prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — Sådana områden och platser ärgränsövergångar, förbindelseleder, viktiga hamnar, flygbaser och urlastningsområden.Här bör ordnas ett uthålligt försvar med lokalt bundna markstridsförband som ärspeciellt organiserade for denna uppgift. Vid försvaret bör utnyttjas permanent utbyggda försvarsanläggningar med godmotståndskraft mot bekämpning. Genom ett sådant försvar tvingas en angriparevälja för honom ofördelaktiga anfallsriktningar. Rörliga markstridsförbandskall kunna kraftsamlas för att avvärja anfall i olika riktningar. Dennauppgift kräver att de hålls på en hög kvalitetsnivå vilket medför att antaletforband är beroende av tillgängliga resurser totalt sett. Ett visst antalförband är vidare nödvändigt med hänsyn till avsedda uppgifter och för att detöver huvud taget skall vara meningsfullt att anskaffa materiel tUl och organiserasådana förband. Utredningen anser mot denna bakgmnd att åtgärder bör vidtas föratt behåUa ett något större antal brigader än vad överbefälhavaren harförutsatt i de lägre nivåerna i programplanerna. Avvägningen mellan berörda två program blir enhgtutredningen av särskild betydelse om principerna för att operativt utnyttja dei programmen ingående förbanden möjliggör en stark differentiering av grundutbildningenför de värnpliktiga i dessa förband. Utredningen finner det vid en ombeväpningoch omorganisation av vissa brigader angeläget att en ökad differentiering avgrundutbildningens längd utreds i avsikt att direktrekrytera vissa förband medstationära uppgifter. Utredningen finner det inte ändamålsenhgt att skaparörliga markstridsförband i form av s. k. skytteregementen utan föreslär i stället överväger att behaUa fler brigader. Utredningen anser att de i avvägningsprogrammen ingåendekustartilleriförbanden bör utvecklas i huvudsak enligt vad som framgår avöverbefälhavarens programplaner. En ökad differentiering av värnpliktsutbildningenkommer att påverka även kustartilleriets förband. Övervattensstridsförbanden bör enligt utredningensammansättas och utformas så att en tillfredsställande kvantitet kan disponeras.Behovet av enheter för övervakning av och insatser inom vårt sjöterritorium ochsträvandena till ett uthålligt invasionsförsvar innebär behov av etttillräckligt antal. Utredningen anser att anskaffningen av fartyg förytattackuppgifter bör inriktas mot det totalantal som har redovisats i nivå M Ii överbefälhavarens programplaner. För att detta skall vara möjligt med rimligresursinsats bör den påbörjade övergången till lättare enheter fortsätta. Sådanfartygsmateriel bör väljas som företrädesvis är lämpad för kustnärauppträdande i invasionsförsvaret, dvs. i första hand patrullfartyg. Utredningenanser att olika möjligheter att tillgodose ledningsfunktionen förytattackförbanden bör närmare studeras. Möjligheterna att eskortera handelsfartyg kommer enligtöverbefälhavarens perspektiv- och programplaner att avsevärt minska.Utredningen anser att frågan om import- och exportsjöfart i ettavspärrningsläge i första hand bör lösas med andra medel än militära. mening bör kapaciteten för skydd av sådan sjöfart kunna starktminska eller t. o. m. helt utgå. Skydd av kustsjöfart och transporter till ochfrån måste emellertid kunna lämnas. Sådant skydd bör lämnasav enheter som primärt avses för andra uppgifter. hovet till och frän kan enligt utredningen i vissmån tillgodoses med flyg. Kraven på övervakning av och insatser inom sjöterritorieti ett neutralitetsläge medför att enheter för att upptäcka och bekämpa ubåtarmåste disponeras. Kvalificerade fartygsenheter, särskilt utrastade för dennauppgift kommer att utgå. Utredningen anser att denna funktion bör tillgodosesav helikoptrar utrustade för ubåtsjakt i samverkan med fartyg medytattackuppgifter. Med utgångspunkt i sin principiella syn på det militäraförsvarets utformning anser utredningen att awägningsprogrammet Fjärrstridsförbandbör kunna minska i omfattning. För de tunga attackförbanden är