prop · FV038 · 1972-12-31 00:00:00 — Kungl;Maj:ts proposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts propositioa med försh till permutatioiislag, m. m.; given Stockholmsslott . Kungl,Maj:t viU härmed, under åberopande av bUagda utdrag av StetsrådsprotokoUet överjustitieärenden och lagrådets protokoU, föreslå att bifaUa de förelagom vare avlåtande tiU föredraganden hemstäUt, Kungl,Maj:t anses sedan gammalt ha befogenhet att genom beslut om s, k, permutetionmedge ändring av bestämmelser i gåvobrev, teste-menten, stiftelseförordnandenoch Uknande, Propositionen innehåUer förslag tiU en särekUd permutetionslag medregler om föratsättningama för permutetion och om handläggningen av peimutetionsärenden.Förslaget innebär att beslutanderätten delegeras tiU fideikommissnämnden såvittrör fideikommissförordnanden och i övrigt tiU kammarkoUegiet, I vissa faU skaUdock ärende överlämnas till Kungl, Maj:t för avgörande, Lagenavses ttäda i kraft den 1 juU 1972, 1 1972.1 saml. 1 Förslag tiU Pennutationslag Härigenomförordnas som följer, 1 §Kan bestämmelse, som enskUd meddelat i gåvobrev, testamente, stiftelseförordnande eUer liknande handling, på grund av ändrade för håUanden ej längre iakttegas eUer har bestänomelsen bUvit uppenbart onyttig eUer uppenbart stridande mot utfärdarens avsikter eUer föreUg ger annat särekUt skäl, kan på ansökan bestämmelsen ändras eUer upp hävas eUer undanteg medges för särekUt faU (permutation). Avser permutetion ändringav det ändamål som skaU tiUgodoses, skaU det nya ändamålet så nära som möjUgtmotsvara det ureprungUga, 2 § Fråga om peimutetion prövas,såvitt rör fideUcommiss som avses i 1 § lagen (1963: 583) om aweckling avfideikommiss, av fideikommissnämnden och i annat faU av kammarkoUegiet, 3 § Avser ärende om permutetionändrad ändamålsbestämning för egendom av mera betydande värde eUer uppkommer iärendet fråga av särskUd vikt från allmän synpunkt, skaU fideikommissnämnden eUerkammarkoUegiet med eget yttrande överlänma ärendet tiU Konungen för avgörande, 4 § Talan mot fideUommissnämndenseUer kammarkoUegiets beslut enUgt denna lag föres hos Konungen genom besvär, 5 § Denna lag gäUer ej sådanpensions- eUer pereonalstiftelse som avses i lagen (1967: 531) om tryggande avpensionsutfästelse m, m. Dennalag ttäder i kraft den 1 juU 1972, Lagom ändring i förordningen , hmruledes rättelse och förklaringuti gjorde fideikommissförfattningar må sökas, samt vad i avseende på fardag avfideikommissegoidom kommer att iakttagas Härigenomförordnas, att vad i förordningen , hura-ledes rättelse ochförklaring uti gjorde fideikommissförfattningar må sökas, samt vad i avseendepå fardag av fideUcommissegendom kommer att iakttegasi sägs om rättelse och förklarmgi gjorda fideUcommissför-fattningar skaU upphöra att gäUa vid utgången av juni1972, Senastelydelse 1926: 37. Utdragav protokoUet över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i stetsrådetpå Stockhobns slott . Närvarande:Ministem för utrikes ärendena , statsråden , , ,, , , , , , , ,, , . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter frågaom lagstiftning om permutation och anför. Iblanduppstår behov av att med hänsyn tiU ändrade förhåUanden jämka bestämmelser itestamenten, stiftelseurkunder och Uknande handlingar. Om inte i urkunden har angettshur jämkning får äga rum anses Kungl. Maj:t ha befogenhet att förordna häromgenom beslut om s. k. permutation, Kungl,Maj:t handlägger årUgen omkring 300 permutationsärenden. (Ju 1964: 58) som enUgt sina direktiv har till uppgift bl, a, att undersöka möjUghetematiU delegering av ärenden som handläggs av Kungl, Maj:t har i sin i juni1971 avgivna promemoria 133 behandlat beslutenderätten i ärenden om permutationoch lagt fram förelag rörande delegering av dessa ärenden. Promemorianhar remissbehandlats genom utredningens föreorg. Yttranden har avgetts av justitiekanslem,samtliga hovrätter, fideikom-missnänmden, , statskontoret skolöveretyrelsen,universitetskanslersämbetet, kammarkollegiet , länsstyrelsemai , östergötiands, , , , ,, , och , grundlagberedningen,den sakkunnige för övereyn av kammarkoUegiets uppgifter och organisation,, Fideikonomissa-riemas och , har bifogat yttranden frånkonsistorierna vid universiteten i , , och ,rektoreämbetet vid univereitetet i och konsistoriet vid samt ett av konsistoriet vid univereitet åberopat ytttandeav professom , 2 Gällande ordning m. m. 2.1Författningsbestämmelser m. m. Ifråga om permutation av fideikommissförordnanden fmns bestämmelser i förordningenden huraledes rättelse och förklaring uti gjordefideikommissförfattningar må sökas, samt vad i avseende på fardag avfideikommissegendom kommer att iakttagas. Enligt förordningen skaU frågor omlån mot inteckning i fidei-kommissegendom eUer utbyte av tiU sådan egendomhörande jord eller hävande av bestänomelse i fideikommissurkund prövas av Kungl,Maj:t på ansökan som ges in tUl . Fideikommissenstär f, n, under aweckling. Enligt lagen (1963: 583) om aweckling av fideikonunissupphör fideikommiss, utom i vissa un-dantägsfaU, när den som vid lagens ikraftttädandevar innehavare av fideikommisset avUder, Fideikommlssegendomen behandlas vidfideikommissets upphörande som ett särekUt bo och får under vissa förhållandeni fortsättningen förvaltas i bl. a. aktiebolagsform. Avvecklingen skaU enUgt18 § nämnda lag ske under medverkan av en särskUd nänmd, fideikommissnämnden.Denna får beslutä i vissa frågor som sammanhänger med avvecklingen. påkalla att egendomen avttäds tUl förvaltning av bouttedningsman (24 §företa stycket), beslutä om förbud vid vite mot bl, a, företöring eUer skingringav fideikommissegendom (27 §) och länma medgivande tiU vissa förfoganden översådan egendom för avvecklingen (28 § företä stycket andra punkten)samt bestämma i fråga om skifte av boet m, m, (29 §), I särekUda fall kan Kungl,Maj:t förordna att fideikonuniss skaU bestå eUer upphöra tidigare änvad som följer av lagens huvudregel eller att fideikommissegendom skall inlösas(6, 16, 17, 37 och 38 §§), skaU utreda sådana frågor ochgöra de framställningar tiU Kungl, Maj:t som föranleds av uttedningen. Även aktiebolagsbUdningkräver Kungl, Maj:ts medverkan, I 31 § föreskrivs sålunda att Kungl, Maj:t fårmedge innehavare av fideikommiss att tiUskjutä fideikonunissegendom i sambandmed teckning av aktier i bolag, om denne äger eUer tecknar samtUga aktier ibolaget. Bolagsordningen för sådant bolag skaU faststäUas av Kungl, Maj:t ochfår inte ändras utan Kungl, Maj:ts medgivande (34 §). Idette sammanhang kan vidare nänmas att Kungl. Maj:t i beslut den 13 september1968 har meddelat genereUa regler för placering av fideikommisskapital ivärdehandlingar. Vadangår lagstiftningen om stiftelseförordnanden i övrigt märks främst lagen(1929:116) om tiUsyn över stiftelser. Denna lag föreskriver skyldighet attanmäla stiftelse tUl . Undantag från anmälningsplikten gäUer bl,a, om