prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — Den deklarerade utrikespolitiken skulle inte längre framstå som trovärdig.Utredningen avvisar det vapenlösa motståndet som helt otUlräckligt som stöd åtden deklarerade utrikespolitiken. Totalförsvaret bör enligt utredningen vara så uppbyggt ochorganiserat att det är hela folkets angelägenhet. Enligt utredningens meningförverkligas detta mål bäst genom att det militära försvaret som även iframtiden kommer att dominera våra försvarsansträngningar och kostnaderna fördessa byggs på den allmänna värnpliktens grund. Den allmänna värnplikten är enligt utredningen som idéövergripande och av största betydelse för försvarsviljan och den reellaförsvarseffekten. Den bidrar i sig till att inåt och utåt manifestera viljanatt säkra landets trygghet mot yttre hot. Den allmänna värnplikten utgördärigenom ett betydelsefullt bidrag till de grundläggande strävandena i densvenska säkerhetspolitiken sådan den har beskrivits i det föregående. Denallmänna värnplikten innebär att samhällets stora tillgångar av ledarförmågaoch fackkunnande på olika områden tas tillvara för rikets försvar. Inte minstden höga utbildningsnivån är därvid av betydelse. Värnplikten möjliggör envärdefull växelverkan mellan militär och civil verksamhet. CivUförsvarsplikten och andra former avtjänstgöringsskyldighet utgör komplement tUl den allmänna värnplikten som ärägnade att ytterligare understryka att försvarskraften bygger på medborgarnasaktiva medverkan. Medborgarnas friviUiga försvarsverksamhet inte minst inomhemvärnet förankrar ytterhgare försvarstanken och försvarsviljan hosmedborgama. Försvarsplaneringen bör enligt utredningen syfta till attskapa ett i vid mening uthålligt totalförsvar. Detta skall genom sin styrka ochsammansättning kunna åsamka angriparen sådana uppoffringar i form av tid,insatta resurser och förluster att han avhålls från att företa angreppet. Närdet gäller det mihtära försvaret bör förutsättningarna att under en längre tidbedriva ett segt och uthålligt motstånd uppfyllas före möjligheterna till storinitialstyrka. Det militära försvarets förband bör från dessa utgångspunkterorganiseras så att de som förband kan verka så länge den organisationsbestämmandematerielen är funktionsduglig. Därefter skall övergång kunna ske tiU enklareenheter och försvaret fortsätta med största möjliga kraft. 1 sista hand skallförbandens personal, organiserad i större eUer mindre grupper eller förband,kunna övergå till det fria kriget. Avsikten är att skapa förmåga hos denenskilde att verka under vitt skilda förutsättningar och . Engrundkapacitet av elementär kunskap och enkel utrustning bör enhgt utredningenvara den utgångspunkt från vilken försvaret i stort byggs. Från denna utgångspunktskall skapas ett balanserat och väl avvägt totalförsvar. Förmågatill uthållighet inom de civila försvarsfunktionerna bör enligt utredningenbyggas upp i anslutning till dessa principer. Det bör därvid uppmärksammas attfrågan om uthållighet vid avspärrning i viss män intar en särställning. Sådanuthållighet är av betydelse för trovärdigheten av vår deklarerade politik i enneutralitetssituation. Ett särskilt problem utgör enligt utredningen skyddet motABC-stridsmedel. Utredningen anför att försvaret inte kan utformas för attmotstå en invasion där en angripare utnyttjar kärnvapen i den utsträckning hanbedömer erforderlig för sina syften. Våra möjligheter att påverka kärnvapentröskelnär små. Den bestäms av bedömningar och åtgärder över vilka vi endast harbegränsat inflytande. Åtgärderna inom totalförsvaret till visst skydd motangrepp med kärnvapen kan dock bidra till att en angripare kan förstärkas i sinuppfattning att kärnladdningströskeln är av utomordentlig betydelse.Försvarsplaneringen bör därför enligt utredningen innefatta åtgärder somsyftar till att vi inte redan vid en insats av ett fåtal laddningar förlorarmöjligheterna till fortsatt försvar. Dessa åtgärder får endast innebära måttligakostnadsökningar i förhållande