmännasamfärdseln och för allmänna byggnader m.m. Vid sidan härav finns beslämmelserom expropriationsrätt för ändamål, som syftar till alt tillgodose bl.a,bostadssociala, planekonomiska, vetenskapliga och kulturella intressen, 1sammanhanget kan särskilt erinras 1949 under punkt 16 infördabestämmelsen om expropriation av mark för tätbebyggelse. Expropriation enligtExL kan i aUmänhet ske endasl till förmån för staten, landsting, kommun eUer vissaandra offentiiga rättssubjekt, 1 vissa fall föreligger expropriationsrätt ävenför enskilda rättssubjekt. Expropriationkan innebära antingen att fastigheten tas i anspråk med äganderätt eller atttill den exproprierandes förmån stiftas nyttjanderätt eller servitutsrätt tUlfastigheten. Expropriation av äganderätt medför i regel atl bestående särskUdasakrätter till fasligheten faller bort. Bestående särskild rätt till fastighetkan också exproprieras självständigt, dvs. utan samband med att själva fastighetenavstås. Sådan expropriation kan gå ut på att rättigheten skall upphöra ellerbegränsas eller vUket torde vara mera ovanligt övertas av denexproprierande. EnligtExL är det Kungl. Maj:t som prövar, huruvida och i vilken omfattningexpropriation får äga rum. Angående prövningen föreskrivs bl.a., att del vidmeddelande av expropriationsrätt skall tUlses att ändamålet utan oskäligkostnad för den exproprierande kan vinnas med minsta olägenhet för annan. Omexpropriationsrätt beviljas, skall Kungl. Maj:t bestämma den dag när saken sistskall ha fullföljts genom ansökan om stämning till domstol. Har talan då inteväckts förfaller frågan om expropriation. Talan får väckas av den som sökteller erhållit tillstånd till expropriation. Har sådant tUlstånd meddelats ochfastigheten tagits i besittning av den exproprierande, får även fastighetensägare eller annan sakägare, vars rält berörs av besittningstagandet, väckatalan. Första domstol i expropriationsmål är fr.o.m. den I januari 1972faslig-hetsdomstol. Iexpropriationsmål har fastighetsdomstolen all i enlighet med värde- ringsreglernai ExL bestämma exproprialionsersättningen. Tre slags ersättning kan förekomma,nämligen dels löseskilling, som motsvarar faslighetens marknadsvärde, delsinlrångsersättning, som kommer i fråga när en del av en fastighet exproprieras(s.k. delexproprialion), dels annan ersättning, omfattande ersättning för sådanskada som i övrigi uppkommer genom expropriationen. De olika ersättningsarternaskall bestämmas var för sig. Expropriationsersättning skaU vidare bestämmassärskilt för varje sakägare, dvs. fastighetens ägare och varje annanersättningsberätligad. Som sakägare anses ej innehavare av fordran, för vUkeninteckning i fastigheten är sökt eUer beviljad. Sådan rättsägare får imotsats lUl fastighetens ägare och innehavare av annan särskUd rätl ifastigheten inte självständigt föra talan om ersättning i expropriationsmål.Han är emeUertid berättigad till utdelning ur utdömda ersättningsbelopp. Domstolenhar ålagts atl till hans skydd självmant beakta, alt exproprialionsersättningeninte bestäms för lågt. Iexpropriaiionsmålet kan även uppkomma fråga om utvidgning av expropriationen.Utvidgning kan komma i fråga vid delexpropriation och vid expropriation, somavser upplåtelse av nyttjanderätt eUer servitutsrätt tiU faslighet. Yrkande omutvidgning kan framställas av fastig-helens ägare eller av den exproprierande. Fastställdexpropriationsersättning skall erläggas inom viss i lagen angiven tidsfrist ochbetalning i regel ske genom att beloppet nedsätts hos . Om dessaföreskrifter inte iakttas, kan expropriationsrätten förverkas. Närdomen i expropriaiionsmålet vunnit laga kraft och expropriationsersältningenblivit betalad, är expropriationen fuUbordad. Med fullbordandet är åtskUUgarättsverkningar förbundna. Bland de viktigaste kan nämnas