prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — I fråga om den föreskrivnaprioriteringsmetodiken framhåller att tUlämpningen av dennatorde fömtsätta kännedom om nuläget i de olika kommunerna, dvs. vUka behov somföreligger och hur dessa behov tillgodoses. I de flesta fall saknas mått ellernormer för bedömningar av detta slag, vUket har inneburit att de regionalaorganen har haft svårigheter att väga investeringsbehoven mot varandra. En grundläggande faktor vidprioritering på länsnivå är, enligt , att klarlägga kommunernasegna prioriteringar. Detta medför dock vissa problem eftersom kommunerna tarslutgUtig ställning tih enskhda investeringsprojekt först vid budgetberedningenför det år projektet aktualiseras. betonar attlänsprogrammet i nuvarande form inte får hgga till grund för centralafördelningsbeslut. Det bör i stället uppfattas som en försöksvis genomfördprioriteringsdiskussion. Utfahet av länsstyrelsensprioriteringar illustreras av cirkeldiagrammen i figurema B. 19:1 och B. 19:2.Cirklarnas ytor är proportioneUa mot de redovisade bostadsbyggnads- resp.investeringsbehoven. Hallstahammarskommun anser att prioritetsgrupperingar skall knytas inte bara tUl projektenssamhälleliga funktion utan även tUl arbetsmarknadsläget. kommunförordar prioritering med hjälp av historiska ramar. 60-20-20 regeln kritiserasdå prioritetsgrupp I blir helt beroende av kvaliteten hos grundmaterialet. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 o o [ o o o I oo o rri CT\ 00 O a\ "T O ooOOoOroTuo (mo0oor--r--roroo VCVtNtOOOOOO'- rOON'm-* UOfN UO»-HU0U1 I I I I I I I rTj-oOCT\uoOr--Tj- Hwoo0ouoooO(Noo rooOfN- no OOO-hOOOO |uo(N uo(NOomr*oav U0U000OtJ-(N\O tj-oo OOOOOOOOOOO OOOOOOOOOOO moooaCTor--(NOuo I I I I I I I I I »-I c - 3 c c rt lo -t (NOONT\OuoHooooa mr-ioroc nroov-OO '-c--'*OTj-ruo rt Tt o 1 1 O O 1 o m Tj. 1 * o o\ o -< (N E " i E S E 5 2 cK ..v .v 3 .... IH rt !5 o "rt w l*-l 00 c >, rt u u. m X 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. Figur B.19:l Regionaipolitisk prioritering avprimärkommunernas bostadsbyggnadsbehov för , antallägenheter BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 19:2 Regionaipolitisk prioritering av primärkommunernas Investeringsbehov föt , . Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. 20.1 Synpunkter på uppläggningen avplaneringsverksamheten framhåller att denbristande konkretion som präglar flera kommuners förslag tillsysselsättningsskapande åtgärder till en del förklaras av tidsbrist men till endel även av oklarheten i det uppdrag som har givits länsstyrelser och kommuner.Av detta framgår inte klart vilka slag av åtgärder som avses. Länsstyrelsenillustrerar kortfattat de svårigheter som denna oklarhet medför på följandesätt. Man kan anta att den doldaarbetslösheten är stor bland kvinnor i länet. En tänkbar åtgärd för att ökakvinnors möjligheter till förvärvsarbete är att, såsom flera kommunerföreslår, lokalisera s. k. kvinnlig industri till orter med hög, öppen och doldkvinnlig arbetslöshet. Industriell etablering är emellertid ettregionalpolitiskt medel som varken stat eller kommun ensamma förfogar över. Detär därför mindre meningsfullt att föreslå sysselsättningsskapande åtgärder avden karaktären. Uppmärksamheten borde i stället ha inriktats på sådanasamhällsområden inom vilka stat och kommuner har möjligheter att vidta direktverkande åtgärder. Dessa kan i ett senare skede tänkas ge upphov thlindustrieUa lokaliseringar och andra åtgärder av mer omedelbar betydelse försysselsättningen. Såsom exempej på vad stat och kommun kan göra för attavhjälpa den kvinnliga dolda arbetslösheten nämns utbyggnad av barndaghemsverksamheteneller anpassning av denna till verksamheten vid företagen på orten. Samhälletkan vidare genom exempelvis författningar och forskning stödja en utveckling avarbetsteknik och arbetsmiljö eller en anpassning av skiftesgången så att dessabetingelser lämpar sig bättre för kvinnhg arbetskraft. Företagarföreningar ochsamhället kan med olika medel bidra