till dem som vidtas med hänsyn till ettkonventionellt angrepp. Åtgärderna tUl skydd mot insats av BC-stridsmedel skallvara av samma karaktär. Försvarsplaneringen bör enligt utredningen som hittUlsutgå från att förvarning om ett angrepp mot vårt land kommer att erhållas genomförändringar i den yttre miljön. Det är bl. a. antagandet om en sådanförvarning som möjliggör ett försvarssystem byggt på ett i stort hemför-lovatmilitärt försvar. Detta system, som med en fungerande mobUisering innebär ensnabb styrketillväxt från en låg nivå, medger bl. a. att kostnaderna förförsvarets insatsberedskap kan hållas låga. Därigenom ökar möjligheterna attinom en given ekonomisk ram avsätta resurser för forskning och utveckling, förmaterielanskaffning och för utbildning för att skapa framtida försvarseffekt. Under har i allt väsentligtkunnat tillgodose sitt behov av materiel och teknisk utrustning förförsvarsändamål genom inhemsk produktion. Detta förhållande anser utredningenvara av grundläggande betydelse för trovärdigheten i omvärlden tiU vårdeklarerade utrikespolitik och våra reella möjligheter att vid krig föra ensjälvständig neutralitetspolitik. Ett beroende av andra stater för att skapa ellervidmakthålla en försvarskapacitet skulle motverka syftet med den deklareradeutrikespolitiken och de åtgärder som vidtas till dess stöd. Möjligheterna tillanskaffning utan yttre beroende bör således tUlmätas stor betydelse vidförsvarsplaneringen. Hänsynstagandet härtiU kan komma att påverka valet avlösningar för försvarets utformning. Totalförsvarets defensiva syfte påverkar enligtutredningen försvarsplaneringens inriktning i ohka avseenden. De geografiskaförhållandena kan tas till utgångspunkt vid materielanskaffning, vidanläggningsverk- samhet, vid uppsättning av förband etc. 1 vissa fall t.ex. i fråga om räckvidder hos fartyg och flygplan kan kraven på prestandabegränsas med hänsyn tih den avsedda användningen. I andra fall fordrar behovetav en mångsidig användning - t. ex. med hänsyn till klimatet ökade prestanda.De goda möjligheterna till utspridning över ytan och till skydd genom utrymningav tätorter gynnar våra försvarsförberedelser i stort. Tillsammantagna lämnarde stora möjligheter att ge totalförsvaret en svensk profil materiellt ochoperativt en tillgång av största betydelse. Strävandena tillförsvarsförberedelser som i allt väsentligt är anpassade efter våra specifikaförhållanden bör som vara vägledande för försvarsplaneringen. Förslag rörande det militära försvaret Beträffande det miUtära försvarets fortsatta utvecklinganför utredningen att de för vårt land rådande militärgeografiskaförhållandena pekar på behovet av en viss kvantitet hos organisationen för attmöjliggöra ett framgångsrikt militärt försvar vid angrepp. Vid krig iomvärlden, då är neutralt, är det av största betydelse att försvaretkan verka krigsavhållande och därigenom hindra att vi dras med i kriget. Det ärdå av särskild vikt att vi har förmåga att med militära medel övervaka och vidbehov ingripa mot kränkningar till lands, till sjöss och i luften. Det militära försvarets främsta uppgift bör enligtutredningen även framgent vara att genom sin styrka och sammansättning avhållafrån angrepp. Invasionsförsvar bör även i fortsättningen vara utgångspunktenför den fortsatta utvecklingen av det militära försvaret. Ju högre effekt motinvasionsföretag som försvaret genom sin styrka och sammansättning har destostörre förmåga kan det väntas ha att avhålla från angrepp och därigenom verkafredsbevarande. Försvaret bör utformas så att en angripare måste räkna medsådana uppoffringar i form av tid, insatser och förluster och så stor osäkerhetvid försök att betvinga att de fördelar som står att vinna med anfaUetinte rimligen kan bedömas värda insatserna. Skulle ett angrepp ändå komma tillstånd skall det militära försvaret söka avvärja angreppet. Genom samladanvändning av stridskrafterna och utnyttjande på bästa sätt av de naturhgaförsvarsbetingelserna skall med all kraft