prop · FV03106 · 1972-12-31 00:00:00 — Kungl.Maj:ts proposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till godkännande av intemationellakonvention om ingripande på det fria havet vid olyckor som är ägnade att ledatill förorening genom olja; given den 2 jmii 1972. Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver kommunikationsärenden, föreslå att bifalla det förslag om varsavlåtande tUl föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen föreslås att godkänner internationellakonvention om ingripande på det fria havet vid olyckor som är ägnade att ledatill förorening genom olja, den s. k. ingreppskonventionen. Konventionenreglerar rätten för en stat att vidta åtgärder för all skydda sina kuster ochnärliggande intressen, om en sjöolycka inträffar på det fria havet och den ärägnad att leda tUl allvarlig och överhängande fara för förorening genom olja.Fömtom att konventionen anger fömtsättningama för att ingripa, ålägger denfördragsslutande stat att ersätta skada till följd av opåkaUade åtgärder.Regler ges om förlikningsförfarande och skUjedom, om enighet ej kan nås ifråga om ersättning. Konventionen är tiUämplig på aUa fartyg utom örlogsfartygoch andra statsfartyg som inte används i affärsdrift. 1 saml Nr 106 Utdragav protokollet över kommunikationsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministem för utrikes ärendena , statsråden ,, , , , , , , ,, , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efler gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga om godkännande av 1969 årskonvention om ingripande på det fria havet vid olyckor som är ägnade att ledatill förorening genom olja och anför. Eflerdet att utanför hade visat vilkenomfattning sådana oljeföroreningsskador kan få som orsakas av fartygsolyckor,beslöt Mellanstatiiga rådgivande sjöfartsorganisationen (IMCO) atl hålla enkonferens för rättsliga frågor med anknytning tUl skador på grund avförorerung av havsvattnet. På inbjudan av den belgiska regeringen höllskonferensen i . 48 stater, däribland ,deltog i konferensen. Konferensenantog två konventioner, dels en konvention om ansvar för skador som orsakas avförorening genom olja, dels en konvention om ingripande på det fria havet vidolyckor som är ägnade att leda till förorening genom olja. Frågan omgodkärmande av ansvarskonventionen behandlas f. n. inom justitiedepartementet.Jag vUl nu ta upp frågan om godkännande av den andra konventionen, den s. k.ingreppskonventionen. Den syftar tUl att precisera kuststatemas befogenhet attpå det fria havet ingripa även mot utiändskt fartyg för att förebyggaförorening genom olja på gmnd av sjöolycka eUer för att begränsa skadeverkningarnaav sådan förorening. Konventionstexten torde få fogas som bilaga 1 tiUstatsrådsprotokollet i detta ärende. Efterremiss av texten till ingreppskonvention har följande myndigheter ochorganisationer yttrat sig, nämligen , rådhusrätt,, , försäkringsinspektionen. för internationell sjörätt, , , och ångfartygsassurans förening. Även generaltullstyrelsen har avgivit yttrande. Vidmitten av hade ingreppskonventionen ratificerats av sex stater,nämligen , , , , och . Sverigehar undertecknat konventionen med förbehåll för ratifikation. Konferensen1969 antog också tre resolutioner. En avser internationellt samarbete när detgäller förorening genom andra ämnen än olja. Texten tiU den resolutionen tordefå fogas som bilaga 2 tUl statsrådsprotokoUet i detta ärende. De båda andraresolutionema har anknytnmg till ansvarskonventionen. ArtikelI föreskriver rätt för stat att på det fria havet vidta nödvändiga åtgärderför att förebygga, minska eller avvärja allvarlig och överhängande fara, somförorening av havsvattnet genom olja medför för statens kuster eller därtUlknutna intressen. Även hot om sådan förorening berättigar staten att ingripa.Rätten till ingrepp är begränsad till faU då förorening orsakas av sjöolyckaeUer åtgöranden i samband med sådan olycka och då det är rimligt att anta attmycket allvarlig