tiUsynsfrågan redan kananses tiUfredsstäUande ordnad, om stiftelsens förmögenhet inte överetiger . eUer om stiftelsen är inrättäd till förmån för medlemmar av viss ellervissa släkter. Vidare kan stiftelse undantes från tiUsyn genom förordnande av Kungl,Maj:t eller genom föreskrift av stiftaren. För pensions- och pereonalstiftelserföreligger dock aUtid anmäl-ningspUkt, På begäran kan enUgt 5 § faststäUastadgar för stiftelse som finnes främja ett allmännyttigt ändamål. Paragrafen innehåUervissa bestämmelser om vad städgama i sådant faU skaU innehåUa, skaU enUgt 8 § stå under tUlsyn, om den finnes främjaett allmännyttigt ändamål. än pensions- eller personalstiftelsekan i vissa fall undantas från tiUsyn, Detta gäller bl, a, om stiftelsen redankan anses stå under betryggande tillsyn eller om dess förmögenhet har nedgåttunder , I prop, 1971:144 har föreslagits att beloppsgränsen ,SkaU höjas tiU , Ilänsstyrelsens tUlsynsskyldighet mgår bl, a, att övervaka att stiftelseförvaltas i överensstämmelse med lagen och de för stiftelsen gäUande föreskriftema,att tUlhandagå stiftelse med råd och upplysningar, att se tUl att det finnsstyrelse för stiftelsen samt att granska stiftelsens förvaltning. Härvid bör huvudsakUgentillses att stiftelsens medel inte används tiU andra ändamål än de avsedda samtatt förmögenheten är placerad på nöjaktigt sätt (915 §§), fattat beslut som står i strid med lag eUer med de för stiftelsen gäUandeföreskrifterna, kan enligt 16 § förbjuda verkstäUighet av besluteteller förelägga styrelsen att vidtä rättelse, om verkstäUighet redan har skett.Länsstyrelsen får också i andra faU förelägga stiftelses styrelse att fuUgörasina åUgganden, Underförarbetena tiU lagen om tiUsyn över stiftelser diskuterades om lagen borde innehåUabestämmelser om permutetion. Förelag tiU sådana bestämmelser utarbetades också(prop, 1929:83 s. 7484), Dessa utsattes emeUertid för stark kritik och fråganfick falla. Som skäl härför åberopades i huvudsak att det är svårt att ilagtext precisera föratsättningarna för permutationsrätt och rättensbegränsningar samt att den gällande ordningen inte är förenad med några olägenheterutan väl ägnad att på ett ändamålsenUgt sätt tiUgodose uppkommande behov avförändringar i stiftelser (prop, 1929: 83 s, 42 och 43), Ävenunder förarbetena tiU lagstiftning om testamente diskuterades fråganom en reglering av permutationsrätten. Lagberedningen fann emeUertid attdetaljerade bestämmelser inte kunde uppstäUas med hänsyn tiU de skiftandeförhållanden under vUka permutetion kan förekomma. Vidare ansåg beredningen betänkUghetermöta att överlämna denna grannlaga befogenhet tiU annan myndighet än ], Maj:t, Ibrev (1952:183) tiU länsstyrelsema i samtliga län utom Väster- bottensoch angående den nya kommunindelningens verkan å donationermeddelade Kungl, Maj:t vissa bestämmelser om hur man efter ändringar i kommunindelningenvid åreskiftet 1951/52 skulle förfara med av enskUd givna donationer, vUkatidigare hade varit förbehållna viss kommun eller föreamling, Bestämmelsemainnebar i fråga om kommuner som sammanlagts med andra kommuner bl, a, attdonationemas geografiska användningsområde skulle vara oförändrat och att ävenändamålet i princip skulle vara detsamma. Donation som tUl följd av den nya konununindelningeninte vidare kunde användas som förat skulle tiU gagn för invånarna inom denförutvarande kommunens område nyttjas för ändamål som så nära som möjligtöverensstämde