prop · FV03146 · 1972-12-31 00:00:00 — anser atl konsekvensen kräver atläven frUietsberövande enligt 28 kap. 11 § BrB avräknas från frUietsberövandepåföljd som kan komma atl ådömas i anledning av ingripandel. redovisarsamma uppfattning och förordar att avräkning bör kunna ske även vid detillfäUen då ungdomsfängelsenämnden eller interneringsnämnden har förordnat omomhändertagande, innan påföljd ådöms. Hovrätten för Nedre erinrar omatt som tvångsmedel mot krigsman kan liUgripas förvarsarrest enligt 6 kap.mUitära rättegångslagen. Hovrätten ifrågasätter om inte förvarsarrest börhänföras til! den katerogi av frihetsberövanden som skall avräknas. Flertalet remissinstanser godtar förslaget atlavräkning skall göras av domstolen. RÅ, hovrätten för Nedre , kriminalvårdsstyrelsenoch interneringsnämnden förordar att det uttryckligen föreskrivs i lagtexten,att domstolen skall ange den lid som har avräknats i månader och/eller dagar. Hovrätten över och däremot anser allavräkningen bör förläggas till verkstäUighetsstadiet. Så länge en avräkninginnehåller något moment av skälighet är domstolens medverkan behövlig, men närså är fallet har enligt hovrätten avräkning genom föreskrift idomen bestämda nackdelar. Om något fel uppkommer vid uträknandet, är detbetydligt svårare att få det rättat än om avräkningen görs direkt på grund avföreskrift i en lag om strafflidsberäkning. Enligt hovrättens mening är detprincipiellt oriktigt alt låta en obligatorisk avräkning förbli infogad idömandet. Avräkningen bör frigöras från domen och handläggas administrativt vidsidan om denna. I och för sig kan den naturligtvis ändå ulföras av domstolen.Men bättre är otvivelaktigt attavräkningen flyttas till den myndighet som i allmänhet handlägger beräkning avstrafftid. Ett särskill skäl tiU detta är att en obligatorisk avräkning börkunna inordnas i rättsväsendets informationssystem som etl led i en automatiskstrafflidsberäkning. Innan några regler om avräkning antas bör det enligthovrätten undersökas i vad mån avräkningen kan utföras genom automatiskdatabehandling och vUka krav detta ställer på bestämmelserna i ämnet. Några remissinstanser påpekar att del bör framgådirekt av lagtexten alt domstol kan förordna all frihetsstraff skall ansesverkställt i sin helhet även om frihetsberövandet har varit något kortare änstraffet. I ett par yttranden tas upp frågan från vUkenpåföljd avräkning skall ske, om flera påföljder ådöms i samma dom. Enligthovrätten för Nedre skulle det vara av värde om ett klarläggandemo-livutlalande gjordes i frågan vilken påföljd som skall prioriteras vid avräkningen.Advokatsamfundet ifrågasätter om inle förslaget bör ändras så att avräkningalltid skall ske från fängelse, om sådant straff ådöms jämte annan påföljd, ivarje fall om den andra påföljden är villkorlig dom eller skyddstUlsyn. Hovrätten över och påpekar all delmellan gällande lagtext och förslaget föreligger den skUlnaden att den gällandelagtexten hänför sig till mål i vilket någon har hållils häktad, medanförslaget avser brott som omfattas av domen. Enligt hovrätten överensstämmerinte dessa begrepp. Del är inle säkert atl domen alltid omfattar det brott förvilket häktningen ursprungligen har skett. Åklagaren kan ha avstått i den delsom föranledde häktningen och vidhållit sin talan i målet i annan del som intefanns angiven bland häktningsskälen. I ett sådant fall synes man enligthovrätten inle kunna undvara begreppet "samma mål". Advokatsamfundetframför Uknande synpunkter och tillägger all domstolen, i det fall atlmisstanke om visst brott inte har lett till åtal, endasl bör pröva frågan omden tilltalade har varil misstänkt för del åtalade brottet under tid då hanhar varit berövad friheten och således inte om misstanken för det åtaladebrottet har varit anledning tUl frihetsberövandet. Hovrätten för Nedre anser att införandelav en regel om obligatorisk avräkning kommer att medföra berättigade anspråk påatt avräkning skaU göras även på bötesstraff, exempelvis i den situationen, därden tiUtalade frikänns från ansvar för grov stöld för vUken han har varithäktad men i samma mål döms till böter för olovlig körning. 