prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Med hänsyn till vad sålunda anförts anser styrelsenatt möjlighet bör öppnas att beivra åtminstone de ringare fallen avvarusmuggling i ad-mmistrativ ordning. Lämpligaste formen härför anses vara attstraffrihet medges om gärningsmannen erfägger en förhöjd tullavgift. Härigenomfår han frihet att välja om han hellre vill få ansvarsfrågan prövad i judiciellordning. Några betänkligheter från rättssäkerhetssynpunkt kan därför enligt styrelsensmening inle rimligen anföras mot ett sådant förfarande. Styrelsen finner detlämpligast att förfarandet, i varje fall tills vidare, tillämpas endast iresandelrafiken och endast med avseende på rusdrycker och tobaksvaror. I frågaom den förhöjda tullens storlek anser styrelsen en fördubbling av eljest förresande gällande tullsatser vara lämplig. Fastställandet av en störstakvantitet för vUken det nya förfarandet skall tillämpas bör enligt styrelsenöverlämnas åt Kungl, Maj:t, så att bestämmelserna lättare kan anpassas medhänsyn till de erfarenheter som vinns av förfarandet, I fråga om rusdryckeranser styrelsen att kvantiteten inte bör överstiga den största mängd sådanadrycker som resande över huvud taget får medföra. Styrelsen fömts'ätter att de bötestabeller somtjänar tUl ledning vid utmätning av straff för varusmuggling utformas medbeaktande av de nya bestämmelserna så att det normalt inte kan blifördelaktigare för den skyldige att låta målet handläggas i judiciell ordning. 1972:110 . x 127 Styrelsen nämner i sammanhanget att ett motsvarandeförfarande tillämpas bl. a. i och . Som tidigare berörts föreslår generaltullstyrelsenockså att bestäramelser införs om anmälningsskyldighet i vissa faU då tulleller annan avgift beräknats för lågt samt att beslämmelse om slraff för densom inte fullgör skyldigheten införs i lagen om straff för varusmuggling. Riksåklagarenerinrar om att han i yttrande över skatlestrafflagutred-ningens betänkande (SOU1969: 42) har förordat att skattebrotten införs i . Detsamma börenligt hans mening gälla också varusmugglingsbrotten i samband med att de blirföremål för slutiig reglering. För det grova fallet av varusmuggling bör,efter förebild av vad som gäller för förmögenhetsbrott och skattebrott, enligtriksåklagarens mening införas ett straffminimum. Straffskalan i 3 § lagen omslraff för vamsrauggUng bör i enlighet härmed utgöra fängelse i lägst sexmånader och högst ; om gämingen gällt narkotika bör straffskalan utgörafängelse i lägst ett och högst . Samma uppfattning har länsåklagaren iNorrbottens län, som påpekar att ett utsättande av straffminimum för grovtbrott är ägnat att begränsa de gärningar sora bedöms som grova till deverkligt grova fallen. Bestämmelsen i det föreslagna andra stycket till 5 §lagen om straff för varusmuggling har, fortsätter riksåklagaren, utsatts förkritik i ett par av de tUl avgivna yttrandena. Sålunda har överåklagareni påpekat att uttrycket "medelst vilseledande" ideparteraentspromeraorians lagförslag för tanken till att uppsåt föreligger.Överåklagaren antar att detla inle kan ha varil avsikten, utan att stadgandetbör tolkas så alt den straffas som av grov oaktsamhet lämnar sådana oriktigauppgifter vid tullbehandlingen att fara för att tull eller annan allmän avgiftundandras statsverket eller alt gods införs eller utförs i strid mot förbud.Länsåklagarmyndigheten i finner det välbetänkt att straff förförsök av grov oaktsamhet införs enligt 5 § andra stycket, eftersom det harvarit en brisl att grov oaktsamhet endast har kunnat straffas som fullbordatbrott. framhåller att man dock ej tagit steget fullt ut utannöjt sig med att bestraffa vilseledande av grov oaktsamhet. Detta innebärenligt länsåklagarmyndigheten att det skulle vara straffbart om någon utanbevislig avsikt att vilseleda vid förtuUning av en vara av grov vårdslöshetåberopar en faktura, som upptar elt annal parti med lägre tullvärde, raen attdet däreraot inte skulle vara straffbart ora någon vårdslöst underlåter atttill förtuUning