prop · FV031 · 1972-12-31 00:00:00 — Däremot skall lån enligtstudiehjälpsreglementet fortfarande kunna kombineras med utbildningsbidrag.Utbildningsbidrag bör enligt utredningen ej heller i fortsättningen utgå förstudiemedelsberälli-gad utbildning annat än i undanlagsfall. Elev iarbetsmarknadsutbUdning kan vid sjukdom eller för annan angelägenhet av vikt erhålla ledighet medutbildningsbidrag under sammanlagt 25 eller, om särskilda skäl föreligger, 35dagar . Denna ledighet bor enligt utredningen kunna tas ut i ettsammanhang och således även under ferier. Prop.1972: 1 Bilaga 13 97 Enligt gällande reglerfår utbildningsbidraget inte överstiga den genomsnittliga lönen iutbildningsyrket på utbildningsorten. Att fastställa denna lönenivå är iflertalet fall förenat med betydande svårigheter, vilket medför attuppskattningar oftast måste tillgripas. Med utgångspunkt i vad som kan utgå isjukpenning i högsta sjukpenningklassen, , föreslårutredningen all summan av grundbidrag, hyresbidrag på hemorten och bamtillägginte får överstiga . Frågan om beskattning avutbildningsbidragen bör enligt utredningens mening anstå till dess den avchefen för tillsatta sjukpenningutredningen har avlämnatsitt belänkande. Remissinstansernaansluter sig i stort sett lUl de föreslagna förändringarna beträffande grund- ochklädesbidragen. Bl, a,och LO påpekar alt grundbidragsnivån bör höjas. 1968års studiemedelsutredning, CSN och HCK anser alt bidragets anpassning lillbasbeloppet bör ske med kortare intervall än en gång per budgetår, t. ex. påsamma sätt som för folkpensionerna eller studiemedlen, dvs, två gånger perbudgetår. finner det anmärkningsvärt all grundbidragel förogift föreslås höjt då utredningen enligt direktiven inte har haft att prövabidragsnivåerna, RRV och CSN menar att motiv för att bibehålla ett särskiltklädesbidrag saknas då arbetskläder kommer att finnas tillgängliga vid utbildningsanstalterna. Förslaget att införa ett traktamente som ersättning för de tvånuvarande bidragen normalersätlning till familjeförsörjare och maketillägganses av flertalet remissinstanser välmotiverat, TCO och 1968 årsstudieinedelsutredning ställer sig emellertid tveksamma till den föreslagnabidragsnivån som de anser vara för låg. Några instanser däribland socialstyrelsenoch TCO framhåller all möjligheter bör skapas för ensamslående som utbildasutom hemorten all erhålla ersättning för dubbel bosättning, 1 konsekvens medall traktamentet föreslås utgå med ett fast belopp oberoende avortsgruppstillhörighet anser RRV all även hyresbidrag i form avnormalersätlning lill icke familjeförsörjare bör frikopplas frånortsgruppsindelningen, 1968 årssludiemedelsutredning, CSN och SVUX finner del otillfredsställande att barntillägg utgår endast lill enaföräldern, om båda erhåller utbildningsbidrag. Med hänvisning till bl, a.föräldrabalken, som säger att föräldrarna var och en efter förmåga skall bidratiU barnens försörjning, föreslås att barntillägg skall kunna utgå till bådaföräldrarna, SVUX anser dock att barntillägget skall kunna inkomst-prövas, TCOföreslår alt åldersgränsen höjs lill och att bidragsbeloppet höjs. Prop.1972:1 BUaga 13 98 RRV anser allschablonbidragel på . för resori utbildningsorlen bör sänkas till . på grund av införandet avdet s, k, 50-kortet i , TCO menar att utredningen inte har ägnattUlräcklig uppmärksamhet ål behovet av ersättning lill elever som använder egetfordon i tjänsten. Förslaget att flyttningsbidrag i vissa fall skall kunnautgå vid arbetsmarknadsutbildning har huvudsakligen mottagits positivt avremissinstanserna. betonar att reglerna bör tolkas generöstsaml att en för hela landet enhetlig praxis bör utformas, I fråga om reduktion avutbildningsbidraget med hänsyn till familjemedlemsinkomst ställer sig bl. a.arbetsmarknadsstyrelsen och LO avvisande till förslaget att dela upp debidragssökande i två kategorier, friställda och inte fristäUda. De hävdar som har varit bunden lill hemarbete eller inte har kunnat få annat arbeteinte