prop · FV0384 · 1972-12-31 00:00:00 — Svenska kommunförbundetframhåller att central fastställelse eller tillsyn är nödvändig för attåstadkomma ett enhetligt synsätt och U 68 menar, att formerna förfastställandet och tillämpningen av och bestämmelserna om de särskildaförkunskapskraven bör ske på sådant sätt att allmänna samhällsintressentillgodoses. 4.4 Urval bland behöriga sökande 4.4.1 Några effekter av det nuvarande urvalssystcmct Remissinstanserna har i aUmänhet inga synpunkter på ellerinvändningar mot utredningens analys av det nuvarande urvalssystemets effekter.AMS framhåller att det är olyckligt för individen att den enda meriteringsgrundenär de resultat som individen uppnått i skolan. Inte heller har sannolikhetenökat för att de som lyckats meritera sig för vissa utbildningsvägar är de mestlämpade. betonar att den nuvarande användningen av betyg somurvalsinstrument inte är ett bra system. Det leder till en rad orättvisor vidantagningen. Med anledning av utredningens beskrivning av studie- ochyrkesvägledningen som en metod för styrning av utbildningsvalet framhållerSvensk yrkesvalslärarförening att studie- och yrkesorienteringen (syon) harstor betydelse när det gäller att komma åt sociala och individuellarättvisefrågor. Syon kan ses som ett medel att vidga individens valmöjligheter.På så sätt kan den enskilde mer komma till sin rätt och inte vara bunden av t.ex. sin sociala bakgrund eller könsrollsuppfattningar vid val av utbildning ochyrke. Syon är alltså till för den enskilde och får inte ses som etturvalsinstrument i samhällets tjänst. 4.4.2 Ett nytt urvalssystem Av de remissinstanser som yttrat sig om utredningensprincipiella synpunkter på urvalssystemet delar praktiskt taget samtligautredningens uppfattning att hänsyn till sociala faktorer måste tas, atturvalsfrågorna inte kan betraktas enbart som ett tekniskt problem och att en flerdimensionelllösning är den mest framkomUga vägen till ett nytt urvalssystem. Samarbetsnämndenför socialhögskolorna framhåller att en ökad samordning av olikaantagningssystem är en viktig förutsättning för att undvika att de ohkasystemen får styreffekter som dels inte är önskvärda, dels står i motsats tillvarandra. 1972: 84 68 Enstaka remissinstanser delar inte utredningensuppfattning. Lantmäteristyrelsen betonar att kompetenskrav inte får eftergesav hänsyn till socialt betingade faktorer. SIF och SAF anser att urvalet tillhögre utbildning kan betraktas som ett tekniskt problem där eventuellt snedvridandefaktorer skall ha neutraliserats tidigare. Urvalet bör dock vara flerdimensiondlt. Störredelen av remissinstanserna anser i likhet med utredningen att meritvärderingenbör ske på grundval av betyg, studielämplighetsprov och arbetslivserfarenhet.Många framhåller dock att man inte kan ta slutlig ställning till studidämplighetsprovetsom meritvärderingsunderlag innan försöksverksamheten har utvecklats ochutvärderats. och Skola anser att ytterligare övervägandenbör göras innan definitivt beslut fattas om urvalssystemet. Vissaremissinstanser vill utvidga meritvärderingsunderlaget jämfört medutredningsförslaget. folkhögskoleelevers förbund anser attstudieomdömen från folkhögskola bör ingå bland urvalsinstrumenten och SÖ anseratt detta bör vara fallet så länge studidämplighetsprovet inte är utprövat. SIFoch SAF instämmer i att svårigheterna är stora när det gäller att få framprognosmetoder för det kommande yrkets krav men framhåller att dennaurvalsmetod är så betydelsefull att starkt ökade insatser för forsknings- ochförsöksverksamhet med anlags-, intresse- och motivationstest bör sättas in. TCOanser att även ålder bör utgöra urvalsgrund. Äldre sökande bör ges företrädevid lika meriter. U 68 framhåller att det är väsentligt att urvalsmetodernatillgodoser behovet hos dem som bedöms ha förutsättningar för högre studier mensom i ohka hänseenden, socialt, ekonomiskt eller regionalt, är handikappade.Hur utredningens förslag kommer att fungera i dessa avseenden vet man inte. Detkan bli nödvändigt att