prop · FV03146 · 1972-12-31 00:00:00 — Domstolen har dock möjUghet att skönsmässigt bestämmahur stor del av straffet som skall anses verkställt genom frihetsberövandet. Sålundakan domstolen förordna alt hela straffet skall anses verkställt. Beslut däromkan bli aktuellt särskilt när straffet beslämls till böter. I fråga omfängelsestraff är det numera praxis alt låta den dömde få tiUgodoräkna sighela faengslingstiden. Avräkning är utesluten om den tiUtalades "egetforhold under sägen" har medfört atl faengsling har kommit lill stånd eUeralt faengslingstiden har förlängts. Från praxis finns flera falldå avräkning inte har skett därför att den tUltalade aktivt motverkatutredningen i målel, i. ex. genom lögnaktiga uppgifter som lett tUl onödigaundersökningar, genom simulation av sinnessjukdom eller liknande, genom atlpåverka vittnen, genom flyktförsök m. m. Avräkning av fxngslingstid kan ske även i högreinstans. Samma regler som vid avräkning i första instans gäller föra"vräkning vid fullföljd av talan. 3.1.3 Avräkning av frihetsberövande efter dom somsedermera vinner laga kraft Bestämmelserna om verkställighet av brotlmålsdomfinns i retsplejelovens kapitel 90. Enligt dessa bestämmelser kan brotlmålsdominte verkställas förrän tiden för talan mot domen enligt lagens allmännaregler har gått ut eller "ankeafkald" har meddelats. Del ankommer på politimesleren att ombesörjadomsverkstäUigheten. Justitieminisleriet har meddelat närmare föreskrifter omstrafftidens beräkning när den dömde har varit faengslad efter domensmeddelande (bekendtgörelse nr 11 ändrad genombekendtgö-relse nr 408 ). Strafftiden räknas då från dagenför domens meddelande i de faU då en person, som i första instans har dömtstill ovUlkorligt frihetsstraff, är faengslad och domen inle överklä- gas.Överklagas domen, räknas strafftiden som påbörjad den dag dä målet är slutiigtavgjort i högre instans. Om fuUföljdstalan awisas eller återkaUas, beslutarhögre rätt enligt avräkningsregeln i straffelovens § 86 om avräkning avfaengslingstid som infaller efter dom i lägre instans. 3.2.1Straffprocessuellt frihetsberövande m. m. Den som har ertappats eller på sannoUka skäl ärmisstänkt för brott kan häktas under vissa i lag angivna fömtsättningar.Häktning beslutas av poUsmyndighet eller sedan målet har förevarit viddomstol av domstolen. Om fömtsättningarna för häktning är uppfyUda, kanden misstänkte anhållas i awaktan på beslul om häktning. AnhåUande kan ske ävenom sannolika skäl till misstanke om brott inte föreligger. Beslut om anhållandemeddelas av poUsmyndighet. Enligt huvudregeln bör den som har anhåUitsantingen häktas eller försältas på fri fot senast efler det att hanberövades friheten. Om det är av synnerUg vikt, kan anhåUandet dock, trots allfull anledning till häktning inte föreUgger, förlängas med högsl fjorton dygn.Utöver kan anhållande inte förlängas ens med den anhållnes samtycke.Till anhållningstiden räknas inle den lid som har åtgått för den anhållnestransport tiU gärningsortens rannsaknmgsmyndighel. Sådan tid får dock uppgåtill högst . Den absoluta maximitiden för anhållande är således 21dygn. Så länge den misstänkte är anhållen hålls han i förvar hos polisen. Närbeslut om häktning har fattats, bör han översändas tiU allmänl fängelse ochsamtidigt skaU vederbörande domstol underrättas om häktningsbeslutet. Domstolenmåsle därefter utan dröjsmål ta upp målet tUI behandling, i stad senast åtta dygnoch på landel efter det alt domstolen har fått del av beslutet. 