med syftet med donationen. Beslut om sådan ändring av donationsändamål skuUe meddelas av efter framställning av den nybUdadekommunen. Om det visade sig svårt att finna ett näraliggande ändamål eUer omett helt nytt ändamål för donationen ansågs böra bestämmas, skulle den nybUdadekommunen göra framställning tiU Kungl, Maj:t om ändrade föreskrifter. Vidarekan nämnas två kungl, brev med bestämmelser om dispositionen av vissadonationer tUl skolväsendet. Det ena utfärdades och rör stipendie-,premie- och materielfonder vid av-vecklingsskoloma, dvs, statiiga och kommunalarealskolor, kommunala flickskolor, praktiska kommunala realskolor och högrefolkskolor. Bakgranden är dessa skolformere upphörande. Det andra brevetutfärdades den 14 mare 1969 och rör lönedonationer vid rikets aUmänna läroverk.Utfärdandet sammanhänger med det i 14 § stets-tjänstemannalagen (1965:274)intagna förbudet för tjänsteman att uppbära med tjänsten förenade gåvo- ellerdonationsmedel eUer därmed jämförlig förmån. I de båda breven tiUäggsfondförvaltare, skolstyrelse och länsstyrelse viss beslutanderätt i permutationsärenden, Lagen(1967: 531) om tryggande av pensionsutfästelse m, m, innehåller bemyndigandeför annan instans än Kungl, Maj:t att besluta i permutetionsärende, EnUgt 22 §får nämligen tiUsynsmyndigheten på ansökan av pensionsstiftelse förordna omändring av innehåUet i stiftelsens stedgar, om det inte längre fmns någon somomfattas av stiftelsens ändamål eUer om stiftelsens kapital väsentiigenöveretiger vad som kan komma att fordras för att tUlgodose ändamålet eller omdet i övrigt förekommer särekUda skäl för sådan ändring. Förordnandet får avsesammanslagning av två eUer flera stiftelser. Anser tillsynsmyndigheten attärendet är av sådan beskaffenhet att det bör ankomma på Kungl, Maj:t att fattabeslut, får myndigheten underetälla Kungl, Maj:t ärendet, ärlänsstyrelsen i det län där arbetsgivaren har sitt hemvist (31 §), BestämmelsemagäUer även personalstiftelse (30 §), Vid tiUkomsten av lagen anfördeföredragande departementschefen (prop, 1967: 83 s, 163) bl, a, att överföringenav permutationsärendenpå tiUsynsmyndigheten överensstämde med uppfattningen att statsdepartementenborde befrias från ärenden som med fördel kunde avgöras av lokala ellercentrala myndigheter. Utövervad här har nämnts torde det inte finnas några genereUa föreskrifter, varigenombeslutanderätten i ärenden om permutetion delegerats från Kungl, Maj:t tiUunderlydande myndighet. Frågorom förenkling av permutationsförfarandet har behandlats av ianledning av motioner åren 1966,1969 och 1970. En redogörelse för vad somdärvid har förekommit finns i en bUaga tiU uttedningens promemoria, ställt sig positiv tiU tanken på vidgad delegering avbeslutanderätten från Kungl, Maj:t tiU underlydande myndigheter men hänvisat tUlatt frågan behandlas av departementsutredningen, 2.2Nuvarande praxis vid handläggning av permutetionsärenden Uttedningenlämnar i promemorian en redogörelse för praxis i per-mutätionsärenden grundadpå en genomgång av de onUoing 300 per-mutationsbeslut som Kungl, Maj:tmeddelade , Av besluten gäUde 125 permutätion av fideUcommissförordnanden,43 permutation i andra faU av förordnemde tiU förmån för individueUt bestämda destinatärersamt 133 permutätion av förordnande tiU förmån för generiskt bestämda destinatärer,AUa ärenden i de båda företä grappema handlades i justitiedepartementetÄrendena i den ttedje grappen