prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — Osäkerheten om framtiden kan göra detönskvärt att inledningsvis satsa på flera paraUella projekt för att behållahandlingsfriheten. måste emellertid ett definitivt beslut fattasoch det är då nödvändigt att ha en uppfattning om dess konsekvenser i alternativaframtida försvarssammansättningar och i olika niUitärpolitiska situationer. Iförsvarets nya planeringssystem har man i dessa sammanhang valt etttidsperspektiv på ungefär . När detgäller möjligheterna att göra förutsägelser om utvecklingen i världen på långsikt och om de hot mot säkerhet som denna utveckling skulle kunna ledatill är antalet inverkande faktorer enligt utredningen så stort och derasinbördes sammanhang så svåröverskådligt att varje bild man gör sig måste bliytterst förenklad jämförd med verkligheten. Trots ovissheten om framtiden måstelikväl fortlöpande fattas beslut som får effekt i denna ovissa framtid. Att närett sådant beslut skall fattas medvetet avstå från att på något sätt göra sigen föreställning om den framtid då beslutet avses ge reell effekt är givetvismöjligt men inte rationellt. En mer ändamålsenlig metod - som tillämpas iförsvarets planeringssystem - är att på olika sätt föreställa sig alternativautvecklingar man försöker överblicka och därvid särskiltuppmärksamma sådana tendenser soin skulle kunna leda till framtida hot motSveriges säkeihet. Sådana tendenser kan sedan i större eller mindreutsträckning beaktas i försvarsplaneringen beroende på vilka risker man ärberedd att ta. Avgörande är därvid bl. a. hur svenska åtgärder kan påverkariskerna för angrepp mot eller dessa angrepps konsekvenser för landet.Det är också önskvärt att gjorda antaganden redovisas så att det fortlöpandekan kontrolleras om förutsättningarna för planerade åtgärder alltjämt kan ansesföreligga. Desäkerhetspolitiska framtidsbedömningarna måste enligt utredningen bl. a. byggapå analyser av nuläge och utvecklingstrender inom olika samhällssektorer ochregioner. I fråga om råvarutillgångar, teknik och ekonomi kan utvecklingen igrova drag förutsägas med utgångspunkt i nuvarande kunskapsläge ochtillgängliga resurser. Ett stort problem är dock att ta hänsyn till ömsesidigpåverkan mellan olika sektorer . Att göra politiskaprognoser är svårare än t. ex. ekonomiska och demografiska prognoser. Vid beskrivning av alternativa säkerhetspolitiska utvecklingar söker man enligt utredningen få fram ett så brett spektrum attden verkliga utvecklingen kan väntas ligga någonstans inom detta. Därvidutesluts dock sådana genomgripande händelser somexempelvis totalt sammanbrott inom någon av supermakterna, vilket helt skulleändra förutsättningarna för svensk säkerhetspolitik. Små staters möjligheter att påverka det internationellasystemet är mycket begränsade. På de säkerhetspolitiskt mest betydelsefullaområdena, dvs. från utvecklingen av de globala relationerna i stort tillförhållandena i , kan enligt utredningen utöva mycket litet inflytande.Vi får i huvudsak inskränka oss till att tillvarata de möjligheter som finnsatt bevara självbestämmanderätten. Inom närregionen kan inflytandet dock blistörre. Vid beskrivningen av denna har utredningen antagit att i stortfullföljer sin nuvarande säkerhetspolitik. Det material som har utarbetats av miljöutredningarna harvarit en utgångspunkt för försvarsutredningens arbete. Materialet har sedaninom utredningen bearbetats och i vissa delar utvidgats. Underlagför behandling av den inhemska utvecklingen har erhållits framför allt från desärskilda studierna härav inom ramen för det ekonomiska försvaretsmiljöutredning. överväganden utmynnar i förslag tillfortsatt inriktning av svensk säkerhetspolitik och allmänna utgångspunkter förfortsatt totalförsvarsplanering. Utgångspunkterna är utformade som kortakarakteristika av tänkbara krigs- och krissituationer. För var och en av dessaanges de anspråk som försvarsutredningen anser bör ställas på försvaret. Utredningen erinrar om de senaste decenniernasvärldspolitiska