prop · FV034 · 1972-12-31 00:00:00 — Prövningen kan ledatill att ersättning över huvud taget inte skaU utgå, t. ex. i vissa fall dåfortsatt rättshjälp vägrats av rättshjälpsnänmden. Dessa fall har berörts i denallmänna motiveringen. Domstolens beslut i ersättningsfrågan är inte avsett attfå karaktär av exekutionstitel. För biträdet sedan talan om förpliktande förden rättssökande att betala ersättningen, kan denne givetvis göra invändning omt. ex. betalning eller kvittning. Avser rättshjälpen inte mål eller ärende vidallmän domstol, krigsrätt eller arbetsdomstolen, underkastas advokatensdebitering inte automatiskt någon prövning. Enligt andra stycket andra punktenkan dock biträdesersättningen fastställas av rättshjälpsnämnden, om denrättssökande eller biträdet begär det eller rättshjälpsnämnden i övrigt finnerskäl föreligga att pröva ersättningen. Denna prövning är av samma karaktär somdomstolsprövning i motsvarande faU. Om biträde, som inte fått betalt av sinhuvudman, för talan i rättegång vid allmän domstol om att utfå sin ersättningbör domstolen i regel begära yttrande från rättshjälpsnämnden om ersättningensskälighet, om ersättningen enligt 17 § andra stycket kan prövas av nämnden ochnämnden inte tidigare prövat ersättningen. Yttrande skall givetvis alltidinhämtas om part begär del. Avbestämmelsen framgår att domstolen inte kan frångå nämndens bedömning. Enligt17 § skall vidare vid rättshjälp ulan beslut ersättning för bevisning ochannan utredning bestämmas som om kostnaden skolat utgå av allmänna medel enligträttshjälpslagen. I fråga om kostnad för utredning i utomprocessuellt ärendehar det inte ansetts påkaUat att ge möjlighet tiU att få frågan prövad avrättshjälpsnämnden. Biträdet skall visserUgen bestämma sådan ersättning men detär givet att han inte kan bestämma den lill högre belopp än hans huvudman gårmed på. Såvitt gäller den som skall medverka vid utredningen bör framhållas attdenne självfallet kan avstå från att medverka om han anser alt ersättningen förhans medverkan blu: för låg. Är han missnöjd med den ersättning som har utgått,har han möjlighet att föra talan vid allmän domstol. Allmänrättshjälp efter beslut av rättshjälpsnämnden 18 § I denna paragraf ges regler om ansökan omrättshjälp hos rätlshjälpsnämnden. I första stycket första punkten, som harmotsvarighet i 28 § i promemorieförslaget, föreskrivs att rättshjälpsnämndmeddelar beslut om rättshjälp efter ansökan av den rättssökande. Iförsta stycket andra punkten, som har motsvarighet i 30 § promemorieförslaget,anges hur ansökan om rättshjälp skaU vara beskaffad. Denna fråga har visstsamband med vad som gäUer i fråga om rättshjälp utan beslut. I den allmännamotiveringen har anförts att advokaten för de ärenden som handläggs enligtreglerna om rättshjälp utan beslut bör vara skyldig att lämna kUenten bevis omrättshjälpen, att diarieföra ärendena särskUt och att anmäla ärendena tUlrättshjälpsnämnden. I den mån det redan från ärendets början slår klart attkostnaderna kommer att understiga maximibeloppet bör denna redovisning avärendet kunna göras mycket enkel och formaliteterna reduceras till ett minimum.Om det däremot är ovisst om kostnaderna kommer att stanna under maximibeloppettorde det vara lämpligt att advokaten redan från början mera utförligt angerde omständigheter som är av intresse i rättshjälpsärendet. SkuUe sedan ansökanom rättshjälp behöva göras hos rättshjälpsnämnden, har en ansökan i praktikenredan upprättats. Stannar kostnadema under maximibeloppet och behövs alltsåinte någon ansökan om rättshjälp hos rättshjälpsnämnden, kan den hos advokatenupprättade handlingen sedan anteckningarna kompletterats med en uppgift omkostnaderna i ärendet användas för redovisning av rättshjälpsärendet. Sammahandluig bör alltså kunna användas antingen som redovisning av ett ärende somhandläggs enligt reglerna om rättshjälp utan beslut eller somansökningshandling när rättshjälp begärs hos rättshjälpsnämnd. Som har framgått av det anförda bör ansökan omrättshjälp