efterhand söka efter andra urvalskriterier som kankomplettera de föreslagna. Konstnärsutbildningssakkunniga hänvisar till denundersökning, , abilitet och attityd, somutredningen refererat i sitt betänkande (SOU 1970: 66, kap. 10). Undersökningentyder på att den skillnad i betygsnivå som i allmänhet kan konstateras mellangrupper av barn från olika socialskikt inte är lika markerad i fråga om kreativbegåvning. Några remissinstanser erinrar om att olika slag av testanvänds vid urval till utbildning inom deras ansvarsområden. Överbefälhavarenframhåller att man använder testinstrument inomkrigsmakten. följer utvecklingen och medverkarbl. a. vid officersuttagningen. Genom den långa tid testen använts föreliggeräven erfarenheter beträffande deras värde som prognosinstrument. SJ framhålleratt företaget använder och också i fortsättningen vill använda psykologiskaprov som komplement tUl traditionella urvalsmetoder. det anmärkningsvärt att utredningen finner test som urvalsinstrument mind- Prop.1972: 84 69 re lämplig och att den tillskriver betygen en överlägsenroll i väntan på ett s. k. studielämplighetsprov vars innehåll intespecificerats. Vissa remissinstanser, bl. a. AMS, Svenska kommunförbundetoch SFS, stöder användningen av betyg som urvalsinstrument men framhållersamtidigt nackdelarna i form av betygsjakt m. m. De betonar att betyg inte börutgöra det enda urvalsinstrumentet. SIF och SAF anser det olämpligt att enbartbetyg används för urval i gränszonen antagen/icke antagen men påpekar också attbetyget är det f. n. bästa enskilda urvalsinstrumentet. Det bör därför användasmen kompletteras med andra instrument främst i den breda gränszonen. framhålleratt betygsutredningen bör lägga fram förslag till ett nytt system.Genom en betygsreform skuUe förhållandena bli helt annorlunda. Det är därförnu omöjhgt att detaljerat yttra sig över vilka urvalsinstrument som böranvändas. Förslaget om studielämplighetsprov som kompletterande instrument upp i samband med en betygsreform, , v, bör därför betygen varaurvalsinstrument. De flestaremissinstanserna, däribland statskontoret, SÖ, UKÄ, lärarutbildningskommittén,SVUX, SIF och SAF, instämmer i utredningens förslag att urvalspoängen skallberäknas på ett oviktat medelbetyg och att s, k, behörighetskompletterandebetyg inte skall inräknas vid medelbetygsberäkningen. TCO konstaterar medtillfredsställelse att utredningen anser att viktning av betyg inte skallförekomma. TCO kan inte acceptera någon form av ämnesviktning inom gymnasieskolansram även med hänsyn till de pedagogiska svårigheterna för ämnen som på ettsådant sätt inte bhr meriterande. Det finns å andra sidan skäl för att utomgymnasieskolans ram prioritera ämnen med hänsyn till den betydelse de har förviss vidareutbildning som är aktuell. förordaratt kompletteringsbetyg inte medräknas vid meritvärderingen. En kompletteringkan annars bli onödigt tidskrävande och i många fall medföra en ökadskuldsättning som från allmänna utgångspunkter knappast kan anses motiverad.SACO, och anser däremot att även behörighetskompletterandebetyg bör inräknas vid medelbetygsberäkningen. Svensk yrkesvalslärarföreninganser att behörighetskompletterande betyg bör få medräknas på samma grunder somnu, annars kan bestämmelsen utnyttjas i spekulationssyfte vid val avgymnasielinje. Praktiskt taget samtliga remissinstanser understryker attförsöksverksamheten med studielämplighetsprov bör fortsätta och att man intekan ta ställning till studidämplighetsprovets funktion innan försöken är utvärderade.Till dem som anser att ett studielämphghets-prov bör utprövas hör bl.a.statskontoret, UKÄ, SÖ, AMS, U 68, lärar-utbildningskommittén, SVUX, , SIF och SAF, TCO, SFS, och . UKA säger sig inte ha något att invända mot utredningens argumen- 1972: 84 70 teringoch slutsatser beträffande behovet av ett kompletterande urvalsinstrument iform av studielämplighetsprov men anser i hkhet med flera universitetsmyndigheteratt utredningen underskattat de många teoretiska och praktiska svårigheterna