utveckling samt tecknar några huvudlinjer i svenskutrikespolitik. Därefter behandlar utredningen strävandena till fred ochsäkerhet i världen, den globala utvecklingen samt utvecklingen i . Förkännedom härom hänvisas till betänkandet (s. 108-147). Beträffande utvecklingen i anför utredningen attdenna i hög grad betingas av supermakternas handlande med utgångspunkt i derasinbördes relationer samt förhåUandena i . Den påverkas också av denordiska ländernas egna intentioner och relationerna meUan dessa länder. Denordiska ländemas förhållanden tiU de militära paktsystemen förefaller enhgtutredningen stabila men inte under aUa förhållanden oföränderhga. Det nordiska områdets strategiska betydelse såväl i fredsom krig kan enligt utredningen variera med läget i omvärlden. Även om denordiska länderna har valt ohka vägar för att trygga sin säkerhet har derassäkerhetspolitik åtskilliga beröringspunkter. För både och anges medlemskapet i NATO varaen hörnsten i säkerhetspolitiken. Trovärdigheten i NATO:s biståndsförpliktelserunderstryks av den gemensamma militära planläggningen, utbyggnaden av fastaanläggningar och de NATO-övningar som regelbundet hålls. För att inte verkaprovocerande medger och inte att utländsk trupp eller kärnvapen ifredstid baseras på deras territorier. Man har därmed också velat markera allianspolitikensuteslutande defensiva syfte. säkerhetspolitik präglas enhgt utredningen delsav den betydelse som allmänt tillmäts sjövägarna mellan och angränsandehav och dels av den geografiska närheten till . Från NATO-synpunktanses det viktigt att kunna kontrollera och utnyttja Bälten och . 1förhållande till NATO-försvaret i intar en flankposition.Grönland och , båda förenade med , har säkerhetspolitiskt ensärställning. Områdena iritar nyckelpositioner i en tänkt försvarslinje frånGrönlands östkust över , och till . Statsmakterna i har övervägtsäkerhetspolitiska alternativ till den nuvarande NATO-anslutningen. Ett av destuderade alternativen har varit en neutralitetspolitik. Fortsatt NATO-medlemskaphar dock bedömts såsom gynnsammast även . säkerhetspolitik, innefattande medlemskap i ,har enligt utredningen som väsentliga förutsättningar öns strategiska betydelseoch ringa folkmängd. Landet har inga egna militära styrkor. Stationeringen avamerikansk trupp har varit politiskt omstridd. bedöms stanna kvari NATO under överblickbar framtid. BeträffandeNorges säkerhetspolitik anför utredningen att den påverkas av landetsgeografiska utsträckning och ringa befolkningstäthet samt de sovjetiskaintressena i Nordkalottområdet. De norska försvarsinsatserna har koncentreratstill . Med olika medel har man sökt förebygga att de norskaförsvarsåtgärderna skall verka provocerande på . Sålunda hållsförbanden i norr tillbakadragna. De får inte heller innehålla främmande trupp.De då och då återkommande gemensamma NATO-övningarna bedrivs långt från gränsentill . Vid en framtidsbedömning kommer givetvis de nyaoljefyndigheterna i blickfältet. Trots det ekonomiska värdet härav för Norgebör den strategiska betydelsen av exploateringen av oljeförekomsterna inteöverdrivas. Uppdelningen av mellan strandstaterna är genomförd ochväntas inte skapa större problem. Om däremot mera omfattande fynd skulle görasutanför kan gränsdragningsproblemen komma att aktualiseras. säkerhetspolitik vilar enligt utredningen på tvågrundläggande teser. Den ena avser det allmänna förhållandet tillSovjetunionen. strävan går ut på att hos grannen i öster skapaförtroende för den finska politiken. Den andra tesen är att , liksomövriga nordiska länders territorier, under normala förhållanden i och för siginte är några angelägna mål för rysk expansion. Pä flnsksida anses man medveten om att ett skärpt läge i kan påverka landetspolitiska handlingsfrihet. har utvecklat en omfattandeaktivitet för att bidra till avspänning. Det finska förslaget om enkärnvapenfri zon i och erbjudandena att skulle stå som värd för en europeisk säkerhetskonferens och för 1 saml Nr 75 SALT-förhandlingarna