prop · FV0346 · 1972-12-31 00:00:00 — Med hänsyntill det risktagande som är förenat med stmk-turgarantierna bör det motgarantin svarande lånet understiga hälften av det låntagande företagets egnakapital enligt de beräkningar som föregår långivningen. I promemorian framhållsslutligen att det risktagande som är förenat med stmkturgarantier motiverar attstrukturgarantibolaget får i princip obegränsad rätt till insyn i låntagarensekonomiska utveckling under garantins löptid. Lämplig form för sådan insyntorde i regel vara att tUlsätta en särskild revisor. Det kan vara lämpligt attsom villkor för garantin kräva garantibolagets godkännande innan låntagarenikläder sig större ekonomiska engagemang under garantins löptid. 1promemorian förordas såsom tidigare nämnts att stmkturgaranti-bolagetadministreras av ett särskilt för ändamålet bildat belagt dotterbolag tillSveriges investeringsbank. Vikten av ett nära och löpande samarbete medkommerskollegium och framhålls. Av detta skäl bör ibolagets styrelse ingå en representant för vartdera av dessa båda verk. Antaletstyrelsemedlemmar i bolaget bör begränsas till fem för att medge effektivaarbetsformer. 1972: 46 13 Detär vidare angeläget att strukturgarantibolagets verksamhet sker i nära samrådmed arbetstagarnas och näringslivets organisationer. Av detta skäl bör etteller flera strukturråd bildas som har en rådgivande funktion i förhållandetill bolagets styrelse. Omfattningenav stmkturgarantibolagets verksamhet motiverar enligt departementspromemorianatt dess garantiram under loppet av med början den 1 juli 1972successivt byggs upp tUl att omfatta 100 milj. kr. Garantierna bör icke vararevolverande. Med tanke på att behoven kan väntas vara störst under det förstaåret bör garantiramen då omfatta 40 milj. kr. Därefter bör ramen utgöra 30milj. under vartdera av de därpå följande två åren. I promemorian framhållsatt ersättning för räntebefrielse bör betalas genom kommerskollegium, som ävenbör svara för att strukturgarantierna infrias i den mån så krävs. För dessabåda ändamål bör särskilda medel anvisas. Isitt remissyttrande pekar LO på att TEKO-industrierna och den manuellaglasindustrin blivit föremål för omfattande statliga insatser.1970 och riksdag beslutade om ett omfattande statligt stödprogram fördessa branscher. Dessa beslut har föregåtts av djupgående branschutredningar.Åtminstone vad gäller TEKO-industrin var ett av de gmndläggande motiven tillåtgärderna behoven av en rationellare företagsstruktur i branschen, vilket bl.a. skulle kunna uppnås med fusioner och samgående mellan företag. Det tidigarebeslutade stödprogrammet hade alltså till stor del samma utgångspunkter somdet nu föreliggande förslaget till stmkturgarantibolag. När nu en ny form avfinansiellt stöd med syfte att underlätta fusioner inom bl. a. TEKO-branschernaföreslås, hade det enligt LO varit naturligt att de gjordaerfarenheterna av det löpande stödprogrammet redovisats i promemorian. och anför i sitt gemensammaremissyttrande att de föreslagna åtgärderna knappast kan väntas få annat änmarginella effekter även om; dessa rimligtvis bör vara positiva. Manframhåller vidare att de grundläggande problemen i de berörda branscherna haren sådan omfattning att en mera betydande uppbromsning av nedläggningstaktenförutsätter en 1972: 46 14 I remissyttrandet konstateras emellertid att företagssamverkanmed stathgt stöd även inom dessa branscher i vissa fall bör kunna vara en vägatt uppnå ökad konkurrenskraft och därmed långsiktigt störresysselsättningstrygghet. tar i sitt yttrande upp en längre principdiskussion kringstor- resp. smådriftsfördelar. Föreningen vill nyansera det aUtför vanligasynsättet "att större företag är effektivare, skötes bättre och skaparstörre trygghet i anstäUningen än små företag". Föreningens analysutmynnar i "att en till varje individuellt företag avpassad storlek tordevara att föredraga, varigenom möjlighet skapas att genom beaktande av såvälsmå- som stordriftsfördelar uppnå något som kan sägas vara