bereddes inom olika departement beroende påstiftelsens ändamålsbestäm-niog. De departement som hade störst antal sådanaärenden var utbUdnings- och socialdepartementen. Enredogörelse för den av uttedningen i promemorian lämnade redovisningen för1968 åre permutetionsärenden torde få fogas tiU stetsrådsprotokoUet i dettaärande som bilaga 1. UttedningenframhåUer att en delegering av permutationsärendena från Kungl, Maj:t tiUunderordnad myndighet är i hög grad önskvärd från decenttaUseringssynpunkt, eftereomdet gäUer en stor grapp av konseljärenden, över 300 . VadgäUer frågan om ärendena över huvud teget är av sådan saklig beskaffenhet atten delegering kan anses lämpUg framhåUer utredningen tiU en början underhänvisning tUl permutetionsfrågans behandUng vid 1966 och 1969 åre riksdagar,att ärendena inte längre anses så specieUa tiU sin natur att de lämpUgen börprövas av Kungl, Maj:t i första instens. Vidare påpekas att ärendena normaltinte är svåra att avgöra. Praxis tyder inte på att några särekUda problem ellerolika uppfattningarskuUe vara vanUga när det gäUer vilka ändringar som bör medges. Det är i aUmänhetinte svårt att nå lösningar som står nära dem som anges i stiftelseurkunden eUersom eljest kan antas stå i god överensstämmelse med den anda som stiftelsen harvelat verka i, Utted-ningsmässigt är ärendena föga kompUcerade, AUt efter sinart remitteras de före beslut tUl länsstyrelse, centtal förvaltningsmyndighet kammarkoUegieteUer fideikommissnänmden. Det är sällsynt med meningsmotsättningar mellansökandena och de myndigheter som har att ta befattning med permutetionsärenden,eUer meUan Kungl, Maj:t och remissmyndighetema. Bara undantegsvis avslåsansökan om permutetion. Däremot är det inte ovaiUigt att Kungl, Maj:t görsmärre jämkningar och tiUägg i förhåUande tiU ansökningen. Sammanfattningsvis anförei promemorian att permutetionsärendena inte i något avseende som är avbetydelse för delegeringsfrågan skUjer sig från andra tillstånds- ochdispensärenden hos stetUga myndigheter. Från saklig synpunkt torde det däiför enUgtuttedningen inte möte något hinder att flytte beslutenderätten från Kungl, Maj:ttiU underordnad myndighet. Fråganom Kungl, Maj:t eUer Kungl, Maj:t och gemensamt har konstitutionella möjUgheteratt utan grundlagsändring förordna om delegering av beslutanderätten i permutetionsärendenhänger enUgt uttedningen nära samman med spöremålet om vad som utgör den rättsUgagrunden för Kungl. Maj:ts nuvarande permutetionsrätt. Efter en ingåenderedogörelse för doktrinen på området framför utredningen som sin uppfattningatt Kungl, Maj:ts permutetionsrätt inte grundas på någon bestämmelse iregeringsformen och inte heUer genom tolkning eUer analogi kan härledas ur den.Rätten har i stäUet vuxit fram på sedvane-rättsUg grund med anknytning mte tiUgrundlagen utan tiU aUmän ci-viUag, EnUgt uttedningen kan därför statsmaktemautan föregående grundlagsändring beslute om ändrade former för permutetionsrättensutövande. Praxis anses bestyrka dette, I promemorian hänvisas härvid tiU 1952 årekungl, brev angående den nya kommunindelningens inverkan på donationer och tiU1968 och 1969 åre kungl, brev med bestämmelser om dispositionen av vissadonationer tiU skolväsendet. Det erinras också om bestämmelsen i 22 § företastycket lagen om tryggande av pensionsutfästelse m, m,, som tUläggerlänsstyrelse rätt att under vissa föratsättningar ändra stiftelses stedgar. Ettbeslut om delegering