1 den mån de nyareglerna får en sådan verkan blir det enligt hovrätten betydligt mer angelägetän att flera åtal mot en tUltalad förs samman i elt och sammamål. Som forum- och kumulalionsreglerna i RB tUlämpas kan detofta bero på en slump om lagföring för bötesbrott sker i samma mål som det ivUkel den tilltalade har varil be- 3 1972.1 saml. Detta kan med de nya avräkningsreglerna ge otillfredsställanderesullal. Sådana konsekvenser kan enligt hovrätten motverkas antingen genom enskärpning av kumulalionsreglerna eller genom införande av regler som germöjligheter lill korrigering på verkställighets-stadiet efter mönster avbestämmelsen i 34 kap. 10 § BrB. Förhållandet mellan verkställighet av dom i etl mål och häktning i elt annat diskuteras i några yttranden. Hovrätten över och anser atl denframlagda utredningen är otillräcklig på del sättet alt den endast behandlardet enlda fallet av avräkning i ett mål. De praktiska svårigheter som domstolaroch verkställighetsmyndigheter ställs inför sammanhänger emellertid medkollisionen mellan verkställighet och straffprocessuellt frihetsberövande iolika mål. Reglema härom har nära samband med de frågor som behandlas ibetänkandet och departementspromemorian, och man bör enligt hovrätten inteförbise atl förslaget får återverkningar även i sådana situationer. Dennuvarande ordningen som innebär all tillåtligheten av samtidigstraffverkställighet och häktning beror på vilken av åigärderna som kommerförst kan inte anses godtagbar. Reglerna måste ändras om man genomförobligatorisk avräkning, eftersom häktningstid annars kan komma all räknasdubbelt i vissa fall. undviks delta genom atl domstolarna inteavräknar häktningstid som har sammanfaUil med straffverkställighet i annat mål.Enligt hovrätten måste en regel om obligatorisk avräkning förenas med ellobligatoriskt undantag på denna punkt. Hovrätten diskuterar möjligheten av etlförbud mot samtidig straffverkställighet och häktning men stannar för atlföreslå en regel av rakt motsatt innebörd. Avräkningsreglerna måste då försesmed undantag så att dubbelräkning inte kan förekomma. Det ligger enligt hovrätteni sakens natur att häktningen medför processuellt betingade in-skränknuigar ide friheter som kan medges den intagne som ett led i behandlingen. Hovrättenföreslår att 37 § första siycket behandlingslagen upphävs. Härigenom uppnår manförst och främsl atl man kan häkta den intagne ulan atl hans intresse av att fåtillgodoräkna sig verkslälUg-hetstid behöver åsidosättas. Genom häktningen blirRB:s regler om snabbare handläggning tillämpliga. Behovet av de villkorligahäktningsbesluten bortfaller också. Med lagändringen vinner man enligthovrätten åtminstone i de vUctigaste fallen delsamma som med en mera generellbestämmelse, nämligen en snabbare handläggning av nya åtal för grövre brott ifall då den tUltalade är intagen för verkställighet på fångvårdsanstalt. föreslår atlavräkningsregeln förses med ett undantag för samtidig straffverkstälUghet avsamma innebörd som det hovrätten över och Blekmge har förordal. finner det angeläget attbibehålla möjUgheten tUl verkställighet under häktningstid, eftersom denmisstänkte i annatfall kan komma i sämre situation än enligt nuvarande lagstiftning. Så blirenligt ungdomsfängelsenämnden fallet t. ex. om den misstänkte frikännes ihäktningsmålel eller döms till skyddstUlsyn eller villkorlig dom. Detta kanundvikas om en verkställbar dom ges prioritet vid tiUgodoräknandet avhäktningslid. Enligt interneringsnämnden måste häklningslid kunnatillgodoräknas även i de fall, då domstol med tiUämpning av 34 kap. 1 § 1 BrBförordnar att lidigare ådömd inlernermg skall avse även annal brott. Detsammagäller belräffande ungdomsfängelse och kan bli aktueUt även vid andrapåföljder. 