uppge gods som han borl förvissa sig om huruvida det fanns raedeller ej. Läns-åklagarrayndigheten ifrågasätter om inte 5 § andra stycket bordekonstmeras så att det kommer att avse föranledande av fara i samtliga de fall,som avses i 1 § lagen om straff för varusmuggling. Riksåldagaren säger signärmast vara benägen alt ansluta sig till den av länsåklagar-rayndjghelen iMalraöhus län fraraförda tanken och tiUägger alt 5 § skattebrottslageni viss mån synes kunna tjäna som förebild vid utformningen av den här aktuellabestämmelsen. I enlighet raed de principer sora förordats avspecialslraffrättsutredningen bör enligt riksåklagarens mening slraffminimumför bötesstraff tas bort. Vidare bör enligt hans raening straffskalan i 6 §första stycket lagen om straff för varusmuggling utgöra böter eller fängelse ihögst samt straffet i andra stycket utgöra böter. I fråga om 6 § anförlänsåklagarmyndigheten i att någon särskUd strafflatitud förgrovt brott inte finns och att detta inte framstår som helt tUlfredsställande.Man måste beakta att den sora forslar, döljer, förvarar eller avyttrar gods iverkligheten raånga gånger är sraugglaren själv. Behovet av att kunna utmätaett högre straff vid grovt broll även för dem som endast skulle kunna övertygasom olovlig befattning med smuggelgods tUlgodoses i vissa fall genora annanlagstiftning, exerapelvis narkotikastrafflagen (1968:64), Trots dettaifrågasätter länsåklagarrayndigheten i ora inte en särskildstrafflalilud för grovt brott bör komma till uttryck i 6 § lagen om straff förvamsrauggUng. Överåklagaren i och länsåklagarmyndigheten iMalmöhus län finner det överflödigt att särskilt nämna lämnande av orikliguppgift i tulldeklaration i brottsbeskrivningen i 1 §. Den föreslagna bestämmelsen om tullförseelsebehandlas av några få remissinstanser. Riksåklagaren anför att paragrafen inteanger vad sora för ansvar skall krävas i subjektivt hänseende. Förriksåklagaren frarastår det som naturligt alt inte bara den som uppsåtligenutan även den som av oaktsamhet underlåter att fullgöra föreskriven skyldighetskall vara förfallen till ansvar, I enlighet med den praxis som i allmänhettillämpas vid avfattningen av specialstraffrättsliga bestämmelser bör detsubjektiva rekvisitet anges i lagtexten. Genom att hänföras till varje ituUagen eller med stöd av denna föreskriven skyldighet får den föreslagnastraffbestämmelsen ett mycket vidsträckt tUlämpningsområde. Formellt blirexempelvis utmätningsman som dröjer med verkställighet enligt 24 § tullagenförfaUen tUl ansvar enligt 44 §. Sådant dröjsmål bör beivras med regler omämbetsansvar. För att reglera detla och andra konkurrensproblem synes enligtriksåklagarens mening 44 § böra göras tiUämplig endast om underlåtenheten ej ärbelagd med slraff i . anser att rekvisitet förtullförseelse har angetts för generellt. Det kan inte vara meningen atttullförseelse skall föreligga vid varje underlåtenhet, eftersom det kan rörasig om överträdelser av ordnmgsföreskrifter av mindre betydelse ellerföreskrifter som sanktioneras i annan ordnmg. Förbundet hänvisar i sammanhangetbl. a. till besfämmelserna om dröjsmålsränta och vite. Det måste enligtförbundets uppfattning preciseras vUka underlåtenheter som skaU medförastraffpåföljd i form av böter för tullförseelse. föreslåruttrycket "den som bryter mot föreskrift i denna lag" i stället för"den som underlåter att fullgöra skyldighet som föreskrivs i dennalag" därför att det förra uttrycket bättre täcker de olika slag av förseelsersom kan komma i fråga. De ansvarsbestämmelser, som avser brott i sambandmed införsel eller utförsel av varor, finns nu i lagen om straff förvarusmuggling. Bestämmelser som straffbelägger olika ordningsförseelser m. m.finns i bl. a. tullstadgan. Enligt lagen om straff för varusmuggling kan ansvarinträda även då indirekt skatt undandras vid importtillfället. Den nuvarande ordningen innebär bl. a. att olikapåföljder kan inträda för skattebrott, beroende på ora brottet begås i sambandmed införsel eller i saraband med transaktioner inora landet. I det förtafallet inträder slraff enligt varasmugglingslagen och i det senare fallet bestraffasbrottet enligt skattebrotlslagen. Detta har inte ansetts vara tillfredsstäUande. 