eftersträvas att hindra angriparenfrån att få fast fot på svensk mark. Om en angripare skulle lyckas tränga långtin i landet skall hårt, segt och långvarigt motstånd bjudas inom ockuperadedelar i det fria krigets form. Härigenom skall största möjliga styrkor hosangriparen bindas och hans uppoffringar framför allt i form av tid bli så storasom möjligt. Möjligheterna till ett uthålligt militärt motstånd överhela vårt territorium påverkas enligt utredningen förutom av antalet människorsom är engagerade i försvaret även av de förberedelser som vidtas, t. ex. iform av förrådshållning av materiel. Förutsättningarna att bjuda fortsattmotstånd om en angripare trots allt skulle lyckas att få fast fot pä värt territorium ökar bl, a. genom en decentraliseradförrådshåUning av materiel, regionala staber med förmåga att leda operationer idelar av landet etc. Det fria kriget fordrar även att en grundläggandekvantitet av styrkor kan disponeras bl. a. för att möjliggöra samtidigaaktioner över ett stort område. Utredningens synpunkter på motiven för den allmännavärnplikten har redovisats i det föregående. De yttre försvarsbetingelserna istort, uppgifterna under neutralitet och önskemålet att kunna föra ettinvasionsförsvar även med varierande taktik understrykerenligt utredningen ytteriigare behovet av att bygga det militära försvaret påden allmänna värnpliktens grund. Beträffande olika handlingsmöjligheter på lång sikt finnerutredningen ett behov förehgga av att systematiskt och allsidigt få utreddaolika alternativ beträffande värnplikten i avsikt att ge större säkerhet vid defortsatta överväganden beträffande försvarets inriktning som skall ske under denärmaste åren. Därvid aktualiseras bl. a. den kvantitativa och kvalitativaawägningen mellan rörliga och lokalt bundna markstridsförband, samtavvägningen mellan dessa och andra funktioners omfattning och styrka. Hur olikatyper av förband organiseras och utnyttjas påverkar t. ex. utbildningstidenslängd för olika kategorier värnpliktiga. Vid förändringar på kort sikt t. ex. i avsikt attfrigöra resurser bör enligt utredningens mening i första hand sådana åtgärdervidtas som underlättar eller möjliggör strukturella förändringar på lång sikt.Så t. ex. bör den allmänmilitära utbildning som ingår i dagens värnpliktsutbildningssystemsom gemensam för hela det militära försvaret behållas för att underlättaförändringar i olika riktningar. Den allmänmilitära utbildningen är i mångaavseenden grundläggande för de värnpliktigas och förbandens användbarhet förolika uppgifter pä lång sikt. Denna utbildning bör fortlöpande anpassas tillde förutsättningar i övrigt som läggs till grund för det militära försvaretsutformning. Av betydelse för handlingsfriheten är även en kvalificeradutbildning av fast anställt och värnpliktigt befäl. Kravet påen fullgod mobiliseringsberedskap är enligt utredningen av grundläggandekaraktär. Kravet härpå kvarstår även vid stora förändringar i det militäraförsvarets struktur. Möjligheterna till en snabb och säker mobilisering kan t.ex. påverka statsledningens handlingsfrihet i olika utrikespolitiskasituationer. Av betydelsefull principiell innebörd är vidare kravet på att deav värnpliktiga uppsatta stridskrafterna efter mobilisering utankompletterande utbildning skall vara användbara för förbandens huvuduppgift. Inriktning och takt i anskaffningen av försvarsmaterielpåverkas enligt utredningen bl. a. av den militärtekniska utvecklingen.Styrande faktorer är i detta sammanhang stormakternas säkerhetspolitiskabedömningar och doktriner och därav följande utveckling inom den militärateknologin. Materiel som anskaffas för att ingå i det svenska försvaret börenligt utredningen ha sådan kvalitativ nivå att den är användbar under deförhållanden som framgår av de angreppsfall som hgger till grund för Tekniska prestanda hos materiel somförekommer i omvärlden kommer därför att till en viss del styra inriktningenav materiel-anskaffningen för svenskt behov. Den internationella militärtekniska