3.2.2Avräkning av frihetsberövande före dom Bestämmelsema om avräkning av frihetsberövande föredom finns i 3 kap. 11 § strafflagen. Den tilltalade har i princip rätt att fåstraffet reducerat med den lid han har varit berövad friheten före dom i målel.Avräkning beslutas av domstol i samband med utdömande av straff. Enligtlagmmmets ordalydelse kan avräkning ske från frihetsstraff ,skiljande från utövning av tjänst (suspension) och bötesstraff. I praxis görsavräkning även vid utdömande av fängelse eUer böter som surrogatstraiff föravsättning enUgt strafflagen 2 kap. 9 §. Avdrag kan göras såväl för den tid som dentiUtalade har suttit häktad som för anhållningstiden. I praxis gör domstolamadock inle avdrag för korta anhållningslider. I första instans skall avräkning göras, om del inteföreligger gmndad anledning att inte göra avräkning. Domstolen kan underlåtaatt avräkna tid för anhållande och häktning t. ex. om den dömde själv ulangiltigt skäl har förlängt rannsakningstiden. Avräkning bör däremot göras omförlängningen beror på omständigheter som den tilltalade inte kan anses svaraför, t. ex. om rannsakningstiden har förlängts på gmnd av sinnesundersökning. I högre instans får avdrag göras förfrihetsberövande som infaller efter dom i lägre instans, om den dömde har söktändring och får domen mildrad eller det annars föreUgger synnerliga skäl tUlavdrag. Sådana skäl föreligger t. ex. när det har dragit ut mellanunderrättens och överrältens dom utan att dröjsmålet har berott på den dömde. När lagens fömtsättningar är uppfyllda, äravräkning obligatorisk. Del tillkommer emeUertid domstolen atl bestämma hurlång lid som får avräknas. EnUgl strafflagen 3 kap. 11 § skall avräkning görasi skälig omfatlning. Hela rannsakningstiden räknas i regel av när den tilltaladedöms till fängelsestraff, men ofta bara tre fjärdedelar av tiden, om han dömstiU lukthusslraff. Detla beror på atl domstolama analogi tUl-lämpar regeln istrafflagen 7 kap. 5 § mom. 2 punkt 2, enUgt vilken fängelsestraff somförvandlas liU lukthusslraff skall reduceras med en fjärdedel. Denomständigheten att det straff som återstår efter avdraget underskriderifrågavarande straffarts eller latituds minimum, ulgör inle hinder föravräkning. 3.2.3Avräkning av frihetsberövande efter dom som sedermera vinner laga kraftBestämmelserna om beaktande av tid i häkte vid beräkning av strafftid finns i1889 års förordnmg om verkställighet av straff. För den som är häktad räknasstrafftiden senast från den dag domen vinner laga krafl. Strafftiden börjarlöpa tidigare, om den dömde samtycker tiU della. Om sådant samtycke lämnas inom"tiden för anmälan av missnöje", räknas strafftiden från den dagdomen meddelades, över underrätts dom skaU missnöje anmälas inom ochöver överrälts dom från det domen gavs. 3.3.1SlraffprocessueUl frihetsberövande m. m. Bestämmelser om processueUt frUietsberövande iawaktan på rättegång och dom saml om verkställighet av domen finns islraffeprosess-lovens 19 kap. om "Paagribelse og Faengsling". Den somär på skälig grund misstänkt för brott kan "pågripes", när vissa i kapitletangivna förutsätlnmgar är uppfyllda. Enligt huvudregehi i straffeprosesslovenbe- slutarrällen om pågripelse. Om det är fara i dröjsmål, kan åklagarmyndighetenförordna om pågripelse. När pågripelse har skett, skall den pågrepnesnarast möjligl och senast dagen efter pågripelsen inställas inför rätlen somvid särskild förhandling prövar frågan om den pågrepne skaU underkastas"varetekts-fengsel". Beslut i frågan meddelas genast vid förhandlingen.Om rätlen beslutar att fengsla den misstänkte, skaU fastställas en tidsperiodför "fengslingen". Döms den tUltalade förbrottet och är han fengslad vid domstUlfäUet, skall han hållas kvar i varelekt,om inle rätten förordnar att han skaU friges. Enligt straffeprosesslovens § 210 kan misstänkttvångsinlas på sjukhus för rättspsykiatrisk undersökning och observation enUgtbeslut av rätten. 