f. n. flygplan AJ 37Viggen beställt och under leverans. Utredningen förordar att denna anskaffning fullföljs.Antalet divisioner bör dock bestämmas . Utredningen anser att studier avseende nästa generationattackflygplan i första hand bör inriktas på ett attackflygplan med måttligaprestanda. Motbakgrund av uppfattningen att fjärrstridsförbanden bör ges lägre prioritet ochdå nvanskaffning av attackflygplan f. n. äger rum kan det enligt utredningensynas naturligt att överväga att inte anskaffa ubåtar. Utredningen finner detangeläget att studier bedrivs för att bedöma avvägningen inom programmet pålängre sikt. 1 avvaktan på resultat av dessa studier bör möjligheter attutveckla och tillverka ubåtar inom landet behållas. Beträffande luftförsvarsstridsförband har utredningenstuderat dels olika anskaffningsprogram för JA 37 och deras kostnadsmässiga,operativa och produktionstekniska konsekvenser, dels också alternativajaktflygplan som helt eller delvis skuUe kunna lösa de för JA 37 avseddaoperativa uppgifterna. Utredningen anser efter prövning av utländskaflygplanalternativ med samma eller bättre prestanda än nuvarande J 35 F Drakenatt antalet möjliga alternativ är mycket begränsat. Flertalet utländska projekthar högre prestanda än vad som krävs i och blir därmed väsentligtdyrare än JA 37 . Licenstillverkning av något av de få återståendeflygplanalternativen skulle leda till så stora kostnader för bl. a. omställningav svensk industri och anpassning av flygplanet till vårt luftförsvarssystem iövrigt att typkostnaderna blir i stort sett desamma som för JA 37 . Medreservation för osäkerheten i bedömningarna uppskattas medelsbehovet för ettlicensbyggt flygplan få ungefär samma storlek och fördelning över tiden som förJA 37 . Utredningen anser därför inte att något står att vinna genomövergång till licenstillverkning och vill därför inte förorda dettaalternativ. Direktköp av utländskt flygplan leder enligt utredningentill ett mångårigt engagemang för utländsk industri dels för att anpassaflygplanet till vårt luftförsvarssystem i övrigt, dels för kompletterandeutveckhng och produktion. Detta skapar ett beroendeförhållande. Inköp frånutlandet leder dessutom till ett betydande valutautflöde. Utredningen vUl inteförorda direktköp av flygplan frän utlandet. 1 sami Nr 75 En ny version av flygplan 35 Draken skulle enligtutredningen kunna ges bättre prestanda än det nuvarande J 35 F för att möta1980-talets miljö. Förutsättningarna härför är emellertid begränsade, bl. a.beroende på den då omoderna motortypen, litet utrymme för radar och elektroniksamt begränsad lastförmåga. Både start- och landningssträckan blir för flygplan35 Draken ungefär dubbelt så stor som för JA 37 . Maximifarten blir lägrepå alla höjder och motsvarande farter nås först efter avsevärt längre tid.Vapenlasten bhr ca hälften av JA 37 . Beroendet av noggrannstridsledning blir långt större som störkänshgheten ökar. Frånkostnadssynpunkt kan man för en ny version av flygplan 35 Draken räkna mednågot lägre typutvecklingskostnader (därvid har avveckhngskostnaderna för JA 37Viggen inräknats) och lägre seriekostnader än för JA 37 . En division JA37 skuUe kostnadsmässigt kunna växlas mot ungefär 1,4 divisioner J 35Draken. Den exakta relationen är beroende av den kvalitetsnivå som väljs. Deutgiftsminskningar som skulle bli en följd av ett val av flygplan 35 Drakenblir dock relativt små . Vårt nuvarande luftförsvar får med tiden sämre möjligheteratt ingripa mot en angripares anfallsflygplan. Flygplan JA 37 ärutformat för att möta detta svårare hot och . En nyversion av flygplan J 35 Draken får ytterst begränsade möjligheter att nåverkan mot en angripares kvalificerade flygplan om denne anpassar sin taktik pålämpligt sätt. Angriparen kan tidigt nå fullständigt luftherravälde. Däremotbedöms flygplan 35 Draken kunna avvisa kränkningar i en neutralitetssituationoch ingripa mot mindre kvalificerade flygplan i en krigssituation. Ett framtidaluftförsvar byggt på flygplan 35 skulle i