utvecklingen kommerenligt utredningen att även för vår del innebära en kvalitativ nivå som vissavapensystem inte bör underskrida. Det bör därför vara en strävan att skapaförutsättningar att till det svenska försvaret anskaffa vapen och utaistning påen tillräcklig hög kvalitativ nivå. Den snabba tekniska utvecklingen ochkostnadsstegringarna vid utveckling och anskaffning av kvalificeradevapensystem skapar emellertid stora svårigheter bäde för stormakterna och i änhögre grad för länder med mer begränsade resurser. Erfarenheterna under senaretid har klart understrukit kraven på en allt hårdare prioritering vidlångsiktiga ställningstaganden till olika objekt. Kraven pä en sådanprioritering kommer enligt utredningen att skärpas ytterligare. Den organisatoriska numerär för vilken försvarsmaterielanskaffas bör enligt utredningen i första hand bestämmas med hänsyn till dedeklarerade säkerhetspolitiska ambitionerna och de militärgeografiskaförhållan-dei\a. Från dessa utgåi\gspui\kter är det emellertid av naturligaskäl inte möjligt att dra preciserade slutsater om lämplig numerär. Om detlämpliga antalet förband inte kan utrustas med materiel av en viss kvalitet äri flertalet fall den naturliga lösningen att utrusta förbanden med teknisktmindre avancerade vapensystem som i stäUet anskaffas i ett större antal. Attbehålla en existerande organisation med en uttunnad materieU kvalitet kan fråndessa utgångspunkter vara en lämphg väg att säkra handlingsfriheten på längresikt. Detta förutsätter dock att sättet för försvarets förande kan anpassastill den nya strukturen och/eller att materiel kan anskaffas med kort varsel.Nyuppsättning av förband i personellt och materiellt hänseende är entidskrävande process som inte i nämnvärd utsträckning kan påskyndas genom ökadeförsvarsutgifter. Avgörande för handlingsfriheten är i detta hänseende denutbildningsorganisation som står till förfogande. Utredningen anser sig i stort kunna godta en sådanavvägning mellan olika åtgärder som möjliggör en organisatorisk handlingsfrihetpå vissa områden. Dock anser utredningen att vissa begränsningar i försvaretsoperativa styrka på kort sikt är möjliga att godta. En sådan resursfördelningbedoms öka möjligheterna att uppnå olika strukturer i perspektivet. Dylikabegränsningar kan bli större eller mindre beroende på utgiftsramarnas storlekunder . Utredningen viU understryka att vid åtgärder för attbehålla en organisatorisk handlingsfrihet bör strukturella förändringar avförsvarets sammansättning på lång sikt underlättas. Utredningen understrykervidare att denna avvägning i hög grad berör fredsorganisationen. Enmedelsanvändning av anfört slag får inte leda till bristande uppmärksamhet ochkontroll av de delar av försvarsutgifterna som avser huvudproduktionsområdetLedning och förbandsverksamhet. Det måste vara ett intresse både på kort ochlång sikt att den andel av försvarsutgifterna som är avsedd för fredsorganisa- tionen och övriga fasta kostnader begränsas så långt detöver huvud taget är möjligt. Vid minskningar av det totala resursutrymmet blirsträvandena till balans mellan utgifter för olika ändamål av särskilt vikt. Desenaste årens erfarenheter i detta avseende är enligt vad utredningen inhämtatinte odelat gynnsamma. uttalar att vissa begränsningar i försvarets operativa styrka påkort sikt är möjliga att godta har utredningen utgått från dels denomständigheten att det på kort sikt är nödvändigt att iaktta ekonomiskrestriktivitet, dels att pä lång sikt de säkerhetspolitiska förhållandenaalltjämt ter sig så ovissa att en betydande handlingsfrihet måstevidmakthållas. Utredningen har övervägt möjligheterna att bevarahandlingsmöjligheterna på lång sikt genom vissa eftergifter i fråga om denoperativa styrkan i ett kortare perspektiv. Utredningen har funnit att vissasådana möjligheter finns. Till dessa hör en senareläggning av leveranser avflygplan 37 och därmed en försenad uppsättning av divisioner föroperativt brak. Dessa åtgärder påverkar den