3.3.2Avräkning av frihetsberövande före dom Enligt straffelovens § 60 kan domstol besluta attden tid som den dömde har varit underkastad varetektsfengsel skall dras av fråndet straff som utdöms i målet. Uttrycket "varetektsfengsel" omfatterinte bara sådant processueUt frihetsberövande som har beslutals av rätten utan ävenden "pågripelse" som vanligen har föregått vareleklsfengs-lingen,aUtså varje frihetsberövande som den tilltalade har undergått enligtbestämmelserna i kap. 19 i straffeprosessloven om pågripelse och fengsling.Avräkningsregeln i slraffeloven omfattar dessulom den tid som den tilltaladehar varil tvångsinlagen på sinnessjukhus för rättspsykiatrisk undersökningenligt straffeprosessloven § 210. Enligt ordalagen i straffeloven § 60 bör avdraggöras för tid i varelekt men i praxis innebär bestämmelsen att avdrag skallske. Det är fast praxis att ge den tUltalade fuUt avdrag för avfrihetsberövande före domen. I lagen anges också som vUlkor för rätten tUlavräkning, alt det är fråga om varetektsfengsel som den tUltalade "ikkeved sitt forhold under saken har pådratt sig". Denna begränsning kan ledalUl all den tUltalade bara får delvis avdrag t. ex. vid flyktförsök. 1 praxisges dock nästan utan undantag fullt avdrag. Avräkning kan göras vid utdömande av"straff" dvs. fängelse, ungdomsfängelse och böter. Om tiden för detprocessueUa frihetsberövandet är lika lång eller längre än det frihetsstraffsom senare ådöms, förordnas regelmässigt alt straffet skall anses avtjänat isin helhet genom frihetsberövandet. Om detta är något kortare än det straff sombrottet förskyller, händer det att domstolama likväl anser hela straffetavtjänat genom liden i varelekt. Vid utdömande av böter som enda straff kan manteoretiskt först bestämma bötesstraffet och därefter göra avräkning, men ipraxis tar man hänsyn lUl liden i varelekt direkt vid straffmätningen. Närungdomsfängelse ådöms, fastställer domstolen den tid som skall avräknas ochdenna tid beaklas sedan när man i administrativ ordning beräknar minimi- ochmaximitider för uppehåll i anstalt. 2 Riksdagen1972.1 saml. Varetektsavdrag görs också vid vUlkorlig dom, somkan ha formen av anstånd med straffverkstälUgheten helt eUer delvis eller avanstånd med ådömande av straff ("domsutsettelse"). När den dömde fåranstånd med verksläUighet av frihetsstraff, görs avräkning på samma sätt somvid ovillkorUgt straff. Är domen delvis vUlkorlig, görs som regel avdrag i denovUlkorliga delen av straffet. Vid domsutsettelse anges i domsskälen den tidden dömde har varil underkastad varetektsfengsel så atl avdrag kan göras omstraff senare utdöms. Avdrag görs också om den dömde begårnylt brott och får ett gemensamt straff för detta brott och den brottslighetsom omfattas av den vUlkorUga domen. 1 högre instans görs också avdrag förvaretektsfengsel som den dömde har varit underkastad i tiden mellan domen iförsta instans och det slutUga avgörandet. Detta gäUer oberoende av omåklagaren eller den dömde har fört talan mol domen och oberoende av utgången imålet. 3.3.3 Avräkning av frihetsberövande efter dom somsedermera vinner laga kraft Enligt straffeprosessloven § 475 inräknasvareteklstid efter dom som sedermera vinner laga kraft oavkortad i verkställighetstiden,om inte den dömde "selv har foranlediget oppholdet" ivaretektsfengsel. Beslul om avdrag enligt derma bestämmelse meddelas avåklagarmyndigheten. För avräkning på verkstäUighetsstadiet uppstäUs irealiteten samma vUlkor som för det avdrag som beslutas av domstol enligtstraffeloven § 60. Riksadvokaten har i cirkulärskrivelse tiU stalsadvokalemauppmanat dem att följa den praxis domstolama har vid tillämpningen av nämndaparagraf. Straffeprosessloven § 475 tillämpas på det sättetalt den dömde får fuUt avdrag för vareteklstid som infaUer efter dom som inleöverklagas av någondera parten. Delta gäUer också om tiden i varelekt harblivit förlängd därför atl den dömde inle bestämt sig för att avstå från atlöverklaga förrän fullföljdstiden nästan gått ut. Även i de fall då den dömdehar fullföljt talan, men denna inte tas upp till behandling i högre instans,t. ex. när hans talan bUvit "awist som gmnnlös" av"H0yeste-relts kjaeremålsutvalg", får den dömde fuUt avdrag för dentid han har varil fängslad efter meddelande av den dom som sedermera vinnerlaga kraft och fram tiU beslut om verksläUighet. Kommittén erinrar om att det mom finns ettpraktiskt betydelsefullt samarbete i fråga om straffverkstäUighet. Samarbetetbygger på enhetlig lagstiftning och innebär i princip att brottmålsdom som harmeddelats i etl nordiskt land kan verkställas i något av de andra. Del är uppenbartatt olikheter i de nordiska ländemas regler om avräkning av häktningstid o. d.