den optimalabalanspunkten". Fleraremissinstanser har invändningar mot den i promemorian föreslagna branschavgränsningenoch menar att behovet av samhällsingripanden är motiverat även i andrabranscher. Länsstyrelseni län anser att starka skäl talar för att motsvarande åtgärder vidtasäven inom delar av träindustrin, framför allt möbel- och snickeriindustrin.Under perioden 19651969 har i länet 35 företag inom träindustrin med 393anställda lagts ner. Företagsstmk-turen inom branschen är starkt splittrad ochman menar att omfattande stmkturella förändringar kan fömtses. Samtidigtpåpekar man att det fortfarande finns rådram för att åstadkomma en frånsamhälleliga utgångspunkter önskvärd planmässig stmkturomvandling. Härigenomoch p. g. a. att branschen domineras av många och relativt små företag anses deföreslagna åtgärdema särskUt angelägna för träindustrin. Vidare är ett starktskäl tUl detta att en okontrollerad stmkturomvandling kan medföra svårlöstaproblem eftersom åtskilliga av branschens företag utgör basen för näringsliveti flera mindre och medelstora tätorter. Uppfattningenatt i varje fall delar av den träbearbetande industrin bör inkluderas bland debranscher som blir föremål för de i promemorian föreslagna åtgärdema delas av SIFU,länsstyrelserna i , , och . ÖEFmenar att de föreslagna åtgärderna inte bör begränsas till att avse enbartTEKO-industrierna, skoindustrin och den glasindustrin. Åtgärderna böräven omfatta andra branscher där motsvarande problem kan förutses komma attuppstå såsom järngjuterier och garverier. ÖEF framhåller att det inom gjuteribranschenfinns fömtom i promemorian redovisade faktorer även interna och externamiljökrav som av kostnadsskäl väntas framtvinga en stmkturanpassning i krympanderiktning. Vidare framhålls att gai-veriindustrins utveckling i be- Prop.1972: 46 15 tydandeutsträckning sammanhänger med skoindustrins. ÖEF menar att det frånberedskapssynpunkt är väsentligt att tillräcklig kapacitet finns såväl inomgarveri- som järngjuteribranschen. Länsstyrelseni menar att förslagen bör omfatta även den grafiska industrinsamt den legobaserade verkstadsindustrin. i och menar att även småbåtsindustrin bör bli föremål för statliga åtgärder i stmkturrationaliserandesyfte. nämner även tegelindustrin, plastindustrinsamt viss del av verkstadsindustrin som tänkbara målbranscher. m. fl. ifrågasätterlämpligheten av den i promemorian föreslagna branschavgränsningen och menaratt motsvarande problem av samma dignitet finns även i andra branscher. Manvill dock inte invända mot att den föreslagna branschavgränsningen tillämpasunder en treårig försöksperiod med hänsyn till dessa branschers särskildasvårigheter. Marknadsrådethar med hänsyn till den rådande branschstmkturen inomTEKO-industrierna, skoindustrin och den glasindustrin samt dekonkurrensförhållanden som där råder ingen erinran mot att stathga åtgärdervidtas för att underlätta fusioner inom dessa branscher. Som framhålls ipromemorian är inom flertalet aktuella stagnerande branscher importkonkurrensenbetydande och/eller företagsstrukturen starkt splittrad. kandärför instämma i att det från konkurrenssynpunkt finns utrymme förföretagssamgående inom dessa branscher. Man vill dock peka på risken för attett hastigt ökat företagssamgående kan komma att påskynda nedläggningar av sådanakonkurrenssvaga företag som av olika skäl inte kan räkna med att deltaga i ettsamgående. menar att de statliga åtgärderna för att underlättaföretagssamgående därför bör vidtas under fortlöpande observation av desseffekter på konkurrensförhållandena. NO konstaterar att det ipromemorian angivna huvudsyftet med förslagen sammanfaller med intentionenbakom konkurrensbegränsnings-lagen. NO pekar dock tillsammans med SPK på vissa varugmpper(exempelvis fodervävnader, cordväv, sytråd, blåtvills, lakansväv och vävdmaskinfilt) som är enföretagsdominerade och där en ökad koncentration kan ledatill en från konkurrenssynpunkt inte önskvärd situation. NO biträder förslagenoch utgår från att de