bör enligt uttedningen omfatte aUa de permutationsärendensom nu avgörs av Kungl, Maj:t, Att fideikommissen håUer på att avvecklas ärinte något skäl för att undante sådana ärenden. Med den utformning som 1963 årslagstiftning har kommer fideikommiss rimUgtvis att finnas kvar i åtminstone ttettioår tiU, Närdet gäUer frågan om val av beslutande instans diskuterar utredningen olika altemativ.Flera skäl anses tala för att länsstyrelsema bör beslute i ärenden ompermutation av stiftelseförordnanden, i vartfaU sådana med generiskt bestämda destinatärer. avgör redan nuvissa sådana ärenden. Dessutom är tiUsynsmyndighet enUgt lagenom tiUsyn över stiftelser. Även om stiftelse inte står under länsstyrelses tiUsynär dess verksamhet i aUmänhet lokalt förankrad. kännedom omlokala förhåUanden kan därför komma tUl nytta vid handläggningen av permutationsärenden.Mot en överflyttning av beslutanderätten tiU länsstyrelse talar emeUertid att ärendenasspridning på ett stort antäl instanser förevårar en enhetUg tiU-lämpnmg. Enannan möjUghet är att förlägga prövningen tiU de alhnänna domstolama. Dennatanke avvisas emeUertid av uttedningen. Som skäl härför åberopas önskemålet omett enkelt och snabbt förfarande. Vidare påpekas dels att det i permutätionsärendenofta inte finns någon som kan förettäda partsinttessena och dels att enöverföring tiU domstolsprövning skuUe föratsättä en omfattende materieUlagstiftning om permutation. Utredningen överväger också möjligheten att latestiftelseärenden med generiskt bestämda destinatärer prövas av olika centtalaförvaltningsmyndigheter. Genom att härvid varje myndighet skuUe få pröva aUaärenden där stiftelsens syfte har nära beröring med myndighetens verksamhetskulle kravet på enhetUg tiUämpning tiUgodoses i fråga om de fackUga synpunktema.Kravet på samordning av den juridiska bedömningen i de olika ärendena skuUedäremot kvaretå. MestrationeUt anser utredningen det vara att flytte beslutanderätten i samtUgastiftelseärenden tiU en underordnad myndighet med goda förutsättningar attpröva de rättsUga frågoma. Härigenom skuUe antalet remisser som avser denjuridiska bedömningen och därmed handläggningstiden kunna nedbringas. Behovetav att remittera stiftelseärenden med generiskt bestämda destinatärer tiUvederbörande fackmyndighet skuUe visserUgen kvarstå. Också antalet sådanaremisser skuUe emeUertid kunna minskas med hänsyn tiU att många ärenden från sakUgsynpunkt är föga kompUcerade och tiU att en fast praxis numera har utbU-datsig för prövningen i åtskUUga faU, Uttedningenbedömer kammarkoUegiet vara den myndighet som är mest lämpad att te överärendena. Sedan den 1 juU 1970 är koUegiet re-missmyndighet i ärenden om permutetionav stiftelseförordnande. hade koUegiet vissbefattning med permute-tionsfrågor. SakUgt mera kompUcerade permutetionsansökningarpå kyrkans och skolans områden remitteras dit för undersökning avfrågor om t. ex, äganderätt tiU fast egendom eUer för annan grandläggande uttedning.I sammanhanget erinras om att en särekUd sakkunnig (Fi 1970: 75) har tiUkallatsför att se över kanunarkoUegiets uppgifter och organisation samt att det avdirektiven för den sakkunnige framgår att kammarkoUegiet skaU bestå somsjälvständig myndighet och att någon avgörande ändring av dess nuvarandehuvudinriktning på utredande och processförande uppgifter inte skall ske. ningsuppdragetingår bl, a, att undersöka om kammarkoUegiet bör tiUföras uppgifter som åvUarandra myndigheter. En redogörelse för översynen har länmats (Ds Fi1971:16), Om kammarkoUegiet tiUäggs permutationsärendena, räknar uttedningenmed att de skall avgöras i plenum, Permutationsärendenrörande fideikommissförordnanden bör enUgt utredningen överflyttas på fideikommissnämnden,som bör ha goda förutsättningar för denna uppgift. Det fmns också ett starktsakligt samband meUan permutationsärendena och nänmdens nuvarande arbetsuppgifter.