isamband med provets utformning, framtagning och administration. Utredningenhar t. ex. inte tillräckligt belyst problem i samband med provets innehållsvaliditet.Frågan om det skall anses rimhgt eller ofrånkomligt att studielämplighetkorrelerar högt med allmän intelligens och förkunskapsnivå leder före de renttesttekniska aspektema, inte minst med tanke på de styrande effekter somprovets sammansättning kan få på skolundervisningens inriktning och desökandes förberedelsearbete. Vidare har utredningen inte analyserat frågan omprovets offentlighet. Konflikter kan förutses mellan å ena sidan enoffentlighetsprincip den prövade bör ha insyn i bedömningen av det egnaprovresultatet och å den andra kravet på testsekretess. UKÄ anser vidare attfrågan om provets livslängd inte blivit tillräckligt belyst. Även om provetsanvändbarhet kan garanteras genom en strikt testsekretess,torde dess livslängd vara relativt begränsad. Nya versioner måste därförregelbundet framställas. Den organisation, de kostnader och den tid dettakommer att kräva synes utredningen inte alls ha berört. UKÄ anser att denföreslagna förberedelse- och försöksverksamheten inte är realistisktdimensionerad i förhåUande till sin syftning. Vissa remissinstanser tarupp frågan om studidämplighetsprovets sociala effekter. SÖ framhåller att studielämplighetsprovkan ha minst lika högt samband som betyg med de sociala faktorer vars effekterutredningen med all rätt vill minimera. Detta bör uppmärksammas mer än vadutredningen, i varje fall explicit, synes ha gjort och få utgöra en väsentligfrågeställning i det fortsatta arbetet med att utforma studielämplighetsprov. Samarbetsnämndenför socialhögskolorna understryker att studielämplighetsprov i realiteten kankomma att mycket likna begåvningsprov. Risken vid en s. k. flerdimensionellurvalsmetod är att man mer effektivt än tidigare vaskar fram teoretiskastudiebegåvningar men bortser från många praktiskt meriterade och behörigasökande. SSU framhåller att de studielämplighetsprov som har använtshar visat sig ha hög korrelation med betygen och att de sannolikt gerlikartade sociala rekryteringseffekter. En ökad användning av dessa prov skulletrohgtvis betyda ett bibehåUet starkt utgångsläge för studerande från miljöerdär abstrakt och teoretiskt tänkande dominerar. För framtiden börförsöksverksamhet med studidämpUghetsprov därför inriktas på att få fram testersom mäter vidare egenskaper än ensidigt teoretisk begåvning. De eftergymnasialautbildningsvägarna bör ges starkare inslag av sociala mål vid sidanav de intellek-tueUa. I takt härmed bör även studidämphghetsproven ges envidare social syftning. I många yrken är grupprestationer, kreativitet ellerhk- 1972: 84 71 nande väsenthgt att värdera vid sidan av teoretiskafärdigheter. Först efter en försöksverksamhet med denna inriktning är detmöjligt att ta StäUning till frågan om studielämplighetsprov är ett önskvärtkomplement till andra urvalsinstrument. AMS ifrågasätter utredningens förslag att studidämplighetsprovetför vissa sökande bör utgöra enda urvalsgrund. Om möjligt bör även andrakriterier tas med vid urvalet. Beträffande studidämplighetsprovets användning inom denfria kvoten framhåller att man bör bevaka att studielämplighetsprovetger prognos för möjligheterna att bedriva högre studier och inte favoriserarden som kommer direkt från skolmiljö. Utredningens förslag att arbetslivserfarenhet på minst ettår bör ge meritvärde tillstyrks av , ,statens brandskola, SÖ, AMS, lantmäteristyrelsen, ,styrelsen för gymnastik- och idrottshögskolorna, samarbetsnämnden försocialhögskolorna, styrelsen för skogshögskolan, lärarutbildningskommittén, konstnärsutbildningssakkunniga,SVUX, . , SIF och SAF, LO, TCO,och , , ,folkhögskolelevers förbund. SÖ delar reservanternas uppfattning att tillgodoräknandeav arbetslivserfarenhet inte innebär någon egentlig ökning avrekryteringsunderlaget men anser inte att detta är ett avgörande argument motutredningens förslag, eftersom arbetslivserfarenhet är betyddsefuU. SÖ framhållerockså att utredningens förslag synes väl anpassat till en studieorganisationmed återkommande utbildning. Även U 68, som inte går in på en detaljbedömningav urvalssystemet, framhåller att om yrkesverksamheten ges meritvärde vidurvalet kan den enskilde stimuleras att organisera sina studier somåterkommande utbildning. ifrågasätter om inteförsöksverksamheten med arbetslivserfarenhet borde utvidgas. börarbetslivserfarenhet utgöra ett krav för tillträde till all högre utbildning.Detta anser även styrelsen för gymnastik- och idrottshögskolorna. SÖ anser vidare att försöksverksamheten bör inriktas påatt klarlägga frågan om arbetslivserfarenhet skall tillgodoräknas generellt ellerbara ge poäng under förutsättning att den har en viss inriktning mot denaktuella yrkessektorn. U 68 framhåller att man kan diskutera om yrkesverksamhetsom direkt anknyter till den önskade utbildningen skall räknas som merit avkaraktären särskilda förkunskaper medan annan yrkesverksamhet skulle räknas sommeriterande från allmän erfarenhetsbakgrund. anser, attyrkeserfarenhet endast bör ges meritvärde om den har nära anknytning till densökta utbildningen Prop.1972: 84 72 och den kommande yrkesverksamheten. Detta anser ävenluftfartsverket och generaltullstyrelsen. vitsordarvärdet av arbetslivserfarenheter och förordar att en väsentlig vikt läggs vidsådana meriter. I princip bör endast sådan praktik beaktas som ligger i linjemed tillämnad utbildning. Med praktik avser verket inte bara arbetslivserfarenheti egentlig bemärkelse utan även föreningsarbete och liknande aktivitet. Tillskillnad från dessa remissinstanser anser UKÄ att inte minst svårigheten attbestämma vilka arbetsuppgifter som kan anses vara av sådan karaktär att de haranknytning till kommande utbildning och yrkesverksamhet talar för att allaformer av yrkesverksamhet godtas. Det är lämpligt att samma bedömning avarbetslivserfarenheter gäller vid urval som i fråga om allmän behörighet. Omklart samband råder mellan tidigare yrkesverksamhet och sökt utbildning börden sökande kunna beredas utbildningsplats inom den fria kvoten. AMS anser attalla former av yrkesverksamhet i princip bör anses lika mycket värda och stäUersig tveksam till utredningens förslag om kvalitetstillägg för särskiltvärdefull yrkeserfarenhet. , samarbetsnämnden försocialhögskolorna, styrelsen för skogshögskolan, SIF och SAF samt TCO tUlstyrkerdäremot ett sådant kvalitetstillägg. UKÄ, SFS och anser, attarbetslivserfarenhet bör ha meritvärde först om den är längre än . Statskontoretanser att frågan om arbetsUvserfarenhet som meritvärderings-grund börpenetreras ytterligare i U 68. RRV framhåller, att arbetslivserfarenhet ärvärdefull för utbildningen. Utredningens förslag kan dock få konsekvenser sominte är önskvärda. Förslaget kan leda till att enbart sökande med praktikkommer att antas. Sociala faktorer kan göra det lättare för vissa sökande attfå lämpligt arbete. Frågan om hur arbetslivserfarenhet skall tillgodoräknas ochvilka krav som skall ställas på arbetslivserfarenheten bör därför ses över. , styrelsen för och utredningens förslag och tillstyrker reservationen. Remissopinionenbland de universitets- och högskolemyndigheter som inlämnat yttranden till UKÄär delad. Vissa fakulteter och utbildningsnämnder tillstyrker utredningensförslag men den övervägande delen instämmer med reservanterna eller anser attendast viss yrkeserfarenhet bör ge meritvärde. Beträffande fördelningen mellan olika grupper av sökandeinstämmer större delen av remissinstanserna i utredningens förslag att antaletplatser bör fördelas i proportion till de olika gruppernas storlek(proportionell kvotering) och att s. k. SP-kvotering bör prövas när det finnsen organisation och olika rutiner för att använda studielämplighetsprov. Remissinstanserna har i allmänhet inte närmare kommenteratfrågan om kvoteringssystemet. De enstaka remissinstanser som utvecklar Prop.1972: 84 73 sin ståndpunkt mera utförligt, bl. a. vissa universitets-och högskolemyndigheter, uttalar