skada uppkonuner därav. Åtgärder enligt konventionen får intevidtas mot örlogsfartyg eller aimat fartyg som ägs eller drivs av stat och somvid tillfället brukas endast i statlig icke kommersieU drift. ArtikelII innehåller definitioner. a. sägs att med oljaförslås råolja, brännolja, dieselolja och smörjolja. Med "därtUl knutnaintressen" menas sådana kuststatens intressen som påverkas avsjöolyckan och som har samband med fiske eller annan verksamhet till sjöss vidkust, i hamn eUer i flodmynning som utgör väsentlig inkomstkälla för berördapersoner. "DärtiU knutna intressen" innefattar ocksåturistattraktioner i det berörda området, kustbefolkningens hälsa och områdetsvälbefinnande, däri inbegripet bevarandet av levande havstiU-gångar, bådedjurliv och växtlighet. ArtikelIII innehåller närmare föreskrifter för stat, som vidtar åtgärder enligtartikel I. Innan åtgärd vidtas, skaU staten samråda med andra berörda stater,särskilt flaggstaten. Berörda fysiska och juridiska personer skall underrättasom de avsedda åtgärdema, och kuststaten skall beakta dessa personerssynpunkter. Kuststaten får rådfråga sakkunniga. I ytterst brådskande fall fårkuststaten vidta nödvändiga omedelbara åtgärder, fastän staten inte har följtreglerna om satiuåd och underrättelse. I samband med sådana åtgärder skallstaten göra största möjliga ansträngningar för att imdvika fara förmäimiskoliv, för att bistå nödställda personer och för att underlättafartygsbesättningars hemtrans- If 1972.1 saml Nr 106 Staten skall vidare underrätta berörda stater, personer ochIMCO:s generalsekreterare om de ålgärder som har vidtagits. ArtikelIV innehåller regler om en lista över sådanasakkunniga som avses i artikel III. Statema kan föreslå namn till listan, som försav IMCO. ArtikelV föreskriver att åtgärder enligt artikel I skall avpassas tUl den inträffadeeller hotande skadan. Åtgärderna får inte sträcka sig längre än som rimligenfordras för att det i artikel I angivna syftel skall nås. Enligtartikel VI är fördragsslutånde stat skyldig att lämnaersättning för skada som har uppkommit på grund av åtgärd som går ulöver vadsom är nödvändigt för att det i konventionen angivna syftet skall nås. ArtikelVII slår fast att konventionen inte inverkar på andra tUlämpliga regler, omden inte särskUt anger det. ArtikelVIII behandlar situationen när tvist har uppkommit om humvida vidtagnaåtgärder står i strid med konventionen eller humvida skadeståndsskyldighetföreUgger och i sådant faU om skadeståndets sloriek. På begäran av någon berördstat skaU tvistefrågan hänskjutas tiU förlikningsförfarande och, om detta inteleder tiU uppgörelse, tUl skUjemannaförfarande enligt bestämmelser som harintagits i bUaga tUl konventionen. Förliknings- eUer skUjemannaförfarande får inteavvisas av en stat enbart på den grunden att möjligheterna att få saken prövadav statens egna domstolar inte har utnyttjats tUl fullo. ArtiklamaIX och X innehåller regler omimdertecknande och ratificering av konventionen och om anslutning. Enligtartikel XI träder konventionen i kraft efler det attfemton stater bar tUlträtt den. För stat som godkäimer konventionen senarefinns en särskUd ikraftträdanderegel. ArtikelXII handlar om uppsägnmg av konventionen. ArtikelXIII ger regler om konventionens gUtighet i sådant territorium för vilket FN ärförvaltningsmyndighet eUer för vUket en fördragsslutande stat svarar för deintemationella förbindelserna. Enligtartikel XIV skall IMCO sanunankalla en konferens för att ändra konventionen, omen tredjedel av de fördragsslutande staterna begär det. Iartiklama XVXVII finns bestänunelser om bl. a. deposition ochunderrättelseskyldighet. BUaganinnehåller regler om förlikning och skUjedom. Reglerna skall följas, om intepartema enas om annat. Förlikningsförfarandet sker inför och skUjemaimaförfarandet inför en skUje-nämnd. och nämnden består av tre personer. Förlikningsman väljs frånUsta, som upprättas efter förslag av staterna och I en del fall väljs även skiljeman från