skall diskrimineras i utbUdningshänseende. Flertalet av remissinstansernaanser all uppdelningen kommer att ge upphov lill gränsdragningsproblem,varigenom de administrativa vinsterna blir små. Positiva tiU förslagetsprinciper är studiemedelsutredningen, och SÖ. Studiemedelsutredningenanser emellertid att en inkomslprövningsmodell liknande den som gäUer förstudiemedel bör prövas. framhåller att stimulansbidragetliksom grundbidragel bör indexregleras. TCO och HCK anser att inkomstprövningenskall helt slopas. I fråga om egen inkomst som ej är förenad med utbUdningenanser CSN att de föreslagna reduklionsreglerna är för liberala. Nämndenföreslår att fribeloppet för egen inkomst sätts till . och attöverskjutande belopp skall minska den reducerbara delen av utbildningsbidragetmed två tredjedelar. Övriga remissinstanser som har berört frågan tillstyrker utredningensförslag i denna del. Frågan om sjukpenning vid arbetsmarknadsutbUdningbör enligt flertalet remissinstanser anstå lUl dess utredningen om sjukpenningvid arbetsvärd m.m. har lagt fram sina förslag. ochHCK framhåller att utredningens förslag motverkar en medveten strävan altstimulera personer med handikapp att skaffa sig en utbildning. Socialstyrelsenanser all utredningens förslag nödvändiggör att personer som genomgårutbildning och således inte slår till arbetsmarknadens förfogande får behållasin sjukpenningklassplacering. ,och finner det angelägel alt förslaget om slopad rätt tillersättning från arbetslöshetskassavid arbetsmarknadsutbildning genomförs. Även LO tiUstyrker förslaget men endastunder förutsättning alt grundbidraget höjs väsentligt, CSN, ochsludiemedelsutredningen anser att rätten att erhålla utbildningsbidrag för sludiemedelsberätligad utbildning bör vidgas. Motiven tilldetta är att allt fler personer av arbets- 1972:1 Bilaga 13 99 förmedlingarnaanvisas sådan utbildning och all denna i hög grad kan anses arbelsmarknadsmässigt motiverad, RRV anser det angeläget att studiefinansieringsfrågornatas upp i ett större sammanhang. Del är högst otillfredsställande att eleverinom del reguljära skolväsendet ges skUda ekonomiska bidrag. SFS framhåller attdet är nödvändigt all inom ramen för nuvarande system skapa en enhetiigprövning av ansökningar om UtbUdningsbidragför sludiemedelsberätligad undervisning. I fråga om kombinationen utbUdningsbidragoch studiehjälp har endast CSN yttrat sig. Nämnden anser att möjligheten atterhålla lån jämsides med UtbUdningsbidragbör slopas. Vid arbetsmarknadsutbUdning prövas och tiUgodoses behovet avekonomiskt slöd genom utbUdningsbidragoch något motiv för att komplettera med studielån föreligger inte. Förslaget alt nu medgiven ledighet underkurstiden skall kunna las ut under ferieravstyrks av arbetsmarknadsslyreisen. Handikappade och ensamstående med barn bördäremot enligt styrelsen, HCK och LO få möjligheter att erhållautbildningsbidrag under ferier, TCO föreslår att UtbUdningsbidrag skall utgåunder en månad vid sommaruppehåll såvida arbetsförmedlingen inte lyckas anskaffaarbete för eleverna, är av samma meningoch vUl utvidga förslaget lill att omfatta även dem som studerar inomstudiemedelssystemet, Maximering av utbildningsbidraget tiU , tillstyrks av flertalet remissinstanser,SAF anser dock att gällande bestämmelser bör bibehållas. SVUX ställer signågot tveksam till att ett högstbelopp fastställs då utbildningsbidraget skalltäcka grundbehoven i en nödsituation och dessa behov kan variera. TCO ochstatskontoret föreslår att beloppet indexregleras på samma sätt som föreslås ifråga om grundbidraget. , LO och HCK anser attbarntillägg inte bör inräknas i högstbeloppel. Några principiellabetänkligheter mot en beskattning av ulbUdningsbidragen har ej framförts i remissvaren.Flertalet av remissin-slanserna ansluter sig även lill utredningens bedömningall frågan bör behandlasförst när sjukpenningulredningen har lagt fram sitt belänkande.Sjukpenningutredningen finner för sin del alt de presenterade reformerna inteförsvårar en framtida beskattning av utbildningsbidra- Innan jag behandlarfrågan om medelsbehovet under programmet Arbetsmarknadsinformationfår jag redovisa mina ställningstaganden lilldel förut återgivna utredningsförslaget rörande organisationsförmedlingarnaoch remissyttrandena däröver samt ta upp vissa andra spörsmål som rörarbetsförmedlingens arbete. Ifråga om organisationsförmedlingarna får jag anföra följande. Förekomsten avenskild arbetsförmedling i sådan form att den kunde Prop.1972:1 Bilaga 13 100 antas strida mot arbetsförmedlingslagen (1935:113) och andra problem inom arbetsförmedlingsområdel föranledde att ensärskild utredning tiUkallades för alt se över dessa frågor. Somresultat av ett första betänkande från utredningen ändradesarbetsförmedlings-lagen , varigenom påföljden för den som bedriverarbetsförmedling i förvärvssyfte skärptes och straff infördes även förarbetsgivare som använder sig av sådan förmedling, 1 ell andra betänkandehar utredningen nu behandlat behovet av kompletterande förmedlingsservice inomvarvsindustrin och kontorsområdet och lagt fram förslag lill principer förorganisalionsförmedlingarnas verksamhet. Anledningen tilluppkomsten av företag som hyr ul arbetskraft och till den roll dessa har kommitalt spela inom varvsindustrin och kontors-området är enligt utredningen bl, a,svårigheterna för förelagen alt fylla behovet av arbetskraft men också eneffektiv marknadsföring från ul-hymingsföretagens sida. Såvitt gällervarvsindustrin har betydande ansträngningar gjorts från förelagens sida föratt förbättra arbetsförhållandena och göra varvsarbetel mera attraktivt. Jagdelar utredningens uppfattning att ytterligare insatser av detta slag måstegöras för alt minska bristen på arbetskraft inom yrkesområdet. En förbättrad informationom arbetet vid varv behövs också från förmedlingens sida. På kontorsområdet ingårförmedling av korltidsanställda som ett normalt inslag i den offentligaarbetsförmedlingens verksamhet. De resurser som bar kunnat disponeras försådan förmedlingsverksamhet har emellertid varit knappa. Att förbättringar iden offentiiga förmedlingens verksamhet kan uppnås visas av enförsöksverksamhet i liten skala som har bedrivits vid arbetsförmedlingen iStockholm, Som utredningen harframhåUit berör behovet av personalförslärkning bara en liten del avarbelsförmedUngens resurser. Flera remissinstanser har pekat pä allutredningen närmare borde ha preciserat resursbehovet saml understrukit viklenav omedelbara åtgärder för att tillgodose detta. I likhet med utredningen anserjag alt en förstärkning av arbetsförmedlingens resurser inom de aktueUayrkesområdena får bedömas inom ramen för årligaanslagsframstäUningar, Jag fömtsätter dock att prövarvUka dispositioner som redan med tillgänglig personal kan vidtas för alteffektivera förmedlingsservicen på berörda områden. Så vitt gällervarvsindustrin ansluter jag mig i övrigt tUl utredningens bedömning att varvenspersonalproblem torde bero mindre på bristande förmed-lingsinsatser än påsådana interna och extema förhåUanden som har gjort det svårt för företagen attbehålla den arbetskraft som rekryterats. Det är därför angeläget att företagenssträvan att tiUskapa bättre arbetsförhåUanden fullföljs. I den mån dennasträvan kan stödjas genom åtgärder inom arbetsmarknadspolitikens ram får sådanaöver- Prop.1972:1 BUaga 13 101 vägas i första hand av . Mot utredningens förslagatt den offentiiga arbetsförmedlingen försöksvis skall bemyndigas träffaöverenskommelse med arbetsgivare att förmedlingen skall kunna göra personvaletoch meddela formellt anställningsbeslul i fråga om tillfäUiga kontorsanslällningarhar statskontoret i sill remissyttrande framfört betänkligheter och därvidframhållit att arbetsförmedlaren därigenom skulle komma att företräda ett frånden arbetssökandes synpunkt motsatt partsintresse. Svenska arbetsgivareföreningenmenar alt en uppdelning av anställningsbefogenheler och arbetsgivaransvaret iövrigt på två händer skulle kunna ge upphov till tvister om vad som haravtalats i fråga om t, ex, anstäUningsvUlkoren, Jag delar den tveksamhetgentemot förslaget som kommer lill uttryck i dessa yttranden. Jag har dockingen erinran mot alt förslaget prövas som ell led i den fortlöpande översynenav arbetsförmedlingens metoder och verksamhetsformer, vilket kan ske i form avförsöksverksamhet i mindre skala i samråd med arbetsmarknadens parter. Huvudansvaret förförmedlingsverksamheten inom hela arbetsmarknaden bör åvila den offentiigaarbetsförmedlingen. I den mån det föreligger behov att komplettera dennaverksamhet bör detta enligt min mening ske huvudsakligen genom ett begränsatanlal organisalionsförmedlingar. Som utredningen framhåller innebär ensplittring av förmedlingsverksamheten på etl flertal förmedlande organavsevärda olägenheter för de arbetssökande och försämrade möjligheter förarbels-marknadsorganen all få informationer om arbetsmarknadsläget. Restriktivitetmåste därför iakttas vid bedömningen av i vilken utsträckning tillstånd skallges till avgiftskrävande förmedling. I likhet med vadutredningen har förordat anser jag all i varje särskilt fall bör prövas, om detfrån arbetsmarknadspolitiska synpunkter finns behov av sådan enskild förmedlingför vUken tiUstånd söks. Prövningen bör omfatta bl. a. behovet av sådansärskild service som den enskilda förmedlingen avses skola lämna och som denoffentliga förmedlingen inte tillhandahåller. Vid behovsprövningen böravgörande vikt självfallet fästas vid vilken ståndpunkt arbetsgivar- ocharbetstagarorganisationema inom det berörda yrkesområdet intar. Man kan enligtmin uppfattning utgå frän att dessa organisationer själva tar initiativ lillanordnande av enskild förmedling i den utsträckning de bedömer behov föreliggaav sådana förmedlingsinsalser. Med hänsyn härtill delar jag utredningens meningalt tillstånd bör meddelas i huvudsak endast sammanslutning av arbetstagareeller arbetsgivare, dvs. fackliga organisationer eller branschorganisationerav arbetsgivare. Som utredningen också påpekar bör stora krav ställas påorganisationsstabilitet och samhällsansvar hos de organisationer som fårtillstånd. Andra huvudmän än nu nämnda organisationer bör bara i undantagsfaUmedges att driva avgiftskrävande förmedling. Denna bedömning bör som hittillsgöras från faU lill fall. 1972:1 Bilaga 13 102 Utredningen harvidare föreslagit, alt endast medlemmar i den egna organisationen skall ha rättatt utnyttja en organisalionsförmedlings tjänster. Som SHIO framhåller skulle en begränsning kunna medförabehov av ett stort antal organisationsförmedlingar, var och en med ett mycketsnävt arbetsområde. Jag anser därför i likhet med bl, a. LO och all möjligheterna alt utnyttjaen godtagen organisationsförmedlinginte bör begränsas till organisationens medlemmar. På de av utredningen anförda skälen börorganisalionsförmedling få endast tidsbestämt tillstånd. Detta bör somutredningen framhåller beviljas för så långtid att rimliga behov att planera verksamheten kan tillgodoses.Arbetsmarknadsstyrelsen bör som f. n, ha möjlighet att ompröva beslutet omfömtsältningarna för organisalionsförmedlingens verksamhet har förändrats, Förmedlingsavgiftema har mednågot undanlag beräknats i procent av den förmedlades lön. Utredningen föreslåratt fasta avgifter eller en kombination av fasta och procentueUa avgifterinförs på försök. Jag har ingen erinran mot att sådana olika avgiftssystemprövas försöksvis. bör eftersträvas att på gmndval av de erfarenheter som vinns få tiU stånd enhetiiga gmnder föravgiftsdebiteringen. Vad utredningen haranfört i fråga om organisalionsförmedlingsper-sonalens kvalifikationer ochanstäUningsvUlkor har i huvudsak inte mött någon erinran under remissbehandlingen. Inte heller jag harnågra erinringar mot de krav som enligt utredningen bör ställas i detta hänseende. I Ukhet med utredningen och det heltövervägande antalet remissinstanser anser jag att en effektivering avarbetsmarknadsstyrelsens tiUsyn över organisationsförmedlingarna bör komma tUlstånd. Detta kan som utredningen har föreslagit ske genom kontinuerlig insyn iverksamheten av särskilt utsedd revisor samt en formalisering av förmedlingarnasredovisningar. Utredningens förslag i fråga omriktlinjer för ett nära samarbete meUan denoffentliga arbetsförmedlingen och organisationsförmedlingarna kan jagbiträda. Ett sådant samarbete torde vara till gagn inte bara för organisationsförmedlingarna, som därigenom kan få del av erfarenheternafrån ett 'idare fält, utan också för den offentliga förmedlingen, eftersom organisationsförmedlingarna som utredningen har framhållitåtminstone delvis kommer att arbeta på områden som inte läcks av den offentiigaarbetsförmedlingen. Tillsynen över den egentiiga förmedlande verksamheten böri enUghet med utredningens förslag ske genom länsarbetsnämnderna och fastaregler för samarbetet bör utformas avarbetsmarknadsstyrelsen på sätt utredningen har föreslagit. Vad härefter angår den offentiigaförmedlingens verksamhet i övrigt vill jag erinra om att jag vid min anmälan iprop. 1970: 1 (bil, 13, B. Arbetsmarknad m. m,) av statskontorets förslag rörandearbetsmark- Prop.1972:1 Bilaga 13 103 nadsverkets organisation m. m, berörde frågan omden försöksverksamhet med s. k. öppen förmedling som pågick på flera platser ilandet. Statskontorets förslag på denna punkt innebar alt ett system med sådanförmedling borde införas. Jag förklarade mig inte vara beredd att la StäUningtill förslaget innan pågående försöksverksamhet hade utvärderats. Jagförutsatte därvid all resultaten av en utvärdering skulle redovisas i så god tidatt de kunde beaktas vid statsmakternas behandling av anslagsframställningarnaför /73. har överlämnaten inom styrelsen utarbetad rapport rörande försöksverksamheten med öppenförmedling jämte däröver inhämtade yttranden från arbetsmarknadens parter ochDe erkända arbetslöshetskassornas samorganisalion. Styrelsen finner att tidenännu inte är mogen för etl definitivt ställningstagande till systemet medöppen förmedling och föreslår därför ytterligare etl års försöksverksamhet. Pågrund av vad styrelsen har anfört torde utvärderingen få uppskjutas. Jag räknarnu med all en sådan skall kunna redovisas för senast i 1973 årsstatsverksproposition, I delta sammanhang villjag vidare anmäla att i skrivelse harhemställt att Kungl, Maj:t prövar frågan om åtgärder för att undanröja sådanaformella föreskrifter som begränsar möjligheterna all bl. a. anpassaarbetsförmedlingens service till arbetsmarknadens krav och verkels personellaoch organisatoriska resurser. Bakgrunden liU denna framstäUning är allstyrelsen i etl cirkulärmeddelande till länsarbetsnämnderna i december 1969lämnade vissa föreskrifter om arbetsförmedlingarnas service lill företag medhög personalomsättning. Cirkuläret innebar i korthet all länsarbetsnämnd eftervissa förberedande åtgärder kunde avslänga ell företag från arbetsförmedlingsservice.Sedan ärendet hade anmälts lill justitieombudsman, förklarade denneall hade överskridit sin kompetens genom all itillämpningsföreskrifter meddela normer om preslalionsavbrotl iarbetsförmedlingens service. Med anledning härav återkallade styrelsen genombeslut del nämnda cirkuläret. Styrelsen begär nu att möjligheterskall öppnas alt vidta sådana åtgärder som avsågs med cirkuläret. Jag vill erinra om attinrikesulskotlel i sitt av godkända belänkande (InU 1971:33, rskr 279) över vissa motioner angående arbetsmarknadspolitiken berörde bl.a. den kritik som i en motion hade riktats mot dels arbetsförmedlingensställning som opartiskt informationsorgan på arbetsmarknaden, dels innehålleti 4 § arbetsmarknadskungörelsen. Enligt nämnda bestämmelse skall vid arbetsförmedlingeneftersträvas att varje arbetsgivare får bästa möjliga arbetskraft och varjearbetssökande det arbete som är lämpligast för honom. Enligt utskottet borderiksdagen inte ta något initiativ med anledning av motionen såvitt gälldearbetsförmedlingens ställning, I fråga Prop.1972:1 Bilaga 13 