Ärendena avser i allmänhet rätt att ta i anspråk egendom som hör tiUfideikommisset Ett beslut om permutetion av fideikommissförordnande påverkardärför i flertalet faU omfattningen av och formema för fideikommissets framtidaaweckling. Under förarbetena tiU 1963 åre lag om aweckUng av fideikonunissövervägdes f, ö, om inte beredningen av permutetionsärenden rörande fideikommissförordnandenborde ankomma på fideikommissnämnden. Det ansågs dock ovisst om några organisatoriskafördelar skuUe vara att vinna härmed och frågan fick faUa. De organisatoriska frågomahar emeUertid enUgt uttedningen en helt annan aktuaUtet i dagens läge. Vadbeträffar handläggningen av permutationsärendena föreslår uttedningen attansökan i ärende som skaU avgöras av kammarkollegiet skaU ges in tiUlänsstyrelsen i det län där stiftelsen har sitt säte eller, om ärendet avserändring av testamente berörande enskUd pereon, tiU i det län därsökanden är bosatt. bör med eget ytttande överlänma ärendet tUl kammarkoUegietOm det anses behövUgt, bör koUegiet före beslut samråda med vederbörande centtalaförvaltningsmyndighet. Ansökan om ändring i fideikommissurkund bör ges indirekt tiU fideikommissnämnden, som vid behov bör samråda med eUerannan stetUg myndighet, KammarkoUegiet och fideikommissnänmden bör vidare harätt och skyldighet att tiU Kungl. Maj:t överlämna permutetionsärende sombedöms ha principieU räckvidd. SlutUgen anser uttedningen att avgörande i permutetionsärendebör kunna överklagas hos Kungl, Maj:t i stetsrådet Närdet gäUer författningsändringar som fordras för överflyttning av permutationsärendenafrån Kungl, Maj:t tiU kammarkoUegiet resp, fideikommissnämnden framhåller uttedningenatt per-mutetionsrätten har ett så nära samband med den allmänna lagstiftningenatt delegeringen bör ske genom av Kungl, Maj:t och gemensamt stiftedlag. Föreskrifter om fideikommissärendena bör tas in i fideikommisslagen underdet att stiftelseärendena i övrigt bör delegeras genom en särekUd lag om beslutenderätti ärenden om permutation, Uttedningen anser att den nya lagstiftningen börbegränsas tiU frågan om beslutskompetensens fördehung, Lagen bör alltså inte innehåUamaterieUa regler om permutation. Som skäl för denna ståndpunkt anför 1972: 8 11 utredningenatt det vid en reglering i detälj av förutsättningarna för permutetion integår att ta hänsyn tUl framtida förändringar i samhället, innebär att mani den praktiska tUlämpningen kan möta permutätionsärenden, där de synpunktersom Ugger tiU grand för lagen i och för sig motiverar jämkning men därpermutation likväl inte går att genomföra, därför att lagen inte täcker den aktueUasituationen. Sådana ärenden skuUe då behöva underetäUas eller ocksåmåste lagen ändras. Konstitutionella skäl kan inte enligt uttedningen anseskräva att flyttning av beslutenderätt i permutationsärenden kombineras med materiellalagregler om permutation. Behövliga anvisningar i materieUt hänseende bör i StäUetmed stöd av bemyndigande i lagen kunna meddelas av Kungl.