kan ses som uttryck för dennasträvan. Den svenska neutralitetspolitiken och det svenskaförsvaret uppfattas vara av central betydelse för den finskasäkerhetspolitiken. Härigenom skyddas södra för angrepp västerifrån.Mera utsatt är finska genom sitt läge som en kil mellan NATO ochSovjetunionen. Den flnska säkerhetspolitiska debatten har därför till stor delkoncentrerats på Nordkalottproblemen. Målsättningen för försvaret i är enligtutredningen främst att avvärja kränkningar av neutraliteten samt att förhindraanfall via land- och sjöterritorium liksom överflygning av luftrummet. Det nordiska samarbetet präglas enhgt utredningen av enständigt fortgående ansträngning att uppnå en grundläggande enhetlighet isociala, kulturella och ekonomiska frågor trots skillnader i de nordiskaländernas utrikespolitik. Varje land följer den politik som det anser står iöverensstämmelse med dess vitala intressen. Samarbetet bygger på ömsesidigrespekt för detta förhållande. Även om härigenom gränser skapas för detnordiska samarbetet kan det dock konstateras att integrationen inom detnordiska området i många hänseenden har gått längre än den som har kommittill stånd mellan EEC-länderna. Utredningen framhåller att de reella resultaten av detnordiska samarbetet på ett odramatiskt sätt har vuxit fram som svar på endjupgående folkvilja. Samarbetet har lett till bl. a. passfrihet, harmoniseringav lagstiftning, socialpolitik och utbildning, fri etableringsrätt för företag,fri arbetsmarknad samt en växande internordisk handel. Det nordiska samarbetet har främjats genom ,där även och är representerade. Stor betydelse har ocksåde regelbundna kontakter och konsultationer som förekommer på regerings- ochmyndighetsnivå. Det nordiska samarbetet utgör en bas för gemensamtuppträdande i sådana organ som FN, och . I åtskilliga konkretafrågor såsom deltagande i FN:s fredsbevarande aktioner, internationella miljövårdssträvandenoch havsbottnens fredliga utnyttjande har samförstånd uppnåtts mellan denordiska länderna. Även om de nordiska länderna eftersträvar olika former försin anknytning till de ekonomiska gemenskaperna söker de dock därvid slå vaktom det fortsatta nordiska samarbetet. Den strategiska betydelse som supermakterna tillmäter detnordiska området är enligt utredningen inte utan i hög grad beroendeav den rådande situationen. Avgörande faktorer är supermakternas aktuellamaktpolitiska ambitioner och relationerna dem emellan, den militärtekniskautveckhngen och supermakternas uppfattningar om ett framtida krigs karaktär. Utredningen anför att till följd av sittgeografiska läge utgör en skärningspunkt mellan öst- och västintressen.Sovjetmarinens behov att få fritt tillträde till , framförallt frånMurmanskområdet men även från , samt behovet att skydda sitt egetoperationsområde Uksom västsidans intresse att förhindra detta är väsentligaskäl till att de kringliggande områdena, och områdena kringÖstersjöutloppen, får strategisk betydelse. Intressemotsättningarna i fråga omdessa områden bedöms av utredningen bestå även . Några ekonomiska eUer andra tillgångar, som vid enkonflikt skulle vara av så väsentlig betydelse för de nuvarande supermakternaatt de kan verka konfliktutlösande, bedöms inte finnas i . Däremot kanbåde kända och nytillkommande naturtillgångar samt andra resurser bli av värdeför en angripare. NATO har genom medlemskap i organisationenmöjligheter att utnyttja delar av Nordkalottområdet. Härigenom kan den militäraaktiviteten i bevakas. I händelse av krig kan sovjetiskaflottstyrkor på väg ut i bekämpas. För anses Nordkalottområdet känshgt medhänsyn till behovet av skydd för Murmansk- och Leningradområdena men också avbetydelse med hänsyn till tillträdet till . Utvecklingenav spaningssatelliter, hydro-akustiska spaningsmedel som är oberoende avlandbaser samt ökad räckvidd för olika former av signalspaningsorgan bedöms iframtiden kunna minska Nordkalottområdets betydelse för NATO som bas förspaning. kan det ökade antalet sovjetiska ubåtar med