till en regional omfördelning avindustrisysselsättningen. Pedagogiska såväl som reglerande åtgärder inom denallmänna liksom den yrkesorienterade skolgången kan betraktas som medel varmedkvinnors förmåga och benägenhet att bryta in på den manliga arbetsmarknaden kanfrämjas. Här kan även vuxenutbildningen få betydelse. Under alla omständighetermåste emellertid i ett handlingsprogram skiljas mellan åtgärder som ligger inomoch utom ramen för statens och kommunernas handlingsmöjligheter. I uppdragettill länsstyrelserna och kommunerna har detta inte gjorts, vilket förklarar attmånga kommuner ansett sig fria att, föga konkret föreslå att "industrierlokaliseras till orten". 20.2 Utgångspunkter för programformuleringen anför attstatsmakternas uttalande vid redovisningen av länsplanering 1967 i 1969 årsstatsverksproposition innebar att för de kommunblock som tiUhörde det allmännastödområdet borde målsättningen gälla som planeringsnivå. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 251 För övriga kommunblock i länet -, , och - borde däremot en planeringsnivå ihuvudsaklig överensstämmelse med prognos 2 gälla. Mot bakgrund av den negativautvecklingen i länet har emellertid för sin del fimnit detrimhgare att basera planeringen på målsättningens befolkningsramvärde även idessa fyra kommuner. målsättning förfolkmängden 1980 är 286 000 mvånare, vilket motsvarar invånarantaleti . 1 följande sammanställningredovisas folkmängden i länets kommuner/ kommunblock samtprognos och målsättning för . Flera kommuneranför kritik mot planeringsnivån under hänvisning bl. a. till att den faktiskabefolkningsutveckhngen har varit mer gynnsam än den förväntade i länsplanering1967. Till dessa kommuner hör . , , ,och . kommun anför för sin del att kommunensfolkmängdsprognos pekar på en något svagare utveckhng än vad ilänsprogrammet har satt upp som mål. ansluter sig tilllänsstyrelsens ståndpunkt att planeringen bör baseras på målsättningensbefolkningsramvärden även i kommunerna utanför det allmänna stödområdet.Kommunförbundets länsavdelning påpekar att utvecklingen i länet har varh någotmer balanserad än vad som förutsattes i länsplanering1967. Med hänsyn därtUl anser länsavdelningen att prognoserna bör justeras såatt resursfördelningen mellan länen anpassas bättre till den faktiskabefolkningsutveckhngen. kommentar.Länsstyrelsern erinrar om att en ny riksomfattande planeringsomgång kommer attsättas igång så snart arbetet med länsprogram 1970 avslutats. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. gång kommer att beaktautvecklingstendenserna i kommunerna efter det att länsplanering 1967färdigställdes. Andra utgångspunkter för programformuleringen Av erfarenhet efter fleraindelningsändringar inom skilda samhällssektorer görlänsstyrelsen gällande att dessa ändringar tenderar att utformas så attsektoriella intressen tillgodoses i första hand. Den regionalaintressegemenskap som kommit till synes bl. a. genom att kommuner inomplaneringsregionerna har tillskapat särskilda regionala samverkansorgan hardäremot knappast beaktats i önskvärd utsträckning. Resultatet har i realitetenblivit inte bara att väsentliga vinster av kommunreformen och regionalpolitikenuteblivit utan också att en redan etablerad och naturlig samverkan mellankommuner har begränsats. finner en sådan utveckling olycklig.Sammanfattningsvis framhåller att möjligheterna att på etttillfredsställande sätt genomföra det nu framlagda handlingsprogrammet tillstor del kommer att bli beroende av om en förbättrad samordning mellan olikasektoriella strävanden kan uppnås. Detta gäller vid indehiingsfrågor hkaväl somvid fördelning av investeringsmedel till gator, vägar, bostäder och andrasamhällsområden av betydelse för den regionala utvecklingen. Utöver här angivna synpunkter ochställningstaganden har inte uttryckligen angivit någraytterligare utgångspunkter för sitt programarbete. Vissa undersökningar liggeremellertid till grund för en del överväganden bl. a. en undersökning om deförvärvsarbetandes attityd till pendling. Enligt denna undersökning kunde drygt30 % tänka sig en längre restid än och en restid somöverstiger . Även de ensidiga industriorterna har ägnats vissuppmärksamhet. En beräkning har vidare gjorts som visar attindustrisysselsättningen måste öka med 4 000 personer om länsstyrelsensmålsättning skall uppnås. En utbyggnad av ettstorstadsalternativ kring länets båda kärncentra /har enhgtlänsstyrelsen länge framstått som en av de viktigaste regionalpolitiskainsatser samhället kan göra för att förbättra länets utveckling. Statsmakternauttalade i samband med behandlingen av länsplanering 1967 en mycket positiv synpå strävandena att bygga ut sådana alternativ till storstäderna. Delegationenför lokalisering av stathg verksamhet har å sin sida funnit att /Borlängeuppfyller de krav som kan ställas på ett storstadsalternativ. 1 länsplanering 1967 framhölllänsstyrelsen att särskilt intresse borde ägnas åt att utvecklaplaneringsregionernas centralorter - , och - bl. a. medhänsyn tiU att förstärkning och utbyggnader av dessa orter bidrar mer äninsatser i andra delar av länet till att skapa BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 253 mångsidiga och balanserade arbetsmarknader. Enklassificering av dessa som regionala centra är därför naturlig. , , , Säteroch förs till ortskategorin övriga orter. Huvudorterna i dessa kommunerär belägna mindre än från sina resp. regioncentra. De kan därför med vissrätt betraktas som delar av dessa. Man kan också förutsätta att regioncentraoch kringliggande övriga orter kommer att utveckla en allt djupare samverkan iframtiden. Bland kommuner som klassificerassom serviceorter i glesbygdsområden intar i första hand och i andrahand en särställning. De industriella förutsättningarna i resp. ort ärsådana att en förstärkning av näringslivet bl. a. genom lokaliseringsstöd intebara är i hög grad försvarbar utan också ytterst nödvändig. Stor omsorg måsteemellertid ägnas serviceutbudet. kommun intar på sitt sätt också ensärställning så tillvida som att avstånden inom kommunen är mycket betydande.Därav följer att viss del av det mera kvalificerade serviceutbudet måstefördelas även på andra orter i kommunen. Vad gäller och Rättvikskommuner slutligen kan dessa genom turismens omfattning sägas ha utvecklatstill framträdande serviceorter. Sysselsättningsutvecklingen har emellertidvarit vikande och en förstärkning av orterna bör därför ske genom fortsatt ochvidgat näringspolitiskt stöd. Sammanfattningsvis innebärlänsstyrelsens ortsklassificering följande. Regionala tillväxtcentra , , Serviceorter i glesbygd ,, Övriga orter , , , Remissinstansernagodtar i huvudsak förslag till ortsklassificering. ochMalungs kommuner anför emellertid kritik mot benämningen serviceort i glesbygd,som de anser kan uppfattas alltför negativt. kommun föreslår attbenämningen ändras till den av grupp för regionalutvecklingsplanering föreslagna kommuncentrum. och kommunerunderstryker den av redovisade uppfattningen att dessa kommunerbör ses som i huvudsak integrerade delar av närliggande regioncentra. länsavdelninguttrycker viss oro inför de konsekvenser som en ortsindelning kan medföra. kommentar.Länsstyrelsen instämmer i förslaget från att benämningen ändras tillkommuncentrum. De i förslaget angivna orterna har dock en funktion sommotsvarar den i anvisningarna angivna kategorin serviceorter. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. 1 länsprogrammet framhålls attfolkmängds- och sysselsättningsutvecklingen förlänets del har inneburit en fortsatt tillbakagång. Antalet invånare i länetminskade sålunda med ca 3 000 . 1 FalunBorlängeregionen ökadedock folkmängden . Denna ökning var mycket störreunder 1960-talets senare del än i dess början. Ökningen låg emellertid inteobetydligt lägre än den ökning som fömtsattes i målsättning förår 1970. Mest framträdande är emellertid den negativa utvecklingen i länetssödra delar. sjönk folkmängden där två tillfyra gånger så snabbt som under hela den föregående femårsperioden.Utvecklingen i skiljer sig i detta avseende fördelaktigt från deni länets södra delar. 