sådan lista. Tredje part fårdella i förhandlingarna, om de ursprungliga parterna medger det.Kommissionen/nämnden fastställer själv förhandlingsregler. Part är skyldig attunderlätta kommissionens/nämndens arbele bl. a. genom att tillhandahållahandUngar och upplysningar och genom att bereda kommissionen/nämnden tUlträdetUl partens territorium för att höra vittnen och sakkunniga eUer för att företasyn på platsen. Vid omröstning bestäms beslutets innehåll av den mening somförettäds av flertalet av konunissionens/nänmdens medlemmar. KapitelI handlar om förUkningsförfarandet. tiUsätts när en partmed stöd av artikel VII i konventionen begär förlikning. Kommissionen har tiUuppgift att söka klargöra tvistefrågoma och alt söka forlika parterna. Denlämnar partema en motiverad rekommendation till lösning av tvisten.Förlikningsförfarandet anses inte ha lyckats, om parterna inte inom viss tidhar godkänt rekommendationen eller om kommissionen inte har meddelat någonrekommendation . Ikapitel II ges regler om skUjedom. Sådan kan begäras inom visstid, om förlikningsförfarandet inte lyckas. I skUjedomen skaU skälen anges.Sdljedomen är slutUg och kan inle överklagas. Däremot kan tvist om tolkning avskUjedomen imderstäUas prövning av skUjenämnd. RemissinstansernatUlstyrker att tillträder konventionen. framhåUer attdet särskUt från mUjövårdssynpunkt är värdefullt, att osäkerheten om rattan attingripa vid fartygsolyckor utanför sjöterritoriet imdanröjs. anför liknande synpunkter och framhåUer att det är avstor betydelse att konventionen träder i kraft. anser åttkonventionen är ett betydelsefullt steg framåt på det intemationeUamUjöskyddets område. framhåller att konventionenmedför en väsentUg förbättring av möjUghetema för en kuststat att skydda sigmot oljeskador. VisserUgen fiims en risk att de stora befogeidieter konventionenger leder tiU omotiverade åtgärder, men denna olägenhet uppvägs avkonventionens stora värde. Enligt generaltullstyrelsen och ångfartygsassurans förening fyller konventionen ett angeläget behov. anmärker att konventionen är tiUämplig endast på fartyg lastademed s. k. beständig olja. Detta innebär att en mängd petroleiunprodukter såsombensin, fotogen och lätt eldningsolja faller utanför tUlämpningsområdet, faslänockså de kan orsaka skada. Frånsvensk sida bör man verka för att konventionen utvidgas till att gälla ävenicke beständiga oljor och andra från vattenvårdssynpunkt farliga ämnen. anför att de statsägda handelsflottoma växer snabbt ochatt de alltmer tas i anspråk för icke kommersieUa uppgifter. Konventionensundantag för statsfartyg är därför otillfredsställande. bör arbeta föratt konventionen förbättras. Stockholmsrådhusrätt anför att konventionens tidsfrist för att påkalla skiljedommöjligen kan anses vara för lång. Rådhusrätten ifrågasätter om inte tidenborde vara i stäUet . Frånsettreglema om proceduren när en stat inleder ingreppsåtgärder innebärkonventionen ingen annan förpliktelse för de fördragsslutande staterna än attde accepterar andra staters handlande enligt konventionen, anförsjöfartsverket. Svensk lagstiftnmg som innebär förpliktelse för enskUda atttåla konventionsenliga ingripanden synes inle nödvändig. Statsmakterna böremeUertid bestämma vUka myndigheter som skaU anförtros uppgifter inomkonventionens tUlämpningsområdc. Det synes naturligt att som dencentrala sjöfartsmyndigheten anförtros de uppgifter som inte bör förbehållasKungl. Vad myndigheterna har att iakttaga med anledning av konventionensprocedurregler synes också böra stadfästas i en författning. Resolutionenom internationellt samarbete när det gäller förorening genom andra ämnen änolja Iresolutionen om internationeUt samarbete när det gäller förorening genom andraämnen än olja uttalar de stater som var representerade vid den nänrndaintemationella konferensen om skador på grund av förorening avhavsvattnet, att de är medvetna om att förorening kan ske genom andra ämnen änolja. Begränsningen av ingreppskonventionens