vara skriftlig. Den bör innehåUa en kortfattad redogörelse för sakenoch uppgifter om sökandens ekonomiska förhållanden. Dessutom bör anges huradvokaten eller den biträdande juristen har beräknat sökandens maximibelopp.Har sökandens ekonomiska förhållanden ändrats sedan rättshjälp begärdes hosadvokaten, bör detta anges, och advokaten bör ange om han anser attmaximibeloppet bör ändras tUl följd därav. Handlingen bör skrivas under avsökanden och de ekonomiska uppgiftema bör lämnas på heder och samvete. Näransökan görs av dödsbo bör bouppteckning eUer annan tUlförlitlig utredningförebringas om boets ekonomiska ställning. Är dödsbodelägares ekonomiskavillkor av betydelse för prövningen av ansökan, bör ansökningen innehållaerforderliga uppgifter i detta hänseende. Det kan inte fordras av den advokat eUer biträdandejurist som biträder sökanden att denne gör någon närmare undersökning ochkontroll av riktigheten av de uppgifter som sökanden länmar om sina ekonomiskaförhållanden. Vid sin prövning av ansökningar om rättshjälp behöverrättshjälpsnämnden ha tiUförlitliga uppgifter om sökandens ekonomiskaförhåUanden. Detta är så mycket betydelsefullare som den ekonomiska prövningeni huvudsak skaU ske enligt en schematisk metod. Det sagda talar i viss mån föratt man bör ha kvar det krav på bestyrkande av de ekonomiska uppgiftema som f.n. uppställs i LFR och vissa avtal enligt jämtlandssystemet. Ett krav på bestyrkande medför å andra sidan besväroch tidsutdräkt för den rättssökande. Ett sådant krav innebär vidare vissarbetsbelastning för dem som skuUe bestyrka uppgifterna. Något krav påbestyrkande av de uppgifter som sökanden lämnar om sina ekonomiska förhållandensynes därför inte böra uppstäUas. Om det är påkallat bör, liksom f. n. vidrättshjälpsanstalterna, en närmare undersökning och kontroll ske genomrättshjälpsnämndens försorg. En rättssökande som medvetet lämnar oriktigauppgifter kan ådra sig straffansvar för sitt förfarande och rättshjälpsnämndenbör, om den anser brottslig gärning föreligga, göra anmälan tiU åklagare eUerpolismyndighet. Förslaget innehåller vidare i 34 § en regel som mnebär atträttshjälpen i allmänhet skall upphöra för den som i sm ansökan om rättshjälpuppsätiigen eller av grov oaktsamhet lämnat orUrtiga uppgifter. Vad som har anförts om ansökningsförfarandet haravsett det fall att sökanden biträds av advokat eller biträdande jurist vidadvokatbyrå, I huvudsak samma förfarande torde emeUertid bli tUlämpligt om sökandenhar annat biträde eUer inget biträde aUs, Den närmare regleringen av ansökningsförfarandettorde få göras i tillämpningsföreskrifter tUl rättshjälpslagen. Andra stycket, som har motsvarighet i 29 § ipromemorieförslaget, innehåller bestämmelser om vUken rättshjälpsnämnd, som idet enskilda falletär behörig att ta upp ansökan om rättshjälp. Ansökan om rättshjälp tas upp avden rältshjälpsnämnd inom vars område sökanden är bosatt eller, om sökanden ärdödsbo, där den avlidne var bosalt. I fråga om sökande som ej är bosatt här ilandet tas ansökan upp av den rättshjälpsnämnd som Konungen bestämmer.Detsamma gäller om sökanden är dödsbo och den avlidne ej var bosalt i landet. Tredjestycket innehåller ett undantag från bestämmelserna i andra stycket om behörigrättshjälpsnämnd. Om särskilda skäl föreligger, får ansökan om rättshjälp tasupp av annan rältshjälpsnämnd än som anges i andra stycket. Undantagsregelnavser sökande, som t. ex. fullgör militärtjänst, vistas på fångvårdsanstalteller vårdas på sjukhus inom annan nämnds verksamhetsområde. Även i andrasituationer kan speciella skäl tala för att huvudregeln frångås. Ett sådantskäl kan vara alt rättshjälpen avser en processuell angelägenhet och att detär lämpligt alt rätlshjälpsnämnden på domstolsorten handlägger ärendet. Skeransökan hos rättshjälpsnämnden på annan ort än bostadsorten, bör nämndenkontrollera om rättshjälpsfrågan har varit aktuell hos rätlshjälpsnämndenpå bostadsorten. Sökanden kan t. ex. redan ha fått avslag på sin ansökan hosdenna nämnd. När rättshjälp