avgörande hänseenden komma att fåväsentligt lägre effekt i jämförelse med flygplan 37 trots att detta enligtnuvarande bedömningar kan anskaffas endast för ett mindre antal divisioner. Luftvärnsförbanden bör enligt utredningen även ifortsättningen hållas på en hög teknisk nivå. En modernisering bör ske genomanskaffning av luftvärnsrobotar. Sådana lösningar som ger ett stort antaleldenheter bör eftersträvas. Dessa förband bör dimensioneras underhänsynstagande till övriga stridskrafters omfattning samt behovet av skydd förviktiga objekt inom totalförsvaret. Utredningen förordar att jaktversionen av flygplan 37Viggen utvecklas för senare anskaffning. Antalet divisioner bör bestämmassenare. Utredningen anför dock att stora ansträngningar bör göras för attminska kostnaderna för utvecklingsarbetet även om detta leder till någonbegränsning av eljest avsedda prestanda hos flygplansystemet. Beträffande avvägningsprogrammen Central och högre regionalledning, Allmän försvarsforskning samt Gemensamma myndigheter och funktioneranför utredningen bl. a. att snabba vederhäftiga underrättelser är av störstabetydelse för att full effekt skall kunna tas ut av våra stridskrafter.Spaningsflyget bör därför ha hög kvahtet. Utredningen anser att anskaffningenav flygplan S 37 bör fullföljas. Vår försvarseffekt är enligt utredningen helt beroende avde stridande förbandens förmåga, som i sin tur är beroende av personalens ochmaterielens kvalitet och kvantitet. En strävan måste därför vara att så stordel som möjligt av de tillgängliga resurserna avdelas för utbildning ochmaterielanskaffning. Därav följer att kostnaderna för förvaltningsorganisationenmåste begränsas så långt detta är möjligt. Utredningen anser det därförangeläget att utvecklingen inom detta område kontinuerUgt bevakas och attkraftfuUa åtgärder tidigt vidtas för att minska omfattningen avförvaltningsorganisationen. anför att de redovisade riktlinjernaför det militära försvarets fortsatta utveckling inte leder tUl en bestämdminsta utgiftsram. De erforderliga ekonomiska resurserna kan varieras inomvissa gränser. har funnit att erforderligaförutsättningar för att på kort sikt vidta åtgärder som möjliggör en långsiktiginriktning enhgt de redovisade riktlinjerna föreligger vid nivåer som iekonomiskt innehåll ligger i ett område med en undregräns något över nivå M 3 och en övre gräns som inte överstiger genomsnittet avde två nivåer överbefälhavaren har betecknat som M 1 och M 2. Planeringenunder får enligt utredningen förutsättas bli anpassadhärtill. Vid den årliga rullningen av programplanerna kan självfalletramstorleken komma att omprövas. erinrar om att civilförsvaretsuppgifter och organisation i sina huvuddrag fastställdes av 1956 och . barett långsiktigt och kontinuerligtskyddsrumsbyggande ägt rum, kompletterat med en omfattandeutrymningsplanläggning. Vidare har en lednings- och undsättningsorganisationutvecklats. Härigenom har skapats ett civilförsvar som internationellt sett ärav hög klass. Valet mellan olika principer för civilförsvaretsutformning styrs enligt utredningen bl. a. av det yttre hotets karaktär och deresurser vi är beredda att avdela för ändamålet. Civilförsvarets planeringpåverkas i högre grad än det militära försvaret av fredssamhällets utformningoch utveckling. För civilförsvaret gäller det att knyta an till samhälletsådant det är i fredstid och att i möjlig mån utnyttja dess befintligaresurser. 1 fredstid vidtas en rad åtgärder av samma slag eller medliknande syfte som de åtgärder vilka i krig faller inom civilförsvarets ram.Det finns enligt utredningen ett naturligt samband mellan samhällsåtgärderna ifredstid för att förebygga och lindra skador till följd av olyckshändelser ochmotsvarande åtgärder i krig. Detta samband har stor betydelse förcivilförsvarets planering. Utvecklingen i samhället påverkar enligt utredningen delsbehovet av civilförsvarsåtgärder, dels möjligheterna att vidta sådana åtgärder.Sålunda kan utvecklingen t. ex. medföra att samhället blir mer sårbart därföratt befolkningskoncentrationerna ökar men mindre sårbart därför att bebyggelsen blir öppnare och på det sättetmotståndskraftigare. Beroende härpå ändras kraven på de åtgärder som bör vidtasför att skydda befolkningen i krig. Förändringar av detta slag kan leda tillatt inriktningen av civilförsvarets planering och utformningen av konkretaåtgärder tid efter annan behöver anpassas. Samhällsutvecklingen måste därför enligt utredningenfortgående följas från civilförsvarssynpunkt. a. måste uppmärksammasförändringar beträffande befolkningsfördelning, samhällsplanering ochbebyggelseutveckling, näringslivets lokalisering samt kommunikationer. Skyddetav befolkningen har också på grund av bundenheten till bostäder ocharbetsplatser en påtaglig anknytning till lokala förhållanden. Även detmilitära försvarets utveckling har enligt utredningen betydelse förcivilförsvaret. Det gäller bl. a. lokaliseringen av militära mål, t. ex. medhänsyn till närheten till befolkningskoncentrationer. Krigsmaktens möjlighetatt lämna bistånd vid undsättning, projektilröjning och förvarning motluftanfall är andra exempel på militär verksamhet som har betydelse förcivilförsvaret. Inte endast samhällets fredstida utformning utan även dessomställning inför och under ett krigsläge har enligt utredningen betydelse förskyddet av befolkningen. Omfattande förberedelser vidtas inom olika områden föratt underlätta och möjliggöra en sådan omställning av samhället. Det är viktigtatt åtgärderna för skydd av befolkningen utformas på ett sådant sätt att skyddsåtgärdernainte hindrar nödvändig produktion eller annan viktig verksamhet. Som har redovisats finansieras en betydande delav civilförsvarets kostnader på annat sätt än över statsbudgeten. Betydandekostnader ligger på kommuner (ledningscentraler m. ), på fastighetsägare ochhyresgäster (enskilda skyddsrum) samt på företag (verkskydd). Samtliga dessaåtgärder måste givetvis enligt utredningen tas i betraktande när man tarställning till inriktningen av planeringen inom de olika delprogrammen. Häravföljer att avvägningen inte bör styras av hur kostnaderna fördelar sig mellanolika intressenter. Planeringen av civilförsvaret har under en lång följd avår utgått frän att befolkningen löper risk att direkt bekämpas och attkärnvapen kan komma att användas mot större befolkningscentra i terrorsyfte.Mot denna form av bekämpning är det enligt utredningen inte möjligt att tillrimliga kostnader skydda befolkningen genom skyddsram. Utrymning har därförsatts i förgrunden bland de förebyggande åtgärderna och normalskyddsrum harinte byggts i de större städernas innerområden. I begränsad utsträckning häristället s. k. befolkningsskyddsrum anordnats i dessa områden. framhåller i sina perspektiv- ochprogramplaner att de framtagna angreppsfallen pekar på att civilförsvaret iframtiden bör ges en annan inriktning än . Mot bakgrund av utredningenssyn på framtida krigs karaktär och dess principiella uppfattning om hur skyddetmot ABC-stridsmedel bör utformas ansluter försvarsutredningen sig tiUcivilförsvarsstyrelsens uppfattning och anser att planeringen inte bör inriktas på skydd mot kärnvapen eUer massinsats avkonventioneUa vapen i direkt bekämpning av befolkningen, dvs. vad som vanhgenbetecknas som terror. Befolkningscentra som sådana bör inte ses som förangriparen primära mål att bekämpa vid invasionsföretag mot vårt land.Grundläggande för planeringen bör i stället vara att befolkningen kan komma attberöras av biverkningar vid bekämpning av militära mål med i första handkonventioneUa stridsmedel och vid markstrider. Viss hänsyn måste emellertidockså tas till att befolkningen i vissa konfliktsituationer kan bli ställdinför direkt hot om skadegörelse. Civilförsvaret bör då med sina åtgärder kunnapåverka hotsituationen och öka statsmakternas handlingsmöjligheter. I de fallvi kan hålla oss utanför ett krig bör befolkningen enligt utredningen kunna gesskydd mot de sekundära verkningarna i vårt land av ABC-stridsmedel som användsutanför våra gränser. Den ändrade grundsyn på civilförsvarets uppgifter somutredningen uttrycker innebär att skyddet främst bör utformas med hänsyn tillkonventionella vapen. Skydd mot ABC-stridsmedel anordnas endast där sä kan sketill mättliga kostnadsökningar. Vidare bör ökad vikt läggas vidcivilförsvarsåtgärder i områden intill militära mål och i invasionsområden samtvid skydd av befolkningen i samband med markstrider. Befolkningen kan enligt utredningen skyddas dels genomskyddsmm, dels genom att utrymningar företas till mindre utsatta områden. Medde utgångspunkter för planeringen som har redovisats i det föregående bedömsmöjligheterna att skydda befolkningen i skyddsrum vara goda. Utrymningar av denomfattning som förutsätts i de högsta av de nu gällande utrymningsalternativenkan ha konsekvenser för samhällslivet som i flera hänseenden är mindreönskvärda. Planeringen av civUförsvarets åtgärder bör därför inriktas på attskydd i möjlig mån skall beredas befolkningen i skyddsrum. En planering meddenna inriktning ökar möjligheterna att i den konkreta situationen begränsautrymningar som innebär allvarliga störningar i produktion ochsamhällsverksamhet. Utredningen anser att våra civilförsvarsåtgärder bör gesen långsiktig inriktning medan vissa begränsningar i den operativa styrkan kangodtas . En planering som inriktas på att befolkningenskall beredas skydd i skyddsrum har långsiktig effekt och stämmer sålunda välöverens med utredningens syn på den tidsmässiga avvägningen. Civilförsvaretsverksamhet omfattar delprogrammen Skydd för aUmän-heten. Utrymning,Undsättning, Ledning i krig samt Allmän administration. Indelningen idelprogram ger uttryck för civilförsvarets uppgifter att verka delsskadeförebyggande genom skydd och utrymning, dels skade-avhjälpande genomundsättning. Avvägningen mellan olika slag av civilförsvarsåtgärder för att fåden bästa samlade effekten bör enligt utredningen i första hand göras mellande fyra första delprogrammen. Avvägningen bör grundas på utredningens allmännasyn på civUförsvarets utformning sådan den har redovisats i det föregående.Utredningen redovisar vissa utgångspunkter för planeringen inom delprogrammen. Skyddet för allmänheten omfattar kollektiva åtgärder iform av skyddsrumsbyggande och åtgärder för att tillgodose det individuellaskyddet. Skyddsrumsbyggandetär en för civilförsvarets effekt grundläggande åtgärd. Med hänsyn till derelativt stora kostnaderna för att anordna skyddet har åtgärderna prioriteratstill orter som anses vara egentliga riskorter (anfallsmål). Det nuvarande urvalet av skyddsrumsorter gjordes år 1957med den syn på hotet, bl. a. kärnvapen mot befolkningsmål, som då varvägledande för planeringen. Fömtom av ortsurvalet bestäms lokaliseringen avskyddsrumsbyggandet av att fastighetsägarna är skyldiga att anordna skyddsrambara för vissa slag av byggnader. Föreskriftema för skyddsrumsbyggandet harmedfört att områden med låghusbebyggelse (en- och tvåvåningshus) har blivitskyddsrumslösa, medan det i vissa situationer kan finnas överskott påskyddsrumsplatser i andra områden. Vidare har ingen nyproduktion avnormalskyddsrum förekommit ide 14 största städemas innerområden . Försvarsutredningenanser att planeringen av civilförsvaret bör ske främst med hänsyn till detkonventionella krigets krav och att de allvarligaste riskområdena är sådana sominnehåller eller ligger nära militära mål och i invasionsområden. Detta synsättleder enligt utredningen till att principerna för skyddsrumsbyggandet måsteomprövas. Det finns sålunda inte längre skäl att generellt undantalåghusområden och de 14 största städernas innerområden frånskyddsrumsbyggnadsskyldigheten eftersom det inte är bebyggelsetypen som skallavgöra var skyddsrum skall finnas utan i stället det bedömda hotet. gällandeprioritering av orter som skaU komma i fråga för skyddsrumsbyggande bör därföromprövas från de utgångspunkter som utredningen har angett. För att nåett ändamålsenligt resursutnyttjande bör