prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — I andra hand medges rätt till tvångsinlösenför att dra fram elektrisk starkströmsledning även om denna inte är avsedd fören anläggning av störte betydelse för del allmänna. Som särskild förutsättningkrävs då att den behövs för att förse viss faslighet med belysning ellerdrivkraft samt att det intrång som förorsakas av ledningenframstår som ringa i jämförelse med nyttan av denna. Reglerom expropriation för drivkraft ges också i ExL. Enligt 1 § första stycket 13och 18 kan expropriation ske för oljeledning som behövs för företag av slörregagn för orten samt för vissa allmännyttiga atomenergianläggningar. Inomgmvrätten finns bestämmelser om rätt att tvångsvis förfoga över annans mark föratt tiUgodogöra sig olika , såsom uran, stenkol m.m. Huvudbestämmelsenom expropriation av vattenförsörjningstillgång finns i 1 § första stycket 5 ExLdär expropriationsändamålet anges vara atl förse en ort med vatten. SedanexpropriationstUlstånd beviljats skall ärendet handläggas enligt VL (2 kap. 40och 60 §§). I fråga om expropriation för ledningar och andra tekniskaanordningar i anslutning till en vattentäkt ges regler i främst VL, ExL och BL.Tvångsrätt för tUlgodogörande av ytvatten eUer gmndvatten medges i 2 kap.14-16 §§ resp. 2 kap. 45 § VL. Ingår anordning i en aUmän va-anläggning kanbehövlig mark exproprieras med stöd av 1 § första stycket 4 eller 6 ExL, Ocksåenligt BL ges möjlighet att inom område med fastställd generalplan ellerstadsplan inlösa mark för allmän vattenledning. Inlösenav mark för avloppsledning eUer för reningsverk för avloppsvatten kan främstske enligt VL, enligt 1 § första stycket 4 och 6 ExL när ledningen eUerreningsverket ingår i allmän va-anläggning samt enligt BL, Utredningenföreslår att i den nya expropriationslagen skall tas in en allmän bestämmelseom rätt tUl expropriation för drivkraft, vatten och avlopp m,m. När det gällerförutsättningarna för att expropriation skall få ske har uttedningen utformatsitt förslag i nära anslutning tUl ellag. Enligt förslaget skallexpropriation i första hand få ske för atl tillgodose aUmänt behov avdrivkraft, vatten, värme eller likartad nyttighet eller för atl föra bort ochoskadliggöra avloppsvatten eller annan orenlighet. Vidare skaU enligtutredningens förslag expropriation i vissa fall få ske för att bereda utrymmeåt ledning för sådan nyttighet som angetts eUer för avloppsvatten ellerannan orenlighet, även om det inte "är ett aUmänt behov som tiUgodoseshärigenom, Fömtsättningen för expropriationsrätt är i dessa faU antingen attledningen skall ingå i ett ledningsnät av betydelse för riket eller viss orteller alt intrånget av ledningen är ringa i jämförelse med nyttan därav.Utredningens förslag avser inte sådant ianspråktagande av annans mark förtUlgodogörande av vattenkraft eller för gmvdrift som regleras i annan lag. Vadförst angår frågan om expropriation för att tUlgodose elt allmänt behov avaiUäggningar för drivkraft, vatten, avlopp osv, har utredningens förslag intemött några erinringar från remissinstansernas sida. För min del finner jag detuppenbart att möjUghet tiU expropriation måste finnas för sådana ändamål.Expropriationsrätt bör tUl en början gällaför anläggningar som tillgodoser behovet av energi i olika former. Hit hör bådeelektrisk ström och annan drivkraft som behövs för industriella anläggningar,gatubelysning m,m,, atomenergi, elektrisk ström och gas till bostäder osv. Ävenbehovet av anläggningar för sådana drivmedel som olja och liknande skall kunnatiUgodoses genom expropriation. Vidare bör expropriation få ske för allmännavatten- och värmeverk. Utrymme bör också få tas i anspråk både för reningsverkför avloppsvatten och för andra anläggningar för oskadliggörande av orenlighet,t.ex, soptippar, Slutiigen bör expropriation få ske för allmänna ledningar avskilda slag, som el-ledningar, vatten- och avloppsledningar, ledningar förolja, fjärrvärme, gas osv. Någotstörre tvekan kan råda i fråga