33 kap. 3 § BrB bör enligt intemeringsnämnden avfattas så att delframgår att sådana fall omfattas av stadgandet. diskuterarsärskill det fallet all domstol belräffande internerad som vårdas utom anstaltmed slöd av 34 kap. 9 § BrB inte förordnar om återintagning. Nämnden anser dettveksamt hur ell tillgodoräknande lämpligen bör ske i etl sådant fall.Situationen Uknar den, då domstol dömer tUl skyddstiUsyn. TUlgodoräknande kanske vid tillämpning av bestämmelserna i 30 kap. 8 § BrB om längsta liden föranstaltsvård. Något undanröjande av nu avsett förordnande enligt 34 kap. 9 §BrB kan inte komma i fråga, men domstol kan vid ny lagföring länkas förordna omåterintagning och bestämma ny minsta tid. Enligt interneringsnämndens meningbör det övervägas all i fall, då förordnande om återintagning i anstalt intemeddelas, låta frågan om tillgodoräknande av häktningstid avgöras av domstolefter en skälighels-bedömning först i samband med förordnande om återintagningi an-stall. Om tillgodoräknande av häklningslid som har föregått villkorlig domeller skyddstUlsyn skall ske, när påföljden senare undanröjs, ifrågasätterintemeringsnämnden om inle konsekvensen kräver, atl en molsvarande regelgäller för andra fall, när påföljd undanröjs enligt 34 kap. 1 § 3 BrB. Somexempel nämner intemeringsnämnden all någon som har dömts lill fängelse medförordnande om viss tids tillgodoräknande därefter, men innan verkstäUighetenav fängelsestraffet har börjat, döms tUl internering. Även ungdomsfängelsenämnden anser att 33 kap. 3 §BrB bör formuleras så alt tillgodoräknande skall kunna ske vid förordnandenenligt 34 kap. 1 § 1 och 8 § andra stycket BrB i fråga om ungdomsfängelse. RÅ anser det sannolikt att den föreslagna regeln omavräkning av häktningslid även i högre instans leder till en ökadfull-följdsfrekvens. Enligt RÄ är emellertid restriktiva avräkningsregler principielltsett en oriktig metod alt begränsa tillströmningen av mål till överrätlerna.Del kan vara fråga om en ganska ovidkommande påtryckning, som kan få denmycket stötande följden alt den som är oskyldigt dömd avstår från överklagandeför att inte bli ännu sämre ställd. Åtskilligt vanligare torde vara att enbrottsling, som har fällts till ansvar, mot bättre vetande yrkar frikännande.Sådant rättegångs- missbrakbör dock enligt RÅ inle mötas med åtgärder av annal slag för de häktade än fördem som på fri fot överklagar fällande dom. Utvecklingen får visa ombestämmelserna i 9 kap. RB behöver tUlämpas och om bestämmelserna i så faU ärtUlräckligt återhållande. Hovrätten för Nedre anser att principen omobUgatorisk avräkning i högre instans bör skrivas in i lagtexten. Hovrättenförordar i detta sammanhang det förtydligandet av förslaget till 33 kap. 3 §andra siycket BrB all det skall framgå klart atl bestämmelsen endasl avser detfall alt högre rätt i samma mål dömer tUl annan påföljd än lägre rätt. Eljestkan missförstånd tänkas uppstå på del sättet att bestämmelsen felaktigt ansestillämpUg på sådana fall av sammanträffande av brott som avses i 34 kap. BrB. Överåklagaren i distrikt är kritisk motförslaget om avräkning av häklningstid efter underrätts dom. Man bör beaktaatt personer som har dömts till frihetsstraff men som vistas på fri fot i storutsträckning överklagar domar endast för all därigenom skjuta påstraffverkställigheten. EnUgt överåklagaren har man skäl alt anta att dendömde, om han är häktad, kommer att ta chansen till ändring i domen genom attöverklaga, eftersom en obligatorisk avräkning av häktningstiden innebär althan inte löper någon risk för förlängd förlust av friheten. Det kan förväntasatt de flesta som har dömts lill mer än två månaders fängelse eller tiU etttidsobeslämt frihetsstraff kommei att överklaga. I den mån fullföljd av talanframstår som rent okyn-nesöverklagande, synes det omotiverat att tillämpa enobligatorisk avräkning. Med den generösa tillämpning av nu gällandeavräkningsregler som domstolarna har -ådagalagt och med hänsyn till attobligatorisk avräkning med skäl kan antas leda till för samhällel ej godtagbarakonsekvenser avstyrker överåklagaren att bestämmelser om obligatoriskavräkning införs. anser att del inte har framkommit någol som börföranleda alt man frångår det ställningstagande man gjorde , när fråganom obligatorisk avräkning av häktningslid efter dom senast prövades. Bakom denståndpunkt som man då intog ligger den uppfattningen att nuvarande ordningerbjuder tUlräckliga garantier till skydd för den enskUdes rätl. Belräffandeavräkning av frihetsberövande efter lägre rätts dom vid fuUföljd lill högstadomstolen erinrar ordföranden i kriminalvårdsnämnden om atl nyafullföljds-regler infördes . Den nya ordnmgen syftar tUl attstarkt begränsa antalet mål som förs vidare tiU högsta domstolen. Vad gällermål mot häktade är lagstiftningen givetvis baserad på den nuvarande regleringenmed fakultativ avräkning av häktningstid. Ändras denna ordning motverkas därmedi sådana mål hela syftet med den nya lagstiftningen om fullföljd. FöreningenSveriges åklagare finner det angeläget att söka motverka altmål utan rimliga skäl förs vidare tiU överräll. Föreningen föreslår därför altavräkningsreglerna för häktningstid efter underrätts dom görs fakultativa.Eftersom bestämmelsen kommer alt tillämpas endasl av överräll, bör entillfredsstäUande enhetiighet i tillämpningen kunna uppnås. Hovrätten över och påpekar att denföreslagna lagtexten inte återger den i promemorian redovisade skiUnadenmellan a v-räkning för frihetsberövande i nordiskt land och avräkning förfrihetsberövande i annan stat. Enligt hovrättens mening finns det inte någonanledning varför inle denna skiUnad kan anges i lagtexten. Hovrätten för NedreNorrland framför liknande synpunkter. tar upp etl problem som intebehandlas i promemorian men som har anknytning tUl förslaget om ändring i 16 §behandlingslagen. Nämnden erinrar om att den som åtalas inle sällan är intageni av tidigare ådömd påföljd. Häktning underlåts kanskejust därför alt den tUltalade befinner sig i anstalt. För vissa av dessa fall t. ex. om någon med undanröjande av fängelse döms lill internering kundeenUgt nämnden övervägas alt möjliggöra etl tUlgodoräknande. I varje faU är detrimligt, att verkställigheten av den nya domen får räknas från domens dag ochinte, som , först från den dag, då den nya domen vinner lagakraft eller den dömde förklarar sig nöjd. För de internerades del är frågan avpraktisk betydelse, eftersom det inle är ovanligt all någon under pågåendeverkställighet får ny dom i vUken bestäms minsta tid för den fortsattaanstallsvården. En ändring av 16 § behandlingslagen är därför påkallad. Förslaget lill övergångsbestämmelser kritiseras iell par remissyttranden. Hovrätten för Nedre anser att det krävs enbestämmelse som klart säger ut all vad i 33 kap. 3 § BrB är stadgat inle skalltillämpas vid undanröjande av villkorlig dom eller skyddstillsyn som har ådömtsföre lagens ikraftträdande, där fråga är om frihetsberövande som har ägt mm idet målet. Hovrätten över och anser att om dess förslagbeträffande villkorlig dom och skydds-tillsyn följs, del behövs enövergångsbestämmelse av innehåll alt äldre bestämmelser fortfarande gäller ifråga om påföljd som har bestämts genom dom eUer beslut före ikraftträdandet.En ledamot av kriminalvårdsnämnden finner atl del är risk för exlraöverklaganden, om frihetsberövanden före lagens ikraftträdande skall kunnaavräknas. På grund härav är det mest lämpligt att endast tid förfrihetsberövande som ligger efler dagen för ikraftträdandet får avräknas.Enligt TCO finns det inte några bärande skäl varför olika bestämmelserövergångsvis bör lilllämpas vid avräkning av frihetsberövande före dom och vidavräkning i samband med undanröjande av tidsobestämd påföljd. TCO anser attlagen vid ikraftträdandet bör få full genomslagskraft. Huvudbestämmelserna om straffprocessuellafrihetsberövanden finns i 24 kap. RB. Den som på sannolika skäl är misstänktför brott, för vilket är stadgat fängelse eller däröver, får häktasav domstol om det med hänsyn till brottets beskaffenhet, den misstänktesförhållande eller annan omständighet skäligen kan befaras, atl han awiker ellerpå annat