1 departementspromemorian har därför föreslagitssådana ändringar i varasmugglingslagen att dess beslämmelser bättre anpassastUl skattebrottslagens. Förslaget innebär sålunda att skattebrottslagenssträngare straffskalor i stort sett blir tiUämpliga på brott vid in- ochutförsel och att ansvar drabbar den som genom vilseledande av grov oaktsamhetföranleder fara för att tull eller annan avgift undandras statsverket eller attgods införs eller utförs i strid mot gällande förbud. Dessuiom har föreslagitsansvarsfrihet för den som frivUligt rättar oriktig uppgift. Departementspromemorians förslag har i stort setttillstyrkts eller lämnats utan erinran vid remissbehandlingen. Någraremissinstanser har emellertid förordat att ett sådant administrativtsanktionssystem med skatte- eller avgiftstUlägg som införts på skatteområdetockså införs när det gäller tull och andra införselavgifter. Olika förslag tillytterligare ändringar i varusmugglingslagen har också framförts. De förslag till ändringar i varasmugglingslagen somförordats i promemorian kan jag i det väsentliga godta. Straff bör aUtså kunnainträda enligt varasmugglingslagen redan om någon genom vUseledande i sambandmed tullbehandling, av grov oaktsamhet föranleder fara för att tull eUer annanallmän avgift undandras statsverket eller att gods införs eller utförs i stridmot förbud. Även i det faU som avses i 4 § 4 varusmugglingslagen nämligen attnågon medelst vUseledande förmår tUlståndsgivande myndighet alt medge införseleller utförsel av gods och därigenom föranleder alt godset införs eller utförsi strid mot förbud bör straffansvaret utvidgas så all den som av grov oaktsamhetvilseleder myndigheten kan straffas, om han föranleder fara för all godsetinförs eUer utförs i strid mot förbud. Jag är däremot inte nu beredd attbiträda förslaget att ansvarsfrUiet skall inträda för den som 9 Riksdagen1972.1 saml Nr 110 frivilligträttar felaktig uppgift. Däratöver bör vissa smärre jämkningar göras ipromemorieförslaget i denna del med anledning av påpekanden som gjorts vidremissbehandlingen. tulldeklaration, som lämnats genom ombud,innehåller oriktig uppgift och det kan föranleda att tull eller annaninförselavgift undandras statsverket bör, enligt vad jag tidigare föreslagil,uppdragsgivaren vara skyldig att rätta uppgiften. I varusmugglingslagenbör därför göras ett tillägg om att det skall anses som varusmuggling om någonuppsåtligen underlåter atl inom föreskriven tid rätta oriktig uppgift ideklaration, som avgetts genom ombud, och därigenom föranleder att avgiftundandras statsverket eller att gods införs i strid mot förbud. Skerunderlåtenheten av grov oaktsarahet bör ansvar inträda vid fara för atl avgiftundandras statsverket eller for att gods införs i strid mot förbud. Har den somanvänt sig av ombud gjort sig skyldig till varasmuggling redan i samband medatt deklarationen avgavs bör straff dock givetvis ådömas med tUlämpning av 1 §andra stycket varusmugglingslagen. Regeln om slraff för underlåtenhet atlrätta oriktig uppgift i deklaration, som lämnats genom ombud, är inte avseddatt i och för sig inverka på frågan ora orabudets straffrättsliga ansvar försådan oriklig uppgift. Det är emellertid uppenbart att de reformer avtullproceduren sora jag tidigare förordat, frärast införandet av ettdeklaralionssystem, ytterligare aktualiserar tanken på att bestämraelserna ivarusmugglingslagen närmare anpassas till skattebrotlslagen. Införandet av ettadministrativt sanktionssystem är också värt att övervägas. Ettsfällningstagande till dessa frågor, bl. a. frågan ora ansvarsfrihet vidfrivillig rättelse, kan emellertid inle ske utan att de görs till föremål förnärmare utredning. Jag avser också att för detta ändamål tillkalla särskildasakkunniga. Vid utredningen kan självfallet även andra problem som