föreslagna åtgärderna inte kommer att tillämpas inomvarugrupper med redan nu hög företagskoncentration. Vidareframhåller NO vikten av att tillämpningsreglerna blir så homogena som möjligt.NO anför som exempel att stora variationer i den andel av undersökningskostnaderna,som vederbörande företag får bära. kan medföra snedvridande effekter. På motsvarande sätt börföretagen vad avser kreditgarantierna behandlas på i möjligaste mån likartatsätt. Promemorians förslag att de statiiga bidragen tillundersökning av förutsättningarna för företagssamgående anslagsmässigt ökastillstyrks av samtiiga remissinstanser, som behandlar dessa delar av förslaget.Bl. a. SPK understryker vikten av en ingående analys av konsekvenserna av entilltänkt företagskombination och av de åtgärder som inom de nybildadeföretagen måste vidtas för att de önskade fördelarna skall vinnas. Medhänvisning till det angelägna i att staten i ökad utsträckning medverkar mera planmässig strukturomvandling samt föreliggande uppgiftssvårighetsgrad, betonas värdet av att den treåriga försöksperiodenserfarenheter utnyttjas effektivt. Därför framhåller bl. a. , NOoch SPK att de föreslagna åtgärderna noggrant bör följas upp och utvärderas. En för många remissinstanser väsentiig fråga gäller initieringav undersökningar om samgåenden. Sålunda framhåller bl. a. länsstyrelserna iKalmar och att statsmakterna bör ta initiativ för att isamverkan med branschens företrädare framlägga en plan för branschens framtidalokalisering och dimensionering. När det gäller undersökningarnas huvudsakliga inriktningpå uppköp av hela eller delar av företag vill SIFU starkt förorda att ävenandra former av samgående än direkta fusioner erhåller finansieringsstöd. Somexempel nämns samarbetsavtal ev. i form av bildade intresseföreningar rörande marknadsföring, produktion och/eller administrativa funktioner.Länsstyrelserna i och och Sverigesinvesteringsbank framhåller att en branschförändring av strukturell betydelsemycket väl kan ske genom att ett företag bygger ut sin kapacitet ellermoderniserar sin tekniska utrustning och ökar antalet anställda. , industriförbund.Svenska bankföreningen och framhåller att fusioneringsällan är en patentmedicin när det gäller att lösa olönsamma företags problem.Svensk industriförening framhåller att argumentet att fusioner kan medförabetydelsefulla höjningar av företagsledningens kvalitet har begränsadgiltighet. Ett typfall då främjandet av en sådan fusion kan varamotiverat föreligger, enligt , när ett lönsamt ochexpansivt företag kan förutses efter hand vilja företa nyinvesteringar ochvidga sin verksamhet och det finns ett nedläggningshotat företag medarbetskraft och realkapital som skulle kunna nyttiggöras vid en sådan expansion.Ett samgående skulle då kunna vara på lång sikt företags- Prop.1972: 46 17 Från samhällsekonomisk synpunkt är ett samgåendeönskvärt så att en nedläggning av det olönsamma företaget förhindras. kan emellertid av solidi-tetsskäl vid ifrågavarande tidpunktvara ovilligt att ta risken eller oförmöget att mobilisera tUlräckligafinansiella resurser för en fusion. anser attsvårigheterna i ett sådant fall skulle kunna överbryggas genom ett specielltkreditstöd, så att både de företagsekonomiska och samhällsekonomiskaaspekterna blev tillgodosedda. Fleraremissinstanser däribland också understryker att enpå lång sikt gynnsam företagsekonomisk kalkyl måste vara en förutsättning för statiigtkreditstöd med syfte att underlätta en fusion. promemorian framförda uppfattningen att behovet av riskvilligt kapital ej tUlfredsställandekan tUlgodoses genom existerande finansieringskanaler delas av samtligaremissinstanser. Delegationen för de mindre och medelstora företagen ochSvenska bankföreningen understryker i detta sammanhang det angelägna i attåtgärder vidtas för att underlätta kapialförsörjningen för de mindre ochmedelstora företagen och har även pekat på det tidigare av delegationen för demindre och medelstora företagen framlagda förslaget om ett