följande. Vidäganderättsexpropriation anses fastigheten övergå till den exproprierande i ochmed fullbordandet. Den nye ägaren är berättigad alt genast därefter tafastigheten i besittning. Begränsade sakrätter i fastigheten faller bort närfastighetsexpropriation fullbordas. Enligthuvudregeln är den exproprierande berättigad att ta fastigheten i besittningförst då expropriationen fullbordats. Om det är av synnerlig vikt för honom allta fastigheten i besittning tidigare kan domstolen förordna om s.k. enkeltförhandstUlträde. Sådant förhandstillträde medför inte någon förändring i frågaom äganderätten till fastigheten eUer ansvaret för begränsade sakrätter.Domstolen kan emellertid, om det är av synnerlig vikt för den exproprierande,medge atl fastigheten tas i anspråk med äganderätt innanexproprialionsersättningen slutiigen bestämts, s,k, kvalificeratförhandstiUträde, Nedsattexpropriationsersättning fördelas genom försorg bland dem som ärberättigade till ersättning. Besväras fastighet av sökt eller beviljadinteckning, sker fördelningen efter i stort sett sammaregler som gäller om fördelning av köpeskiUing för ulmätningsvis såld fastegendom. Ersättnings-och förfarandereglerna i ExL är tillämpliga även på tvångsavhändelser enligtvissa andra författningar, I BL finns åtskilliga bestämmelser om lösningsrättför genomförande av bebyggelseplaner och tomtindelning. Kommun äger sålundalösa tUl sig mark som enligt fastställd generalplan eller stadsplan är avseddtiU trafikled, gata eller annan allmän plats eller i övrigt tUl annat ändamålän enskilt bebyggande. Härmed åsyftas mark som avsetls för särskUda ändamål, såsomför allmän byggnad, järnväg, flygplats, hamnområde, idrottsplats ellerbegravningsplats. Förutsättning för inlösen är i dessa fall all markensanvändning för avsett ändamål annars ej kan anses säkerställd. Vidare kan påyrkande av kommun meddelas föreskrift om skyldighel atl, såvitt gäller mark sominte får lösas, upplåta servitut eller nyttjanderätt för vissa i generalplaneller stadsplan angivna trafik- och ledningsändamål. Ytterligare finnsbestämmelser om lösningsrätt för kommunen till tomtdelar som är i olika ägareshand, BL innehåller också vissa bestämmelser om lösningsplikt för kommun. Sådanplikt föreligger bl,a, i vissa faU då mark enligt fastställd generalplan eUerstadsplan inte fär användas för enskilt bebyggande. Beträffande inlösen av markenligt BL skall bestämmelserna i med vissa avvikelser i tillämpligadelar lända tUI efterrättelse. Närfastighet tas i anspråk för starkströmsanläggningar enligt lagen (1902:71 s,1), innefattande vissa bestämmelser om eleklriska anläggningar (1902 årsellag), är ExL:s regler tUlämpliga praktiskt taget i sin helhet. Av övrigaförfattningar, som hell eUer i vissa avseenden hänvisar tUl ExL, kan nämnaslagen (1886:46 s. 1) angående stenkolsfyndigheter m,iii,, lagen (1947:290) omtvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom, lagen (1949:658) om inlösen ivissa fall av rätt till gruva, m,m,, naturvårdslagen (1964:822),miljöskyddslagen (1969:387), väglagen (1971:948) samt jordabalken (JB) medavseende på åtgärder belräffande tomträtt. 2.J .2 Föreliggande förslag Expropriationsutredningenanför att ExL, trots de många ändringar som har gjorts i den ,knappast kan anses fylla anspråken på en modern expropriationslagstiftning.