1 denna region sjönk minskningstakten mot slutet av1960-talet. Sysselsättningsminskningen inomindustrin torde utgöra en väsentlig del av förklaringen tillden snabba folkminskningen. minskade antaletindustrisysselsatta i länet med ca 4 600 personer. Av de olika industribranscherna vardet särskilt gruvindustrin, järn- och metallverken, den elektrotekniskaindustrin och konfektionsindustrin som redovisade en kraftigsysselsättningsminskning . De tre förstnämndabranscherna har sin tyngdpunkt i länets södra delar. Av de mer betydandebranscherna i länet var det endast två som kunde uppvisa en ökad sysselsättningunder perioden, nämligen järn- och metallmanufakturindustrin och träindustriftutom sågverken. Särskilt betydande var den förra branschens expansion i Moraoch den senares ökning t. o. m. i . Äv länets samtligakommuner var det endast tre, nämhgen , och som kundetillgodoräkna sig någon nämnvärd ökning i industrisysselsättning mellan åren1962 och 1968. De regionala skillnaderna ibefolkningens ålders-, utbildnings- och yrkessammansättning samt inäringslivets bransch- och företagsstruktur etc. återspeglas i inkomstnivån ide olika regionerna. Denna skiljer sig markant från den ena kommunen thl denandra. Det kan exempelvis nämnas att skillnaden mellan inkomstnivåerna i Falunsoch kommuner, uppgick till . Inkomstnivån vargenomgående relativt låg i länets nordvästra delar medan de större kommunernai länets bergslagsområden hade en jämförelsevis högre inkomst per invånare. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 255 Flertaletförslag belyser brister i kommunikationsförhållandena eller ensidighet ochandra begränsningar i den lokala näringslivsstrukturen. Allmänna önskemålframförs om t. ex. bättre balans mellan sysselsättningstillfällena för manligoch kvinnlig arbetskraft, att åtgärder vidtas för att till kommunen få företaglokaliserade som företrädesvis anställer kvinnlig arbetskraft, och att alltbör göras att förhållandena påverkas så att den ensidiga näringslivsstrukturenändras, att till kommunen lokaliseras sådan industri som dels kan hålla kvarungdomen och dels ge arbete åt den stora arbetskraftsreserv som kvinnornautgör. En kommun framhåller att den riksväg och den länsväg som passerarkommunen måste ges den standard som den ökade trafikintensiteten påfordrar.Även järnvägarna måste få vara kvar och servicen gentemot kunderna förbättras.Fraktkostnaderna på järnvägen måste hållas nere. Flera kommuner för emellertidfram mer konkreta förslag. Som exempel på sådana förslag kan nämnas utlokaliseringav stathg verksamhet, utvidgning av stödområdesgränsen, utvidgning av transportstödet,statliga insatser inom turistnäringen, samordning av hemindustrinsproduktutveckling och marknadsföring, särskilda ränte- och kreditbestämmelserför glesbygdsområdena, ökad tilldelning av bostadsbyggandet till länet ochenskilda kommuner. Några kommuner har även angivit behov av mer framskjutenkommunal planering, utökat engagemang från företagarföreningens sida vidlokaliseringen av enskilda företag, samt fortsatt snabb utbyggnad avbarnstugeverksamheten. I den konkreta redovisningen av ohka åtgärder för att merastadigvarande påverka sysselsättningsutvecklingen riktar uppmärksamhetenpå bostads- och transportpolitikens område samt på betydelsen av meUankommunalsamverkan i olika delar av länet. hävdar attbostadspolitiken har faktisk och påvisbar regionalpohtisk betydelse. Mot denbakgrunden fäster uppmärksamhet på att fördelningen avbostadslåneramarna starkt missgynnat län.Antalet lägenheter per invånare var lägre i länet än iriket som helhet. Utifrån detta utgångsläge vidtog statsmakterna en sådan omfördelningav bostadslåneramarna att det årliga bostadsbyggandet i länet sjönk med över600 lägenheter eller med ungefär en fjärdedel av det årliga byggandet . Denna snäva kvottUldelning vidmakthölls under heladen senare delen av och resulterade i ett otillfredsställt