särskiltfinansieringsinstitut. Andra remissinstanser, t. ex. SIFU, betraktar de föreslagnagarantierna som ett komplement till ett sådant finansieringsinstitut. Beträffande den föreslagnafinansieringsformen lånegarantier med förmånsrättslig placering närmast föredet egna kapitalet framhåller flera remissinstanser att ett sådant garantisystembör kunna medverka till en önskvärd strukturanpassning i berörda branscher. LOifrågasätter om inte aktieteckning i stmkturrationaliserande syfte nu bordeprövas. LO anför också att med det konkreta samhällsengagemang istrukturutvecklingen inom berörda branscher, som föreslås i promemorian kommersamhället att få ta ett ansvar för utvecklingen. I praktiken har i allt störreutsträckning samhället fått ta på sig det direkta ansvaret för de anstäUda i t.ex. nedläggningsdrabbade orter. Detta har bl. a. skett i merinstitutionaliserade former såsom stadig lönegaranti, fortsatt samhälleligdrift av nedläggningshotade företag etc. Detta innebär enhgt LO, att oberoendeav vilka former för finansiellt stöd som väljs i dessa sammanhang samhälletidag i praktiken torde vara den part som tvingas ta ansvaret. Det torde ur densynvinkeln vara mindre intressant huruvida samhället har gått in med statligalånegarantier eller tUlfört kapial via aktieteckning. Vad som däremot, enligtLO, talar för att den senare formen nu bör övervägas så- 1972: 46 18 somett led i stmkturrationaliserande syfte inom de s. k. problembranscherna, äratt en finansieringsform som ger ordenthg insyn och ett reellt inflytande kanvara att föredra framför en form som inte ger detta men ändå innebär sammareella ansvarstagande. Man anser således att det bör övervägas om inte detföreslagna strukturgarantibolaget, som ett led i försöken att finnaeffektivare medel i strukturpolitiken, utformas så att det även får möjlighetatt teckna aktier. Från SSU har framförts motsvarande synpunkter. När det gäller vUlkorenför lån med strukturgarantier har bl. a. investeringsbank, ÖEF, förutsattatt även börsnoterade företag kan ifrågakomma. Vidare har, bl.a. länsstyrelseni , ifrågasatt om inte den föreslagna löptid i normalfaUet börutsträckas till med hänsyn till att de situationer där strukturgarantierskall ges torde vara mycket komplicerade och svåra att bedöma. Delegationen för de mindreoch medelstora företagen, investeringsbank m. fl. har ställt sigmycket tveksamma inför det villkoret att garantibeloppet bör understigahälften av företagets egna kapital. Även har avstyrktdenna begränsning av garantigivningen. Eftersom det egna kapitalet ofta ivarje fall i små och medelstora familjeföretag är relativt litet, menar manatt ovannämnda begränsning till hälften av det egna kapitalet avsevärt kan reduceraattraktiviteten hos strukturgarantierna. Förslagetatt inrätta ett strukturgarantibolag knutet till investeringsbanktillstyrks av marknadsrådet, SPK, samt länsstyrelsernai och län. investeringsbank deklarerar att man ärberedd att vidta de åtgärder som enligt promemorian skall ankomma på bankenunder den föreslagna försöksperioden av . Om garantigivningen skallfortsätta efter försökstidens utgång förutsätter dock banken att annat organdå övertar strukturgarantibolagets uppgifter. Beträffande bildandet avett särskilt strukturgarantibolag som belagt dotterbolag till ställer sig kommerskollegium kritiskt av främst två skäl. Fördet första anför kommerskollegium att beviljandet av garantier principiellt börvara skilt från kreditgivningen med hänsyn till vikten av opartiskhet i frågaom anlitande av kreditgivaren. För det andra framhåller man att det redan nuföreligger en besvärande splittring när det gäller det statliga finansiellastödet till företag. Man förordar i stället att kommerskollegium handhar stmkturgaran-tiernavid sidan av bl. a. redan existerande program för TEKO-industrierna och denmanuella glasindustrin. 