om expropriationsrätt för att tiUgodose enskildabehov. I gäUande rätt saknas i huvudsak möjlighet tiU tvångsinlösen för atttillgodose ett uteslutande enskilt inttesse på de områden som här är i fråga.Det främsta undantaget finns ellag som medger expropriationsrätt förelektrisk starkströmsledning för att viss fastighet skaU förses med belysningeUer drivkraft, under förutsättning att det intrång som förorsakas avledningen är ringa i jämförelse med nyttan av den. Enligt FBL finns vissa möjligheteratt bUda servitut i samband med annan fastighetsbildningsåtgärd, och servitutsom avser ledning för vatten till husbehovsförbmkning kan bUdas även utansådant samband. Detenskilda behov som kan behöva tillgodoses i förevarande sammanhang är i främstarummet utrymme för ledningar för energi, vatten, värme eUer liknande nyttigheteller för avloppsvatten eller annan orenlighet, I det av utredningen särskUtbehandlade fallet när ledningen skall ingå i ledningsnät av betydelse för rikeleller för viss ort finner jag inslaget av allmänintresse vara så stort att detinte kan råda någon tvekan om att expropriationsrätt bör medges. anför måste det nämligen, även om den enskilda ledningen inte ärsärskUt betydelsefuU i sig, anses förenat med betydande fördelar om ett stortantal enskilda låter ansluta sina fastigheter till ett sådant nät. Det ärdärför befogat att medge expropriationsrätt inte bara för huvudledningar utanockså för de därtiU anknutna förbindelseledningarna. Vadslutligen angår fall utan starkare inslag av allmänintresse har utredningensförslag, att expropriation skall få ske om intrånget av ledningen är ringa ijämförelse med nyttan därav, i allmänhet godtagits av remissinstanserna.Otvivelaktigt talar starka sociala skäl för att medge en sådanexpropriationsrätt. Den kan bidra tUl atl skapa en bättre bostadsstandard föralla kategorier av medborgare. Glesbygdens befolkning bör inte komma iefterhand när det gäller att tUlgodose sådana elementära behov som tillgång tiUvallen- och avloppsledningar, ledningar för elkraft m,m, I viss mån är behovettillgodosett genom bestämmelserom starkströmsledningar ellag och om möjlighet att bilda servitut iFBL, 1 vissa andra fall kan tiUstånd erhållas enligl VL. Den nyaexpropriationslagen bör emellertid enligl min mening innehålla en genereUbestämmelse i ämnet. När intrånget är ringa i förhållande till nyttan ochändamålet i och för sig är tUlräckligt betydelsefullt för atl förenas medexpropriationsrätt om det tillgodoser ell allmänt behov, bör expropriationkunna få ske också för enskilt behov. Jag biträder därför utredningens förslagockså på denna punkt. Sveahovrätt har i sitt remissyttrande anfört atl, om expropriation enbart förenskilt intresse skaU ifrågakomma, denna bör i första hand begränsas lill attavse upplåtande av nytijanderätt och servitutsrätt. Jag finner del självklartatt mark i aUmänhet inte behöver tas i anspråk med äganderätt när det gälleratt tillgodose behovet av utrymme för ledningar. Någon uttrycklig bestämmelsehärom behövs emellertid inte. Del följer av allmänna grunder attexpropriationstillstånd inte ges för en mera långtgående rätl än som behövs. Ivissa hänseenden kommer de möjligheler till tvängsinlösen som jag nu har förordatatt äga motsvarighet i VL. I likhel med ulredningen anser jag det dock intelämpligt att nu göra någon ändring i VL i denna del. Inte heller finns detanledning atl göra någon ändring i FBL:s beslämmelser om servitut. Jag anservidare i likhet med utredningen alt den föreslagna expropriationsbestämmelseninte bör få tillämpas i fråga om ianspråktagande av annans fastighet förtiUgodogörande av vattenkraft vare sig i fråga om strömfall eller i fråga om utmål förvattenkraftverk eller för gruvdrift. En särskild bestämmelse härom bör las upp i dennya lagen. Debestämmelser om tvångsinlösen av utrymme för elektriskaslark-strömsanläggningar som finns intagna i 1 § ellag har som framgårav vad jag förut anfört i viss utsträckning utgjort förebUd för de av migföreslagna bestämmelserna om rält liU expropriation för drivkraft, I andrahänseenden än när det gäller ändamålen bygger ellag på bestämmelsernai ExL, Om nu ändamålsbestämmelserna ellag får generellt utformademotsvarigheter i den nya expropriationslagen bör de självfallet upphävas. Denmöjlighet för domstol all i vissa fall utan tiUstånd av Kungl, Maj:t prövafrågan om expropriation som finns enligt I § ellag bör dock ståkvar i avvaktan på resultatet av ledningsrättskommitténs arbete. Jag återkommeri det följande till de ändringar som behövs ellag. 8.2.5 Expropriation för näringsverksamhet I detvå närmast föregående avsnitten har behandlats vissa för näringslivet viktigaexpropriationsändamål, såsom behovet av kommu- nikationer,drivkraft och ledningar. I näslföljande avsnitt kommer jag alt ta upp frågor omexpropriation för skydds- och säkerhetsområden. Utredningens förslag innehålleremellertid också en direkt bestämmelse om expropriation för näringsverksamhet. IgäUande expropriationslagstiftning finns endast spridda bestämmelser somtUlgodoser behov av expropriation för näringsverksamhet. Enligt 1 § förstastycket 13 får expropriation ske för linbana eller oljeledning som är behövligför förelag av slörre gagn för orten, enligt punkt 14 får expropriation ske förtUlgodoseende av fjällrenskötsel och enligl punkt 17 ges möjlighet alt genomexpropriation bereda fiskarbefolkningen utrymme för uppförande av brygga, bodeller annan anläggning som behövs för yrkesfisket. I punkten 18 medges vidarerätt lill expropriation för atomenergianläggning. är del i och för sig möjligt att även i fortsättningen följanuvarande system att tillerkänna expropriationsbefogenhet åt endast särskiltuppräknade näringsgrenar. En sådan metod anser utredningen dock inte böraväljas. Vid en samlad översyn av expropriationslagsliftningen bör enligtutredningens mening i stället en enhetlig bedömning ske av de problem somhänger samman med näringslivets lokaUserings- och rationaliseringsfrågor, dvs.önskemålet att ge industri, hantverk, jordbruk och annan näringsverksamhetmöjlighet atl utvecklas och slå sig ned på sådana platser som från aUmännasynpunkter framstår som de lämpligaste. Utredningen framhåUer, att särskiltstörre företag som expanderar kan behöva expropriera för atl få ökat utrymme.För att inte anläggningarna skall spridas alltför mycket tvingas man söka sigtill det närmare grannskapet. Detsamma gäller när möjligheterna att väljamellan olika tänkbara förläggningsalternativ är helt eller i det närmasteuteslutna. Mot denna bakgrund anser utredningen att ett visst behov avexpropriationsrätt för näringsverksamhet kan föreligga. Föregen del vUl jag framhålla, atl de lokaliseringsfrågor som utredningen lar uppi regel är av sådan art att de bör lösas på annat sätt än genom expropriation.Förutom genom frivUlig uppgörelse, som är av mindre intresse i dettasammanhang, tiUgodoser samhäUet aktivt näringslivets markbehov på olika sätt.Sålunda tar kommunerna ofta på sig ett ansvar för att mark finns tillgängligför näringsverksamheten i orten genom att planera marken för ändamålet ochförvärva den genom frivilliga köp eller expropriation med stöd av reglema omexpropriation för tätbebyggelseändamål varefter kommunen säljer området tillföretaget eller upplåter del med tomträtt eller annan nyttjanderätt. Ävenom det sålunda förutsätts att utrymme för ett företag regleras pä annat sätt ängenom expropriation kan del likväl i sådana situationer som utredningen angettuppstå behov också för ett enskUt företag att få ta marki anspråk genom expropriation. Utredningens förslag har med något undantag intemött erinringar under remissbehandlingen. Också jag anser att möjlighet tUlexpropriation bör föreligga som en sista utväg att lösa näringslivetsmarkbehov. Här Uksom annars är del naluriigtvis nödvändigt att ta hänsyn lUl dekommunala planintressena och andra motstående intressen. Vad beträffar dekommunala planintressena vUl jag framhålla att expropriation i regel bör få skeendast under förutsättning att marken planlagts för det ändamål somexpropriationen avser eller att kommunen tUlstyrker expropriationsansökningen. Pågrund av dessa överväganden ansluter jag mig till utredningens förslag att iden nya expropriationslagen skall tas upp regler om expropriation förnäringsverksamhet. Jag godtar också utredningens förslag att expropriationsrättskall kunna föreligga vid alla former av näringsverksamhet. I detta sammanhangbör dock med ett undanlag som jag återkommer tUl i specialmotiveringen intetas upp frågan om behovet av expropriation för gruvdrift. Encentral fråga är hur expropriationsbefogenheten skaU utformas. Utredningenföreslår att expropriationsrätten skall begränsas till att avse sådannäringsverksamhet som är av slörre betydelse för landet som helhet eller som ärav påtaglig betydelse för den ort där den bedrivs. För vissa speciellanäringsgrenar som t.ex, renskötsel och yrkesmässigt fiske bör enligtutredningens mening också kunna medges expropriation om det är av storbetydelse för viss grupp av befolkningen. Remissinstansernahar allmänt godtagit utredningens förslag. Också jag anser att den avgränsningsom utredningen föreslagit är väl avvägd. Jag föreslår därför att expropriationskall kunna ske för alt bereda utrymme åt näringsverksamhet eller anläggningdärför av slörre betydelse för riket eUer orten eller för vissbefolkningsgmpp. Ilikhet med utredningen anser jag att uttrycket orten i detta sammanhang intebör tas i alltför snäv betydelse. Vid behov bör hämnder kunna inrymmas t.ex.hela den kringliggande bygden. Det torde inte vara ovanligt att en orts ellerbygds hela liv krelsar kring en industri, som måhända i sig är mindre väsentligför landel som helhet men som för orten eller bygden är av stor betydelse ochvars nedläggning eller flyttning skulle medföra allvarligt men för orten. Ettytterligare viUkor för att expropriation skall medges för näringsverksamhetbör vara att sökanden visar skäl för att anläggningen bör placeras ellerutvidgas just på ifrågasatt plats. Sådana skäl kan utöver de ekonomiska varat.ex, hänsynen tiU miljöulformningen. Eftersom frågan härom kommer att beaktasi samband med den prövning som varje ansökan om expropriationstiUstånd skallunderkastas, behövs dock inte någon uttrycklig lagregel i förevarandesammanhang. Som jag tidigare anfört bör i expropriationslagen tas in en allmänregel om hänsyn till motståendeintressen vid prövning av ansökan om expropriation. Jag vill nu endast tUläggaatt det, som en remissinstans anfört, kan vara av vikt bl.a, i fråga ommiljöfarlig verksamhet att expropriationssökanden förebringar utredning omalternativa förläggningsorier för företaget. 8.2.6 Expropriation för skydds- och säkerhetsområden Medskyddsområde bmkar förslås mark intiU anläggning som själv kräver skydd, t.ex,en sjö som levererar vatten till etl vattenverk och därför måste skyddas motföroreningar. Begreppet säkerhetsområde används för område kring anläggningarsom medför fara av allmän art, t,ex, atomenergianläggningar. Någon allmän regeli ExL som ger expropriationsrätt för nu nämnda ändamål finns inte. För vissaspeciella ändamål finns dock särskilda regler. Enligt 1 § första stycket ExLkan expropriation ske för att hindra vattenförorening (punkt 5), för altförebygga fara för sandflykt (punkt 10) och för skyddsområde kringatomenergianläggning (punkt 18), Inlösen kan vidare aktualiseras enligt BL ifråga om mark som i fastställd generalplan eller stadsplan avsetls till skydds-eller säkerhetsområde för viss anläggning. Enligl 2 kap. 14 § sista stycket och2 kap. 62 och 64 §§ VL kan skyddsbestämmelser meddelas för ytvatten resp.grundvatten. mening är det föga rationellt att ha alltför detaljeradeexpropriaiionsbefogenheter för enskilda fall där skydds- och säkerhetsområdenbehövs. Expropriationsbefogenhet bör i stället föreUgga så snart allmänfaranframstår som någorlunda betydande. Ulredningen föreslår därför altexpropriation skall få ske för att upprätta