Ändringarna har tvärtom gjort lagen mer och mer svåröverskådlig. Den täckerdessutom bara en del av sitt ämnesområde, ÅtskUliga expropriationsrältsligaspörsmål regleras i annan lagstiftning. Utredningen anför också att konkretaanmärkningar i betydande omfattning riktats mot utformningen av främstexpropriationsandamålen, värderingsreglerna och reglerna om Kritiken mot reglerna omexpropriationsandamålen riktar sig, anför utredningen, främst mot deras sakligainnehåll. De senaste årtiondenas snabba utveckling i tekniskt, ekonomiskt ochsocialt hänseende har medfört att behovet av expropriationsbefogenhet kommitalt göra sig gällande på nya områden, som en del äldre beslämmelsermer eller mindre föriorat aktualitet. Vad som länge stått främst i blickpunktenär reglerna om expropriation för alt åstadkomma sanering och utveckling avtätbebyggelse. Dessa regler anses på många håll vara klart OtUlräckliga för atttUlgodose det växande behovet av planering på lång sikt. 1hög grad har också, påpekar utredningen, kraven på samhälletvuxit när det gäller miljön och detta såväl i fråga om tätbebyggelse somlandsbygd. Från många håll reser man nu starkare anspråk än tidigare påsamhälleliga åtgärder för atl bevara eller återskapa en människovärdig miljö.Detta gäller både landskapsbUd och stadsbild, både arbete och fritid, bådeboendevillkor och verksamhetsbetingelser. Vi står inför en period då enmarkhushållning i stort alll mer framträder som en av samhälletshuvuduppgifter. Också expropriationslagsliftningen bör enligt utredningensmening anpassas efter utvecklingen så att den tUlsammans med andra åtgärder kanbrukas som ell smidigt instrument för en sådan markhushåUning. Etl behov avvidgade expro-priationsmöjligheler torde sålunda föreligga, somandra, mera otidsenliga bestämmelser om expropriationsandamålen med fördel kangallras ut. Kritikenmot ändamålsreglerna har vidare inriktats på deras osystematiska uppbyggnad.Vid ExL:s tillkomst upptog lagen 12 olika grupper av ändamål, vUka hittillsutvidgats till 18 grupper. HärtUl kommer att ett flertal författningar vidsidan av ExL innehåller bestämmelser om tvångsinlösen av fast egendom ellersärskild rätt till sådan egendom. 1 åtskilliga fall hänvisas i dessaförfattningar lill ExL i fråga om förfarande och värdering m.m. men i någrafall har tillskapats särskilda regler i nämnda hänseenden. Behovet av ettsamlat grepp på hela ämnet anses därför enligt utredningen vara stort. Efteratt ha kritiserat de då gällande värderingsreglerna i ExL och framhåUit att enallmän översyn av dem var ofrånkomlig en översyn som har lett tillresultat genom reform framhåUer utredningen, att det beträffandereglema om förfarandet vid expropriation har anmärkts attexpropriationsförfarandet framstår som alltför tidsödande. De svårasteolägenheterna i denna del har väl i och för sig undanröjts genom 1966 årsändringar i ExL:s regler om förtida tUlträde m.m, ÅtskUligt återstår emellertidalt göra även på detta område. Denkritik som i olika sammanhang riktals mol den nu gällandeexpropriationslagsliftningen har, anför utredningen, onekligen viss tyngd. Denuvarande reglerna om expropriationsandamålen är på flera punkter bådeotidsenliga och besvärande kasuistiska. Det kan enligt utredningen hellerknappast förnekas att de mänga punktvis utförda ändringarna gjortlagstiftningen bitvis ganska svårtillgänglig. Även kritiken mot de nu gällandevärderingsreglerna och reglerna om förfarandet är enligl utredningens mening värdbeaktande, särskilt med hänsyn tUl den betydelse som expropriationsinstitutetpå senare år fått för hela samhäUsulvecklingen. Ioch för sig vore det väl, framhåller utredningen, möjligt all även denna gånggripa sig an med endast de mest brännande frågorna och infoga bestämmelser idessa ämnen inom ramen för ExL:s nuvarande systematik. En sådan lösning skulleemellertid framstå som otillfredsstäUande. Kravet på ett samlat grepp på helaämnesområdet och en mera överskådlig systematik i lagstiftningen har enliglulredningen vuxit sig så starkt att det inte längre bör åsidosättas.Utredningen framhåller atl tiden nu synes vara mogen att byta ut ExL mot en nyexpropriationslag inom vars ram huvuddelen av aU lagstiftning om tvängsinlösenkan samlas. Det är emellertid enligt utredningen nödvändigt alt vissa delar avdenna lagstiftning av