1972: 46 19 Denkritiska inställningen som kommerskollegium har beträffande bildandet av stmkturgarantibolagetoch dess förläggning till investeringsbank delas av fleraremissinstanser. SIFU föreslår att frågan om den direkta administrationenutreds ytterligare. och delegationen för de mindre ochmedelstora företagen avstyrker bildandet av ett statligt garantibolag knutettill investeringsbank och förordar att garantiverksamheten i sinhelhet förläggs till kommerskollegium. Denna uppfattning delas avlänsstyrelserna i och , SHIO samt . SSU anser att det är tveksamt om investeringsbankär rätt huvudman och föreslår att strukturgarantibolaget knyts till en stadigaffärsbank. Förslaget att strukturgarantibolagetsverksamhet skall ske i nära samråd med arbetstagarnas och näringslivetsorganisationer finner SALF helt naturligt. De s. k. strukturråden, som enligtförslaget skall ha en rådgivande funktion i förhållande till bolagets styrelse,är enligt SALF mycket viktiga och bör kunna spela en betydelsefull roll. Manunderstryker vikten av att de fackliga organisationerna genom ordinarie mandatblir representerade i dessa strukturråd. TCO i likhet med ochSIF anser att resp. organisation bör vara företrädd i det föreslagna stmkturgarantibolagetsstyrelse och i de föreslagna strukturråden. TCO tar även för givet att TCO-represen-tanterkommer att delta i de utredningar som sker innan strukturgarantier lämnas. Idessa utredningar bör även lokala representanter för dessa organisationer ingå.Dessutom bör enligt TCO sådana fasta former skapas att fackliga representanterkan följa utvecklingen i de företag som erhåller stmkturgarantier. Det föreslagna stödet iform av stmkturgarantier har för treårsperioden beräknats till 100 milj. kr.Kommerskollegium anser sig sakna möjlighet att uttala sig om behovets storlekmen har svårt att tänka sig att den föreslagna ramen är för snävt beräknad.Denna uppfattning delas av delegationen för de mindre och medelstora företagen. Tillväxttakteni den svenska ekonomin har varit relativt hög och jämn.Under en tillväxtprocess sker en Successiv omfördelning avproduktionsresurserna. Vissa delar av samhällsekonomin tillväxer hastigt,medan andra stagnerar eller krymper. En fortlöpande strukturell omvandling avvårt näringsliv är en förutsättning för ökat välstånd. Prop, 1972: 46 20 Strukturomvandlingensomfattning och intensitet inom industrin har varit högstbetydande. Så har t. ex. TEKO-industriernas andel av den totalaindustrisysselsättningen reducerats från ca 16 "/o till ca 9 »/oår 1969. minskades antalet anställda i TEKO-industrierna medomkring 20 000 personer. En så snabb och omfattande strukturomvandling medförmånga gånger svåra omställningsproblem för de anställda. Det antal arbetstagare somberörts av varslade nedläggningar har i hög grad kommit att koncentreras tillvissa branscher. Av dessa arbetstagare var ca en tredjedel verksammainom TEKO-industrierna, läder-, hår- och gummivamindustrierna samtträindustrin. hade denna andel stigit till två tredjedelar. Genom att flera av de mestutsatta branscherna är regionalt koncentrerade har i många fall uppståttbetydande regionala arbetsmarknadsproblem. Jag kan här erinra om den processsom t. ex. den dåvarande textilstaden genomgått . Skälen till att vissabranscher utsätts för ett starkare omvandlingstryck än andra är många och välkända.Efterfrågeutvecklingen är underkastad ständiga förändringar. En successivproduktutveckling och anpassning till bl. a. nya material och ny teknik måsteständigt ske. För somliga varugrupper och därmed branscher är sådanaförändringar mera genomgripande och sker hastigare. När det gällerTEKO-industrierna har en hårdnande internationell konkurrens spelat enbetydande roll och inneburit ökade krav på omställning. De krav som ställs påföretag och anställda i fråga om anpassning och omställning varierar såledeskraftigt mellan olika branscher. Problemens svårighetsgrad är dock inte enbartberoende av hur efterfrågan, tekniken eller andra externa faktorer förändras,utan även i hög grad på möjligheterna att inom varje bransch mötaförändringarna. Det är en angelägen industripolitisk uppgift att öka