skydds- eller säkerhetsområdeneller utföra annan särskUd anordning till skydd mot allmänfarlig eller annarsfrån allmän synpunkt menlig naturhändelse, mot vatten- eller luftföroreningeller mot menlig inverkan i övrigt från industriell eller annan anläggning. Jagdelar utredningens uppfattning att befogenhet tUl expropriation för nu avseddaändamål inte bör ges alltför snäv utformning. Liksom remissinstansernatillstyrker jag därför utredningsförslaget. SärskUtnär det gäller behovet av mark för skydds- eller säkerhetsåtgärder ianslutning tUl industriell verksamhet eller annan sådan anläggning är det avvikt att prövningen av expropriationsansökningen föregås av en åtminstoneöversiktlig bebyggelseplanering. Härvid kan konkurrerande markanspråk vägas motvarandra, Kungl, Maj:t bördock i sista hand ha avvägningen i sin hand. Vidbedömningen humvida expropriation skall få ske bör sålunda undersökasmöjligheten av all flytta den farliga verksamheten till någon annan mindreutsatt plats. Först om det visar sig att en sådan lösning är oskäligt kostsameller från andra synpunkter orationell eller förenad med betydande svårigheterbör Enremissinstans har ifrågasatt lämpligheten av expropriation i stället förinlösenplikl beträffande mark runt en flygplats tUl skydd mol flygbullret. Förmin del anser jag atl en expropriationsmöjlighet bör finnas också när ändamåletär att tillskapa frizoner kring flygplatser eller andra storatrafikanläggningar. Samhället måsle kunna förhindra utnyttjandet av bosläderoch arbetsplatser som är så störda av buller alt de inte ger entillfredsstäUande mUjö. SjälvfaUet måste dock för att expropriation skall kommatUl stånd i det enskilda fallet garantier finnas för att området inte av denexproprierande används för bebyggelse eller annal sådant ändamål. Sloriekenpå del skydds- eller säkerhetsområde som kan komma i fråga får avgöras medhänsyn till anläggningens ändamål och utförande, de lokala förhållandena osv.Bedömningen härav måsle givelvis göras i det enskUda faUet med beaktande av attstörre ingrepp än nödvändigt inte görs i markägarens rätlssfär. Med hänsynhärtill bör också beaktas om en formlig skydds- eller säkerhelszon behöverupprättas kring del skyddsvärda eller farUga området eUer om det räcker med atlulföra särskUda anordningar, t.ex. grävning av diken, uppläggande av ,plantering av skog osv. inom eller omkring det aktuella området. Den enskildesintressen bör också iakttas i fråga om det sätt på vUket marken tas i anspråk.Kan markområde i närheten av en anläggning utnyttjas för annat ändamål, t.ex.för skogsbruk, kan det sålunda vara lämpligl all marken beläggs med endaslservitut med förbud mot bebyggelse. Genomden nu föreslagna bestämmelsen uppkommer viss dubblering i förhåUande tiUföreskrifter i 2 kap. VL. Sålunda blir det enligt bestämmelsen möjUgt attexpropriera skyddsområde för vattentäkt. Jag anser att ifrågavarandebestämmelser i står i sådanl samband med VL:s övriga regler att de inte utanolägenhet kan brytas ut ur sitt sammanhang. Förslaget kompletterar ocksåreglerna i 81-83 §§ BL om skydds- och säkerhetsområde. Inte heller dessabeslämmelser bör brytas ut ur sitt sammanhang. Jaganser vidare anledning saknas att i lagen begränsa kretsen avexpropriationsberättigade subjekt. Frågan om exproprialionssökandens kompetensingår som ett naturiigt led i tUlståndsprövningen. 8.2.7 Expropriation för försvarsändamål Liksomenligt nuvarande lagstiftning föreslår utredningen atl expropriation skallkunna äga rum för försvarsändamål. Enligt 1 § första stycket I ExL fårexpropriation ske för befästning, övnings- eUer förläggningsplats förkrigsmaklen, skjutbana, som äger betydelse för den allmänna skjutskicklighelensutveckling, eller eljest för rikels försvar. Medhänsyn till att försvarets uppgifter inle enbart är begränsade lill detmililära försvaret utan också omfattar civilförsvaret samt det ekonomiska ochpsykologiska försvaret föreslär utredningen att expropriationsbefogenhettillerkänns samtliga grenar av totalförsvaret. Också de frivilligaförsvarsorganisationernas behov av mark omfattas därmed av utredningsförslaget. Vidremissbehandlingen har behovet av expropriationsrätt för totalförsvaret inteifrågasatts. Även jag anser det uppenbart alt regler härom bör tas upp i dennya expropriationslagen. I fråga om frivilligorganisa-tionerna kan det i ochför sig framstå som tveksamt om de bör tillerkännas självständig expropriationsbefogenhet.I slor omfattning tillgodoses deras mark- och lokalbehov genom offentligamyndigheters försorg. I undanlagsfall kan emellertid föreligga behov av markför skjutbanor eller liknande. Med hänsyn härtill och då dessa organisationerstår under betryggande statlig kontroll anser jag mig kunna godta utredningensförslag. Expropriationsbefogenheten för frivilligorganisationerna bör docktillämpas restriktivt. Totalförsvaretsuppgifter är vidsträckta. kan behövas för lokaler och andra utrymmen avskilda slag, såsom lagringsutrymmen för olja och andra krigsviktigaförnödenheter. kan också behövas till anläggningar för kommunikationer,sjukvård, polisväsende, krigsviktig industri m.m. Det torde vara givet att enobegränsad expropriationsrätt inte kan medges i aUa dessa situationer. bör i de fall ändamålet med expropriationen avser annat än del rentmililära försvaret krävas att markbehovel är av särskild betydelse förtotalförsvaret. Jag finner den föreslagna avgränsningen väl avvägd. 1formellt hänseende kan invändas all vid expropriation för krigsviktig industrieller annan samhällelig verksamhetsgren olika lagrum kan bli tiUämpliga. Någonslörre olägenhet behöver dock inte uppkomma på grund härav. Vilken bestämmelsesom skall tillämpas får avgöras med hänsyn till ändamålet med markanspråket. Ifråga om civilförsvarets behov kan i vissa fall fast egendom las i anspråk bådeenligt civUförsvarslagen (CfL) och den nya expropriationslagen. Som regel kanCfL endast åberopas när civilförsvarsberedskap råder. Detla krav uppställsdock inte i fråga om utförande av byggnadsanordning och källarmursgenombrotl.När det gäller den förfoganderätt som föreligger under civilförsvarsberedskapbehövs ett förfarande som är anpassat tUl de exceptionella förhållanden som dåråder. Vad angår övriga fall ämnar jag föreslå att ersättning för egendom somtaghs i anspråk enligt CfL skall bestämmas med tillämpning av ExL, Någonbetydelse för den enskilde huruvida inlösen sker efter den ena eUer andra lagenföreligger därför inte. Med hänsyn härtill finner jag inte skäl att föreslånågon ändring i fråga om rätten att ta i anspråk fast egendom enhgt CfL. 8.2.8 Expropriation av vanvårdad egendom Enligtgällande rätt kan i viss omfattning vanvård av egendom leda till expropriationeller irUösen. Beträffande jordbmksegendom ges regler härom i lagen omtvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom. EnUgt denna lag kan Kungl, Maj:tmed samtycke förordna om inlösen, när det förekommer synnerligengrov vanhävd av den odlade jorden och det med hänsyn tUl vanhävdens omfattningoch egendomens storlek eller av andra särskilda skäl finnes nödigt attvanhävden avhjälps i annan ordning än som föreskrivs i jordhävdslagen. I frågaom skogsmark kan enligt 1 § första stycket 9 ExL expropriation i vissa fall skeav kalhuggen eUer på annat sätt ödelagd mark, I samband med tUlkomsten år 1970av lagen om tvångsförvaltning av bostadsfastighet infördes i I § första stycket19 ExL möjlighet att vid föreliggande eller befarad grov vanvård av byggnad,som tUl väsentlig del genom uthyrning används för bostadsändamål, företaexpropriation för att försätta eller håUa byggnaden i tUlfredsställande skick. Utredningenföreslår att expropriation skall få ske beträffande alla slag av fast egendomvid fall av föreliggande eller förväntad grov vanvård för att bringa egendomeni hävd, Ifråga om jordbmksegendom och skogsmark innebär utredningens förslag att de kravsom uppställs för att expropriation skall kunna ske blir mindre stränga änenligt den nuvarande lagstiftningen.