operativa styrkan underprogramplaneperioden och därefter. Från säkerhetspolitisksynpunkt anser utredningen att de risker som är förenade med sådana åtgärderinte är större än att de kan godtas. Det militära försvaret bör enligt utredningens mening äveni fortsättningen byggas upp för att vara i allt väsentligt balanserat ochmöjliggöra djupförsvar med kraftsamling till gräns och kust. En sådanmålsättning kan dock visa sig vara realiserbar i högre eller lägre grad.Begränsningar kan bli nödvändiga på grund av svårigheter att på kort tidgenomföra önskvärda strukturella förändringar och omorganisationer.Begränsningar kan även bli nödvändiga t. ex. på grund av snabbt stigandekostnader för kvalificerade vapensystem. Prioriteringar på grund härav börenligt utredningens mening i ett längre perspektiv genomföras enligt principenatt ett större antal tekniskt mindre högtstående vapensystem (funktioner)hellre anskaffas än ett fåtal tekniskt mycket kvalificerade. Vid det militäraförsvarets utveckling på bör detta enligt utredningen leda till attuthållighet ges företräde framför initialstyrka. En mera markerad tillämpning av denna princip iförsvarsplaneringen kommer enligt utredningens uppfattning inte att leda tillnågra omedelbara konsekvenser av genomgripande slag. 1 första hand påverkasinriktningen av forskning och teknisk utveckling härav. Awägningen mellan kvantitet och kvalitet bedöms motbakgrund av den här anförda principen inte genomgående komma att leda tUl atten större kvantitet av ett mindre kvalificerat system bör föredras framför enmindre kvantitet av ett mer kvahficerat system. För vissa system som ingår isamtliga awägningsprogram kan t. ex. möjligheterna att över huvud taget nåverkan sätta ganska bestämda gränser både för kvaliteten på systemet ochantalet erforderhga enheter. Så är t. ex. fallet beträffande brigader för stridi öppen terräng och jaktförband. Detta är ett av de skäl som talar för attutveckla och anskaffa jaktversionen av flygplan 37 . Utredningen anför att de delar av krigsorganisationen somredovisas i de fyra avvägningsprogrammen Rörliga resp. Lokalt bundnamarkstridsförband, Övervattensstridsförband samt Luftförsvarsstridsförband börutgöra den bas på vilken det militära försvarets avhållande förmåga börbyggas. Vid sidan härav bör finnas andra funktioner, t. ex. ett kvalificeratspaningsflyg och en effektiv signalspaning. Utredningen bedömer det angelägetinte minst vid minskande totalt resursutrymme, att möjligheterna till godförvarning tillvaratas. Denna bas bör enligt utredningen kompletteras genomfjärrstridsför-band inte minst med hänsyn tiU den effekt i djupförsvaret dessakan uppnå. Med utgångspunkt i principen om uthållighet framför initialstyrkaanser dock utredningen att awägningsprogrammet Fjärrstridsförband utgör enförsvarsfunktion som bör kunna ges lägre prioritet. Vid en minskning av dettaprograms omfattning inträder på lång sikt en förändring i förutsättningarna attföra djupförsvar. Markstridsförband,övervattensstridsförband och luftförsvarsstridsförband föreslås på längre siktutvecklas i enlighet med utredningens tidigare redovisade helhetssyn. Inomramen för en sådan helhetssyn kan det emellertid enligt utredningen varanödvändigt eller önskvärt att delar av organisationen har hög initialstyrka.Detta kan vara en förutsättning för att nå uthållighet inom helheten. Dettaförhållande framträder bl. a. vid awägningen mellan rörliga resp. lokalt bundnamarkstridsförband samt vid sammansättningen av dessa båda avvägningsprogram varför sig. Utformningen i stort av de stridskrafter som ingår i avvägningsprogrammenRörliga resp. Lokalt bundna markstridsförband är av stor betydelse för tilltrontill vår förmåga att genomföra ett uthålligt försvar över en stor yta. Behovetav yttäckning och vår i förhållande till en presumtiv angripare - begränsadestrategiska rörlighet understryker behovet av ett visst antal enheter.Omfattningen hos dessa båda awägningsprogram tillsammans är således möjlig attvariera endast