dessamöjligheter. Utvecklingen under desenaste åren har på många varumarknader gått i riktning mot ökadinternationalisering. Parallellt härmed har relativt snabba förändringar inträffati distributionsleden. Denna utveckling har i snabb takt ökat påfrestningarnaför särskilt de mindre och medelstora företagens produktions- ochförsäljningsorganisation. Som en följd härav har antalet företagssamgåendeninom industrin generellt sett accelererat . Dock kan detkonstateras att, i förhållande till antalet företag inom resp. bransch,frekvensen samgåenden (samarbetsavtal och fusioner) har varit lägst iträindustrin, konfektionsindustrin, skoindustrin, grafiska industrin ochtextilindustrin. Även om fusioner och samarbetsavtal inte är allmängiltigalösningar på strukturproblem, så kan dock mycket vinnas genom olika former av företagssamgåenden.Det har därför ansetts vara angeläget att från statens sida på olika sättunderlätta sådana strävanden. Prop.1972: 46 21 beslötriksdagen att för treårsperioden /721973/74 anvisa 2,5 milj. kr. per årtill omställningsfrämjande åtgärder för TEKO-industrierna (prop. 1971: 1 bU.15 s. 54, NU 1971: 13, rskr 1971: 120). I nämnda proposition framhöll chefenför industridepartementet att de statliga bidragen för omställningsåtgärderborde utgå till undersökningar med klar inriktning på de organisatoriskaförhållandena, varvid särskilt frågor sammanhängande med dels företagens behovav specialisering, dels lämpligheten av mer eller mindre långtgående samarbetemed andra tillverkare eller avnämare borde stå i centrum. Densnabba strukturomvandlingen har vidare ställt ökade krav på en effektivkapitalförsörjning och ökad teknisk forskning. Genom tillkomsten av Sverigesinvesteringsbank och genom att ökade resurser ställts till förfogande förstyrelsen för teknisk utveckling (STU) har möjligheterna ökat att möta dessakrav. Desenaste årens erfarenheter och den väntade strukturella utvecklingen inomvissa industribranscher har aktualiserat frågan om nya statliga åtgärder, sominom ramen för gällande närings-, regional- och arbetsmarknadspolitik lindrarpåfrestningarna för de anställda. Förslag till åtgärder har lagts fram i eninom industridepartementet upprättad promemoria (Ds I 1971: 5). förut nämnda departementspromemorian framläggs förslag om åtgärder avseddaatt påverka strukturomvandlingen inom TEKO-industrierna, skoindustrin samt denmanuella glasindustrin. För att åstadkomma en mer planmässigstrukturanpassning inom nämnda branscher föreslås dels en förstärkning ochutvidgning av det nu löpande omställningsprogrammet för bl. a.TEKO-industrierna, dels ett system med statliga lånegarantier. Jag finner deframlagda förslagen ändamålsenliga och förordar därför att de med vissamodifieringar godtas. 1promemorian motiveras närmare behovet av att undanröja såväl kunskapsmässigasom finansiella hinder för samgåenden mellan företag. Grundtanken är att manhärigenom i görligaste mån skall tillvarata en upparbetad bransch- och yrkesskickhghetsamt undvika att kapitalvärden går till spUlo. Jag delar denna grundsyn ochvill framhålla att åtgärderna bör vara selektiva och inriktas på att stimuleraoch underlätta för lönsamma företag med goda framtidsutsikter att expanderagenom förvärv av företag eller driftsenheter. Åtgärderna bör kunna avse ävenandra former av företagssamgåenden, t. ex. etablerande av för flera företaggemensamma försäljnings- och inköpsbolag. Förvärven och samgåendena bör varalångsiktigt motiverade och lämpliga från både samhällsekonomiska ochföretagsekonomiska synpunkter. Härigenom kan Sysselsättningstryggheten ökas vidifrågavarande företag. Vissaremissinstanser har ansett att förslagen i promemorian tyder på en överdriven tUltrotill fusioner som medel att lösa strukturella anpassningsproblem. Att företagssamgåendeni olika former inte är 1972: 46 22 denenda vägen att bemästra stmkturproblem är uppenbart. visar emellertiderfarenheterna att företagssamgåenden är ett naturligt och nödvändigt led i stmkturanpassningeninom en bransch.