atommaskinerioch förbättrade möjligheter till förrådskomplettering till havs minska dessasbasberoende. Möjligheterför NATO att försvåra den sovjetiska ishavsmarinens tillträde till Atlantenfinns i havsområdena mellan , och , mellan , och samt mellan och . Den marinaverksamheten både från öst och väst har under senare är ökat i dessa farvatten. Om en konfrontation skulle komma till stånd iNordkalottområdet mellan stormaktsblocken kan svenskt territorium enligtutredningen bh av intresse som genomgångsområde. Utredningen anser vidare att det dansk-tyskaförsvarssamarbetet bl. a. syftar till att i ett krisläge säkerställa etteffektivt försvar av de danska öarna samt farvattnen kring dessa. 1 ettkrisläge innebär NATO:s tillgång till att in- och utfart ur Östersjönkan förhindras och att möjligheter finns att ingripa mot Warszawapaktensunderhållstransporter i . För att i ett större sammanhang kunna säkerställa trafikin i och ut ur bedöms även havsområdena mellan och Sydnorgebehöva kontrolleras. Genom NATO:s innehav av Östersjöutloppen kan Warszawapakteni en krissituation inte genomföra transporter in i och ut ur . Vid en konfrontation mellan stormaktsblocken i områdetkring Östersjöutloppen kan enligt utredningen få betydelse somgenomgångsområde för militära operationer. Frågan om blir indraget iett företag mot Östersjöutloppen bedöms bero på angriparens bedömning av vilkenav möjliga anfallsriktningar som är mest fördelaktig. Även som sådan anses kunna få strategiskbetydelse, särskilt i samband med en stor konfrontation i . Ettdera stormaktsblocket skulle enhgt utredningen isamband med ett befarat eller pågående storkrig i kunna få behovav att utnyttja flygbaser inom det nordiska området eller att utnyttja områdetför framskjuten luftbevakning. Både i och har NATO ett utbyggtnät av luftbevaknings- och signalspaningsstationer. Såväl som Norgekan bilda basomräde för taktiska NATO-flygförband. Tillgången till flygbaser äremellertid begränsad. Innehav av bedöms därför för NATO kunna vara avvisst luftoperativt värde. 1 en motsvarande situation skulle enligt utredningen enförflyttning västerut av det sovjetiska luftförsvarssystemet iNordkalottområdet kunna öka de sovjetiska möjligheterna att skyddaMurmanskområdet. En förflyttning västerut även av andra luftförsvarsförbandskulle kunna öka förvarningsmöjligheterna vid anfall av NATO:s flyg och robotarmot . Både i öst och väst anses de nordiska ländernas utrikes-och säkerhetspolitik bidra till stabilitet och avspänning i norra . Detförhållandevis stabila tillstånd som råder i norra bedöms inte baragynna de direkt berörda staterna utan allmänt uppfattas som en integrerande delav den europeiska balansen. Den säkerhetspolitiska balanssituationen i Nordenkaraktäriserad av och begränsade NATO-medlemskap, Sverigesalliansfrihet och väpnade neutralitet samt neutralitetspolitik ochvänskaps-, med har enligt utredningenansetts vara till fördel för säväl väst som öst. Hos de nordiska länderna finnsett primärt och gemensamt intresse att bevara denna balanssituation som harblivit ett uttryck för deras målsättning att stärka stabiliteten i området.Stormaktsblocken har i stort avhållit sig från aktioner eller politiskademonstrationer i området. Militära engagemang har kunnat få en mera begränsadomfattning än som kanske eljest skulle varit fallet. säkerhetspohtik,stödd på ett efter våra förhållanden starkt försvar, har som syfte att bidratill lugn och stabUitet i norra . Denna inriktning av vår politik ärenligt utredningen allmänt omfattad och betraktas som ett europeiskt intresse.Utredningen anser att denna linje i rådande balanssituation bör fullföljas. Beträffande konsekvenser för av utvecklingen iomvärlden anför utredningen att de förhandlingar och närmanden mellan öst ochväst i som f. n. kan konstateras på flera håll har lett tillbedömningen att riskerna för krig i har ininskat.Att närmandena representerar ett steg mot en i vart fall temporär avspänning ivår del av världen anses inte kunna bestridas. Men varken