inom vissa gränser. Därav följer bl, a. att antalet enheter inomde rörliga och de lokalt bundna markstridsförbanden bör vara förhållandevisstort. De rörliga markstridsförbanden bedöms dock kunna minska i antal iförhållande till nuläget om dessa förband hålls på en i förhållandetill utvecklingen i omvärlden väl anpassad kvalitativ nivå. Ett visst antal avde lokalt bundna markstridsförbanden bör vidare hållas så organiserade ochutbildade att en förändring till kvalificerade förband - dvs. rörligamarkstridsförband är möjlig att genomföra inom rimlig tid. För handlingsfriheten på lång sikt är möjligheterna attöver huvud taget disponera förband grundläggande. Det är här enligt utredningenfråga om att skapa och vidmakthålla en organisatorisk handhngsfrihet. För attvara meningsfull måste dock en sådan handlingsfrihet alltid vara förenad medrealistiska möjligheter tUl materielanskaffning. Den organisatoriskahandlingsfriheten minskar vid en långt driven differentiering avgrundutbUdningen och eventuellt därav följande direktrekrytering av förband medbegränsade uppgifter på gmnd av minskad utbildningsorganisation.Handlingsfriheten kan däremot ökas vid en varierad nyttjande-tid av devärnpliktiga i krigsorganisationen. Även för awägningsprogrammet Övervattensstridsförbandanser utredningen den disponibla numerären grundläggande. Tekniska prestanda t. ex. fart och räckvidd har dock en relativt större betydelse än förmarkstridsförbanden. Anskaffningen av materiel för avvägningsprogrammet börutgå från dels behovet av stridskrafter för kustnära insatser iinvasionsförsvaret, dels kraven i en neutralitetssituation. Övervattensstridsförbandför strid över större avstånd ökar ytteriigare effekten i djupförsvaret. Vidavvägning inom programmet bedöms dock denna kapacitet få stå tillbaka förmöjligheterna till mer kustnära strid. Under programplaneperiodendisponeras sjöstridskrafter som i allt väsentligt bedöms vara tillräckliga förinsatser när krig pågår i omvärlden och värt land är neutralt. En utformning avprogrammet enligt här redovisade riktlinjer innebär ingen förändring av förutsättningarnahärvidlag. Handlingsfriheten i stort för övervattensstridsförbanden består ibibehållna möjligheter till utveckling, produktion och underhåll avkvalificerad fartygsmateriel med tillhörande vapen och utrustning. 1 fråga om avvägningsprogrammet Luftförsvarsstridsförband- vilket domineras av jaktflyg anför utredningen att ett effektivt fungerandejaktförsvar med en uthåUig basorganisation utgör ett viktigt bidrag till våraförsvarsansträngningar i stort. Ett sådant jaktförsvar möjliggör bl. a. övrigastridskrafters mobUisering och gruppering. Utredningen anför också att etteffektivt fungerande luftvärn är av betydelse för markstriden och för skydd avväsentliga anläggningar för totalförsvaret. Inom programmet behövs för attuppnå avsedd verkan en miniminivå både i kvalitativt och kvantitativt avseende.1 1980-och 1990-talens miljö krävs en höjning av kvalitetsnivån. En sådan kanske genom övergång till jaktversionen av flygplan 37 varvid antaletdivisioner kan minskas väsentligt. Handlingsfriheten i fråga om att skapaluftförsvarskapacitet är i allt väsentligt av teknisk art.Den kapacitet inom landet som möjliggör anskaffning av kvalificeradesystem har byggts upp genom stora insatser under en följd av år. De kontinuerligtökande kostnadema för att utveckla de vapensystem som här är aktueUa gör attett bibehåUande av en kapacitet på denna höga nivå på längre sUit knappast ärmöjlig ens vid relativt höga ekonomiska ramar. Detta utesluter dock inte enligtutredningen fortsatt utveckling och produktion av stridsflygplan inom landet. För utvecklingen av avvägningsprogrammen föreslårutredningen följande riktlinjer. I fråga om rörliga markstridsförband och lokalt bundnamarkstridsförband framhåUer utredningen att försvaret av vårt territorium börbyggas upp från grunden genom ett lokalt bundet försvar av områden och platsersom kan ha primärt intresse för en angripare.