sätt undandrar sig lagföring eUer straff (flyktfara) eUer genom attundanröja bevis eller på annat sätt försvårar sakens utredning (kollu-sionsfara)eller om det finns anledning befara alt han fortsätter sin brottsligaverksamhet (24 kap. 1 § RB). Under vissa omständigheter kan häktning ske ävenvid lindrigare brott. Enligt 7 § lagen (1964: 167) med särskilda bestämmelserom unga lagöverträdare får den som inle har fyUl häktas endasl om detföreligger synnerliga skäl därtiU. Enligt 24 kap. 3 § RB kan häktning i vissafaU ersättas av övervakning i hemmet eller på lämplig anstalt. Sådanövervakning är frivUlig. ViU den misstänkte inte underkasta sig övervakningen,skall häktning ske. När del finns skäl till häklnmg, kan den misstänkteanhållas i avbidan på rättens beslul. Anhållande kan också ske när det inteföreligger fulla skäl till häktning men det är av synnerlig vikt atl denmisstänkte tas i förvar i avbidan på ytterligare utredning. Beslut omanhållande meddelas av undersökningsledaren eller åklagaren (24 kap. 5 § RB). Den som kan anhållas får gripas av polisman, omanhållningsbeslut inle kan avvaktas. Har någon begått brott på vUket kan följafängelse, får vem som helst gripa honom, om han anträffas "å bar gämingeller flyende fot". Annan än polisman får också gripa den som är efterlystför brott. Den som gripits av en privatperson skall skyndsamtöverlämnas till närmaste polisman. skall sedan omedelbartbesluta om den gripne skall anhållas eller friges (24 kap. 7 § RB). Om den anhållne inte friges, skallanhåUningsmyndigheten senast dagen efter anhållandet till rätten göraframställning om häktning. Fordras ylleriigare lid för prövning avhäktningsfrågan kan framstäUningen anstå i . NärhäktningsframstäUning har kommit in lill rätten, skall häktningsförhandlinghållas så snart det kan ske och, om synnerliga hinder inle möter, senast påfjärde dagen efter det att framställningen kom in. Om huvudförhandling sätts utinom , kan emellertid prövningen av häktningsfrågan anstå tUl huvudförhandlingen.Beslutar domstolen häkta den misstänkte, skaU domstolen utsätta viss, kortaretid, inom vilken åtal skall väckas. Har åtal inle väckts inom utsatt tid ellerinom den ytterligare tid som domstolen senare kan ha medgivit, skall denhäktade friges (24 kap. 12, 13, 18 och 19 §§ RB). Närden som är häktad döms för brott, prövar domstolen enligt de allmännahäklningsgrunderna om den dömde skall kvarstanna i häkte tills domen vinnerlaga kraft. Är den dömde på fri fot, kan rätten i domen förordna atl han skallhäktas (24 kap. 21 § RB). Enligt 9 § lagen (1966; 301) om rättspsykiatriskundersökning i brottmål kan domstol beslula om tvångsintagning pårättspsykiatrisk klinik av den som inle är häktad men som skaU genomgårättspsykiatrisk undersökning. Förutsättning härför är alt del finns skäl attanta alt den misstänkte inte kommer att frivUligt medverka tUl undersökningen.Domstolen skaU i samband med beslut om tvångsintagning fastställa den längstatid under vilken den misstänkte får håUas kvar på kliniken. Vid avgörande av mål i vUket den tilltalade harhållits i häkte kan domstolen under vissa förutsättningar förordna, att denådömda påföljden till viss del eller i sin helhet skall anses verkställd genomifrågavarande straffprocessuella frihetsberövande. Enligt huvudregeln i 33kap. 3 § BrB får sådan avräkning ske i den mån och den omfaitning som prövasskälig med hänsyn tUl omständigheterna. Avräkning kan ske vid utdömande avfängelse , böter, suspension eller disciplinstraff men inle vidådömande av annan brottspåföljd. Av de straffprocessuella frihetsberövandenakan endast häktning avräknas. Hänsyn las inte till häklningstid som infallerefler domens meddelande. Överklagas domen kan emellertid högre rätt förordnaalt häktningstid som ligger efter åen överklagade domen får avräknas. Frågan omsådan avräkning avgörs i princip efter samma bedömningsgrunder som tUlämpas avlägre instans. I 33 kap. 3 § andra stycket BrB behandlas det fallatl högre rätt ändrar lägre rätts dom på