berörvarusmugglingslagen tas upp till prövning. Vad slutligen angår bestämmelsen i tullagen omansvar för tullförseelse bör denna utformas med beaktande av vad bl, a,riksåklagaren anfört i sitt remissyttrande. Beslämraelsen bör också ändras såatt den innefattar ansvar för underiålenhet att rätta uppgift, som lämnats förtulllaxeringen. Påpekas bör alt underlåtenhet att rätta oriktig uppgift itulldeklaration, som lämnats genom ombud, kan vara att bedöma som tuUförseelse,trots att den inte kan medföra ansvar enligl vamsraugglingslagen. Gällandeordning, förslag och remissyttranden Bindande förhandsbesked kan erhållas enligtförordningen (1907: 30) angående rätt att hos general tullstyrelsen erhållaupplysning rörande lullbehandlingen av varor, avsedda att lill riket införas.Förordningen Förutora tulltaxenumret anger styrelsen det statistiskanumret vUket kan ha betydelse för storleken av exempelvis jordbraksavgifter men upppgiften om det statistiska numret är inte att anse som bindande.Delsamma gäller även de uppgifter sora enligt praxis lämnas om punktskattersom ulgår vid importen. Förhandsbesked kan begäras av den sora har föravsikt att införa vara till riket. Meddelad upplysning får inle överklagas.Sökanden är emellertid oförhindrad atl besvära sig över tulltaxering, soraverkställts i enlighet med upplysningen. Meddelad upplysning länder till efterrättelseendast så länge de bestämmelser, som gäller i fråga om varans tullbehandlingnär upplysningen meddelas, är giltiga och oförändrat tillämpas. Ompraxis ändras på grund av Kungl. Maj:ts eller generallullslyrelsens beslutinom från det att upplysningen meddelades gäller den dock så längeändringen inte delgetts sökanden. Vidare kan under förutsättning av Kungl,Maj:ls godkännande tullbehandling enligt upplysningen medges för vara somkommer in lill sökanden efter ändringen av praxis och sominförs på grund av avtal som han träffat innan han kunnai äga kännedora omändringen. .speciellt slag av förhandsbesked förekoramerockså när det gäller tiUämpningen av 6 § tulltaxeringsförordningen(lullbefrielse eller tullnedsättning för varor helt eller delvis av svensktursprung). Bestämmelser om sådant besked finns i 23 § tuUtaxeringskungörelsen.Förhandsbesked avser visst fall och meddelas av den lokala tullmyndigheten iden tillämnade införselorten. Detta slag av förhandsbesked förekommer ipraktiken, Konmiittén anser all anordningen raed bindandeförhandsbesked bör ingå även i den nya tullagstiftningen. Även om behovet av förhandsbesked främst gör siggällande belräffande själva tuUlaxan, kan det enligt kommittén ifrågasättas,om inte begränsningen av förhandsbeskeden lill detta område är onödigt snäv. Enligl kommitténs uppfattning bör möjligheten atlerhålla förhandsbesked dock begränsas till de delar av förordningenbeträffande vUka ett mera framträdande behov därav kan anses vara för handen. Iöverensstämraelse härraed anser koramittén, atl förhandsbesked bör kunna lämnasom tiUämpningen av bestämmelsema om tullpUktigt värde (ur 3 §), oralullbefrielse eller tullnedsättning för varor helt eller delvis av svensktursprung (6 §) samt om tullfrihet för varor sora inte tUlverkas inora landet(förordnanden med stöd av 13 §). I sistnämnda fall rör det sig för övrigt oraklassificeringsfrågor av samraa karaktär som i tulltaxan. Beträffande såvältullvärdefrågor som frågor rörande 9t 1972.1 saml Nr 110 varorhelt eller delvis av svenskt urspmng blir möjligheten att lämna beg'ärtförhandsbesked givetvis beroende av den utredning som sökanden kan prestera,varför generaltullstyrelsen måsle ha rätt atl avvisa ansökan, om tillgängligtmaterial inle är till fyllest för frågans bedömande. Frågor angående EFTA-behandling är enligtkommitténs uppfattning i allmänhet inte av sådan natur, att ett meningsfylltförhandsbesked kan lämnas. Inte heller beträffande andra specialbesfåmmelser omtull eUer tullfrihet (t. ex. antidumpuiglull, tullfrihet för resande) anses förhandsbeskedbehöva komraa i fråga. Kommittén föreslår vidare att generaltullstyrelsenfår