systematiska skäl aUtjämt får slå kvar i speciallagar vidsidan av en allmän expropriationslag. Utredningenföreslår att den nya lagen får benämningen 'Allmän expropriationslag' ochindelas i kapitel efter samma mönster som t.ex. FBL. En sådan uppdelning synesenligt utredningen i detta fall avgjort vara atl föredra framför en genomgåendeparagraf följd. Samhällsutvecklingen och det tekniska framåtskridandet kannämligen förutses fortgå i sådan takt att åtskilliga ändringar och tillägg tUllagen blir erforderliga även framgent. Det måste då, framhåller ulredningen,vara enklare att utan att rubba lagens systematik och överskådlighet göraändringar och tillägg om lagen är kapitelindelad. Utredningensförslag innehåUer som förut har nämnts inle regler om förfarandet. Arbetet påen översyn av expropriationslagsliftningen har fortsatt inomjustitiedepartementet. 1 den inledningsvis omnämnda promemorian behandlas dedelar av expropriationsrätten som inte omfattas av utredningens förslag.Promemorieförslaget tar i första hand sikte på expropriationsförfarandet. Ipromemorian föreslås bl.a. vissa ändringar i syfte atl göra förfarandet merasnabbi och effektivl. Lagförslaget är utformat som etl fullständigande avutredningens förslag och innehåller två kapitel om rättegången iexpropriationsmål m.m. resp. om erläggande av expropriationsersättning ochfullbordande av expropriation m.m. samt etl avslutande kapitel med särskildabeslämmelser, bl.a. om rättegångskostnader och om panlrällshavares stäUning iexpropriationsmål. Slutiigeninnehåller som nämnts inledningsvis också promemoriaangående lagstiftning om fysisk riksplanering förslag tiU vissa bestämmelser iexpropriationslagen. Detta förslag rör tillämpningen av värderingsreglerna,närmare bestämt den s.k. presum-tionsregeln, vid expropriation för andraändamål än tätbebyggelse. 2.1.3 Remissyttrandena över expropriationsutredningens förslag Vidbedömningen av remissyttrandena över ulredningens förslag bör hållas i minnetalt remissinstanserna hade all yllra sig om bl.a. utredningens förslag i frågaom värderingsreglerna i ExL, som reformerats genom lagstiftning, ochatl förslaget till ny expropriationslag inte var fuUständigt, eftersom reglerom förfarandet saknades. Från flera håU riktades kritik mot utredningensförslag alt man skulle tUlskapa en ny expropriationslag utan regler omförfarandet. Det var mot bakgrunden av bl.a, denna kritik som endasl enpartiell reform av ExL genomfördes . Underremissbehandlingen av utredningens förslag har från flera håll vitsordatsbehovet av nya expropriationsregler. instämmer i utredningensuttalande atl markhushåUningen i stort allt mer framträder som en av samhälletshuvuduppgifter och att också expropriationslagsliftningen bör anpassas efterutvecklingen. understryker att en bearbetning av nuvarandeexpropriationsregler är önskvärd. På grund av att föreskrifterna är såspUttrade på olika lagar, som i vissa faU täcker varandra och i andra fallföreter luckor, är bestämmelserna komplicerade att tUlämpa. Inte heUerlänsstyrelsen i anser att ExL kan anses fylla krav på en modernexpropriationslagstiftning. Lantmäteristyrelsen anser att kravet på en meraöverskådlig systematik i lagstiftningen på hela expropriations-området inteminst tiU följd av samhällsutvecklingen är synnerligen framträdande. Sveahovrätt anser däremot inte att ExL är så svåröverskådlig att detta ensamtmotiverar en helt ny lag. anser inte alt dennuvarande ordningen medför några påtagUga olägenheter. Utredningensförslag till ny expropriationslagstiftning i stort får ett positivt mottagandeav många remissinstanser. Förslagets huvuddrag tiUstyrks sålunda uttryckligenav bl.a. , planverket, , , länsstyrelsernai och samt Svenska kommunal-tekniska föreningen. Enfråga som särskilt diskuteras av remissinstanserna är utredningens förslag