prop · FV03132 · 1972-12-31 00:00:00 — Sistnämnda slagav omhändertagande sker på föräldrarnas begäran eller med deras samtycke, utomgivetvis då fräga är om övergivna eller föräldralösa barn. Sådantomhändertagande av den som är får enligt uttryckligt stadgande skeendast efter dennes eget samtycke, om ej särskilda skäl föraiUeder annat. DettaförbehåU tillkom för att hinder ej skulle föreligga att på detta s"ätt tahand om 1518-årmgar, som på grund av utvecklingsstörning eller liknandeomständighet saknar möjlighet att lämna giltigt samtycke. Det synes mindre konsekvent och inte heller iövrigt lämpligt att såsom skett i förslaget sammanföra frivilUg samhällsvårdmed de administrativa frihetsberövandena. Förfarandena har olika karaktär ochmyndighetemas befogenheter är olUca. De åtgärder, som går in under 31 §, harfrämst naturen av socialt stöd eller vårdhjälp och altemativet kan ofta varasocialhjälp. I dessa fall synes instUutet allmän rättshjälp passa bättre än dennu föreslagna formen rättshjälp genom offentligt biträde. Sistnämndarättshjälpsform är i väsentiig mån avsedd att lämnas vid samhälleligatvångsingripanden mot person. Man torde kunna utgå ifrån att rättshjälpsnämndemasom regel skulle finna behov mte föreligga av offentiigt biträde i mål ochärenden om frivillig samhällsvård. Att märka är att om man medtaromhändertaganden enligt 31 § bland de ärenden och mål, där offentiigt biträdekan förordnas, detta på sätt som kommer att beröras vid 42 § medför atträtten till den alternativa process-hjälpen blir avskuren för alla ärendenenligt 31 § (jfr remissprotokollet sid. 181 f.). Föräldrarna, såsomvårdnadshavare, berövas sålunda möjlighetema att erhålla den för dylikasocialförmåner bättre avpassade allmänna rättshjälpen. Att ha offentligtbiträde för allenast det förut angivna fallet, när gUtigt samtycke inte kanlämnas enligt 31 § tredje stycket, synes knappast motiverat. Lagrådet förordar under hänvisning tUl det anfördaatt fjärde punkten begränsas att avse omhändertagande för samhällsvård enligt29 § och för utredning enligt 30 § bamavårdslagen och sådan samhällsvårds slutligaupphörande enligt 42 §. På barnavårdsorarådet innebär departementsförslageten kraftig och särpräglad vidgning av möjlighetema att erhålla offentligtbiträde i jämförelse med vad utredningen förordat. Offentligt biträde skallsålunda kunna förordnas vid ärendenas handläggning redan i barnavårdsnämnden,medan det enligt utredningen kunde ske först i samband med underställningeller besvär hos förvaltningsdomstol. Det skall inte förnekas att offentligt biträde ivissa fall kan vara av värde vid förhandlingar i barnavårdsnämnderna. Nämndemasbefogenhet vid omhändertaganden enligt 29 och 30 §§ bamavårdslagen kan dockinte åberopas som ett mera vägande skäl, eftersom deras befogenhet, bortsettfrån trängande provisoriska omhändertaganden, är begränsad tUl attomhändertaga bam med vårdnadshavande föräldrars uttryckliga och villkorslösasamtycke ävensom bamets eget samtycke om det fyllt . Om någonderassamtycke icke föreligger, skall ärendet mom underställas länsrättensprövning, varvid möjUghet tiU offentligt biträde skulle fmnas. Av ett par remissmyndigheterhar framhållits att föräldrarnas offentliga biträde kanske skuUe vara den endejuristen vid barnavårdsnämndenshandläggning och att insatsen av sådant biträde därför vore särskUt värdefull.Enligt min mening kan just den situationen innefatta vissa risker förnämndemas arbete och deras möjligheter att fungera på tillfredsställande sätt.Nämndema är i demokratisk ordning valda lekmannaorgan och genom sinsammansättning inte särskUt väl lämpade att utnyttja i kontradlktoriskdomstolsprocess tränade advokater, i vart fall inte i den mån nämnderna självainte är utrustade med egen juridisk expertis. Det är inte uteslutet att införande av offentligabiträden, vilkas processföring är främmande för ett vårdorgans arbetsformer,kan nödvändiggöra en omorganisation av det socialvårdsorgan, som i förstainstans skall besluta rörande tvångsomhändertagandena, och föranleda en omläggningav hela förfarandet hos detta organ. Detta talar för att man inte nu bör taståndpunkt till frågan. Om man viU imdvika att utsätta barnavårdsnämnderna förrisken att deras vårduppgifter försvåras och handläggningen av ärendenaförrycks, bör spörsmålet om offentUgt biträde prövas i ett sammanhang medorganisations- och förfarandefrågan. Såvitt jag förstår kan behovet avoffentligt biträde i barnavårdsnämnderna inte vara så trängande, attsocialutrednuigens förslag i ämnet och statsmaktemas ställningstagande tUldetta inte med fördel kan avvaktas. Jag förordar för den skull att stadgandet i 41 § 4tills vidare begränsas att gälla mål hos förvaltningsdomstol. Bestämmelserna om offentligt biträde har upptagitsi ett särskilt avsnitt av rättshjälpslagen under . I anslutning härtill har departementschefen gjort detviktiga uttalandet (sid. 181), att den nya formen av rättshjälp är en exklusivreglering inom sitt tUlämpningsområde och att sålunda allmän rättshjälp intekan lämnas inom tillämpningsområdet för rättshjälp genom offentligt biträde. Itydlighetens intresse synes denna mening böra komma lill författningsmässigtuttryck genom ett särskilt stadgande i lagen. Den omständigheten att de olikaformerna av rättshjälp regleras i separata avsnitt av lagen tillåter ju inteslutsatsen att deras till-lämpningsområden är exklusiva, eftersom den i fjärdeavsnittet upptagna rådgivningen självklart skall kunna tillämpas inom allaområdena. Jag förordar därför ett uttryckligt stadgande avförslagsvis det innehållet att aUmän rättshjälp ej får meddelas i faU, därenUgt lagen rättshjälp åt misstänkt i brottmål eller rättshjälp genomoffentiigt biträde kan ifrågakomma. Vad angår avgränsningen mellan den nya formenrättshjälp genom offentligt biträde och den allmänna rättshjälpen är detremitterade förslagets ståndpunkt tydligen den att den person närmare bestämtden med åtgärden avsedde som i händelse av behov därav kan få offentligtbiträde, är utesluten från aUmän rättshjälp. Är fråga om omhändertagande avbam, som representeras av föräldrarna i egenskap av vårdnadshavare, förordnasoffentligt biträde för barnet. Givetvis kan föräldrama i en sådan situation,nämligen så länge de såsom vårdnadshavare representerar barnet, i denna sinegenskap inte få allmän rättshjälp. Enligt förslaget skall offentligt biträde utses"för den som åtgärden avser, om det behövs för tillvaratagande av dennesrätt". Därmed torde vid mål om tvångsomhändertaganden för samhällsvårdinte gärna kunna avses annat än att biträde skall förordnas för det barn, varsomhändertagande är satt i fråga, om det behövs för att tillvarataga barnetsrätt. I remissprotokollet har inte diskuterats innebörden av detta stadgandevid den ofta föreliggande motsättningen mellan barnets och föräldrarnasintressen vid omhändertagande för samhällsvård. Särskilt påtaglig är dennamotsättning vid tillämpning av 25 § a) barnavårdslagen, där gmnden föringripandet är att bamet misshandlas i hemmet eller eljest där behandlas på ettsådant sätt, att dess kroppsliga eller själsliga hälsa utsätts för fara, elleratt barnets utveckling äventyras på grand av fostrarens olämplighet ellerbristande förmåga att fostra. När det s. k. administrativa frihetsberövandetsålunda avser att skydda barnet mot föräldrarna, ställs frågan om detoffentliga biträdets uppgift kan vara att objektivt söka iakttaga bamets bästai enlighet med barnavårdslagens syfte eller om uppgiften är att iprocessföringen biträda föräldrarna, dvs. vårdnadshavama, enligt derasintentioner. Om det för biträdet t. ex. står klart att allvarlig barnmisshandelförekommit och att fortsatta risker i sådant hänseende föreligger, skulle detför mig framstå som ett egendomligt sätt att tillvarataga barnets rätt, om biträdetskulle ha att tillhandagå föräldrarna i deras strävan att förhindra det intrångi deras vårdnad, som barnets omhändertagande skulle innebära. Här kanuppenbarligen råda en sådan intressemotsättning mellan för"äldrar ochbarn, att det måste vara svårt att förena uppgiften att biträda båda. Enligt förevarande stadgande har det offentiigabhr"ädet att tUlvarataga barnets rätt, och den uppgiften är jag benägenanse som den primära, "även om det skulle innebära att biträdet kan kommaatt stödja barnavårdsnämndens talan och processen därigenom kan bli skev. Mankunde vara ben"ägen att i dylikt faU vilja hänvisa för"äldrama attskaffa sigeget biträde i form av allmän rättshjälp, men den möjligheten synes inteföreligga, eftersom enligt systemets uppbyggnad allmän rättshjälp är utesluteni fall, där offentligt biträde kan förordnas. Alt åstadkomma en interimistisköverflyttning av vårdnaden om barnet enligt föräldra-balkens regler är givetvisen orealistisk och opraktisk utväg med hänsyn bl. a. till tidsutdräkten hosallmän domstol. Skulle lagstiftarens mening å andra sidan vara attbiträdet skall stå till föräldramas disposition i deras egenskap avvårdnadshavare och barnets legala ställföreträdare, bör lagtexten i klarhetensintresse ange detta. I förevarande paragraf skulle då utsägas exempelvis att"om den som åtgärden avser ej fyllt , skaU offentiigt biträde utsesåt den eller dem, som har vårdnaden om barnet, om det behövs för tillvaratagandeav deras eller barnets rätf'. Bibehålles stadgandet oförändrat, framstår det somi hög grad önskvärt att för stadgandets tillämpning erhålla några vägledandeuttalanden av lagstiftaren hur den här diskuterade konflikten, som inte enbartär en fråga om vad god advokatetik innebär, skall lösas i praktiken. Förslagettill lag om ändring i utlänningslagen Andra stycket i förevarande paragraf, såvitt därihänvisas tUl den föreslagna nya 42 a §, bör förtydligas så, att hänvisningenavser inte endast allmänt ombud utan också tolk, och vidare så, att i lagmmmetutsägs att 42 a § tredje och fjärde styckena äga motsvarande tillämpning. Förslagettill lag om ändring i lagen om utlämning för brott tiU mark, ,och Enligt den ändring som föreslås i 14 § förevarandelag skall i fall som avses i 11 § kostnad för rättshjälp enligt 36 §rättshjälpslagen i allmänhet stanna på statsverket. kostnad för rättshjälp enligt 36 § rättshjälpslagenundantagsvis kunna uppkomma även i andra fall än sådana som avses i 11 §. Denbegränsande hänvisningen till faU som avses i 11 § bör därför utgå. Lagrådet: Förslagen lämnas utan erinran. Utdrag av protokoU över justitieärenden, håUet inför HansMaj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: Statsministern , ministern för utrikes"ärendena , statsråden , , , ,, , , , , , , , . Chefen för ,statsrådet , anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övrigaledamöter lagrådets utlåtande över förslag till 1) lag omekonomiskt bistånd till svenska medborgare i utlandet m. m., 2) lag omändring i rättshjälpslagen (1972: 429), 3) lag omändring i , 4) lag omändring i , 5) lag omändring i lagen (1937: 249) om inskränkningar i rätten att utbekomma allmännahandlingar, 6) lag omändring i lagen (1946: 817) om bevisupptagning vid utländsk domstol, 1) lag om ändring i utlänningslagen (1954:193), 8) lag omändring i lagen (1957: 668) om utlämning för brott, 9) lag omändring i lagen (1958: 642) angående blodundersökning m. m. i mål omäktenskaplig börd eller vid utredning av faderskapet till barn utom äktenskap, 10) lag om ändring i lagen (1959: 254)om utlämning för brott till , , och , 11) lag om ändring i lagen (1963:193)om samarbete med , , och angående verkställighet avstraff m. m., 12) lag om ändring i lagen (1964: 450)om åtgärder vid samhäUsfarlig asociaUtet, 13) lag om ändring i lagen (1966:293)om beredande av sluten psykiatrisk vård i vissa fall, 14) lag om ändring i lagen (1967: 940)angående omsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda, 15) lag om ändring i lagen (1969: 644)om vissa rättigheter för statslösa och politiska flyktingar, 16) lag om ändring i lagen (1970: 375)om utlämning liU , , eller för verkställighet av beslutom vård eller behandling, 17) lag om ändring i lagen (1971: 494)om exekutiv försäljning av fast egendom, 18) lag om ändring i lagen (1971: 495)om ändring i utsökningslagen (1877: 31 s. 1), 19) lag om ändring i lagen (1971: 500)om exekutiv försäljning av luftfartyg m. m., 20) lag om ändring i lagen (1972: 260)om internationellt samarbete rörande verkställighet av brottmålsdom. Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. När det gäller allmänt ekonomisktbistånd enligt den föreslagna lagen om ekonomiskt bistånd lill svenskamedborgare i utlandet m. m. har lagrådets ledamöter uppehållit sig vid denåterbetalningsskyldighet som åvilar vårdnadshavare för bistånd till underårigoch redare för bistånd tUl ombordanställda. När det gäller vårdnadshavareansluter jag mig tiU vad tre av lagrådets ledamöter anfört om att ansvaret äratt anse som primärt solidariskt. Denna innebörd bör som dessa ledamöteranfört komma till uttryck i 2 § försia stycket genom att ordet "även"tillfogas närmast före orden "barnets vårdnadshavare". Samma betraktelsesättbör enligt min mening anläggas i fråga om redares betalningsansvar. Somföreslagits av två av lagrådets ledamöter bör därför ett förtydligande görasockså i 2 § andra stycket på det sättet att ordet "även" tillfogasföre ordet "redaren". Jag ansluter mig också tiU den av tre ledamöterföreslagna ändringen i tredje stycket. Vad en ledamot av lagrådet anförtom att återbetalningsskyldighet för bistånd till underårig borde åvilaförsörjningspliktiga föräldrar och inte vårdnadshavaren föranleder mig inte attfrångå den ståndpunkt jag intagit i det remitterade förslaget. Inom lagrådet har uttalats delademeningar i fråga om tolkningen av 4 § i förslaget till lag om ekonomisktbistånd till svenska medborgare i utlandet. Med anledning härav vill jaganföra följande. Enligt 4 § skall bistånd lämnastill den som är berövad friheten eller i annat fall är föremål för förfarandesom kan leda till allvarligt ingrepp. Under dessa föratsättningar skallbistånd lämnas utan någon prövning av sökandens ekonomiska ställning.Beträffande biståndets omfattning föreskrivs att bistånd skall lämnas i denutsträckning som behövs för att bereda ett tillfredsställande rättsskydd. rättssökande för egna medel anlitat försvarare behövs inte något bistånd iform av ersätming till försvarare. Den rättssökandes ekonomiska ställnmg fårdäremot betydelse vid bedömningen av frågan om återbetalningsskyldighet fördet lämnade biståndet. Som framgår av 5 § första stycket skall den som dömesför brottet återbetala vad han mot- tagit.Aterbetalningsskyldigheten får dock jämkas med hänsyn till bl. a. den dömdesekonomiska förhållanden. Den angivna ordningen överensslämmer med vad somgäller i fråga om offentiig försvarare vid svenska domstolar. 1 elt annat avseende föreligger emellertid enskillnad mellan den inom rådande ordningen och det biståndsförfarandesom föreslagils i fråga om rättegång vid domstol i utlandet. I sistnämnda fallkan det givetvis inte bli fråga om att en svensk utlandsmyndighet förordnar enoffentiig försvarare vid den utländska domstolen. får istället hjälpa den rättssökande med att anskaffa lämplig försvarare och ställasig som garant för den ersättning som försvararen betingar sig. Vid valet avförsvarare bör den rättssökande, liksom enligt vår interna ordning, ha frihetatt välja den försvarare han önskar, om inte detta skulle förorsaka avsevärtökade kostnader eller eljest särskilda skäl föreligger. Den rätlssökande tordei alhnänhet sakna kännedom om lämpliga försvarare. Det får då ankomma påutlandsmyndigheten att anvisa någon som "är lämplig. kan detemeUertid inträffa att den rättssökande valt en försvarare som enligtutlandsmyndighetens bedömning betingar sig alltför hög ersättning. Jag har iremissprotokollet anfört att återbetalningsskyldighet undantagsvis skullekunna komma i fråga för ersättningen i sådana situationer även vid frikännandedom. Två av lagrådets ledamöter har emellertid anfört att utlandsmyndigheten iett sådant fall inte bör tUlmötesgå den biståndsberättigades begäran utan görabiståndet beroende av att annan och ur kostnadssynpunkt godtagbar försvarareutses. För en sådan lösning kan även enligt min mening anföras goda skäl. Jaggodtar sålunda vad som anförts av de båda lagrådsledamöterna. Vad lagrådet anfört i anslutning till 9 § och tillövergångsbestämmelserna tUl ifrågavarande lag bör beaktas. I fråga om de föreslagna ändringarna irätlshjälpslagen har en ledamot av lagrådet kritiserat den författningsmässigaregleringen av institutet offentligt biträde och bl. a. anfört att den valdalösningen har informativa nackdelar. Enligt min mening är det även urinformationssynpunkt fördelaktigast alt välja den i det remitterade förslagetvalda lösningen, som innebär att samtiiga r"ättshjälpsform_er återfinns ir"ätts-hjälpslagen. Särskilda åtgärder för information om rättshjälpenkommer att vidtas (jfr JuU 1972: 12 s. 52). När det gäller att bestämma tillämpningsområdet förrättshjälp genom offentiigt biträde är det som jag tidigare framhålUtangeläget alt tillgängliga resurser används där de bäst behövs. Lagrådetföreslår vissa justeringar i fråga om tillämpningsområdet, vilka innebär ettökat rättsskydd vid de i och för sig relativt ingripande besluten om förlängningav vårdtiden för alkoholmissbrukare medan omhändertagandena för frivilligsamhällsvård enligt 31 § BvL utesluts från möjlighet till offentligtbiträde och i stäUet hänvisas till den allmänna rättshjälpen. För en sådanjustering kan från de utgångspunkter jag angivU anföras vissa skäl. Pågrund härav och då justeringarna totalt sett inte torde konruna alt medföraökade kostnader för reformen, godtar jag vad lagrådet föreslagit. Jag kandäremot inte ansluta mig till den uppfattningen som framförts av en avlagrådels ledamöter att möjligheten till offentligt bilräde inom barnavårdenendast bör finnas hos förvaltningsdomstol. Medanledning av vad lagrådets ledamöter anfört i fråga om förhållandet mellanrättshjälp genom offentiigt biträde och aUmän rättshjälp vill jag erinra om vadjag anfört i remissprotokollet atl var och en av dessa former av rättshjälp ärexklusiv inom sitt tillämpningsområde. Är det fråga om en åtgärd som fallerinom tillämpningsområdet för rättshjälp genom offentligt biträde kan den somåtgärden avser sålunda inte få allmän rättshjälp. UttryckUg bestämmelse häromanser jag inte nödvändig. Skulle i ett ärende angående omhändertagande församhällsvård delade meningar uppstå mellan det offentiiga biträdel och föräldrarna,har biträdet att iaktta barnets bästa. Frågan om föräldrarna i en sådansituation kan få allmän rättshjälp är beroende på omständigheterna. En allmänförutsättning härför är att den rättssökande har ett självständigt rättsligtintresse i saken. HärtUl kommer att enligt 8 § försia stycket 6rättshjälpslagen den rätlssökande skall ha ett befogat intresse av att få sinsak prövad. De anmärkningar lagrådet i övrigt framfört börbeaktas. Hämtöver bör vissa redaktionella ändringar vidtas. Jag hemställer att Kungl. Maj;t genom propositionföreslår att anta de av lagrådet granskade förslagen med vidtagnaändringar. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj;t Konungen att lill skallavlåtas proposUion av den lydelse bilaga lill detta protokoll utvisar. Propositionen .................................................... ..... 1 Propositionenshuvudsakliga innehåU ....................... ..... 1 1 Inledning...................................................... 31 2 Rättsskyddet iförvaltningsärenden.................... ... 33 2.1 Nuvarandeordning .................................. ... 33 2.1.1 Biträde ........................................... 33 2.1.2 Kostnadsregler................................... ... 34 2.2 reformförslag m. m........................ 36 2.3 Offentiigt biträde ..................................... 41 2.3.1 Allmänt ........................................ 41 2.3.1.1 Utredningen ....................... 41 2.3.1.2 Sammanfattning av utredningensförslag 43 2.3-1.3 Remissyttrandena 44 2.3.2 Psykiatriskvård................................ 45 2.3.2.1 Nuvarande ordning .............. 45 2.3.2.2 Utredningen ....................... 46 2.3.2.3 Remissyttrandena ................. ... 48 2.3.3 Omsorgerom vissa psykiskt utvecklingsstörda .. 49 2.3.3.1 Nuvarande ordning ............... 49 2.3.3.2 Utredningen ....................... 51 2.3.3.3 Remissyttrandena ................. ... 54 2.3.4 Nykterhetsvård ............................... 55 2.3.4.1 Nuvarande ordning .............. ... 55 2.3.4.2 Utredningen ...................... 56 2.3.4.3 Remissyttrandena ................. 62 2.3.5 Barnavård ..................................... 65 2.3.5.1 Nuvarande ordning .............. 65 2.3.5.2 Utredningen ....................... .. 67 2.3.5.3 Remissyttrandena ................ .. 71 2.3.6 Utiänningslagstiftnmgen .................. 76 2.3.6.1 Nuvarande ordnmg .............. .. 76 2.3.6.2 Utrednmgen ....................... 78 2.3.6.3 Remissyttrandena ................. 84 2.3.7 Verkställighetav straff utomlands........ .. 85 2.3.7.1 Nuvarande ordning .............. 85 2.3.7.2 Uö-edningen ...................... .. 86 2.3.7.3 Remissyttrandena ................ .. 86 2.3.8 Utiämning ...................................... .. 87 2.3.8.1 Nuvarande ordnmg ............... 87 2.3.8.2 Utredningen ....................... .. 87 2.3.8.3 Remissyttrandena ................ 88 2.3.9 Kriminalvården................................. .. 88 2.3.9.1 Nuvarande ordning .............. .. 88 2.3.9.2 Utrednmgen ....................... 89 2.3.9.3 Remissyttrandena ................ .. 89 2.3.10.................................................... Smittskyddslag 91 2.3.10.1 Nuvarande ordning ............... 91 2.3.10.2 Utredningen ...................... .. 92 2.3.10.3 Remissyttrandena ................ .. 92 2.3.11.................................................... Kastreringoch sterUisering 92 2.3.11.1 Nuvarande ordning ............... .. 92 2.3.11.2 Utredningen ....................... .. 92 2.3.11.3 Remissyttrandena ................ 92 2.3.12.................................................... Socialförsäkringslagstiftningen 93 2.3.12.1 reformförslag m. m....... 93 2.3.12.2 Utrednmgen ........................ 93 2.3.12.3 Remissyttrandena ................. 95 2.3.13.................................................... Skattelagstiftningen 96 2.3.13.1 reformförslag m. m....... 96 2.3.13.2 Utredningen ....................... 96 2.3.13.3 Remissyttrandena ................ .. 98 2.3.14.................................................... Fastighetsrättsliglagstiftning 98 2.3.14.1 Utredningen ....................... .. 99 2.3.14.2 Remissyttrandena ................ 99 2.3.15.................................................... Föratsättningamaför förordnande av offentligt biträde ........................................ 99 2.3.15.1 Utredningen ....................... 99 2.3.15.2 Remissyttrandena ................ 103 2.3.16.1 Utredningen ....................... 106 2.3.16.2 Remissyttrandena ................ 107 2.3.17.................................................... Ersättnmgtill offentligt biträde 108 2.3.17.1 Utrednmgen ........................ . 108 2.3.17.2 Remissyttrandena ................ 111 2.3.18.................................................... Behörighetskravför offentligt biträde 115 2.3.18.1 Utrednmgen ....................... . 115 2.3.18.2 Remissyttrandena ................ . 116 2.4 Rättshjälpför utredningskostnader i förvaltningsärenden 118 2.4.1 Utredningen .................................. . 118 2.4.2 Remissyttrandena ........................... . 120 2.5 Kostnadsersättning .............................. . 122 2.5.1 Utredningen .................................. 122 2.5.2 Remissyttrandena ........................... . 133 2.6 Författningsregleringen............................... 139 2.6.1 Utredningen .................................. 139 2.6.2 Remissyttrandena .......................... 140 2.7 Kostnademaför reformen .......................... 141 2.7.1 Utredningen .................................. 141