104 om 4 § afbetsmarknadskungörelsen förklarade sigutskottet vara införstått med behovet av en författningsmässig reglering somallmänt anger förmedlingsarbetels inriktning men ifrågasatte om regeln numerager etl helt adekvat uttryck för arbetsförmedlingens serviceskyldighet gentemotarbetsgivare och arbetstagare mot bakgrund av de stora förändringar som harinträtt i fråga om arbetsförmedlingsarbetets innehåll och metodik. Enligt min mening har defrågor som har aktualiserats av och inrikesulskotlelsådant samband att de lämpligen bör prövas i ett sammanhang. Jag har därför föravsikt alt i annat sammanhang föreslå Kungl, Maj:l att frågorna utreds isärskild ordning. Beträffande medelsbehovetunder programmet Arbetsmarknadsinformalion kan allmänt konstaleras allkostnaderna under programmet utgörs nästan enbart av sådanaadministrationskostnader som f, n, bestrids från myndighetsanslagenArbetsmarknadsstyrelsen och Arbetsförmedlingen och som jag till stor del redanbar behandlat under mbriken administrationskostnader.Del har under budgetarbetet visat sig vara svårt att på rationellt sätl fördeladessa kostnader meUan de delprogrammen Förmedling, Arbetsvärd ochYrkesvägledning, eftersom dessa aktiviteter är starkt integrerade med varandra,TUl ett kommande budgetår kan därför övervägas all slopa indelningen idelprogram. Som ett uttryck för svårigheterna att särskilja kostnader för deolika delprogrammen får ses den beräkning av medelsbehovet somarbetsmarknadsslyreisen har gjort i fråga om vissa utgifter under programmetutan uppdelning på delprogram och som framgår av tablån på s, 71, Jag övergårnu till att behandla denna medelsberäkning. För de verksamheter somtablån upptar har för innevarande budgetår beräknats . Styrelsenföreslår att delta belopp ökas med . Jag kan inte biträdastyrelsens förslag att särskilda medel skall tas upp under förevarande programför forsknings- och utvecklingsarbete rörande arbetsmarknadspolitiken. Underanslaget Kommittéer m. m. har jag i del föregående beräknat medel förmotsvarande ändamål. För psykologiska anlagsundersökningar beräknar jag en ökningmed 3 milj, kr., för upplysningsverksamhet avseende handikappade med 130 000kr. och för arbetsmarknadsinformalion genom publikationslryck och annonseringm, m, med . För övriga ändamål som upptas i nyssnämnda tablåberäknar jag ytteriigare . Sammanlagt tillstyrker jag alltså enuppräkning med . för nästa budgetår. Med hänvisning i övrigtlill mina förslag under rubriken och lill sammanställningen på s. 66 beräknar jagutgifterna under programmet Arbetsmarknadsinformalion till . Prop.1972:1 Bilaga 13 105 I fråga om programmetYrkesmässig och geografisk rörlighet får jag anföra följande. Arbetsmarknadsutbildningenutgör en betydelsefull länk i den kedja av åtgärder som syftar till att stödjaden enskilde på arbetsmarknaden. Den mycket snabba expansion av utbildningensom har skett har givelvis samband med denfortgående omställningen i näringslivet och de friställningar av arbetskraftsom bar följt i dess spår. Expansionen är emellertid också uttryck för all samhällethar tagit ett gradvis ökat ansvar för den yrkesmässiga rörligheten påarbetsmarknaden. Arbetsmarknadsutbildningenkan också väntas inta en central plats i arbetsmarknadspolitiken.Enligt långtidsutredning kommer en fortsatt betydande näringsmässigomställning att vara en fömtsättning för ytterligare ekonomiska framsteg. Motbakgrund av våra totalt sett minskande arbetskraftslillgångar har behovet attta i anspråk nu ofullständigt utnyttjade eller helt outnyttjade arbetskraftsresurserbetonats från alla håll. Arbetsmarknadsutbildningen är härvid ett av våra mestbetydelsefulla instrument. Arbetsmarknadsutbildningenhar avgörande betydelse för att förbättra de arbetssökandes möjligheter lilltryggare ställning i arbetslivet. De som har otillräcklig yrkesutbildningeller en utbildning som inte är anpassad lill de krav som arbetslivet ställerriskerar alllid alt slås ut från arbetsmarknaden i första hand.