tillämpningsområde tUl olja sägsinte vara avsedd att inskränka kuststats rätt att skydda sig mot föroreninggenom annat ämne. För tiden till dess ett intemationeUt instmment om sådanaandra ämnen träder i kraft eUer ingreppskonventionen utvidgas till att gällasådana äctmen rekommenderar staterna, dels att IMCO i samarbete med alla andraintresserade intemationeUa organisationer intensifierar arbetet i fråga omolika aspekter på förorenuig genom andra ämnen än olja, dels att berörda stateri den mån det är lämpligt tUlämpar konventionens regler, om risk uppkommer förförorening genom annat ämne än olja. utanför visade vilken omfattningsådana oljeföroreningsskador kan få som orsakas av fartygsolyckor. Behovet avskrivna internationella regler om rätten för en stat att ingripa mot fartyg pådet fria havet för att skydda sina kusluittessen mot förorening tUl följd avsjöolycka och intemationella regler om ersättning för skada på grund avförorening av havsvattnet framstod som påträngande. Efter förberedande arbeteinom Mellanstatiiga rådgivande sjöfartsorganisationen (IMCO) hölls iBryssel en konferens för rättsUga frågor med anknytning tUl skador på gmnd avförorening av havsvattnet. Konferensenantog texten tiU en internationeU konvention om skadeståndsansvar föroljeskador. Den konventionen kompletterades genom intemationellakonventionen om inrättande av en internationell fond för ersättning föroljeskador. Frågan om godkännande för del av dessa båda konventionerbehandlas f. n. inom . 1969års konferens antog också texten tUl en intemationell konvention om ingripandepå det fria havet vid olyckor som är ägnade att medföra förorening genom olja,den s. k. ingreppskonventionen. Jag uppehåller mig i fortsättningen vid denkonventionen. Enligtingreppskonventionen har stat rätt att på det fria havet vidta nödvändigaåtgärder för att förebygga, minska eUer avvärja allvarlig och överhängandefara, som förorening av havsvattnet genom olja medför för statens kuster ellerdärtiU knutna intressen. Även hot om sådan förorening berättigar staten attingripa. Konventionen är begränsad till fall då förorening eller hot omförorening orsakas av sjöolycka eller åtgöranden i samband med sådan olyckaoch då det är rimUgt att anta att mycket allvarlig skada uppkommer därav. Medintressen som är knutna till kust avses verksamhet tiU sjöss i närheten avkusten, t. ex. fiske, men även bl. a. turistattraktioner, kustbefolkningenshälsa och havets biologiska tiUgångar. Ominte ytterst brådskande fall föreligger, skall kuststaten samråda med andraberörda stater och underrätta berörda personer om sina avsikter innan någraåtgärder vidtas. Åtgärdema skaU avpassas tiU den inttäffade eller hotandeskadan. Staten är skyldig att lämna ersättning för skada som har uppkommit pågrund av åtgärd som går utöver vad som är nödvändigt för alt syftet med ingreppsregelnskaU nås. Kanenighet ej nås om ersättning enligt ingreppskonventionen, skall tvistenbehandlas inför en , om någon av staterna begär det.Kommissionen försöker förlika parterna och rekom- menderaren lösning av tvisten. Part som inte är nöjd med rekommendationen, kan begäraalt saken tas upp av en skUjenämnd. Nämnden meddelar en skUjedom som ärbindande för parterna. Konventionenträder i kraft efter det att 15 stater har ratificerat den. Vidmitten av maj månad 1972 hade sex stater ratificerat konventionen, nämligenBelgien, , , , och . harundertecknat konventionen med förbehåll för ratifikation. Remissinstansernatillstyrker att tillträder konventionen. Ingreppskonventionenär enligt min mening en från flera synpunkter värdefuU överenskommelse. Denskingrar osäkerheten om rätten för en stat att ingripa mot utländskt fartyg pådet fria havet, när staten behöver skydda sina kustintressen mot föroreninggenom olja från fartyget i samband med sjöolycka. Konventionen kan väntas bUett ända-målseidigt instrmnent inom det intemationeUa miljöskyddets ram. FörSveriges del kan konventionen komma alt få betydelse särskUt med hänsyn