befogenhet att meddela förhandsbesked ora tillämpningen av den statistiskavaru-förteckningen och atl sådant förhandsbesked tiUerkänns vitsord vidtiU-lämpning av andra författningar i samband med införseln. Kommittén anförhärom följande. Vaminförseln besväras emellertid inte bara avtullar utan även av andra skatter och avgifter samt av direkta förbud ochregleringar. För importören är det i allmänhet lika viktigt att veta, hurbestämmelserna på dessa områden kommer att tUlämpas på hans varor. Någon möjlighetatt få bindande besked härom har hittUls inte förelegat, även om ettförhandsbesked angående tuHlaxans tUlämpning i vissa fall kunnat tjäna ocksåhär avsedda syfte. Enligt kommitténs uppfattning får det anses vara eltberättigat önskemål, att en förbättring av möjUghetema att få bindande besked ihithörande frågor komraer till stånd. Formligt införande av systemet medbindande förhandsbesked på de olika förfatlningsområdena synes dock vara enaUtför genomgripande åtgärd. Statistiska vamförleckningen är baserad på tulltaxansnomenklatur men innebär en ytterligare uppspaltning av positionerna i denna.Förteckningen fastställs av generaltullstyrelsen i samråd med kommerskollegiumoch . Den har primärt endast handels-statistiskt syfte.I den mån inte den statistiska uppspaltningen svarar mot underpositioner itulltaxan saknar den betydelse för tuUbeskatt-ningen. Däremot har denstatistiska vamförleckningen i stor utsträckning kommit till användning iförfatlningar utfärdade av olika myndigheler för precisering av varaslag, somskall beläggas med andra avgifter, främst på jordbruksområdet, eller som skaUvara underkastade restriktioner vid importen. förekom detta ofta äveni författningar utfärdade av Kungl. Maj:t med eUer utan medverkan,men numera används i sådana författningar i allmänhet endast tulltaxenura-mer(t. ex. i författningar om diverse punktskatter). 1 dylika fall försöker manemellertid gäma anpassa den statistiska vamförleckningen så, att exempelvis deskattepliktiga vamslagen under ett visst tulltaxenummer får ett särskiltstatistiskt nummer. Visserligen finns det författningar som inte definierar deberörda vamslagen genom hänvisning till vare sig statistiska vamförteckningeneller tulltaxan, och det finns också fall då det statistiska numret inle ärtillräckligt för att bestämma varans behandling (dvs. avgiften ellerregleringen omfattar endast en del av de till numret hänförliga vamslagen). flesta fall där tvekan kan råda gerdock fastställandet av det statistiska numret tillräcklig ledning beträffandevarans behandling. Behörighet att söka förhandsbesked bör enUgtkommittén i första hand tiUkomraa den som har för avsikt att införa varan.Kommittén anser det emellertid vara av värde att ett officieUt besked ombehandlingen av en vara skall kunna erhållas även av annan, som har väsentligtintresse i frågan, exempelvis tillverkare av konkurrerande produkter. Det framhålls att förhandsbesked automatiskt börbrytas av författningsändring, som vidtas efter beskedets meddelande och somär av beskaffenhet att påverka varans behandling i det avseende beskedet angår. Beträffande reglema för gUtigheten avförhandsbesked i händelse ändring av praxis konstaterar kommittén att det intekan bli tal om annat än att skapa ett visst skydd för de av tullar och andrahär ifrågavarande åtgärder belastade importintressena. Kommittén har kommit till den uppfattningen att detför varor, som anmäls till förtuUning efter det att ändring av praxis delgeltsvederbörande, som villkor för tiUämpning av den gynnsammare behandlingenenligt förhandsbeskedet bör krävas dels att varoma införs på grand av avtal somträffats före delgivningen, dels att varorna anmäls tUl förtuUning inom visstid därefter. Den tid efter ändringens delgivning inom vUken importen bör skeför att förhandsbeskedet skall gälla anses i princip böra motsvara normalleveranstid för de varor beskedet rör. Komraittén finner det lämpligl atttiden, liksom i gäUande författning, sätts . Möjlighet bör dockfinnas