på kort eller någotlängre sikt kan man trots detta enhgt utredningen utesluta sådana förändringari omvärlden bl. a. fortsatt framväxt av en multipolär situation attriskerna för konflikter ökar. Detta förhållande i sin tur leder tillkonsekvenser även för . pekar på några olika tänkbarautvecklingar i den världspolitiska bilden. Dessa sammanfattas i trehuvudalternativ: a) ökademotsättningar mellan två i engagerade maktblock, b) utjämning av motsättningarna och minskning av konfliktriskerna i , c) obalans temporäreller varaktig i maktpolitiskt hänseende mellan blocken. Inom vart och ett av dessa alternativ ryms en mängdvarianter beträffande den pohtiska utveckhngen i omvärlden, vilka inte närmarebehandlas här. Beträffandealternativet a) anför utredningen att båda supermakterna sedan andravärldskriget har skapat paktsystem tUl skydd för sin egen och övrigapaktmedlemmars säkerhet. För utgör men också i viss månFinland detta skydd. omfattande militära styrkor i bedömsliksom främst ha till uppgift att trygga den egna säkerheten.Warszawapakten kan då bl. a. ses som ett sätt att legalisera sovjetisk närvaroi för att säkerställa kontrollen över detta område. motsvarande paktsystem har byggts upp påandra sidan haven bäde i och . Även om det av olika skälförsvagas bedöms dock väsentliga delar komma att bestå. intresse av att ha tillgång tiU säkrautfarter tiU världshaven, bl. a. för sjöstridskrafterna, kan enligtutredningen göra att norra flankområdet i med utfarterna från Östersjönoch angränsande kustområden kommer i blickpunkten. och Danmarksmedlemskap i bidrar till att i dessa länder skapa trygghet inför eneventuell sådan utveckling. För är frågan om NATO därutöver kanha några offensiva intentioner som kan leda till operationer över nordisktområde. Vid en bedömning härav måste enligt utredningen beaktas att NATO:smilitära resurser även framgent väntas bli begränsade inom detta område och attinga främmande trupper eller kärnvapen torde bli stationerade i ellerDanmark. Därutöver kan tjäna som en barriär mot framträngande österut. Det finns enligt utredningen anledning att särskiltuppmärksamma förhållandena längst i norr, där NATO har baser samt spanings- ochledningsorgan som i fred ger möjligheter till övervakning av sovjetisk trafikoch i ett krisläge underlättar tillförsel av NATO-förband. För Sovjetunionenkan detta ha betydelse med hänsyn till den viktiga Murmanskbasens säkerhet. Ett svenskt försvar i norr bedöms inom bådastormaktsblocken kunna minska farhågorna för offensiva planer iNordkalottområdet från det andra blockets sida. Utredningenerinrar om att det i den finska debatten har framhållits att i uppbyggnaden avluftförsvaret av nordvästra del utgör territorium ettslags svacka, i synnerhet i fråga om flygföretag på låg höjd. Denna svackasöker man på finsk sida fylla ut genom ett luftförsvar. Även styrkan hosSveriges luftförsvar i landets norra delar är därvid av betydelse. För det finskaförsvaret i övrigt har angetts att särskild uppmärksamhet bör ägnas åtÖstersjöriktningen och finska . En väsentlig faktor för det finska försvaretsuppbyggnad anses vara att starka försvarskapacitet vidmakthålls. 1 har man enligt utredningen uttryckt oro inför densovjetiska flottans växande styrka och dess från mot söder alltmerutvidgade operationsområde. Härvid uppkommer problemet om avvägningen inom detnorska försvaret mellan området längst i norr och den långa . Detförändrade sjöstrategiska läget gör det för både angelägnare att förvissasig om militärt bistånd västerifrån och osäkrare om ett sådant bistånd kan bhtillräckligt effektivt. Det svenska försvaret utgör för ett stöd iryggen, utan vilket en permanent stationering av NATO-trupp skulle kunnaaktualiseras. Detta skulle i sin tur kunna uppfattas som hotfullt frånsovjetisk synpunkt. Dessa olika utvecklingstendenser och deras konsekvenserillustrerar enligt utredningen den roll svensk neutralitetspolitik och svensktförsvar även fortsättningsvis kan spela för utvecklingen i vår omvärld. Ettsvenskt försvar bidrar till att upprätthälla önskad stabilitet i närområdet.Tvära kastningar i svensk försvarspolitik anses kunna leda till att de svenskaintentionerna ifrågasätts och kan därmed rubba stabiliteten. Beträffande alternativet b), som innebär utjämning avmotsättningarna mellan stormaktsblocken, anför utredningen att det sedan någraår pågår omfattande strävanden att utjämna motsättningarna mellan öst och västi och lösa de sedan kvarstående lokala ochregionala problemen. 