sig framför allt till förmån för SP-kvotering.Styrelsen för anser att den proportionella kvoteringen intetillräckUgt beaktar individernas prestationer eller studielämplighet.Lärarutbildningskommittén noterar med tillfredsställelse att utredningenpåtalat bristerna med den proportioneUa kvoteringen och avvaktar denförsöksverksamhet som bedrivs med studielämplighetsprov och SP-kvotering. SIFoch SAF anser, att eftersom studielämplighetsprovet varit under konstruktionsedan 1968 borde det kunna vara möjligt att ta i bruk dåutredningens förslag skall genomföras. Det är viktigt att SP-kvoteringsmetodenintroduceras redan från början och provet måste ju ändå fr. o. m. sammatidpunkt användas som urvalsinstrument och rådgivningsprov. SFS ställer sig tveksam till proportionell kvotering. Ettsådant system inbjuder nämligen till taktiska spekulationer. En sökandeschanser att bli antagen till en viss utbUdning skulle t. ex. öka om hanlyckades förmå klasskamrater att söka till den aktueUa utbildningen, även om deinte har möjligheter och intresse att själva komma in på den. SFS anser att detskulle vara mycket olyckligt om individen vid val av väg genom gymnasieskolanfäste avseende vid sådana taktiska spekulationer och inte vid vad som gerbästa förberedelse för den kommande verksamheten. Så länge proportionellkvotering tillämpas bör därför kvoterna förses med maximi- och minimigränser.Utredningens tankegångar om SP-kvotering bör utvecklas närmare innan den enskan införas på försök. anser att den proportionellakvoteringsmetoden bör omprövas om det visar sig att elever »fastnar itaktikfunderingar» vid val av linje på gymnasieskolan, t. ex. angående vilkenlinje eUer kvotgrupp man bör välja för att få bra placering och lättast kommain på en spärrad utbildning. Beträffande indelningen i grupper som underlag för den proportionellakvoteringen är remissopinionen delad. Utredningens förslag tillstyrks dock avflertalet remissintanser bl. a. , , , samarbetsnämndenför socialhögskolorna, styrelsen för skogshögskolan, lärarutbildningskommittén,SVUX, , , , ochSveriges lantbruksförbund. och Skolakräver bestämt att stora ansträngningar görs att öka antalet intagningsplatserpå de spärrade utbildningshnjerna i samband med att kvoteringsbestämmelsernaträder i kraft, SSU avstyrker uppdelningen i undergrupper beroende på om desökande har arbetslivserfarenhet eller inte. Arbetslivserfarenhet har ettväsentligt värde för all eftergymnasial utbildning och framtida yrkes- ochsamhällsliv, SSU ser positivt på en utveckling där 1972: 84 74 alltfler söker sig ut på arbetsmarknaden någon tid före påbörjandet avhögskolestudier. UKÄframhåUer att antalet kvotgrapper är stort, vilket ger upphov till en svåröverskådhgantagningsprocedur. De problem som följer av den nödvändiga gränsdragningenmellan kvotgrupper mångfaldigas med ett stigande antal sådana. Därmed ökarsjälvfallet konfliktanledningarna rörande dels principerna i urvalssystemet ochdet praktiskt möjhga förfarandet, dels de enskilda sökande ochantagningsmyndigheten. Vidare kan man förutse att någon eller några avkvotgrupperna kommer att samla få sökande, i varje fall till vissa utbUdningsvägar.Om små sökandegrupper överförs till den fria kvoten innebär detta en ökad arbetsbelastningför antagningsmyndigheten. Ett tänkbart alternativ till överföringen till frikvot är att de kvotgrupper som missgynnats genom kvoteringsutslaget tilldelasett fast platsantal enligt antagningsmyndighetens bedömande, vilket görs bl.a. med hänsyn till gruppens sammansättning med avseende på studiemeriter. ÄvenU 68 framhåller vikten av att antalet kvotgrupper i systemet inte är alltförstort. Man måste dock vara uppmärksam på att en minskning av antaletkvotgrupper kan motverka en för övrigt önskvärd spridning avutbildningsmöjligheterna till flera kategorier av sökande. Den garanti för attvarje mindre sökandegrupp tillförsäkras ett visst antal platser som ligger iden proportionella kvoteringens idé går genom minskningen av antaletkvotgrupper i viss