tUl förlängning. I förordningen om förfarandet vidkonsumtionsbeskattning är gUtighetstiden för förhandsbesked också maximeradtUl . Enligt kommitténs uppfattning är en begränsning av gUtighetstidenför förhands-upplysnmgar i tuUfrågor oundgängligen nödvändig, men en utsträckningav tiden tUl bör enligt koraraitténs åsikt inte förorsaka alltför storolägenhet. Kommittén föreslår vidare, att möjlighet också påtuUområdet öppnas för en sökande att överklaga ett för honom ogynnsamt beslutav generaltuUstyrelsen i förhandsbeskedsärende. Annan än sökande och allmänt ombud bör enligtkommittén inte ha besvärsrätt. I likhet med vad som genomgående gäller på skatteområdetbör besvärsrält inte föreligga över beslut av generaltullstyrelsen att avvisaansökan om förhandsbesked. Detsamma bör gälla beslut av styrelsen attåterkalla etl tidigare meddelat beslut. Flertalet remissinstanser ansluter sig tUlkommitténs synpunkter och förslag beträffande förhandsbesked eUer lämnar demutan erinran. Några remissinstanser ifrågasätter om inte generaltullstyrelsenbör ges nå- gotvidare befogenhet atl meddela förhandsbesked än som föreslagits. Rätten attavvisa ansökningar då sökanden inte lämnar tillfredsställande utredningbehandlas av bl. a. kammarrätten i , som föreslår att ett förfarandemed två parter, sökanden och elt allraänt orabud, införs. frarahåller att det medhänsyn tUl den stora variationen i avgiftssatserna mellan olika positioner iden statistiska vamförteckningen kan vara av stor vikt för en importör avjordbmks-reglerad vara att före importen av varan ha vetskap ora avgiftens storlek.I likhet med tullagstiftningskommittén understryker näranden vikten av attgeneraltullstyrelsen får tillräckliga resurser, speciellt såvitt gäUerlaboratorieundersökningar. Enligt och Södermanlandshandelskammares mening talar starka skäl för att bör kunna gebindande besked även i frågor rörande EFTA-behandling av gods. Bestämmelserna iEFTA-konventionen exempelvis rörande tUlämpningen av de s. k, bearbetningskriterierna är komplicerade och handelskammaren finner det rimligt att en importör skallkunna få ett bindande förhandsbesked huravida varor, sora avses att införastill landet, kommer att kunna åtnjuta EFTA-behandling eUer inle.Generaltullstyrelsen, som ej motsätter sig koraraitténs förslag att bindandeförhandsbesked skall kunna lämnas bl. a. om tUlämpningen av besläramelsema omtullpUktigt värde, pekar på vissa svårigheter som kan vara förknippade medlämnande av sådana besked. Styrelsen håller för sannolikt att sådana förhandsbeskedföreträdesvis kommer att begäras i sådana fall där fakturapriset ej direkt kanläggas tUl gmnd för tullvärdeberäkningen utan där ytterligare uppgifter ärerforderliga beträffande kontraktsförhållanden m. m. På gmnd av det omfattandeutredningsmaterial som ofta erfordras för fastställande av tullvärde finnsenligt styrelsens mening risk att den sökande av förbiseende utelämnar någotmaterial som har betydelse för bedömningen. Förhandsbeskedet kan på grund häravbli baserat på felaktiga föratsättningar. Mellan tidpunkten förförhandsbeskedets lämnande och införseln av berörda varor kan del, menarstyrelsen, hända att fömtsättningama som legat till grund för beskedet ändrats.Sålunda kan materialval, materialpris eller arbetslöner ha ändrats vilket påverkartullvärdefrågan. anser det vara av stor viktatt styrelsen får rätt att avvisa ansökan om förhandsbesked rörandetullvärdefrågor, om sökanden inte presterat en utredning som är till fyllestför frågans bedömande. Har sökanden inte lämnat aUa relevanta uppgifter ellerhar sädan ändring skett i kontraktsförhåUanden att tullvärdefrågan påverkas,bör lämnat förhandsbesked givetvis ej äga bindande giltighet. Beträffande rätten att avvisa ansökningar omförhandsbesked anser kammarrätten i att generaltullstyrelsen i likhetmed vad som Prop.1972:110 ; , 135 gällerför skall äga rält att avvisa ansökning om förhandsbesked, omstyrelsen med hänsyn till ansökningarnas innehåll finner förhandsbesked inteböra meddelas.