är tUl klar nackdel för detla samarbete. Kommittén finner det därför angelägetatt skapa enhetliga regler för i fråga om avräkning av tid förstraffprocessuella frUietsberö-vanden. Kommittén framhåller atl anhållande och häktning ärprocessuella tvångsmedel som får tillgripas när del med skäl kan befaras attden som är misstänkt för brott skaU avvika, försvåra brottsutredningen ellerfortsätta sin brottsliga verksamhet. Sådant frihetsberövande är alltså tillsitt syfte en processuell åtgärd och inte elt straff. Straffprocessuelltfrihetsberövande har dock faktiskt sådan karaktär all den anhållne eller häktadeupplever det som straff. Kommittén anser därför att likformiga nordiskaavräkningsregler bör grundas på principen att tid i arrest eller häkte skalljämstäUas med frihetsstraff. Avräkningsreglerna bör vara så utformade attreaktionen mot brottet totalt sett inte blir strängare för den som har varitanhållen eller häktad än för den som har varit på fri fot. 4.2Avräkning av frihetsberövande före dom 4.2.1Avräkning vid olika påföljder Kommittén anser att avräkning av straffprocessuelltfrihetsberövande före dom i princip bör göras vid varje påföljd som är såbestämd till sitt måti all det finns gmnd för atl beräkna avdrag förhäktningstid e. d. Därför förordas att det danska och norska systemet görs tUlförebUd i detla avseende. Avräkning bör sålunda vara möjlig förutom vidböter och tidsbestämt fängelsestraff vid sådana relativt tidsobe-slämdapåföljder som ungdomsfängelse och internering liksom vid villkorUg dom medutsatt straff. Vid ådömande av vUlkorlig dom utan utsatt straff eUerskyddstiUsyn kan avräkning visserligen inte ske från sådan påföljd.Straffprocessuellt frihetsberövande i mål, vari sådan påföljd ådömts, bördäremot kunna tillgodoräknas den dömde i senare mål. Avräkning bör enUgt kommitlén beslutas av domstol isamband med ådömande av påföljden, och avdragets omfattning bör anges i domen.Vid ungdomsfängelse och internering bör avräkningen som redan sker iDanmark och tas i beaktande vid beräkning av minimi-och maximitider föromhändertagande i anstalt. Vid villkorligt anstånd med straffs ådömande och vidskyddstiUsyn kommer avdraget atl aktualiseras först vid elt undanröjande avpåföljden. Detla bör gälla även om del i domen föreskrivs behandUng i anstaltunder viss del av prövotiden. Redan i den första domen bör emellertid utsägasmed vilken tid sådan avräkning får ske, om den ådömda påföljden senare skullekomma att ersättas av påföljd vid vilken avräkning kan ske. 4.2.2Avräkning vid olika former av straffprocessuellt frihetsberövande Kommitténanser att varje form av frihetsberövande före dom i princip bör avräknas närpåföljden bestäms. Del frihetsberövande som i tiden kan sträcka sig längst,nämligen häktning, är redan avräknings-bart enligt lagstiftningen i samtUganordiska länder. Med häktning bör i detla sammanhang Ukställas sådantomhändertagande på anstalt som i vissa fall kan tjäna som ersätlning förhäktning. Anhållningslidema är som regel korta och en regelom avräkning även för sådan tid skulle endast innebära atl straffet kan avkortasmed . Även en sådan mmdre avkortning är emellertidbetydelsefuU för den som har varit berövad friheten. Kommiltén anser därför åttman som mönster för enhetiiga nordiska bestämmelser bör välja den finska ochnorska regleringen och tUlgodoräkna den tilltalade även tid för anhållande.Kommittén menar att sådan avräkning i princip bör ske också i de faU dåanhållande inte har följts av häktning. Ä andra sidan är kommittén medveten omatt det i praktiken uppkommer svårigheter att låta varje kort frihetsberövandeleda till avräkning. Kommitlén anser sig därför inte vUja förorda alt ,och , som inle har regler om avräkning av helt kortafrihetsberövanden, inför regler om avräkning av lid för anhållande som harvarat i . Vid rättspsykiatrisk undersökning i brottmålförekommer tvångsvis genomfört frihetsberövande som inte har sin gmnd i devanliga straffprocessuella tvångsmedlen anhållande och häktning. Sådantfrihetsberövande bör liksom f. n. gäller enUgl dansk, finsk och norsk rätt kunna avräknas efler samma grunder som häktningslid. 