prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Beträffande behovetav lokaler i dessa terminaler föratsätter styrelsen atl hemlagningssystemetfår tUl följd att särskilda för iordningställda lokaler förtullklarering av gods kommer att behövas endast i de större terminalerna och idessa i tämligen begränsad omfattning för godsundersökning o. d. Kontrollen avhemlagarnas deklarationer bör kunna koncentreras tUl en eller ett paravdelningar vid varje tullanslalt och någon anlednuig att förlägga den tillgodsterminalerna torde inte finnas. SAS, som enligt särskilt tillstånd avgeneraltuUstyrelsen ansvarar för godsvården vid sedan år 1962och vid , tar upp frågan omflyggodsterminaler. Bolaget hävdar att allt gods vid en och samma flygplats börkoncentreras tUl en enda terminal. På det sättet uppnås en samlad godsmängd avsådan omfattning att rationella hanterings- och lagringsmetoder kan införas.Varje uppdelning av verksamheten på flera terminalhållare minskar enligt SASautomatiskt möjligheterna till en rationeU stordrift och ökar kostnaderna förkonsumenten. Skulle detta oaktat någon fraktförare känna det av konkurrensskälsärskilt besvärande atl anlita den gemensamma terminalen kan han få tillståndalt etablera egen terminal-verksamhet. Departementspromemorian(3 och 6 §§) Kommitténs förslag om hemtagning och privatgodsvård har i princip införts eller förutsatts i departementspromemorian.Denna förutsättei också att hemtagningsimportörs rält att förfoga över vara kaninskränkas i de särskilda bestämmelserna om importförbud. Departementspromemorians förslag tUlstyrks ellerlämnas i huvudsak utan erinran av remissinstanserna, industriförbundm. fl, och har dock invändningar mol förslagetsutformning. Av de tUlstyrkande remissinstanserna gör endast ettpar närmare uttalanden, anser sig kunna tillstyrka förslagetendast under förutsättning att tillämpningen ges en från säkerhetssynpunktrimlig utformning och hänvisar tUl vad det har anfört i yttrandet överkommittéförslaget. Godkännande och registrering av hemtagningsimportör börendast meddelas under de förutsättningar kommittén uppställt. Prövningen börgöras beroende av importörens varuområde såtillvida atl strängare krav börställas på importörens resurser för fullgörande av sina åligganden isammanhanget och på kontrollmöjligheter när fråga är om områdenförbundna med svårare klassificerings- eller andra problem. Kraven bör kunnamedföra att vissa områden helt utesluts. har mycket omfattandeövervakningsuppgifter i fråga om s, k, allmänfarligt gods och importregleradevaror. Bl, a. med hänsyn härtill bör särskild uppmärksamhet ägnas åt frågan omvUka krav som skall uppställas på innehållet i anmälningshandlingarna, såvälfraktförarens som hemtagarens. Vidare måsle fömtsättas att geserforderliga resurser för den efterhandskontroU som är förbunden med systemetsamt såväl befogenhet som resurser för övervakningen av tullgods undertransport eller lagring. fråganom inskränkningar i rätlen att förfoga över varor vars införsel är reglerad medslöd av den allmänna importförbudskungörelsen finner kollegiet särskildförsiktighet påkallad. Rent hemtagningsförbud kan vara nödvändigt eller meständamålsenligt. Det är kollegiets bestämda uppfattning alt fri dispositionsrätti varje fall ej bör ifrågakomma förrän licens eller motsvarande handlingföretetts. Också kemiska industrikontor tillstyrkerdet nu föreliggande lagförslaget. Kemikonlorel utgår härvid från attlagförslaget följt reservantema i denna fråga och anför följande. Det bör i sammanhanget observeras, alt sedanbetänkandet avgavs har ytterligare skäl tUlkommit som motiverar det nuföreslagna förfarandet. Sålunda har en ny livsmedelslag antagits, vilkenställer ökade krav på saluförda livsmedel. Kontrollen över att importeradevaror fyller dessa krav bör inle utövas av hemtagaren, vUket hade blivit falletom denne givits rätt att förfoga över importerade livsmedelsprodukter föreförtullningen. En lag om mUjöfarliga varor är också i vardande,och det är sannolikt att denna kommer att stipulera villkor för saluförandetav ett flertal produkter. Även efterlevnaden av denna lag bör vad gäller importvarorövervakas av tullmyndigheten tUl förhindrande av all ur mUjösynpunkt olämpligavaror kommer ut på marknaden. m. fl. är av denuppfattningen att lagförslaget om hemlagningsproceduren bör omarbetas ochutformas i enlighet med kommittéförslaget. Enligt organisationemas mening börtuUagen ge klart och otvetydigt uttryck för tullagstiflningskommitténs uppfattningatt det inte kan anses ändamålsenligt alt införa något generellt förbud att lahemtagel gods i anspråk innan tulltaxeringen avslutats eller tullverketdessförinnan inte funnit hinder föreligga från importregleringssynpunkt. De understryker vidare särskUt angelägenheten avalt kommitténs förslag rörande förfogandeförbud förverkligas. Kommitténsförslag på denna punkt är all det bör ankomma på generaltullslyrelsen atl isamråd med vederbörande licensmyndigheter meddela förfogandeförbud begränsatlill bestämda importkategorier, definierade så att de omfattar importregleradevaror med endast den utvidgning som befinns nödvändig för att ernå klara ochför importören lätt tUlämpbara regler. Förslaget kan enligl förbundet knappastanses innebära några väsentliga risker för att gällande imporlregleringarskulle kunna kringgås. Utöver alt ådömas straff skulle elt förelag, sommissbmkar bestämmelsema, inte endasl förlora möjligheten till fortsatthemlagning utan också riskera alt i fortsättningen inte erhålla importlicenseröver huvud taget. Möjligheten tiU så starka sanktioner bör innebära tiUräckligagarantier mol missbmk. , som tidigaretiUstyrkt kommitténs förslag om hemtagning, anser fördelama med det nyalagförslaget när- mastobefintliga såvida importören inte fritt får förfoga över importerat gods innandet förlullats. Del understryks vidare såsom önskvärt att importören därvidäven ges rält alt begagna godset som om det vore förtullat. I annat fall är enförvaring hos importören knappast förmånligare än förvaring i särskUttullager. Det väsentiiga är att fördröjningar inle uppstår vidtullbehandlingen. Effektiva korrektiv torde finnas för att en tulldeklaration iefterhand inle skall missbrukas. Den nuvarande ordningen i fråga om tullklareringoch tullkontroll bygger på en i väsentliga delar föråldrad lagstiftning.Författningarna på området främst tullstadgan motsvarar inte längre de kravsom måste ställas på en modern lagstiftning. Härigenom har tullprocedurentrots att en rad ålgärder i reformerande riktning genomförts kommit att framståsom otidsenlig mol bakgrunden av den snabba utveckling som ägtrum inom utrikeshandel, transportteknik och vamhantering liksom på en rad andraför arbete väsentliga områden. De nu i korthet berörda förhållandena föranleddemig att tillkalla särskilda sakkunniga för att göra en allm'än översyn av deförfattningsbestämmelser som reglerar tuUklareringsförfarandet, tullkontrollenoch därmed sammanhängande frågor. Resultatet av tullagstiftningskommitténsarbete föreligger nu till bedömande tillsammans med en inom finansdepartementetutarbetad promemoria med lagförslag som i huvudsak bygger påkommillébetänkandena och de remissyttranden som avgetls i frågan. Huvudregeln för tulltaxeringen enligl tullstadganär atl den skall baseras på en undersökning av varoma i varje särskilt fall.Att klassificera de inkomna varorna enligt tulltaxan och bestämma derastullvärde m, m. vilar liksom fastställandet av tull och andra införselavgifterhell på . Omhändertagandel av varorna i avvaktan på förtullningenankommer i princip också på , I praktiken har förfarandet utvecklatsså att godsundersökning inte förekommer annat än i begränsad omfattning.Taxeringen sker i regel främst på gmndval av handlingar som företes vidinförseln och uppgifter från importören, s, k, avancerad tulltaxering, I vissutsträckning har ett frivilligt deklarationssystem tillämpats försöksvis.Slutligen har likaledes försöksvis införts en ordning som tillåter godsvård iprivat regi, TuUagstiftningskommitléns förslag innebär atttullproceduren vid import reformeras i väsentUga hänseenden. Sålunda föreslåsbl, a. atl importörer skall få ta hem sitt importgods utan föregåendetulltaxering. Vidare föreslås att tullverkels godsvård i princip ersätts medgodsvård i privat regi. Sistnämnda förslag innebär att speditörer,transportföretag ochandra företag får tillstånd alt ta emot och förvara oförtuUat importgods påsärskilt upplag, Tulllaxeringen skall enligt förslaget i huvudsak grundas påuppgifter som lämnas av importören. Jag går närmast in på att behandla förslagenom hemtagning och godsvård. Enligt kommitténs förslag tillhemtagningsförfarande skall importör, som godkänts och registrerats förändamålet, få ta hem sitt importgods innan det tulltaxerats. Vidare föreslåsatt importörerna skall frilt få förfoga över gods som tagits hem, dvs,bearbeta, försälja eller vidta andra ålgärder med detta. Vissa undanlagföreslås dock. AUmänfarligl gods bör inte få lämnas ut för hemtagning innanföreskrivna införselvillkor blivit iakttagna. som är föremål för införselregleringskall efler hemtagning vara underkastat förfogandeförbud så länge föreskrivnainförselvillkor ej uppfyllts. Två kommittéledamöter har reserverat sig molkommitténs förslag i fråga om hemtagares rätt att förfoga över importgodset.Reservanterna har föreslagit att generaltullslyrelsen i samråd medvederbörande licensmyndigheter får meddela dispens från ett generellt förbudalt ta hemtaget gods i anspråk. Lagförslaget i departo-menlspromemorian byggeri princip på kommittéförslaget. Vid remissbehandlingen av kommittéförslaget ochdepartementspromemorian har i del slora hela inga väsentliga erinringarframförts mot att etl hemtagningssyslem införs. För egen del finner jag detuppenbart all stora fördelar står att vinna genom en sådan reform när detgäller alt effektivt rationalisera behandlingen av importgodset. Ur den synvinkelnär hemlagningssystemet en huvudpunkt i de nu föreliggande förslagen. Motbakgmnd av det deklarationsförfarande som jag föreslår i del följande synes detföreslagna systemet också erbjuda tUlfredsställande garantier för att debestämmelser som i olika hänseenden gäller för importen kommer att bliiakttagna. När det gäller omfattningen av det varuområde sommöjligheten till hemlagning skall avse föreligger i stort sett allmän enighetom all s. k. allmänfarliga varor skall vara undantagna så länge föreskrivnainförselvillkor ej är uppfyllda. Någon närmare bestämning av vad som skallinnefattas i begreppet allmänfarliga varor har emellertid inle gjorts avkommittén. Också enligt min mening bör ett principiellt undantag frånhemtagningsmöjligheten göras för allmänfarliga varor. För alt undanlagetsomfattning skall kunna närmare fastställas erfordras emellertid en mer ingåendegenomgång av gällande bestämmelser i samråd med berörda myndigheler. Det lordefå ankomma på de sakkunniga, som (Fi 1972: 5) tillkallatsnärmast för att se över andra tullagstiftningsfrågor än de nu aktuella, attgöra en sådan genomgång. Undantagen från hemtagningsrätten lorde med ledninghärav kunna få faststäUas av Kungl. Maj:t eller den myndighet . Vad angår övriga importreglerade varor råder delademeningar bland remissinstanserna. Frän näringslivels sida närmast företrädareför de organisationersom avgett ett gemensamt yttrande har man i princip tillstyrkt kommitténsförslag att rätt tUl hemtagning väl skulle medges men att förfogandeförbudskulle gälla till dess licens eller annat tillstånd företes.Förfogandsförbudet skulle meddelas av generaltullslyrelsen i samråd medvederbörande licensmyndighet och innefatta klart avgränsade varugrupper. Frånnärmgslivets sida synes man dock helst se att det ges fri dispositionsrätt tillvarorna. Man framhåller att en fri dispositionsrätt med föreliggandesanklionsmöjligheler knappast skuUe skapa någon särskild risk för missbruk.Kommerskollegium å sin sida har i första hand förordat väsenUiga inskränkningari hemtagningsrätten. KoUegiel synes emellertid inte motsätta sig att vissajämkningar görs i förhållande till de i första hand uppställda kraven.Kollegiet framhåller dock att en noggrann prövning måste göras innan hemlagningsrättbeviljas och alt stränga krav bör ställas när importen omfattar varor som kanvålla stöiTe problem i fråga om klassificering eller i andra hänseenden. Dessakrav borde kunna medföra atl vissa områden helt utesluts frånhemlagningsrätten. Det är kollegiets uppfattning att fri dispositionsrätt överimportreglerade varor i varje fall ej bör ifrågakomma innan licens eller annattUlstånd företes. Flertalet övriga remissinstanser ansluter sig tillkommittéförslaget, Etl ställningstagande till denna fråga' måstegivetvis liksom till frågan om införande av ett hemtagnmgssyslem över huvudtaget bli beroende av en avvägning mellan önskemålet om en snabb godsbehandlingoch kraven på säkerhet i tillämpningen av gällande bestämmelser. Att den iolika hänseenden gällande importregleringen upprätthålls måste i varje fallvara ett självklart krav. Övervägande skäl talar emellertid enligt min meningför att den av kommittén föreslagna lösningen all importreglerade varor iprincip får tas hem men underkastas förfogandeförbud godtas. Det bör dock fåankomma på Kungl. Maj:t eller, efter Kungl. Maj:ls bemyndigande, berördamyndigheter att närmare beslämma omfattningen av ett förfogandeförbud. En sådanordning möjliggör också all beslämmelsema kan anpassas efter de erfarenhetersom vinns vid tillämpningen. 1 ett sådant bemyndigande bör ingå såv'älmöjlighet aft undanta importreglerade varor från förfogandeförbudet sommöjlighet att sk'ärpa detta tUl att omfatta även hemtagning. Även frågan omförfogandeförbudels omfattning och närmare utformning torde få behandlas av deförut n'ämnda saklcunniga. Vad sedan angår frågan om vilka som skall kunna fåtillstånd till hemtagning har kommittén föreslagit att sådant tillstånd börlämnas endast här i landet etablerade företag som mer regelbundet importerarvaror från utiandet och som har resurser för att fullfölja de åligganden somföljer av hemtagningsförfarandet. Det fömtsätts att rörelsen bedrivs undersådana former att genom inspektionsbesök och bokföringsgranskningkan tillfredsställande kontrollera avgivna tulltaxerings- uppgifter.Jag har intet alt erinra mot kommitténs förslag i denna del. Någon anledningalt också låta speditörer och liknande företag i allmänhet få tUlstånd tillhemtagning anser jag sålunda inte föreligga. Syftet med hemlagningssystemet ärinle att skapa en ny form för lagring av importgodset på väg tUl sindestination ulan att underlätta för de egentliga Importörema att snabbt få hemgodset. Jag förordar sålunda att elt hemtagningssyslem förimporlgods enligt nu angivna riktlinjer införs. Enligl min mening bör endast deallmänna gmndema för hemtagningsrätten införas i en ny tullag. De närmare bestämmelsemabör utfärdas av Kungl. Maj:t eller, efter Kungl. Maj:ls bemyndigande, av generaltullstyrelsen. Jag övergår härefter till förslaget om införande avprivat godsvård vid import. Som framgått av det tidigare anförda ärgrundprincipen vid importen sedan gammalt att skall ta hand om godsi avvaktan på förtuUning eller annan tullklarering. Att gods sålunda måste tasin i tullokal eller på annat sätt direkt bevakas av har emellertidkomplicerat godshanteringen vid transport och spedilion och försvåratsamordningen av olika moment i denna. Sedan etl anlal år har därför vid sidanav tullverkels godsvård på prov tillämpats ett system med privat godsvård undertullverkets tillsyn. Erfarenhetema av denna verksamhet har varil övervägandegoda och tullagstiftningskommittén föreslår nu alt godsvård iprincip ersätts av privat godsvård. Förslaget innebär alt lullverkel skallgodkänna företag som får bedriva godsvårdsverksamhel under tUlsyn.Dessa företag får i avvaktan på tullklareringen förvara godset på särskiltupplag och svara för att förtuUning eller annan tullklarering kommer tillstånd och att gods inle kommer ut i fria marknaden utan medgivande. Förslaget har i allt väsentligt tiUstyrkts vidremissbehandlingen. Även jag biträder förslaget. Liksom införande av den nyahemtagningsproceduren kan ett överförande av den egentliga godsvården i privatregi på etl effektivt sätt bidra tUl rationalisering av godshanteringen vidimporten. De upplag där sådan godsvård bedrivs har i lagförslaget benänmlstullupplag. och flera remissinstanser har tagitupp till diskussion frågan om fortsatt medverkan i godsvården från tullverketssida. Allmän enighet har härvid rått om att övergångsvis innan dennya ordningen stabiliserats fortsätter alt ta hand om varor som skall tullklareras.Att så sker är uppenbarligen en nödvändighet. Jag vill endast understryka atttullverket självfallet bör se till att anpassningen till den nya ordningen skerpå elt praktiskt och smidigt sätt och så att de olika trafikantkategoriemasintressen tillgodoses i rimlig ulslräckning. I den mån svarar förgodsvård bör för denna las ut avgifter. "Vid remissbehandlingen har framhållits attdel kan vara nödvändigt att åtar sig den godsvårdande funktionen imonopolsituationer. Jag kan i och för sig förstå denna synpunkt, men jagfinner inte anledning la ställning till detla spörsmål i förevarandesammanhang. Vad sedan beträffar taxesältningen inom den privatagodsvården, råder allmän enighet om atl någon reglering av avgifterna inte nubör införas. Jag ansluter mig tUl denna ståndpunkt. Om missförhållanden härvidlagsenare skulle uppkomma får frågan om lämpliga åtgärder tas upp till närmare prövning.De närmare villkoren för utövande av privat godsvård eller terminalrörelsetorde utöver de allmänna föreskrifter som lämpUgen bör ankomma på Kungl. Maj:tatt utfärda få bestämmas i samband med att tillstånd lill verksamheten lämnas.Ett sådant villkor bör vara alt godsvårdsföretaget skall tUlgodose behovet avförvaring av oförtuUat gods på orten. I anslutning härtill vUl jag påpeka atttullags-förslaget innebär skyldighet för den som inför vara att lägga upp denpå tullupplag, om den inte förtullas eller tullklareras på annatsätt. Jag vill i delta sammanhang endast tillägga att den nya tullagen börinnehålla ett stadgande av innebörd, att godsvårdsföretag skall vara skyldigtatt till utge vad som svarar mot tull och annan avgift för vara somlämnas ut utan medgivande eller som förkommer. Förförhållandet mellan godsvårdsföretag och importör bör få gälla gängsecivilrättsliga regler. 1 de fall har hand om godsvården börförhållandet regleras i huvudsak enligt de grunder som gäller f. n. I deltasammanhang vUl jag slutligen beröra en annan fråga som också rörgodshanteringen i samband med förtuUning. Jag avser då den ensamrätt tillhandräckningsarbete som tUlkommer packhuskarlslagen i , , Malmöoch och på några andra orter. På de förstnämnda orterna bestårensamrätten av ålder ulan stöd i någon författning, i övrigt grandas den på enbestämmelse i tullstadgan. somremissinstanserna anser att packhuskarlslagens ensamrätt bör upphöra i och medinförandet av det nya godsvårdssystemel. Jag delar denna uppfattning. Jag utgårfrån att packhuskarlama i betydande utsträckning kommer att beredas fortsattarbete inom de förelag som övertar uppgifter när det gällergodsvården. Den nya tullproceduren och avskaffandet av ensamrätten tUlhandräckningsarbetet torde likväl medföra avsevärda problem förpackhuskarlslagen. tillsatte jag därför en särskild arbetsgrupp somfick i uppdrag att utreda konsekvensema av en aweckling av packhuskarlslagensensamrätt och att efter överläggningar med företrädare för packhuskarlslagenlägga fram de förslag som utredningen kunde föranleda. Jag förutsätter att enuppgörelse mellan staten och packhuskarlslagen träffas före ikraftträdandet aven ny tullag. Taxeringocb fastställelse av tull ocb annan avgift Gällande ordning Tulltaxering definieras i 8 § tullstadgan somfaststäUande av godsets art enligt tulltaxan och utförande av därmedsammanhängande bestämningar. Häri inbegrips allt som behövs som underlag föratt räkna ut tull och annan införselavgift. Tulltaxan är uppställd efter den internationellanomenklaturen för klassificering av varor i tulltarifferna, den s. k.Brysselnomenklaturen, som är en systematisk vamnomenklatur för tulländamål.Denna omfattar sammanlagt omkring 1 670 positioner. I samband med tulllaxeringenklassificeras godset även för statistiskt ändamål med hjälp av en nomenklaturmed samma baspositioner som tulltaxan men med elt avsevärt större antalunderpositioner (statistiska nummer). Dessa är samordnade med tulltaxansunderpositioner. en varas statistiska nummer är det därför klart hurvaran skall klassificeras enligt tulltaxan. Vid tulltaxeringen använder man ipraktiken endast de statistiska numren enligt den s. k. arbetstaxan, entulltaxa kombinerad med en statistisk vamförteckning, som generaltullstyrelsenfastställt. Varaförteckningen innehåller sammanlagt över 4 900statistiska nummer, av vilka omkring 2 800 avser varor med värdelull, omkring250 varor med kvantitetstull (mestadels vUctlull) och 1 600 ä 1700 varor medtullfrihet. I ett mindre anlal fall (omkring 140 nummer) uttas kombinerad vikt-och värdelull. Jordbruksavgifter (inklusive avgifter för fiskprodukter) utgårvid mellan 300 och 400 av de tullfria statistiska numren, växlskyddsavgift vidomkring 60 tullfria eller tull-belagda nummer (dessa avgifter beräknas medenstaka undanlag efter kvantiteten). Vid sammanlagt omkring 100 tullfria ellerlullbelagda statistiska nummer kan punktskatter av olika slag komma i fråga.Slutligen är att märka att mervärdeskatt uttas för den övervägande delen avimporten. Ett annat viktigt moment i tulltaxeringen består iatt bestämma varans tullpliktiga värde. Detta beräknas enligt regler i 3 §tulltaxerings-förordningen (1960:391, 3 § ändrad senast 1966:344) jämte följdförfattningar.Dessa regler bygger helt på den internationella konvention om varors tullvärdesom utarbetats av Tullsamarbelsrådel i till vilken anslutitsig. Enligt konventionen är det tuUpUktiga värdet (normalpriset) det pris somvaran skulle betinga på införselorten vid försäljning i öppna marknaden mellanav varandra oberoende köpare och säljare. För vara som förvärvats genom köpbaseras tullvärdet i praktiken oftast på det fakturerade priset, som justeras iden mån köpet avslutats under fömtsättningar som avviker från de idefinitionen angivna, t, ex, då ekonomisk intressegemenskap ellerensamförsäljarav-tal föreligger mellan exportör och importör. Vid tulltaxeringen skaU också andra bestämmelser ituHlaxeringsför-ordningen beaktas, t, ex, beslämmelser om nedsättning av ellerbefrielse från tull. Förfarandet vid tulltaxering regleras i tullstadganoch tulltaxerings-kungörelsen (1960: 392, ändrad : 409), 1 den månföreskriftema innefattar skyldighet för vamhavare eller importör att lämnauppgifler eller förete handlingar stöder de sig dock på 2 §lull-taxeringsförordningen (2 § ändrad : 466), Denna innehåller ettgenerellt åläggande för varuhavaren eller, i fråga om varor som förs in förannans räkning, demie att lämna de uppgifter och förete de handlingar somerfordras för tulllaxeringen. Huvudregeln är enligt 145 § tullsladgan alttulltaxering verkställs med ledning av vad som kommer fram vid undersökning avgodset samt granskning av handlingar och uppgifter som föreligger vidtulltaxeringen. Om sådana handUngar och uppgifter finns föreskrifter i 1 §tuU-taxeringskungörelsen. Varuhavaren skall sålunda för att styrka införd varasbeskaffenhet, kvantitet och värde, förete faktura eller motsvarande handlingom tullmyndigheten inle finner undantag kunna medges med hänsyn tiUföreliggande omsfändigheler. Vidare skall han på anfordran förete frakt- ochförsäkiingshandlingar samt andra handlingar som avser köp, försäljning elleravlämnande av varan. Även i övrigt åligger det varuhavaren att på anfordranlämna tillgängliga uppgifter av betydelse för tulllaxeringen. Beträffande varorsom är underkastade värdeluU preciseras skyldigheten alt lämna uppgifler förbestämmande av varans tullpliktiga värde närmare i 9 och 10 §§tulltaxeringskungö-relsen.