beviljas skall rättshjälpsnämndenenligt första punkten i denna paragraf alltid fastställa det försökanden gällande maximibeloppet. Så skall ske både om rättshjälp dessförinnanlämnats utan beslut av nämnden och om rättshjälp tidigare inte lämnats. Hurkostnadsbidrag skall betalas framgår av 27 §. I andra punkten anges föratsättningarna för attbiträde skall kunna förordnas. Denna fräga har berörts i anslutning till 9 §. Av första stycket i förevarande paragraf framgårall beslul om rättshjälp av rältshjälpsnämnd är en förutsättning för altkostnad skall betalas av allmänna medel. Vid rättshjälp utan beslul utgårsålunda aldrig ersättning för kostnad av allmänna medel. Rättshjälpskostnad ärsådan kostnad som anges i 9 och 10 §§. Bestämmelseni andra stycket har berörts i anslutning tUl 9 §. Beslulom rättshjälp medför sålunda alt ersättning i fråga om de i 9 § angivnakostnaderna utgår av allmänna medel. Delta gäller även om kostnadema ännu inteuppgår till maximibeloppet. När det gäller kostnader från tiden före beslutetom rättshjälp innebär departementsförslaget, som framhållits i den allmännamotiveringen, alt biträdeskostnaden i princip ersätts av allmänna medel ävenlill den del den är att hänföra till tiden före beslutet om rättshjälp. 1972: 4 328 närmarei anslutaing tiU 22 §. Andra kostnader ersätts däremot inte av allmänna medelom de uppstått före beslutet om rättshjälp. Den angivna ordningen medför att om ett ärendebehandlas vid domstol eller annan myndighet denna bör underrättasom beslut om rättshjälp. Dessa frågor bör regleras i tUlämpningsföreskriflernatUl rätlshjälpslagen. Bestämmelserna i denna paragraf har motsvarighet i18 och 20 §§ i promemorieförslaget. I första stycket första punkten föreskrivs att tillbiträde förordnas advokat eller annan som är lämplig för uppdraget Angående deöverväganden som ligger till grund för dessa bestämmelser hänvisas till denallmänna motiveringen. I första stycket andra punkten har från LFRöverförts principen att den rättssökande har rätt att få det biträde som hanönskar. Även denna bestämmelse har behandlats i den allmänna motiveringen. I andra och tredje styckena regleras frågorna omåterkallelse av biträdesförordnande och om möjlighet för biträde att sättaannan i sitt ställe. I andra stycket anges alt förordnande som biträdefår återkaUas av rätlshjälpsnämnden, om skäl föreligger till del. Bestämmelsenöverensstämmer med vad som f. n. utan uttrycklig föreskrift gäller beträffandebiträde enligt LFR. Som förebild har tagits bestämmelsen i 21 kap. 6 § förstastycket RB. I enlighet med vad som har anförts under förarbetena till nämndabestämmelse bör förordnande kunna återkallas t. ex. när biträdet inte utföruppdraget med tillräcklig omsorg eller på annat sätt åsidosätter sina pliktersom biträde. Enligt tredje stycket får biträde inte sälla sitt ställe ulan rätlshjälpsnämndens medgivande. En liknande bestämmelsefinns f. n. i 5 § andra stycket LFR. Denna bestämmelse tillämpas i praxis pådel sättet att biträde generellt berättigas att sätta annan behörig person isitt ställe. Medgivandet begränsas sålunda inte till namngiven person. Ipromemorian uttalas med hänvisning tUl de ändrade behörighetsvillkor förbiträde som föreslås och lill intresset av kostnadskontroll att en sådanpraxis inte bör tUlämpas. Det bör i stället i varje särskilt fall prövas omersättaren kan anses lämplig. Enligt promemorian bör sålunda alltid ersättarensnamn anges i beslutet när medgivande att sätta annan i sitt ställe lämnas. Vidremissbehandlingen har från flera håll anförts att den föreslagna ordningenskulle medföra praktiska olägenheter. För min del ansluter jag mig till den uppfattningsom har kommit till uttryck i promemorian alt nuvarande praxis inte börtillämpas. Emellertid synes inte nödvändigt att alltid sätta ut ersättarensnamn i beslutet TiUräcklig kontroll över att endast lämpliga personer inträdersom 1972: 4 329 ersättaretorde kunna vinnas genom att i beslutet anges antingen namngiven person elleren begränsad personkrets, t. ex. jurist från samma advokatbyrå som det utseddabiträdet eller från annan namngiven advokatbyrå. I paragrafen, som motsvarar 21 § ipromemorieförslaget, ges regler om ersättning åt biträde. Reglerna avser envarsom förordnas till biträde, alltså även tjänsteman vid allmän advokatbyrå. Enligtförsta stycket första punkten har biträde rätt tUl skälig ersättning avallmänna medel för arbete, tidsspillan och utlägg som uppdraget har krävt Somframhållits i det föregående medför beslut om rättshjälp att ersättningen lUlbiträdet utgår av allmänna medel även till den del ersättningen täckes avkoslnadsbidraget. Om rättshjälp tidigare lämnats utan beslut enligtbestämmelsema i 16 och 17 §§ skall ersättningen tUl biträdet av allmänna medeli princip även täcka den biträdeskostnad som uppstått före beslutet Vad denrättssökande är skyldig att utge i ersättning till biträdet enligt 16 § andrastycket skaU i stället avräknas från biträdels ersättning av allmänna medelenligt en särskild regel i 27 § andra stycket Första stycket andra punkten i 22§ har utformats i enlighet härmed. Idetta sammanhang bör uppmärksammas den situationen att beslut om rättshjälpmeddelas först sedan domstol fastställt ersättning till biträdet med slöd av17 § andra stycket. Så är fallet om målet avgjorts ulan att beslut omrättshjälp meddelats men beslut om rättshjälp meddelas sedan talan fuUföljts.till högre rätt TUl den del ersättningen fastställts tidigare skallersättningen i ett sådant fall inte anses utgå av allmänna medel. Den prövningav biträdesersättningen som skall göras av den högre rätten skall sålunda avseendast det arbete som utförts efter prövningen i den lägre instansen enligt 17§ andra stycket Någon avräkning från ersättningen av allmänna medel för denersättning som fastställts enligt 17 § andra stycket skall i ett sådant fallinte ske. För denna kostnad får biträdet hålla sig tUl den rättssökande, somfår tUlgodoräkna sig betalningen av denna ersättning som kostnadsbidrag enligt16 § andra stycket Enligtförsta stycket tredje punkten faststäUer Kungl. Maj:t eller efter bemyndigandecentralmyndigheten taxa som skall tillämpas vid bestämmande av ersättning. I14 § LFR, som f. n. reglerar bilrädesersättaing vid processuell rättshjälp,anges alt arvode till biträde skall bestämmas med utgångspunkt från bl. a. denomsorg och skicklighet varmed uppdraget har utförts samt övrigaomständigheter. Någon uttrycklig motsvarighet härtill har inte tagits upp idepartementsförslaget. I den aUmänna motiveringen har emellertid framhållitsatt dessa grundsatser i och för sig bör behållas och att taxesystemet börutformas så att biträ- 1It 1972.1 saml Nr 4 detsarbetsinsats kan beaktas i skälig omfattning. Taxorna skall alltså ses somnormalarvoden som kan frångås i höjande eller sänkande riktning. I förhållande lill LFR innebär uppdelningen på trekostnadsposter, arbete, lidsspUlan och ullägg, en återgång till vad som gälldeföre . Denna uppdelning torde vara nödvändig med hänsyn tilldet föreslagna taxesystemet. För det fall att biträde genom vårdslöshet ellerförsummelse föranlett kostnader för rättshjälpen föreskrivs i andra stycket attdetta skall beaktas när ersättningen bestäms. Föreskriften täcker bl. a. detfall som f. n. anges i 14 § andra stycket LFR att talan väckts eller fullföljtsutan skäl. Ett annat fall är att biträdet har föranstaltat om onödig utredning.Enligt 29 § skall vårdslöshet eller försummelse av den som beviljats rättshjälpbeaktas vid det slutliga kostnadsbidragets bestämmande, om vårdslösheten ellerförsummelsen föranlett ökade kostnader. Har både den som har rättshjälp ochbiträdet brustit i något hänseende innebär bestämmelserna i 29 § och 22 § andrastycket att kostnadsansvaret mellan dem får bestämmas efter vars och ensåtgärder. När ersättning för ulgifler och tidsspillan bestämsenligt LFR skall enligt en uttrycklig föreskrift hänsyn las tUl inställelse vidrätten i annat mål. Någon motsvarande föreskrift har inte ansettsbehövlig. Att sådan hänsyn skall tas torde gälla utan särskild föreskrift. Ytterligare vissa föreskrifter i 14 § LFR saknarmotsvarighet i förslaget till rättshjälpslag. Enligt nuvarande ordning börbiträdet lämna redogörelse för det arbete och de utgifter som uppdraget harmedfört. Enligt min mening bör biträde alltid upprätta en specificeradkostnadsräkning. Denna fråga torde få regleras i tillämpningsföreskrifterna. Enannan föreskrift som saknar motsvarighet i departementsförslaget är alt arvodeoch övrig ersättning skall fastställas var för sig. Någon sådan bestämmelsesynes inte nödvändig. I ersättningsbeslut bör emellertid ersättningenredovisas enligt den uppdelning som framgår av första stycket. I tredje stycket anges att ersättning till biträdefastställes i mål eller ärende vid domstol som anges i 9 § andra stycket 2 avdomstolen och i annat fall av rätlshjälpsnämnden. Beträffande de övervägandensom ligger tUl gmnd för denna bestämmelse hänvisas till den allmänna motiveringen. Avser rättshjälpen ärende införförvaltningsdomstol, bör domstolen göra en prövning av biträdets anspråk tillledning för rättshjälpsnämndens avgörande av ersättningsanspråket För att ensådan prövning skall kunna komma till stånd bör som förut nämnts anmälan görasom beslut om rättshjälp lill den domstol som behandlar ärendet. Vidare måstebiträdet tUl domstolen inge sin kostnadsräkning. Det bör åligga domstolen attdärefter med eget yttrande vidarebefordra kostnadsräkningen tillrätlshjälpsnämnden. Det sagda gäller också när rättshjälpen avser 1972: 4 331 ärendehos förvaltningsmyndighet eller skiljenämnd. Dessa frågor får regleras itillämpningsföreskrifterna. Paragrafen, som motsvarar 14 § tredje stycket LFRoch 23 § i promemorieförslaget innehåUer ett förbud för biträdet att betingasig ersättning av sin huvudman utöver vad som anges i 22 §. Paragrafen har motsvarighet i 24 § ipromemorieförslaget och behandlar utredning vid allmän domstol, krigsrätt ocharbetsdomstolen. Iparagrafen hänvisas till särskUda bestämmelser i fråga om ersättning som skallutgå av allmänna medel för bevisning. Hänvisningen avser bestämmelser i ochmed stöd därav meddelade författningar. I den mån sådana särskUda bestämmelsersaknas utgår ersättning med skäligt belopp enligt domstolens bestämmande. Omsärskilda ersätlningstaxor gäller skall givetvis någon särskildskälighetsprövning inte ske. Paragrafen har motsvarighet i 25 § ipromemorieförslaget. I paragrafens första stycke anges att biträde beslutar omutredning i angelägenhet som inte handläggs vid domstol som anges i 9 § andrastycket 2. Har biträde inte förordnats, beslutar rätlshjälpsnämnden om sådanutredning. Som utvecklats i den allmänna motiveringen får sådant beslutmeddelas endast om utredningen är skäligen påkallad för att den som harrättshjälp skall kunna tUlvarata sin rätt. I andra stycket föreskrivs alt densom medverkat vid utredning som avses i första stycket har rätt tUl ersättningför sin medverkan enligt bestämmelser som meddelas av Kungl. Maj:t.Ersättningen bestäms av rättshjälpsnämnden. Paragrafen har behandlats i den allmännamotiveringen. Det har där angetts att den som har medverkat vid utredning börha rätt till ersättning i huvudsak efter de normer som finns i RB omersättning av aUmänna medel. I paragrafen, som motsvarar 26 och 27 §§ ipromemorieförslaget, ges vissa regler om ersättning för inställelse.Bestämmelser om ersättning för inställelse finns f. n. i 4 § LFR.Ersättningsbeloppets storlek regleras i en särskild kungörelse. Delta synesböra ske även sedan LFR har ersatts med en ny lag. I enlighet med det anfördaanges i första stycket att ersättning som avses i 9 § andra stycket 3 utgårenligt bestämmelser som Kungl. Skäl torde föreligga för ensamordning av er- sättningsreglernaför den som har rättshjälp med de ersättningsregler som gäller för vittnen m.fl. Som framgår av 9 § andra stycket 3 utgår ersättnmgendast för kostnad i samband med instäUelse inför domstol eller annanmyndighet om personlig inställelse ålagts och för kostnad i samband