vidare skyddsrumsbyggandet integenerellt låsas till de enskilda byggnaderna utan med hänsyn till det bedömdahotet och behovet planeras områdesvis inom de berörda ort( rna. För att få enbättre anpassning av byggandet till lokala förhållanden bör de nuvarandenormerna för beräkningen av antalet erforderliga skyddsrumsplatser omprövas.Härvid bör eftersträvas att inordna skyddsrumsplaneringen- i den allmännasamhällsplaneringen effektivare än vad som f. n. är fallet. Formerna för hurett sådant mer anpassat skyddsrumsbyggande skall komma till stånd övervägs f.n. av en särskild utredning, skyddsrumsutredning. ,som har tagit del av skyddsrumsutredningens arbete, anser det angeläget att enförfattningsmässig och organisatorisk grundval skapas för ett skyddsrumsbyggandeenhgt här angivna principer. 1 de större städernas innerområden kommer en betydandebristsituation att kvarstå, även om man börjar bygga skyddsrum där. Dennafråga bör enhgt utredningen särskilt uppmärksammas i skyddsrumsplaneringen.Åtgärder bör därvid övervägas för att tillgodose de mest angelägnaskyddsrumsbehoven i dessa orter genom att, där så är möjligt, till rimligakostnader ställa i ordning befintliga och tillkommande underjordiska utrymmen till skyddsrum. Användningenav skyddsrum och därmed deras utformning och utrustning är enligt utredningendelvis beroende av den förvarningstid som kan erhållas. Civilförsvarsstyrelsenhar föreslagit att krigsmakten åläggs ett särskilt tilläggskrav avseendestridsledningssystemets utbyggnad för att det av styrelsen angivna behovet avförvarningstider och uthållighet skall kunna tillgodoses. Utredningen finnerdet osäkert om tekniska och ekonomiska förutsättningar föreligger att tiUgodosekravet. Utredningen vill därför inte fastlägga ett tilläggskrav på krigsmaktensom har vissa minimikrav på stridsledningssystemet. Utredningen uttalar attsystemet bör utformas med hänsynstagande i möjlig män tiU bl. a.civilförsvarets behov och att vissa organisatoriska åtgärder bör övervägas föratt förbättra utnyttjandegraden i fråga om informationer från dessa system. 1 vissa delar av landet och under väsentliga delar av ettstridsförlopp kan såväl förvarningstiderna som stridsledningssystemetsuthållighet under alla förhållanden vara otillräckliga för att skyddsrummenskall kunna utnyttjas på tidigare planerat sätt. Det är därför enligtutredningen angeläget att åtgärder vidtas för att skyddsrummen på bästa sättoch till begränsade kostnader skall kunna anpassas till möjliga prestanda hosstridsledningssystemet och att det operativa utnyttjandet förbereds med hänsynhärtill. Utredningen anser att frågan om framtida skyddsrams utformning i dettaavseende bör studeras närmare. Åtgärdernaför individuellt skydd omfattar främst anskaffning av skyddsmasker samt visssjälvskyddsutbildning av allmänheten. De nuvarande riktlinjerna föranskaffning och lagerhållning av skyddsmasker grundar sig på den uppfattningenatt vi trots internationella överenskommelser inte kan bortse från att det kanfinnas risk för att stridsgaser används. Med hänsyn till bl. a. internationellajämförelser har det dock inte ansetts påkallat att i fred anskaffa skyddsmaskertUl hela befolkningen. F. n. finns ca 1,8 milj. skyddsmasker i lager varavdock en stor del är äldre och måste ersättas under de närmaste åren.Civilförsvarsstyrelsen har föreslagit att skyddsmasker anskaffas i fred iförsta hand till den del av befolkningen som inte kan beredas skydd iskyddsrum. Utredningen anser att planeringen för anskaffning avskyddsmasker bör följa den utstakade inriktningen. Det innebär att enkontinuerlig anskaffning upprätthålls i fredstid och att härigenom och genomvissa andra förberedelser en grundval skapas för att anskaffa skyddsmasker åthela befolkningen, om de säkerhetspolitiska förhållandena i form av ändradedoktriner etc. skulle ge anledning härtill. Utredningen understryker i detta sammanhang den betydelseför att stärka det individuella skyddet som självskyddsutbildningen av allmänhetenhar.