mån förlorad. SIFoch SAF anser att utredningens förslag till urvalssystem har nått en sådankomplexitetsgrad att man måste ifrågasätta dess rimhghet. anser attkvoteringssystemet är komplicerat och svåröverskådligt och öppnar vidsträcktamöjligheter tiU ett administrativt godtycke. Sakligt mer meriterade sökandekommer att få stå tillbaka för mindre meriterade sökande. Även vissa andraremissinstanser, bl. a. , , styrelsen för , ,, och anser att kvotgrupperna är för många. Vissaremissinstanser lägger fram alternativa förslag till kvotgruppindelning medutgångspunkt från de ställningstagande de gjort i samband med bl. a. frågan omutformningen av den allmänna behörigheten och vilka urvalsinstrument som böranvändas vid intagning till spärrad utbildning. UKÄförordar ett enklare urvalssystem än vad utredningen föreslagit. Ett meradefinitivt behörighetssystem bör utformas först sedan StäUning tagits till U 68:sförslag. UKÄ:s förslag till urvalssystem bör dels utnyttjas i avvaktan pådetta, dels i ett längre perspektiv kunna byggas ut. UKÄ förordar tvåkvotgrupper och en fri kvot. Grupp 1 bör bestå av sökande med slutbetyg fråntre- eller fyraårig linje i gymnasieskolan samt i förekommande fall övriga behörigasökande enhgt 13 § i behörighetskungördsen. Grupp 2 bör bestå av sökande somhar Prop.1972: 84 75 yrkesverksamhet och uppnått . Återstående behöriga sökandeprövas i den fria kvoten. Vid utformningen av detta förslag till interimistiskturvalssystem har UKÄ utgått från att gymnasieskolans tvååriga linjer intekommer att ge allmän behörighet. U 68 anser det tänkbartkonstruera ett system med endast två huvudgrupper av sökande förutom desökande i fria kvoten. I grupp 1 skulle ingå sökande som har behörighetsgivandeutbildning som enda meritvärderingsunderlag, i grupp 2 sökande som förutom behörighetsgivandeutbildning har arbetslivserfarenhet av en viss omfattning. Eftersom ett sådantsystem skulle kunna minska den önskvärda spridningen av ut-bildningsmöjUgheternablir det särskilt viktigt att meritvärderingssystemet utformas så att hänsyntas till alla komponenter i den sökandes utrustning i form av betyg, kunskaperoch värdefulla erfarenheter från arbets- och samhällsliv. Även SIF och SAFanser att det bör finnas möjlighet att förutom den fria kvoten arbeta med tvåkvotgrupper beroende på om de sökande har arbetslivserfarenhet eller inte. SACOanser att det bör finnas en fri kvot och två huvudgrupper. Grupp I bör bestå avsamtliga sökande med antingen genomgången treårig gymnasial utbildning enligtden nya gymnasieordningen eUer studentexamen enhgt den gamla ordningen. Grupp 2bör bestå av övriga sökande med tvåårig gymnasial utbUdning från ekonomisk,social eller teknisk hnje eller från yrkesinriktad linje samt av sökande medannan jämförbar gymnasial utbildning. I dessa fall förutsätts avslutande kompletteringsstudier. SECOoch anser att kvotgrupperna skulle kunna vara fyra,den fria kvoten inräknad. Undergrupper bör inte finnas. anser att man böröverväga att slå samman grupp 3 och 4 medan ungdomsförbundet föreslår att grapp2 och 3 i utredningens förslag sammanförs till en grupp. Beträffandeden fria kvoten understryker vissa remissinstanser vikten av att storleken börkunna justeras efter behov. RRV framhåller att man efter varje genomfördantagningsperiod bör ta ställning till vilken procentandel den fria kvoten börutgöra av de intagna. Därvid bör antalet sökande i den fria kvoten ochkompetensnivån i förhållande till övriga grupper beaktas. Liknande synpunkterframförs av bl. SVUX framhåller att om den fria kvoten skallanvändas som uppsamlingsplats för personer som inte vunnit inträde i de kvoterdär de genom sin utbildning placerats, bör sannoUkt den fria kvoten inomåtskilliga utbildningar vara större än . TCO anser att storleken av denfria kvoten hksom för andra kvotgrupper bör vara proportionell mot antaletsökande. Den fasta kvoten bör utgöra en minimigräns på av de intagna i defall då inte en proportionell kvotering ger större kvot. Detta anser även Folk-