atti största möjUga utsträckning sammanföra regler om tvängsinlösen liU en aUmänexpropriationslag. Positiva till utredningens förslag i delta hänseende ärbl.a, lantmäteristyrelsen, kommerskollegium, vattenfaUsverket, länssty- relseni , saneringsutredningen och utredningen omledningsrätt. Lantmäteristyrelsen instämmer i ulredningens ståndpunkt atlsåvitt möjligt huvuddelen av all lagstiftning om tvångsinlösen bör samlas i enny expropriationslag. Den omständigheten alt all lagslUtning på ämnesområdet nuinte har kunnat tas i betraktande bör enligt lantmäteristyrelsens mening i ochför sig inte föranleda att den föreslagna lagstiftningen inte genomförs.Kommerskollegium anför att del uppenbariigen föreligger behov av en -er samladlagstiftning på detta område än den som f.n. gäUer men att det som utredningenframhåUer knappast är görligt att föra all lagstiftning som rör expropriationunder en gemensam lag, eftersom i många fall etl nära samband med andrarättsområden kräver en uppdelning. Enligt kollegiets mening är de ändringar somutredningen föreslagil väl ägnade alt förbättra överskådligheten avlagstiftningen på området. Detsaknas dock inte remissinstanser som är kritiska mot utredningens förslag istort. förutsätter, efter kritik av förslaget på olika enskildapunkler, alt förslaget inte lagfästes ulan en allvarlig och fullständigomprövning. anser alt den föreslagna lagtexten inteär så genomarbetad och dess regler i avgörande hänseenden inte är såmotiverade att det är möjligt att göra dem tiU föremål för meningsfyUdaöverväganden. anför alt svårigheten att sammanföra regler om rätttiU tvångsinlösen till en lag klart framgår av betänkandet. Resultatet avutredningens försök är också enligt hovrättens mening, frånsett förhållandettiU BL, skäligen magert. Hovrätten ifrågasätter om det alltid är så klokt attbryta ut en bestämmelse om expropriationsrätt ur sitt sakliga sammanhang.Särskilt diskutabelt är detta om i samma författning finns bestämmelser om rätttUl inlösen och plikt all lösa. Hovrätten ifrågasätter om det inte vorelämpligast att i BL behålla där givna regler om lösenrätt samt att från ExL tiUBL överföra reglerna om expropriation för tätbebyggelse som ju har sammanhangmed kommande planläggning. Däremot finner hovrätten det angeläget att tiU enförfattning koncentrera regler om värdering och förfarande så långt det ärmöjligt. Inte minst önskvärt är att tiUse att inlösen- och ersättningsmålhandläggs av samma domslol. Synpunkterpå samordningen mellan expropriationslagsliftningen och vissa andra lagaranförs av ytterligare några remissinstanser. Enligt lantbruksförbundoch föreligger ett sådant samband mellanexpropriationsrätten och vattenrätten att lagstiftningsarbetet inom de bådarättsområdena borde samordnas. Båda remissinstanserna anser att utredningensförslag i avvaktan på en sådan samordning inte bör läggas till gmnd förlagstiftning. i instämmer däremot iutredningens uppfattning att bestämmelserna om tvångsinlösen för allmänfarled, hamn och flottledinte bör brytas ut ur vattenlagen och intar motsvarande ståndpunkt i fråga omreglerna i väglagstiftningen om tvångsinlösen när del gäller allmänna vägar. Länsstyrelseni påpekar alt del med hänsyn till uppkommande samordningsfrågorskulle ha varit värdefullt om resultatet av pågående bygglagulredning hadeavvaktats, innan ifrågavarande lagförslag framlades. Bygglagutredningenframhåller att så få ändringar som möjligt bör vidtas i BL. 2.1.4 Remissyttrandena över promemoria Promemorieförslagethar, setl som helhet, fått ett övervägande gynn.samt mottagande underremissbehandlingen. Kritik har i första hand riktats dels från domstolshåll menäven av andra mot förslagen om processledning och rättegångskostnader, delsfrån kreditväsendet mol förslaget om panträttshavares ställning iexpropriationsmål.