ungdomsfängelse, internering ellerskyddstillsyn med anstaltsbehandling och i stället dömer liU någon av de påföljdervid vilka avräkning enligt första stycket kan ske. Har den av lägre rättbestämda påföljden börjat verkstäUas, kan överinstansen, om det prövas skäligtmed hänsyn till omständigheterna, förordna atl det nya straffet skall ansestill viss del eller i sin helhet verkställt genom vården eller behandlingen ianstalt. I 22 § behandlingslagen finns en bestämmelse omavräkning av häktningstid vid verkställighet av ungdomsfängelse ochinternering. Bestämmelsen avser endast fall då den dömde som häktad hargenomgått rättspsykiatrisk undersökning i målet. Om utiåtande överundersökningen har avgetts efler utgången av den för sådan undersökningföreskrivna längsta tiden, , skall den överskjutande tiden anses somtid under vUken ungdomsfängelse eUer internering har verkställts i anstalt. Imotsats till bestämmelserna om avräkning av häktningstid i 33 kap. 3 § BrBverkar denna regel automatiskt. Avräkningen sker på verkstäUighetsstadietgenom beslut av ungdomsfängelse- resp. internerings-nämnden. I vissa fall skall dom i brottmål verkstäUasomedelbart, antingen på grund av domstols förordnande eUer direkt på grund avföreskrift i lag. Normalt gäller dock att sådan dom kan verkställas först sedanden vunnit laga kraft mot den dömde. Delta gäller även den som är häktad.Häktningslid efter dom men före verkställighet räknas i princip inle somstrafftid. Om den dömde avger nöjdförklaring, får domen verkställas omedelbart.Avger den som är häktad nöjdförklaring från den dag domenmeddelades, räknas strafftiden från domens dag, vilket i praktiken innebäravräkning av häktningstid som infaller efler domen men före dess verkstäUande. Mellan de nordiska länderna förekommer ettomfattande samarbele i fråga om verkställighet av straffdomar. Bestämmelserhärom finns i lagen (1963:193) om samarbete med , , ochNorge angående verkställighet av straff m. m. För svensk del omfattar samarbetetbl. a. fängelse och skyddstiUsyn men inte exempelvis ungdomsfängelse ochinternering. överfördes verksläUighet av 135 domar påfrihetsstraff till från nordiska länder. överlämnades drygt300 i meddelade domar av samma art för verkställighet i annat nordisktland. Straffprocessuella frihetsberövanden av motsvarandeslag som anhållande och häktning finns i dansk, finsk och norsk rätl.Avräkning av häktningstid från brottspåföljd kan ske i , ochNorge. Tid för anhållande avräknas i och . I och Norgeavräknas tid under vilken den dömde har varit intagen för rättspsykiatriskundersökning. Vad beträffar frihetsberövande före dom är aräkningi princip obligatorisk och fullständig i , och . I alla treländerna kan avräkning underlåtas på grund av den dömdes uppträdande. Dennamöjlighet utnyttjas dock endast i begränsad omfattning. I avräknas intekorta anhållandetider. Även i fråga om de påföljder från vilka avräkningsker föreligger betydande olikheter mellan de nordiska länderna. I alla ländersker avräkning från tidsbestämt frihetsstraff och böter. I och Norgegörs avräkning även från ungdomsfängelse. I sker avräkning vidare frånpåföljderna "arbejdshus" och "sikkerhedsforvaring". BeträffandeviUkorlig dom föreligger överensstämmelse mellan dansk och norsk rätt. Vidvillkorlig dom med utsatt straff förordnas om avräkning i domen. Innehåller denvillkorliga domen även en ovillkorlig del görs avdrag i denna del. Meddelasvillkoriig dom utan utsatt straff sker avräkning först i eventuell senare domvarigenom den villkorliga domen undanröjs eller ersätts med viUkorlig dom medutsatt straff. Överklagas dom görs i och avräkning ihögre rätt efler samma regler som i lägre rätt. 1 görs i motsvarandefall 1972:146 v_ 41 avräkningendast om underrättens dom mUdras eller om eljest synnerliga skäl föreligger. Häklningstid som infaller efter dom som inteöverklagas eller som inte prövas i sak av högre rätl tiUgodoräknas den dömdesom verkställighetstid i och . I sker inte någottillgodoräknande i motsvarande fall.