behov avnyproduktion motsvarande ungefär 3 000 lägenheter i slutet av årtiondet.Länsstyrelsen anser att denna kraftiga nedskärning av länets bostadsbyggande påett kanske avgörande sätt har motverkat de regionalpolitiska strävanden som denstathga lokaliseringspolitiken är ett uttryck för. Till följd av det otillräckligabostadsbyggandet har länet troligen inte heller, i den omfattning man har rättatt vänta, kunnat tillgodogöra sig flyttningsvinster i en i och för Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. sig naturlig omflyttning mellan landsdelar ochbebyggelseområden. vänder sig mot den bakgrunden med skärpa motskevheterna i bostadslånemedlens regionala fördelning och kräver en samordningav bostadspolitiken med samhällets regionalpolitiska målsättningar. Även påtrafikpolitikens område kräver en samordning medregionalpolitiken. En sådan samordning är nödvändig om det över huvud tagetskall bli möjligt att hävda några regionalpolitiska målsättningar.Länsstyrelsen diskuterar i sammanhanget de gällande trafikpolitiskariktlinjerna och pekar på att vissa väsenthga principer alltjämt inte harvunnit praktisk tillämpning. Detta gäller framför allt principen om fulltkostnadsansvar för varje trafikgren m. m. Resultatet har blivit attproduktionen av vissa transporttjänster ger hl tryck av att ta i anspråk färreresurser än vad de faktiskt gör. De trafikpolitiska riktlinjerna bör mot dennabakgrund fullföljas möjligt. Inom transportsektorn finns ettömsesidigt beroende mellan olika trafikföretag och trafikgrenar. Behovet avsamordning och gemensam planering är därför förmodligen större påtransportmarknaden än i någon annan del av samhällsekonomin. Mot den bakgrundenfäster stor vikt vid den regionala trafikplanering som påbörjatsunder . När denna planering är klar bör grunden vara lagd för entrafikpolitik som är konkurrensbefrämjande inom ramen för vad hänsynen tillolika övergripande sociala, näringspolitiska och samhällsekonomiska mål medger. påvisar även vissabegränsningar hos det införda transportstödet. Dessa sammanhänger iförsta hand med kravet att godset i de stödberättigade transporterna skallöverstiga viss vikt. Genom detta krav blir stödet till gagn framför allt förföretag som redan utan stöd befinner sig i en jämförelsevis gynnadtransportekonomisk situation. föreslår att kravet på dettransporterade godsets vikt sänks. föreslår vidare att ettkortare transportavstånd än det nu gähande skall berättiga till stöd. har även granskatväginvesteringarnas omfattning och utveckling i länet och i vissa andrariksområden. Vid denna granskning har det framkommit att väginvesteringar underde har omfördelats på ett sådant sätt att en allt större delhar koncentrerats till storstadslänen. anser att denna utvecklingpå det hela taget är ett uttryck för ett trafikekonomiskt tänkande som harisolerats från samhällsekonomiska och regionalpohtiska överväganden. Vissaförhållanden tyder emellertid också på att vägbyggnadsanslagen tillstorstadslänen inrymmer en kompensation för relativt högre byggkostnader tillföljd av ogynnsamma produktionsbetingelser. finner en sådan kompensationoberättigad och i strid med principerna för en samhällsekonomiskt effektivresursfördelning. föreslåratt resurser görs tillgängliga bl. a. för en rådgivande och uppsökandeverksamhet från företagarföreningens sida, samt för åtgärder som syftar tillatt förbättra den industriella miljön BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 257 Dessa förslag grundar sig på synpunkter somföretagareföreningen fört fram och överensstämmer också väl med den inriktningstatsmakterna har angivit för den framtida verksamheten inom Norrlandsfonden.Därvid betonas behovet av ökad utbUdning och rådgivning i tekniska, ekonomiskaoch administrativa frågor, hjälp med produktut-veckhng och marknadsföring m. m. Härutöver önskar fåett utvecklingscentrum av det slag, som Norrlandsfonden har utrettförutsättningarn för, förlagt till länet. anser vidare attverksamhet med samma syfte som Norrlandsfonden men med de annorlundaarbetsformer som motiveras av länets särskilda struktur och villkor bör inledasäven i de tre sydligaste skogslänen. Som lokaliseringsort föreslåsFalun/. Det särskilda stöd somutgår till jordbruket i norra har enligt mening sinfrämsta betydelse för lönsamheten inom det mer rationellt drivna jordbruket ivissa av länets södra och mehersta delar. För äldre brukare på småbrukningsenheter är åtgärderna sannolikt av begränsad betydelse. Sociala skältalar för att samhället vidtar åtgärder som gör det möjligt för dessa äldrebrukare att bli kvar i sin gamla verksamhet. Hänsyn måste också tas till att enalltför snabb nedläggning innebär risk för att värdefull växer igen.Länsstyrelsen pekar på att länet tUlhör utrymningsområde ochatt även vissa beredskapsskäl därför talar för att avgången från jordbrukethålls thlbaka. finner det över huvud taget angeläget attsambands- och beroendeförhållanden mellan jordbruk å ena sidan och turism,landskapsvård och civilförsvar å andra sidan studeras och klarläggs närmare. För att möta nedgången iskogsbmkets sysselsättning föreslår vissa åtgärder i syfte attöka skogsavverkningen i länet. Tih de åtgärder föreslår hör vissaskogsvårdande insatser. Samverkan mellan olika skogsägare i områden därägostrukturen är splittrad måste vidare förstärkas. På måsteägostmkturen och arronderingsförhållandena genomgå en väsentlig förbättring ochvissa långsiktigt syftande skogsvårdande åtgärder måste sättas in. Avsättningslägetför länets skogsbruk kan vidare förbättras avsevärt genom en omfattandeupprustning av vägnätet i allmänhet och skogsvägnätet i synnerhet. Till deolika insatser som är ägnade att främja skogsbrukets utveckling räknarlänsstyrelsen slutligen även samhällsplaneringen. 1 denna strävar länsstyrelsenefter att trygga goda serviceförhållanden för skogsarbetskraften iglesbygdsområden och efter att med olika medel förbättra avsättningen från denproduktiva skogsmarken. framhålleratt huvuddelen av de olika samhällsinsatser som kan komma i fråga inom länetsturistnäring bör riktas mot fjällvärlden där arbetsmarknadsläget ofta är värreän i länet i övrigt och möjligheterna att stödja utvecklingen inom andranäringar än turismen är begränsade. fäster framför alltuppmärksamhet på den mycket ambitiösa planering av vissa delar av länetsfjällvärld som bedrivs i kommun. Med hänsyn till näringslivetsutveckhng i Nr 111 Bilaga 1. 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 258 området samt kommunernas egna initiativ och målmedvetnaåtgärder förtjänar området enligt mening all fortsatt uppmärksamhetfrån statsmakternas sida. tar också för givetatt samhället kommer att medverka till att utveckla turist- och hotellnäringeni Siljansbygden och andra delar av länet. 1 det sammanhanget bör kanske stödför uppmstning av vissa hotellanläggningar komma ifråga i första hand. Praktiskt tagetsamtliga remissinstanser instämmer i kritik avbostadslåneramamas fördelning mellan länen. Några kommuner, däribland Säteroch , anser att ett system med femåriga ramar vid bostadskvoteringenskulle vara av värde för samtliga kommuner. Sådana ramar bör kunna tilldelasantingen enskilda kommuner eller hela planeringsregioner. De principiella synpunkter på de gällandetrafikpolitiska riktlinjerna som framför möter instämmande frånlänets kommuner. Handelskammaren i anger emellertid att förnuftigresursplanering på kommunikationernas område fömtsätter en affärsmässig syn påtransportverksamheten. Kammaren pekar också på att gällande riktlinjer medgeratt förluster på trafiksvaga bandelar täcks med öppet redovisade bidrag. Nästan samtliga kommuner redovisarangelägna vägprojekt av betydelse för den regionala utvecklingen. i länet hävdar attlänsstyrelsen arbetat med alltför kort tidsperspektiv i sin undersökning avväganslagens fördelning för att säkra slutsatser skall kunna dras. Remissinstanserna instämmer vidarei synpunkter på transportstödets utformning, samverkan mellankommunerna och åtgärder för att förstärka industrins utveckling.