medinstäUelse för blodundersökning m. m. i mål om äktenskaplig börd ellerfaderskap tUl barn utom äktenskap. I angelägenhet som inte behandlas av domstoleller annan myndighet utgår sålunda inte ersättning för inställelse. EnUgtandra stycket bestäms ersättningen av den myndighet inför vilken inställelsensker. Såvitt avser inställelse för blodundersökning m. m. har getts en särskUdbestämmelse som innebär att ersättningen bestäms av den domstol där börds-eller faderskapsmålet är anhängigt I paragrafen ges regler om hur kostnadsbidragetbetalas vid rättshjälp efter beslut av rätlshjälpsnämnden. Första stycketbehandlar normalfallet att biträde har förordnats. När beslut meddelats om rättshjälp, kan sökandenenligt reglerna om rättshjälp utan beslut ha haft vissa utgifter för utredning,inställelse m. m., som skulle ha utgått av aUmänna medel om rättshjälp hade beviljatsvid ärendets början. Han kan också ha betalat ersättning till biträdet Somanförts i anslutning tiU 22 § är också ersättning till biträdet som fastställtsenligt 17 § andra stycket att anse som den rättssökandes kostnad förrättshjälpen. Den rättssökande kan också ha förpliktats att ersätta statsverketkostnad, som han enligt 9 § andra stycket 6 och 20 § andra stycket inte skulleha varit skyldig att ersätta om han av rätlshjälpsnämnden bevUjats rättshjälppå ett tidigare stadium. De kostnader som sökanden sålunda kan ha haft innanrättshjälpsnämnd meddelar beslut om rättshjälp, blir enligt 16 § andra stycketatt betrakta som en betalning på kostaadsbidraget. Återstående del avkostnadsbidraget bör biträdet ta ut av den rättssökande. Den begränsningen bördock gälla alt biträdet inte bör ta ut belopp som ligger över det avrätlshjälpsnämnden först fastställda maximibeloppet. Har maximibeloppet höjtsefter beslutet får sålunda det ytterUgare kostnadsbidraget las ut avrättshjälpsnämnden. I enlighet med det anförda har i första stycket iförevarande paragraf tagits upp den bestämmelsen att kostnadsbidrag, i den månskyldigheten att utge sådant bidrag inte fullgjorts enligt 16 § andra stycket,skall betalas till biträdet intUl det enligt 19 § fastställda maximibeloppet. I andra stycket har intagits bestämmelse ombiträdets ansvar mot statsverket för det kostnadsbidrag som den rättssökandeskall betala. Som framhåUits i det föregående skall ersättningen till biträdeti princip avse även tiden före beslutet om rättshjälp. När domstol eller rältshjälpsnämndtar ställning tUl biträdels ersättningsanspråk skall sålunda 1972: 4 333 biträdettUlerkännas ersättning av allmänna medel även för arbete, tids-spUlan eUerutlägg som hänför sig till tiden före beslutet om rättshjälp. Som framhåUits ianslutning till 22 § skall ersättning tUl biträdet av aUmänna medel inte avsekostnad som fastställts av domstol enligt 17 § andra stycket. På grand av detanförda anges i 27 § andra stycket första punkten att från biträdesersättningenskall avräknas vad den rättssökande är skyldig alt utge som kostnadsbidrag tUlbiträdet. Biträdet blir sålunda ansvarigt för den del av den rättssökandes kostnadsbidragsom motsvarar den ersättning som biträdet skall ha för sitt arbete med uppdraget,i den mån inte domstol enligt reglerna om rättshjälp utan beslut harfastställt biträdesersättningen, I andra stycket andra punkten finns en bestämmelseför det fall att biträdesersättningen understiger det bidrag som skaU avräknas.Enligt bestämmelsen svarar biträdet mot statsverket för mellanskUlnaden. Har biträde inte förordnals, skall enligt tredjestycket koslnadsbidraget erläggas till rättshjälpsnämnden. I denna paragraf finns en bestämmelse för det fallatt maximibeloppet har höjts. Sådan höjning kan ske enligt 15 § men också ifall när sökanden lämnat oriktig uppgift om sina ekonomiska förhållanden utanatt rättshjälpen skall upphöra. Som anförts i anslutning tUl 27 § skall detbidrag som kan föranledas av höjningen, betalas tUl rättshjälpsnämnden. Detföreligger ingen skyldighet för rättshjälpsnämnden att genast la ut detytterUgare bidraget.