4.2.3Obligatorisk eller fakultativ avräkning I dansk, finsk och norsk rätt kanavräkningsreglerna sägas vara obligatoriska, medan så inte är fallet enligtsvensk rätt. Enligt kommittén talar flera skäl för att avräkningav tid för sådant frihetsberövande före dom som har berörts i det föregåendeskaU vara obligatorisk vid utdömande av straff. Sålunda kan man från rent principieUasynpunkter hävda att tid, vamnder den tUltalade varit berövad friheten iavvaktan på lagföring, alltid skall tUlgodoräknas honom och inte få fungera somett tUläggsstraff. Ett tungt vägande skäl är vidare att elt sådant system redanfungerar väl i större delen av . I både , och harman positiva erfarenheter av obUgatoriska regler om avräkning avfrihetsberövande före dom. Den svenska fakultativa regeln däremot kan befarasha lett tUl bristande enhetlighet i domstolarnas praxis. Detta är en nackdelsom skulle kunna undanröjas med en fast regel om avräkning. På skäl som nuanförts förordar kommittén en i princip obligatorisk avräknmgsregeL Kommilténdiskuterar även om avräkning bör ske helt undantagslöst ellerbör kunna underlåtas om särskUda skäl talar emot all den tilltalade fårtillgodoräkna sig tiden för frihetsberövande, t. ex. flyktförsök, undanröjandeav bevis eller simulation av sinnessjukdom. Kommiltén förordar en heltautomatisk regel ulan undantag. En sådan regel stämmer bäst med principen atlman inle bör använda sanktioner mol tilltalad som motarbetar lagföringen.Vidare anser koinmittén att en undanlagslös regel är bäst ägnad att skaparättslikhet i . Kommittén förordar med den begränsning somlidigare har nämnts i fråga om för anhåUande än atlavdrag görs för hela den tid som den dömde har varit berövad friheten före domefter principen alt en dags frihetsberövande motsvarar en dags straffverkställigheti anstalt. En smidig tiUämpning av avräkningsinslitulet fömtsätter dock attfrihetsstraff som är endast obetydligt längre än tid för avräkningsbartfrihetsberövande bör kunna anses verkställt i sin helhet genom frihetsberövandetföre dom. I fråga om tidsobeslämda påföljder bör avdraget inverka på minimi-och maximitiderna. Vid bötesstraff får domstolen göra en skälighetsbedömning.Fasta skalor för beräkning av avdrag från sådant straff lorde inte ha någonfunktion atl fylla. När böter förekommer i kombination med annan påföljd, t.ex villkorlig dom eller skyddstillsyn, bör avräkning inle göras frånbötesstraffet utan från den andra påföljden, om denna är av sådant slag allavräkning kan ske, och i annat fall om och när påföljden undanröjs i senaredom. 4.2.4 Avräkningi högre instans Enligt kommittén finns det risk för att frekvensenav överklagade mål ökar, om rätten att avräkna häktningstid efter underrättsdom utvidgas. Detla kan komma att medföra en ökad belastning på åklagar- ochdomstolsväsendets resurser. Kommittén anser del dock vara principielltoriktigt att begränsa tUlströmningen av mål lill högre rätt genom restriktivaavräkningsregler. För den som är på fri fot gäUer inte några sådanarestriktioner. Den häktade är således med en sådan ordning betydligt sämreställd än den som är på fri fot. Kommittén förordar därför, alt avräkning avhäktningstid i högre instans skaU vara obligatorisk och ske ulan hänsyn tillresultatet av användningen av rättsmedel. 