1 detta alternativ antas att dessa strävanden vinnerframgång och fortsätter någorlunda kontinuerligt . Båda supermakterna förutsätts därvid ha starka skäl föratt åstadkomma en utjämning av motsättningarna i och därmed minskariskerna för konflikter i detta område. I skulleopinionsmässiga, ekonomiska och maktpolitiska skäl kunna leda tillbegränsningar av de globala engagemangen. För skulle tilltagandeproblem med och en ansträngd ekonomi kunna stärka intresset för avspänningssträvandena.Dessa skulle därvid främst inriktas på att förebygga framtida hot motSovjetunionen från . Om strävandena mot ökad säkerhet i kan fullföljaskommer det enligt utredningen troligen att ske från bibehållna maktpositioneroch utan upplösning av maktblocken. En viss allmän rustningsbegränsning iEuropa kan komma till stånd varvid de båda blocken bevarar en militär gärd menfortlöpande sänker den. bedöms då på motsvarande sätt kunnaanpassa sina militära resurser till situationen. En ensidig och snabb svensknedrustning, som av omvärlden bedöms leda till ett mihtärt tomrum, skulle kunnastöra denna utvecklingsprocess. Alternativt kan antas att supermakterna främst inriktarsig på att utjämna motsättningarna i men att maktkampen i övrigtfortsätter, bl. a. i det södra flankområdet. Även norra flankområdet skulle enligt utredningen kunnadras in i maktkampen, särskUt om sovjetiska motgångar i eller i MeUersta östern skulle öka intresset för de nordvästragränsområdena. 1 en avspänningssituation väntas emellertid stormaktsblockeneftersträva att använda andra än militära medel för att utvidga sittinflytande. En även i kritiska situationer fast svensk politik kan därvid bidratill att landets oberoende bibehålls. I fråga om alternativet c) - temporär eller varaktigobalans mellan blocken - anför utredningen att det redan f. n. råder en vissstyrke-mässig obalans mellan öst och väst. 1 vissa hänseenden är denna tillfördel för väst, i andra för öst. Farhågor har uttryckts för att bristen påbalans skulle förstärkas. Två typer av bristande balans, dels en temporär, delsen mera varaktig skulle då kunna uppstå. Avspänning skulle kunna leda till ett ömsesidigttillbakadragande av militära styrkor från . Om spänningen återskulle stiga kan en obalans i någon riktning uppstå beroende på närstormaktsblocken beslutar att förstärka de stående styrkorna eller tillföraförband. Till dess en utjämning sker kan endera parten temporärt få ökadhandlingsfrihet. Om avspänningssträvandena leder till en allmän känsla avlugn och stabilitet, kan något av stormaktsblocken komma att ensidigt minskasina styrkor. Om en sådan situation blir långvarig, kan det ena blocket ökasitt inflytande på det andras bekostnad. Det anses i båda dessa fall av bristande balans tveksamtom kommer att beröras. Skulle så ändå ske anser utredningen attdet svenska försvaret och den fasthet varmed utrikes- och försvarspolitikenförs har betydelse för statsmakternas handlingsfrihet. Enligt utredningens bedömning får även den militärtekniskaoch ekonomiska utveckhngen i omvärlden konsekvenser för . Den militärtekniska utvecklingen inom stormaktsblocken,som betingas av motsättningarna mellan dessa och den ständiga kampen mellanmedel och motmedel, innebär stigande prestanda och därmed snabbt ökadekostnader for militär materiel. För att hålla kostnaderna inom rimliga gränsersker utveckling och produktion av ny materiel i allt större utsträckning iinternationellt samarbete. Vidare kan en viss återhållsamhet med införande avnya vapensystem iakttas.