tiUvår långa kust, skärgårdarna, fisket och andra värden vid kustområdena. Det ärockså värdefuUt att konventionen har en grundregel för ersättningsskyldighetoch dessutom anvisar ett tiU synes användbart system för att lösa tvister omersättning. Jag förordar att tUlträder ingreppskonventionen. Konventionenavser förorening genom olja. Med olja förstås i konventionen råolja,bräimolja, dieselolja och smörjolja. Med anledning av ett remissuttalande villjag påpeka, att sådan brännolja som bmkar betecknas lätt eldningsolja inte ärundantagen. Däremot gäller konventionen inte i fråga om förorening genom annatän olja. När konferens diskuterade frågan om konventionens omfattning,ansåg man sig inte veta tUlräckligt mycket om vUka vatteitförorenande ämnen,andra än olja, som transporteras tUl sjöss och om sådana ämnens olikafarlighetsgrad. Konferensen uttalade att begränsningen av konventionen till attavse enbart olja inte var avsedd att inskränka kuststats rätt alt skydda sigmot förorening genom annat änme. För tiden tiU dess internationella reglerträder i kraft i fråga om förorening genom sådana andra änmen rekommenderadekonferensen att i samarbete med andra intemationella orgaiusalionerintensifiera arbetet i fråga om olika aspekter på sådan förorening. Vidarerekommenderade konferensen statema att i lämplig mån tUlämpaingreppskonventionens regler på motsvarande sätt, om det uppkommer risk förförorening genom annat ämne än olja. InomIMCO pågår arbete på en utvidgning av de förbudsregler som finns i 1954 årsintemationella oljeskyddskonvention tiU att omfatta även annat än olja (jfrprop. 1972: 38). Arbetet sker i samråd med en av någrainternationella organisationer tillsatt expertgrupp för vetenskaplig belysningav frågan om havsföroreningar, GESAMP (Group of Experts on the ScientificAspects of ). På uppdrag av IMCO pågår inom GESAMP arbele påatt utforma elt syslem för klassificering av farlighetsgraden hos ämnen somtransporteras till sjöss med hänsyn tUl olika aspekter, bl. a. inverkan påhavets ekologi. Oslokonventionen 1972 om förhindrande av havsföroreningar genomdumpning från fartyg och luftfartyg klassificerar ämnen i gmpper med hänsyntill deras skadliga verkan när de kommer ut i vatten. Genom konventioneninrättas en kommission som fortlöpande skall se över den nämndaklassificeringen. Kännedomen om olika ämnens och fartygslasters förorenande verkanblir alltså efler hand större. Inom IMCO diskuteras redan frågan om utvidgningav ingreppsreglema till att avse även annat än olja. Det har föreslagits attden utvidgningen skall ske genom ett frislående intemationellt instrument föratt ikraftträdandet av ingreppskonvention inte skall kompliceras ochfördröjas. Lagen(1972: 275) om åtgärder mot vattenförorening från fartyg träder i kraft den 1juli 1972. Lagen har i 11 § bestämmelser om rätt för myndighet att meddelaförbud och förelägganden som är påkallade för att hindra eller begränsa utsläppoch även att vid behov ombesörja att sådant beslut verkställs, om olja ellerannat som är skadligt kommer ut från fartyg eller det skäligen kan befaras attså kommer att ske. Tillämpningsområdet för paragrafen är inte geografisktbegränsat. Paragrafen gäller också både svenskt och utländskt fartyg. Somframgår av vad jag uttalade i propositionen 1972: 38, kan bestämmelserna utgöralaglig grund för lillämpning av ingreppskonventionen, när den har trätt ikraft. Av 11 § i nämnda lag och 11 § i kungörelsen (1972: 278) om åtgärder motvattenförorening från fartyg framgår, att och tullverketbemyndigats att tillämpa lagreglema. Ingreppskonventionens bestämmelser synesåtminstone f. n. inte påkalla ytterligare svensk lagstiftning som fordrarmedverkan av . Del ankommer sålunda på Kungl. Maj:t att meddelabestämmelser om bl. a. sådanl samråd som konventionen föreskriver. Underåberopande av vad jag sålunda har anfört hemställer jag att Kungl. attgodkänna internationella konvention om ingripande på det fria havetvid olyckor som är ägnade att medföra