prop · FV0398 · 1972-12-31 00:00:00 — 30 §Göres med stöd av förordnande som avses i 2 § första stycket framställning enligt 26 § om verkställighet i främmande stat av ute varodom och har den dömde anfört opposition mot avgörandet hos behörig myndighet i den främmande staten med begäran att hans ta lan prövas vid svensk domstol, gör riksåklagaren ansökan hos rätten om förhandling för prövning av den dömdes talan. I fråga om sådan förhandling gäller 21 § första stycket och andra stycket första punk ten. Avvisasoppositionen och vinner avvisningsbeslutet laga kraft, sänder rättenunderrättelse om beslutet till , som vidarebefordrarunderrättelsen tUl behörig myndighet i den främmande staten. Avvisasej oppositionen, skall rätten med undanröjande av domen eller föreläggandetupptaga frågan om ansvar för gärning för vilken påföljden ålagts. Därvid gällerrörande sakens handläggning bestämmelser om rättegången ibrottmål. Framställningen enligt 26 § förfaUer. 31 §Har med anledning av framställning enhgt 26 § den dömde an hållits eller häktats i den främmande staten och överföres han till Sve- rige för att närvara vid förhandling enhgt 30 § förstastycket skall han anses som anhåUen av svensk myndighet från den tidpunkt dåhan anlände hit. I fråga om hans frihetsberövande gäller därefter 24 kap.rättegångsbalken. Den dömde får dock icke i något fall vara berövad sin frihetunder sammanlagt än som i domen bestämts för frihetsberövandepåföljd. 32 § Den som på grund av att han anfört opposition kallatstill för handling enligt 30 § första stycket och därför lämnat den främmande statens område får ej med anledning av annat brott, vilket begåtts innan han lämnade den statens område, lagforas, anhållas eller häktas eller berövas friheten för verkställighet av påföljd eller underkastas annan inskränkning i sin personliga frihet, om det ej i kallelsen sär skilt angivits att sådan åtgärd kan komma att vidtagas mot honom eller han skriftligen lämnat sitt uttryckliga samtycke till åtgärden eller han av , räknat från den dag rätten meddelat slutligt avgörande med anledning av oppositionen, haft möjlighet att lämna landet men ej gjort detta eller efter att ha lämnat landet åter vänt hit utan att på nytt ha kallats till förhandling som sagts. Läm nar den dömde skriftligt samtycke, skall den myndighet som beslutar åt gärden sända avskrift av medgivandet till , som vidarebefordrar handlingen till behörig myndighet i den främmande staten. 33 § Är i fall då framställning om verkställighet avfrihetsberövande påföljd har gjorts enligt 26 § den dömde berövad friheten här i landet eller upphäller han sig eljest här, skall han överföras till den främmande statens område så snart den staten meddelat att framställningen bifallits samt, när framställning gjorts enligt 26 § tredje stycket, utfäst sig att, i den mån icke medgivande som avses i 34 § har lämnats, iakttaga vad som enligt 23 § gäller här i landet för det fall att någon som är berö vad friheten i främmande stat överföres tUl för verkställighet av påföljd som ådömts honom i den staten. Första stycket gäller ej, om den främmande staten meddelaratt den avstår från att verkställa påföljden. 34 § På begäran av behörig myndighet i främmande stat, ivilken efter framställning enligt 26 § verkställighet skall ske av påföljd som ådömts någon vilken vid överförandet till den främmande staten var berövad friheten, kan Konungen medge att den dömde, utan hinder av tillämpliga bestämmelser i artikel 9 i brottmålsdomskonventionen eller motsvarande bestämmelser i annan överenskommelse som ingått rned den främmande staten eller av utfästelse som avses i 33 §, får åtalas, dömas eller berövas friheten i den främmande staten för verkställighet av påföljd eller tvångsåtgärd eller underkastas annan in skränkning i sin personliga frihet med anledning av brott som begåtts före hans överförande till den främmande staten och som ej omfattas av framställningen om verkstäUighet. Sådant medgivande får lämnas endast om utlämning för brottet kunnat lagligen äga ram eller om utlämning skulle ha varit utesluten endast på grund av straffets längd. Framgår av handlingarna i ärendet att medgivande icke kanlagligen 1972: 98 12 lämnas,skall begäran avslås. I annat fall prövas frågan av högstadomstolen, om det begäres av den som avses med framställningen. Finner högstadomstolen att hinder möter, får medgivande ej lämnas. 35 § Laga domstol i mål ellerärende som avses i denna lag är . 36 § Böter som bestämts enligtdenna lag samt penningbelopp eller annan egendom som förklarats förverkad medstöd av denna lag tillfaller kronan. Har föremål förklarats förverkat, kanKonungen på begäran av den stat som gjort framställningen om verkställighet avförverkandebeslut förordna, att föremålet skall återlämnas till den staten. Bötersom avses i första stycket får icke förvandlas. 37 § Riksåklagaren får i denomfattning Konungen bestämmer förordna annan åklagare att fullgöra vad somenligt denna lag ankommer på riksåklagaren. 38 § Skall påföljd, som ådömtseller ålagts någon av myndighet i främmande stat, enligt denna lag verkställasi , får åtal för gärning, som påföljden avser, ej i något fall väckashär i landet. 39 § Av allmänna medel utgivenersättning till offentlig försvarare i mål som avses i denna lag skall stannapå statsverket, om icke den dömde av särskilda skäl bör återgälda ersättningen. 40 § Chefen förjustitiedepartementet kan efter framställning till avbehörig myndighet i främmande stat medge, att utlänning, som är berövadfriheten i den staten och som enligt bestämmelser i överenskommelse som avses i1 § skall föras till annan främmande stat för verkställighet av påföljd förbrott eller för förhandling med anledning av framställning om sådanverkställighet, får föras över svenskt område. Under sådan genomresa skallfrihetsberövandet bestå, om icke den främmande staten begär att dentransiterade friges. Friges han ej, tillämpas vad som i allmänhet gäller ombehandling av anhållen eller häktad. 41 § Talan motkriminalvårdsstyrelsens beslut enligt denna lag eller i anslutning till lagenmeddelade tillämpningsföreskrifter föres hos Konungen genom besvär. 42 § Denna lag gäUer ej i fråga omverkstäUighet eller annan åtgärd som regleras genom lagen (1963: 193) omsamarbete med , , och angående verkställighet avstraff m. m. Dennalag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad uppgiftutkommit från trycket i . 1972: 98 13 Lagom ändring i utlänningslagen (1954: 193) Härigenomförordnas, att 71 § utlänningslagen (1954: 193) skall erhålla ändrad lydelsepå sätt nedan anges. Konungenmeddelar bestämmelser om hemsändande av utlänning, som erhåller socialhjälpeller omhändertages jämlikt barnavårdslagen, lagen om beredande av slutenpsykiatrisk vård i vissa faU eller 35 § lagen angående omsorger om vissapsykiskt utvecklingsstörda och som icke är politisk flykting. Efteravtal med främmande stat om behandling av fripassagerare äger Konungen stadgaavvikelser från bestämmelserna i denna lag ävensom meddela de föreskrifter somi övrigt erfordras för tillämpning av avtalet. Om utlämning för brott och Om utlämning för brott och om om överförande tUl , överförande till främmande stat , eller för för verkställighet av här i riket verkställighetav här i riket ådömt ådömd frihetsberövande påföljd frihetsstraff samt om utlämning samt om utlämning till , tilldessa länder för verkställighet , eller för avbeslut om vård eller behand- verkställighet av beslut om vård lingär särskUt stadgat. eller behandling är särskUt stadgat. Dennalag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad uppgiftutkommit från trycket i . Härigenomförordnas i fråga om dels att 2 kap. 13 och 6 §§ skaU ha nedanangivna lydelse, dels att i balken skall införas en ny paragraf, 2 kap. 5 a §,av nedan angivna lydelse. Den som begått brott här iri- För brott som begåtts här i riket ket dömes efter svensklag och dömes efter svensk lag och vid vid svensk domstol. Detsamma svensk domstol. gäller, om det är ovisstvar brott om det är ovisst var brott för- »Senaste lydelse 1970: 376. förövats men skäl finnes antaga att det är begånget inomriket. övats men skäl finnes antaga att det är begånget inomriket. Arbrott begånget utom riket av svensk medborgare eller av utlänning med hemvisti , dömes efter svensk lag och vid .ncnsk domstol. Harannan utlänning utom riket begått brottslig gärning, vilken ej var fri frånansvar enligt lag som gällde på gärningsorten, dömes efter svensk lag och vid svenskdomstol, om han efter brottets begående blivit svensk medborgare eller tagithemvist här i riket eller otn han är dansk, finsk, isländsk eller norskmedborgare och finnes här, så ock eljest om han finnes i riket och å brottetenligt svensk lag kan följa fängelse . För brott som begåtts utom riket dömes efter svensk lagoch vid svensk domstol, om brottet begåtts 1. avsvensk medborgare eller av utlänning med hemvist i , 2. avutlänning ulan hemvist i , som efter brottet blivit svensk medborgareeller tagit hemvist här i riket eller .som är dansk, finsk, isländsk ellernorsk medborgare och finnes här, eller 3. av annanutlänning som finnes här i riket och å brottet enligt svensk lag kan följafängelse . Första stycket gäller ej, om gärningen är fri från ansvarenligt lagen på gärningsorten eller om den begåtts inom område som ej tillhörnågon stat och enligt svensk lag svårare straff än böter icke kan följa pågärningen. I fall som avses i denna paragraf må ej ådömas påföljdsom är att anse som strängare än det svåraste straff som är stadgat för brottetenligt lagen på gärningsorten. Utlänning,som utom riket begått brott, dömes även i annat fall än i 2 § sägs eftersvensk lag och vid svensk domstol, 1. om hanförövat brottet å svenskt fartyg eller luftfartyg, så ock eljest om han varbefälhavare eller tUlhörde besättningen å sådant fartyg och begått brottet itjänsten, 2. om han begåttbrottet å område där avdelning av krigsmak- 1 Senaste lydelse 1971:188. För brottsom begåtts utom riket dömes även i annat fall än som avses i 2 § efter svensklag och vid svensk domstol, 1. om brottetförövats å svenskt fartyg eller luftfartyg, så ock eljest om det begåtts itjänsten av befälhavaren eller någon som tillhörde besättningen å sådant fartyg, 2. om brottetbegåtts av krigsman å område där avdelning av ten befann sig, dock i fall han ej var krigsman allenastom avdelningen befann sig å området för annat ändamål än övning, 3. om brottet förövats mot , svensk medborgareeller svensk menighet, inrätttiing eller sammanslutning eller mot utlänningsom hade hemvist i , eller 4. om brottet är kapning av luftfartyg ellerfolkrättsbrott. krigsmakten befann sig eller om det begåtts av annan änkrigstnan å sådant område och avdelningen befann sig där för annat ändamål änövning, 3. ombrottet förövats mot , svensk kommun eller annan menighet eller svenskallmän inrättning. 4. om brottet begåtts inom om råde som ej tillhör någon stat och förövats mot svensk medborgare, svensk samtnanslutning eller en skild inrättning eller mot utlän ning med hemvist i , 5. ombrottet är kapning av luftfartyg eller folkrättsbrott, eller 6. omdet lindrigaste straff som i svensk lag är stadgat för brot tet är fängelse eller där över. Har fråga om ansvar för gärning prövats genomlagakraftägande dom, meddelad i främmande stat där gärningen förövats eller ifrämmande stat som har tillträtt den europeiska konventionen ombrottmålsdoms internationella rättsverkningar, må den tilltalade ej här i riketlag-föras för samma gärning, 1. om hanhar frikänts från ansvar, 2. om hanhar förklarats skyldig till brottet utan att påföljd har ådömts, 3. om ådömdpåföljd har verkställts i sin helhet eller verkställigheten pågår, eller 4. om ådömdpåföljd har bortfallit enligt lagen i den främmande staten. Första stycket gäller ej i fråga om brott som avses i 1 §eller 3 § 3, 5 eller 6, såvida ej lagföringen i den främmande staten har skettpå begäran av svensk myndighet. Har fråga om ansvar för gärning prövats genom dom meddeladi främmande stat och föreligger ej på grund av vad förut i denna paragrafsagts hinder mot lagföring, må åtal för gärningen väckas här i riket endastefter förordnande av Konungen eller den Konungen bemyndigat därtill. Ej må,utan förordnande av Konungen eller den Konungen bemyndigat därtill, någonåtalas för gärning, för vilken han utom riket undergått straff eller annanansvarspåföljd. Sker åtal här i riket, skall vid bestämmande av påföljd skälighänsyn tagas till vad han undergått utom riket, och må därvid efter omständigheternadömas till lindrigare straff än för gärningen är stadgat eller ock påföljdhelt eftergivas. Dömesnågon här i riket till ansvar för gärning för vilken han utom riket har ådömtspåföljd, skall vid bestämmande av påföljd skälig hänsyn tagas till vad hanundergått utom riket. Finnes böter eller fängelse böra ådömas och har han utomriket ådömts frihetsberövande påföljd, skall vad han undergått därav tillfullo tillgodoräknas honom vid påföljdens bestämmande. I fall som avses i första stycket må dömas till lindrigarestraff än för gärningen är stadgat eller ock påföljd helt eftergivas. Denna lag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1971: 965) om straff förtrafikbrott som begåtts atomlands Härigenom förordnas, att 5 § lagen (1971: 965) om straffför trafikbrott som begåtts utomlands skall upphöra att gälla vid utgången avjuni 1972. Prop.1972: 98 17 Lagom ändring i lagen (1966: 78) om förbud i vissa fall mot rundradiosändning påöppna havet Härigenomförordnas, att 5 § lagen (1966: 78) om förbud i vissa fall motrundradiosändning på öppna havet skall erhålla ändrad lydelse på sätt nedananges. 5 § Utlänning, som utom riket be- Den som utom riket begått brott gåttbrott som avses i 1 eller 2 §, som avses i 1 eller 2 § dömes, dömes, om han finnes här, efter om han finnes här, efter denna denna lag och vid svensk domstol, lag och vid svensk domstol, även även om 2 kap. 2 eller 3 § brotts- om 2 kap. 2 eUer 3 § brottsbal- balken ej är tillämplig. ken ej är tUlämplig och utan hin- der av 2 kap. 5 a § första och andra styckena nämnda balk. Åtalmot svensk för brott som rör sändning, vilken ej är avsedd att mottagas ellerkan mottagas i och ej heller orsakar menlig störning för radiotrafikhär, eller åtal mot utlänning får även i annat fall än som anges i 2 kap. 5 §brottsbalken väckas endast efter förordnande av Konungen eller den Konungenbemyndigar. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1966: 314) om kontinentalsockeln Härigenomförordnas, att 14 § lagen (1966: 314) om kontinentalsockeln skaU erhållaändrad lydelse på sätt nedan anges. 14§ Utlänning, som utom riket be- Den som utom riket begått brott gåttbrott som avses i 11 eller som avses i 11 eller 13 § dömes, 13 §, dömes, om hanfinnes här, om han finnes här, efter denna efter denna lag och vid svensk lagoch vid svensk domstol, även domstol, även om 2 kap. 2 eller om 2 kap. 2 eUer 3§ brottsbal-3 § ej är tillämplig. ken ej är tillämplig och utanhinder av 2 kap. 5 a § första och andra styckena nämnda balk. Åtalför brott som avses i 11 § första och tredje styckena får väckas endast efterförordnande av Konungen eller den Konungen bemyndigar. Brottsom avses i 13 § får åtalas av åklagare endast efter angivelse av målsägande. Dennalag träder i kraft . Prop.1972: 98 18 Lag om ändring i lagen (1971:176) om vissa internationellasanktioner Härigenom förordnas, att 11 § lagen (1971: 176) om vissainternationella sanktioner skall erhålla ändrad lydelse på sätt nedan anges. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 11 § Den som bryter mot förbud som meddelats med stöd av38 § dömes, om gärningen skett uppsåtligen, tiU böter eller fängelse eUer, om gärningen skett av grov oaktsamhet, till böter eller fängelsei högst . I ringa fall skall ej dömas tUl ansvar. För anstiftan av eller medhjälp till gärning som avses iförsta stycket dömes ej till ansvar. / den mån det påkallas med anledning av beslut ellerrekommendation som avses i 1 § första stycket kan Konungen förordna attsvensk medborgare, som utom riket begått brott som avses i denna paragraf,skall dömas efter denna lag och vid svensk domstol, även om 2 kap. 2 eller 3 §brottsbalken ej är tillämplig och utan hinder av 2 kap. 5 a § första och andrastyckena nämnda balk. Denna lag träder i kraft . Prop.1972: 98 19 Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , GEIIER, ODHNOFF, ,, , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga angående lagstiftning om internationelltsamarbete rörande verkställighet av brottmålsdom, in. m., och anför. har utarbetats en konvention om brottmålsdoms intemationellarättsverkningar (brottmålsdomskonventionen) som öppnades för undertecknande iHaag . Konventionen undertecknades av ,, , , , ochÖsterrike. Den har sedermera undertecknats även av och Cypern.Konventionen träder i kraft efter den dag då det tredje ratifikations-eller godkännandeinstrumentet deponerades. har konventionenratificerats endast av . Konventioneni engelsk och fransk originaltext jämte översättning till svenska torde fåfogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Företrädareför justitiedepartementen i de nordiska länderna utom har hållitöverläggningar i frågan om de nordiska ländernas tillträde tUl konventionenoch om enhetlig nordisk lagstiftning i de ämnen som konventionen gäller. Vidöverläggningarna enades man om att föreslå att länderna bör tillträdakonventionen möjligt. Tillträdettill konventionen har också aktualiserat en mera genomgripande reform avreglerna i 2 kap. (BrB) om svensk domstols straffrättsligabehörighet. Företrädare för har överlagt i detta ämne medrepresentanter för riksåklagaren (), , utredningen (Ju1956: 42) rörande specialstraffrätten. 1972: 98 20 åtalsrättskommittén(Ju 1970: 63), samt Föreningarna Sverigestingsrättsdomare (domareföreningen) och statsåklagare. Härefterhar inom upprättats en promemoria (Ds Ju1972: 4) angående lagstiftning om verkställighet av utländsk brottmålsdom m. m.I promemorian föreslås dels en särskild lag om internationellt samarbeterörande verkställighet av påföljd för brott, dels vissa ändringar i reglerna i2 kap. BrB om tillämpligheten av svensk lag jämte följdändringar i annanlagstiftning. Lagförslagentorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 2. Efterremiss har yttranden över departementspromemorian avgetts av RÄ, ,, , statens invandrarverk, utredningenrörande specialstraffrätten, åtalsrättskommittén, ,i (LO), ()domareföreningen samt Föreningarna statsåklagare och Sverigesåklagare. har bifogat yttrande från . 2 Konventionens huvudsakliga innehåll Konventionenbestår av fyra huvuddelar. Del I har rubriken ochinnehåller endast art. 1. Del II"Verkställighet av europeiskbrottmålsdom" är uppdelad på fem underavdelningar och består av art. 252.Del III, som har rubriken , har två underavdelningar och innehåller art. 5357. Del IV slutligen,"Slutbestämmelser", består av art. 5868. TUl konventionen är fogadetre bUagor. BUaga I innehåller en uppräkning av möjlighetema att göra förbehållmot konventionens bestämmelser och bilaga II utgörsav en förteckning med rabriken "Förteckning över lagöverträdelser som ickeomfattas av strafflag". Bilaga III är också en förteckning och harrabriken "Förteckning över "ordonnances pé-naJes". Konventionenshuvudavsnitt gäller verkstäUighet av europeisk brottmålsdom (del II). I detta avsnUt ges regler om verkställighet av brottmålsdom i annankonventionsstat än den stat i vUken domen har meddelats (den dömande staten).Verkställighetsreglerna omfattar både dom som har meddelats av domstol efterförhandling i brottmål och s. k. "ordonnances pénales", dvs.bötesföreläggande och liknande institut, se art. 1 (a) och (g). Konventionen ärtUlämplig såväl på påföljder som innebär frihetsberövande som på böter,förverkande och förlust av rättigheter, s. k. diskvalifikation (art. 2). Statsom önskar överföra verkställighet av dom, meddelad i den sta- 1972: 98 21 tentill aiman konventionsstat skall göra framställning härom hos den sistnämndastaten. Verkställigheten kan inte övertas utan att sådan framstäUning har skett(art. 3). Dendömande staten kan aUtid rikta framställningen tUl den stat där den dömde harsitt hemvist. Som grund för framställning om verkställighet kan också åberopasbl. a. det förhållandet att den dömde kan antas få bättre möjligheter tillsocial återanpassning, om domen verkställs i den andra staten eller attfrihetsberövande påföljd skulle kunna verk-stäUas i samband med annan sådanpåföljd som den dömde avtjänar eller skall avtjäna i den andra staten (art.5). Konventionenföreskriver inte någon skyldighet för den dömande staten att föranstalta omöverflyttning av verkställighet tUl annat land. Stat som har mottagitframställning om överflyttning är däremot i princip förpliktad att övertaverkställigheten. Som villkor för övertagande gäller dock att den gärning somomfattas av domen också skulle ha varit straffbar, om den hade begåtts i denanmodade staten och att lagöverträdaren hade kunnat ådömas straff, om han hadebegått gärningen där. Det krävs sålunda dubbel straffbarhet i det konkretafallet (art. 4). I art. 6 anges andra grunder på vUka den anmodade staten kanavslå begäran om verkstäUighet. Verkställighet kan vägras t. ex. om den skullestrida mot grundläggande principer i den anmodade statens rättsordning (ordrepublic) eller om domen avser politiskt eller miUtärt brott eller grundas påovidkommande hänsyn tUl ras, religion, nationalitet eller politisk åsikt. Ärden gärnuig som domen avser redan föremål för lagföring i den anmodade stateneller beslutas lagföring i samband med begäran om verkställighet, kan begäranom överflyttning av verkstälUghet även avslås. Beslut att inte inleda lagföringeller att lägga ned redan påbörjad lagföring utgör också skäl för vägran.Slutligen kan bland grunderna för vägran att verkställa påföljd nämnas detförhållandet att den dömdes ålder för brottet var sådan, att haninte skulle ha kunnat åtalas i den anmodade staten. Närden anmodade staten har beslutat att vidtaga åtgärder med anledning avframställning om verkställighet, skall verkställighetsfrågan enligt huvudregelnprövas av domstol i den staten. Konventionsstat kan dock överlåta dennaprövning åt annan myndighet än domstol, om verkställigheten inte gäller annatän böter eUer förverkande. Vid sin prövning är domstolen eller myndighetenbunden av den bevisbedömning som framgår av den ursprungUga domen men skalltUlämpa det egna landets påföljdsregler och sålunda ersätta den ådömdasanktionen med den påföljd som enligt dessa regler skulle ha ådömts för sammabrott. Den enda begränsning som gäUer vid bestämmande av påföljden är att dennainte får göras strängare än den påföljd som har ådömts i den ursprungligadomen. Vid förhandling inför domstol har den dömde rätt att höras personligen(art. 3752). Ifråga om verkställighet av dom har som meddelats i den dömdes utevaro eller iform av "ordonnance pénale" gäller särskilda regler (art. 2130). Isådant fall har den dömde möjlighet att efter eget val få målet omprövat i sinhelhet, alltså även bevisbedömningen, antingen i domslandet eller i det landsom har mottagit framstäUning om verkställighet. I ett särskilt avsnitt avkonventionen finns regler om brottmålsdoms rättskraft i annan konventionsstatän den stat där domen har meddelats (art. 5357). Enligt dessa regler är medvissa undantag dom som har meddelats i en konventionsstat rättegångshinder iny process i annan konventionsstat på samma sätt som en nationell dom. DettagäUer både frikännande dom och fällande dom som har verkställts eller håller påatt verkställas. Vidare är konventionsstat skyldig att i viss omfattningtillerkänna dom, meddelad i annan konventionsstat, rättsverkan i senarerättegång rörande annan brottsUghet som samme gärningsman har gjort sig skyldigtill, t. ex. i fråga om återfall, och i fråga om beslut rörande förlust avrättighet o. d.