4.2.5 Avräkningav frihetsberövande i utlandet I samband med lagföring för brott kan ocksåuppkomma fråga om avräkning av frihetsberövande som på gmnd av brottet har ägtrum utomlands. Detta blir särskiU aktuellt vid lagföring efterutlämnings-förfarande. I samband med begäran om utlämning för brott kansålunda den som i annat land begärs utlämnad bU omhändertagen i det landel iavbidan på prövning av utlämningsfrågan eller verksläUighet av utläm- ningsbeslut.Sådant omhändertagande kan på grund av efterlysning ske redan innanframställning om utiämning görs. FrUietsberövande av detta slag kan blilångvarigt, upp lUl . Lagföring för brott kan även överföras frånetl land tiU ett annat utan samband med ul-lämningsförfarande. Också i sådanafall kan den misstänkte ha varil berövad friheten i annal land än domslandetpå gmnd av misstanke om brottet. Frihetsberövande i utlandet på gmnd av misstanke omdet brott som senare leder tUl ådömande av påföljd i det egna landel bör enligtkommitténs uppfattning i princip avräknas efter samma grunder som gäller föranhållande eller häktning som har verkställts i domslandet. Destraffprocessuella frihetsberövanden som förekommer i utomnordiska länder kan emellertidskilja sig avsevärt från vad som gäller inom . Kommittén anser därföralt man inle bör ställa upp någon generell regel om att straffprocessuelltfrUietsberövande i utlandet skall avräknas efler samma precisa regler som börgälla för inhemskt frihetsberövande. Kommittén förordar i stället attavräkningsreglerna på grund av de skiftande förhållanden som kan förekomma isådana fall skall medge avräkning i skälig omfatlning. Därvid förutsätter dockkommittén, att frihetsberövande, som har skett i annal nordiskt land, med hänsynlUl den nordiska rättslikheten på området regelmässigt avräknas fullt ul ienlighel med den fömt förordade obligatoriska avräkningsregeln. Detsamma börgälla sådant frihetsberövande i utomnordiskt land som har varil likartal meddel frihetsberövande som äger rum i de nordiska länderna efter anhållnings-eller häktningsbeslut. 4.3Avräkning av häktningstid efter dom som sedermera vinner laga kraft Som en konsekvens av förslaget om obligatoriskavräkning av häklningstid före dom bör enligt kommitlén följa all ocksåhäklningstid efter dom som sedermera vinner laga kraft tillgodoräknas den dömdevid verkställighet av frihetsstraff. Sådan avräkning bör ske utan krav påbindande förklaring av den dömde att han avslår från fullföljd i målet. Vidare bör den som vid fullföljd av talan tUl högreinstans får avslag på sin begäran att få målel upptaget till prövning få räknahäktningstid efter dom i lägre instans som strafftid. Detta får enligtkommiltén anses som en nödvändig följd av den föreslagna regeln att den somfullföljer talan utan framgång får straffet reducerat med häktningstiden. I departementspromemorian framhåUs atl det försvensk del krävs vissa lagändringar för atl skall kunnaföl- jas.I promemorian läggs fram förslag lill ändringar i BrB och behandlingslagen.Dessutom diskuteras vissa frågor om verkan av nöjdförklaring, när domenmnehåUer beslut om avräkning av häktningstid o. d. I promemorian föreslås alt tillämpningsområdet för33 kap. 3 § BrB utvidgas i enUghet med . Avräkning börsåledes kunna ske förutom vid böter, fängelse , suspension ellerdisciplinstraff även vid villkorlig dom, skyddstillsyn, ungdomsfängelse ochinternering. Vidare bör det vara möjligl att tiUgodoräkna den dömde inte barahäktningstid utan även tid för anhåUande. Anhållningstid bör avräknas, även omanhållande inte har följts av häktning. Däremot bör som framhållits ibetänkandet helt korta frihetsberövanden inte föranleda avräkning. FörSveriges del bör en sådan begränsning medföra att de former avfrihetsberövande som kan ha föregått beslut om anhållande inle bliravräkningsbara. Kvarslan-nande för förhör enligt 23 kap. 9 § RB och sådantgripande som avses i 24 kap. 7 § samma balk bör sålunda inte tillgodoräknasden tilltalade. Tid för anhåUande bör dock alltid avräknas, även om den anhållne har frigetls efler atl ha varit anhållenendast kort lid. Tvångsintagning på rättspsykiatrisk klinik med stödav 9 § lagen om rättspsykiatrisk undersökning i brottmål bör enUgt promemorianlikställas med häktning. Avräkning bör ske för frihetsberövande som dentUltalade har varit underkastad med anledning av misstanke om brott somomfattas av domen.