förorening genom olja. MedbifaU tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att tUl skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga tiU detta protokoll utvisar. International Convention relating to intervention on thehigh seas in cases of oil pollution casualties The States Parties to the present Convention, conscious of the need to protect the interests of theirpeoples against the grave consequences of a casually resulting indanger of oil pollution of sea and coastlines, convinced that under these circumstances measures of anexceptional character to protect such interests might be necessary on the highseas and that these measures do not affect the principle of freedom of thehigh seas, have agreed as follows: Parties to the present Convention may take suchmeasures on the high seas as may be necessary to prevent, mitigate oreliminate grave and imminent danger to their coastline or related interestsfrom pollution or threat of pollution of the sea by oU, following upon amaritime casually or acts related to such a casually, which may reasonably beexpected to result in major harmful consequences. However, no measures shall be taken under the 2 1972.1 saml Nr 106 Convention Internationale sur IMntervention en haute meren cas d'accident entrainant ou pouvant entrainer une pollution par leshydrocarbures Les Etats parties ä la présente Convention, Conscients de la nécessité de protéger les intéréts deleurs populations contre les consequences d'un accident de merentrainant un risque de poUution de la mer et du littoral par leshydrocarbures, Convaincus qu'en de telles circonstances des mesures decaractére exceptionnel pourraient étre nécessaires en haute mer afin de protégerces intéréts et que ces mesures ne sauraient porter atteinte au principe de laliberté de la haute mer, Sont convenus de ce qui sult: Les Parties åla présente Convention peuvent prendre en haute mer les mesures nécessairespour prévenir, atténuer ou élimi-ner les dangers et imminents queprésentent pour leurs cötes ou intéréts connexes une pollution ou une menace depollution des eaux de la mer par les hydrocarbures å la suite d'un accident demer ou des actions afférentes ä un tel accident, susceptibles selon toute vraisemblanced'avoir des consequences domma-geables tres importantes. Toutefois,aucune me-sure ne sera prise en vertu Internationell konventlon om ingripande på det fria havetvid olyckor som är ägnade att leda till förorening genom olja De fördragsslutande staterna, som är medvetna om nödvändigheten att skydda sinamedborgares intressen mot de allvarliga följderna av sjöolycka som medför faraför förorening av havet och kustema genom olja, som är övertygade om att under sådana omständigheterextraordinära åtgärder på det fria havet kan vara nödvändiga för att skyddanämnda inttessen och att dessa åtgärder ej påverkar principen om havensfrihet, har kommit överens om följande: Defördragsslutande parterna får på det fria havet vidtaga nödvändiga åtgärderför att förebygga, rninska eUer avvärja allvarlig och överhängande fara, somförorening av havsvattnet genom olja eller hot om sådan förorening innebär förderas kuster eller därtiU knutna intressen, om föroreningen eUer hotet däromär en följd av en sjöolycka eller åtgöranden i samband med sådan olycka och omdet är rimligt att antaga att mycket allvarlig skada uppkommer därav. Åtgärder enUgtdenna konvention får dock ej vid- presentConvention against any warship or other ship owned or operated by a Slale andused, for the time being, only on govemment non-commercial service. de laprésente Convention å Tencontre des bätiments de guerre ou d'aulres naviresappartenant ä un Etat ou ex-ploités par lui et affectés ex-clusivement, äPépoque con-sidérée, ä un service gou-vernemenlal non commercial. tagas motörlogsfartyg eller annat fariyg som äges eller bmkas av en stat och som vidtUlfället användes endast i statlig icke kommersiell drift. For the purposes of the present Convention: