prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Ingångsvärdet av inventarier och slamdjur skall iförsta hand bestämmas liU den ursprungliga kostnaden för nyuppsättning avinventarier och stamdjur. Om dessa kostnader inle kan visas exempelvis pågrund av alt nyuppsättningen ligger långt tillbaka i tiden får en schablonmässigvärdering ske. Om inle särskilda förhållanden föranleder liU annal, skallinventarievärdel beräknas schablonmässigt till belopp som motsvarar de normvärdensom fastställt närmast före del försia räkenskapsårets ingång.Verkels normvärden, som upptas i särskild förteckning, motsvarar i princip 80 %av återanskaffnings-värdet för skilda slag av lantbruksinvenlarier (se RSV I1971: 7). Schablonvärde av stamdjur skaU tas upp efter fastställda normvärdentUl belopp som motsvarar genomsnUlspriser på olika slag av djur under entolvmånadersperiod före övergången till bokföringsmässig redovisning.Beträffande sådana stamdjur för vilka inte fastställer någotvärde exempelvis dyrbarare avelsdjur bestäms värdet till allmännasaluvärdet. De två förekommande värderingsmetoderna ursprunglig nyupp-sättningskostnad och schablonmässig värdering kan samtidigtanvändas på så sätt, att värdet av inventarier beräknas enligt den ena metodenoch värdet av stamdjur enligt den andra. Däremot skall den värderingsmetod somanvänds avse hela inventariebesländet respektive hela stamdjursbesältningen. I fråga om omsättningsdjur får ingångsvärde ejberäknas för det försia beskattningsåret och ej heller belräffande varalager iövrigl bortsett från stamdjur. Som förut angetts skall värdet avomsättningsdjur vid beskattningsårels utgång tas upp lill lägst hälften avriksskatteverkets normvärden, som i princip motsvarar av allmännasaluvärdet. För all inle tvinga den skallskyldige att under första årel eflerövergång tUl bokföringsmässig redovisning skriva upp lagret av omsällningsdjurfrån noll till mmimivärdet har särskilda regler införts för värderingen avdessa tillgångar vid de tre första beskattningsårens utgång. Bestämmelsernainnebär att omsättningsdjuren vid utgången av dessa år får tas upp tiU högst1/8, 2/8 respektive 3/8 av värden (punkl 1 femtonde stycket avanvisningarna till 41 § KL). Härigenom kan en successiv uppskrivning avlagervärdet av omsällningsdjur göras av allmänna saluvärdet underetlvart av de fyra försia åren efter övergången tiU bokföringsmässigredovisning. Ingångsvärdet av byggnader 1 jordbraksdriften skalllas upp till anskaffningskostnaden minskad med åtnjutna värdeminskningsavdrag.Om anskaffningskostnaden inte kan visas, skall värdet av byggnader tas upp till2/3 av summan av det taxerade jordbruksvärde, skogsmarksvärde, värde av övrigmark och värde av särskUda tillgångar, som åsatts vid fastighetstaxeringennärmast före det försia räkenskapsårels ingång. Om däri ingår värde av merabetydande naturtiUgångar eller särskUda förmåner, skall dock byggnadsvärdetminskas med skäligt värde för dessa. Vidare får skogsmarksvärdet inräknas medhögst . Något ingångsvärde av fordringar och skulder färinle las upp vid övergången lill bokförUigsmässig redovisning. Som elt undantaggäller dock att skattskyldig, som före övergången har inköpt stamdjur på kreditmen först därefter eriagt likvid, får redovisa köpeskUUngen som ingåendelager, om inköpet är att hänföra tUl nyuppsättning. Samma belopp skall då tasupp som ingående varuskuld. Likaså får skattskyldig, som före övergången harsålt slamdjur på kredil men först därefter erhållit likvid, ta uppköpeskiUingen som ingående varufordran, om försäljningen är att hänföra tiUrealisation. Innebörden av dessa undantagsbestämmelser är att skuld sombetalts efter övergången tUl bokföringsmässig redovisning för stamdjur som nyuppsatts , respektive influten fordran för realiserade sådana djurinte får inverka på inkomstberäkningen för övergångsåret. Beloppen gårsamtidigt in och ut på jordbruksbilagan i deklarationen. Byte av redovisningsmetod kan även ske i motsattriktning från bokföringsmässig till kontantmässig redovisning. Ett sådant bytetorde endast ha förekommit i några enstaka fall. I de faU återgång tUlkontant-princip sker skaU etl särskUt avräkningsförfarande tillämpas i fråga omvissa poster i den senasle balansräkningen med hänsyn till alt dold reserv kanha bUdats i vissa tUlgångsslag. Nettointäkt, som beräknas för övergångsåretenligt kontanlprincipen, skall ökas med ett belopp molsvarande allmännasaluvärdet vid beskattningsårets ingång av slamdjur, maskiner och andrainventarier och med det i senaste balansräkning bokförda beloppet av vamskulderoch andra skulder avseende verksamheten. Ä andra sidan får nettointäktenminskas med det i samma balansräkning bokförda värdet av samtliga djur,maskiner och andra inventarier samt av lager o. d. jämte det bokförda beloppetav vara-fordringar och andra fordringar avseende verksamheten enligt nämndabalansräkning. Om allmänna saluvärdet av slamdjur, maskiner och andrainventarier skulle vara lägre än det av fastställda värdet,skall i stället sistnämnda värde tillämpas (punkt 3 femte stycket av anvisnmgarnatiU 21 § KL). SärskUda bestämmelser har införts om beräkning avprogressiv skatt på inkomst som hänför sig till minst två beskattningsår(ackumulerad inkomst). Bestämmelserna finns i förordningen (1951: 763) angåendeberäkning av statiig inkomstskatt för ackumulerad inkomst. Enligt 1 §förordningen får statiig inkomstskall beräknas som om inkomsten hade upptagilslill beskattning med lika delar under taxeringsåret och så många av de närmastföregående taxeringsåren att inkomsten blir jämnt fördelad på de år tUl vilkaden hänför sig. Fördelningen får dock ske högst . Kan del inte utredashur inkomsten hänför sig till, skall inkomsten antas ha belöpt på treår, om inte särskilda omständigheter föranleder till annal. Den särskildaskatteberäkningen sker efter ansökan hos skatterätten i det län därhemortskommunen är belägen. I fråga om inkomst av jordbruksfastighet gällerbestämmelserna bara vissa slags intäkter (3 § 2 mom.). Såvitt avserjordbraksbeskatiningen får den särskilda skatteberäkningen ske för inläkt vidavyttring av hel kreatursbesättning under fömtsättning att nyuppsättning intehar skett under beskattningsåret. Förordningens bestämmelser omfattar även intäktsom förvärvats i samband med upphörande av jordbraksdriften genom försäljningav varor, produkter och inventarier avsedda för sladigvarande bruk. I fråga ominventarier gäller emellertid som fömtsättning att de inte varit att hänföratUl avskrivningsunderlaget för byggnad vid beräkning av värdeminskningsavdrag.Vidare får bestämmelserna tiU-lämpas bl. a. på engångsersättningar vidupplåtelse av nyttjanderätt eller servitutsrätt och på vissa skadestånd. Förslag tUl reformer inom jordbraksbeskatiningenhar lidigare framlagts vid flera tUlfällen. jordbrukstaxeringssakkunniga föreslog ibetänkande av en obligatorisk övergång till bokföringsmässiginkomslredovis-ning inom jordbraket (SOU 1946: 29). Förslaget lades tiU grundför lagstiftning om rätt för jordbrukare all redovisa inkomsten enligtbokföringsmässiga grander. I belänkandet framfördes stark kritik avkontanlprincipen som redovisningsmetod. a. anfördes att en redovisning avendast kontanta intäkter och utgifter inte ens för de mindre jordbruken kundege ett riktigt uttryck för jordbrukels ekonomiska årsresultat. Motkontanlprincipen som redovisningsmetod riktades också erinringar avprincipiell natur. Det framhöUs all belydande inkomslbelopp ofta helt kunde undgåbeskattning. En väsenilig del av en jordbrukares inkomst av kreaturs- skötselansågs nämligen komma fram först då han upphörde med jordbruket. Inkomstenkunde då i regel inle beskattas enligt kontanlprincipen. I allmänhetbeskattades ej heller vinst som kunde uppstå i samband med realisation avinventarier vid jordbmkets upphörande. Kontanlprincipen gav enligt desakkunniga dessutom upphov tiU ojämnhet i beskattningen genom att hela denerlagda kostnaden för ersättningsanskaffning av inventarier dras av på en gångsom driftkostnad. Taxering efter bokföringsmässiga gmnder syntes desakkunniga vara principiellt riktigare och ge ett mera rättvist uttryck förjordbrukarens verkliga skatleförmåga. En sådan metod ansågs också ha denfördelen att inkomsten blev tagen mera jämnt till beskattning. De sakkunnigaförordade bl. a. av dessa skäl en onUäggning lill bokföringsmässig inkomstberäkningför samtliga jordbrukare. En särskild sektion 1959 förslag till bestämmelser om avdrag för värdeminskning åmaskiner och andra inventarier i jordbruk med kontantmässig inkomstredovisning(promemoria ). De sakkunnigas förslag föranledde inte någonlagstiftning. Enligt förslaget skulle rätlen till avdrag förersällningsanskaffning av inventarier slopas och ersättas med elt obligatorisktavskrivningssystem vid all kontantmässig redovisning av jordbruksinkomst. Medhänsyn till den mångfald av inventarier av skilda slag som förekommer inom jordbraketansåg de sakkunniga en nettoavskrivning särskill passande. Avskrivning skullefå ske med högst av inventariernas restvärde, dvs. värdet av inventariervid beskattningsårets ingång ökat med kostnaden för under beskattningsåretanskaffade inventarier och reducerat med ersättning för under årel såldainventarier. Det skulle enligt förslaget slå den skattskyldige fritt att väljaavskrivningsbelopp inom ramen för en till maximerad avskrivning.Beträffande värderingen av det inventariebeslånd som finns vid övergång tilldel nya avskrivningssystemet ansåg de sakkunniga alt det inte fanns någon merrättvisande metod än den som gäller vid övergång till bokföringsmässigredovisning, dvs. individueU värdering av hela inventariebeståndet i de fallden faktiska nyuppsättningskostnaden inte kunde visas. Vid denna individuellavärdering borde dock enligt de sakkunniga ingångsvärdet inte bestämmas högreän till av invenlariemas återanskaffningsvärden. skatteflyktskommitté framlade år 1959förslag tUl lagstiftning rörande beskattning av djur vid beräkning av inkomstenligt den s. k. kontanlprincipen (promemoria ). framhöll att utvecklingeninom jordbruket medfört att kontanlprincipen blivit otidsenlig somredovisningsmetod i jordbruk och att bokföringsmässig redovisning var denmetod som gav det riktigaste resultatet. Med hänsyn till bl. a. den pågåendeutvecklingen mot allt färre småbrak måste enligt kommitténs mening en allmänöver- gånglill bokföringsmässig redovisning ske förr eller . Som statsmakterna såsent som avvisat tanken på en allmän omläggning av beskattningsreglernaför jordbruk ansåg sig kommittén emellertid ej böra lägga fram förslag i dennariktning ulan koncentrerade sig i stället på att försöka förbättrakontantprincipen. Kommilléns förslag innebar all kostnad för inköp avdjur alltid skulle vara avdragsgill och atl inkomst vid försäljningen alllidskulle beskattas i förvärvskällan jordbruksfastighet. Djur skulle alltsåbetraktas som varulager och inte som levande inventarier. Anskaffningskostnadenför djur skulle få dras av det år betalningen eriades eller kunna balanserasfrån år tiU år för att dras av i samband med slutförsäljningen. Balanseradanskaffningskostnad skulle redovisas på jordbruksbUagan i inramad ruta underbenämningen "lagervärde å djur". Enligt en begränsningsregel skuUelagervärdet få disponeras för avdrag endast om sammanlagda värdet på djur vidbeskattningsårets utgång understeg lagervärdet vid ingången av året. Tiil grundför värderingen skulle härvid läggas av riksskattenämnden fastställda värdenför djur. Övergängen tUl det nya systemet skulle enligtkommittén ske på det sätt som gällde vid frivUlig övergång tillbokföringsmässig redovisning. Som lagervärde på djur skulle således denursprungliga nyuppsättnings-kostnaden tas upp. Om denna inle kunde visas skullelagervärdet på befinlliga djur bestämmas med ledning av riksskattenämndensanvisningar för jordbrukare med bokföringsmässig redovisning. Ej heller skatteflyktskommitténs förslag har lagtslill grand för lagstiftning. Kommittén tar inledningsvis upp tUl granskning detvå metoder, den kontantmässiga resp. den bokföringsmässiga metoden, somskattelagstiftningen ställer tiU förfogande för redovisning tiU beskattning avjord-bruksmkomst. Granskningen åsyftar närmast att klarlägga metodemas fördelaroch nackdelar sedda ur den enskUde jordbrukarens synvinkel och utifrån allmännasynpunkter. Hur de båda metoderna tillämpas i praktiken belyses av uppgiften ibetänkandet att huvudparten av landels jordbrukare f. n. ca 150 000 använder den kontantmässiga metoden. Antalet jordbmkare som vid 1971 årstaxering redovisade inkomsten enligt bokförmgsmässiga grander anges tUlomlcring 12 000 eller endasl av samtiiga jordbrukare. I detta sammanhang kan nämnas att kommitténundersökt hur inkomsten skall redovisas enligt gällande regler omjordbruksbeskattning i , och . En redogörelse härför finnsi betänkan- Det framgår alt ett slort antal jordbmkare i och måstetillämpa en bokföringsmässig inkomstberäkning på grund av föreliggandebestämmelser om bokföringsplikt. I är gränsen för bokföringsskyldighetberoende av fastighetens taxeringsvärde. Gränsvärdet förskjuts etappvis nedåt,med resultat att bokföringsplikten omfattade omkring 50 000jordbrukare. Vid taxering av jordbruksinkomst i redovisas inkomstenenligt en modifierad kontantmetod, även om innehavare av jordbruk i princip ärskyldiga att föra räkenskaper av enkelt slag. Norska jordbrukare är underkastaderäkenskapsskyldighet när den brukade arealen uppgår lill minst 20 ha eller omhönseri eller grisuppfödning bedrivs i viss omfattning. Belräffandejordbruksbeskattningen i de nämnda länderna får i övrigt hänvisas liUredogörelsen i betänkandet. Kommittén diskuterar först kontantprincipen somredovisningsmetod. När denna infördes genom förordning om inkomst- ochförmögenhetsskatt kan den enligt kommittén antas ha varit lätt att tillämpaoch även gett i slorl sett tillfredsställande resultat med tanke på attjordbruket vid denna lid i stor utsträckning var inriktat på självhushållningoch drevs utan maskinell utrustning. Detla gäUer emellertid inte oförändrat enligt vad kommittén framhåller. Härvid hänvisar kommitlén till dengenomgripande strukturförändring som del svenska jordbruket undergått under degångna årtiondena. Driften har blivit alllmer specialiserad och kräver enmaskineU utrustning av slor omfattning. Rörligheten i fråga om djurbeståndetpå en och samma faslighet är myckel slörre än man kunde räkna med år1910. Produktionsmetoderna har i åtskUliga avseenden förändrats inle minst pägrund av den tekniska utvecklingen inom jordbruket. Den pågåendestrukturrationaliseringen har medfört att den genomsnittliga storleken påbrukningsenheterna har ökat, inte så mycket genom utvidgning av den brukadeåkerarealen per enhet ulan främst genom minskning av antalet små enheter. Undersenare år har anlalet små enheter gått ned myckel krafligl som enviss ökning skett av antalet större bärkraftiga jordbruk. Utvecklingen framgårav en uppställning över anlalet brukningsenheter i skilda storleksgrupperenligt jordbruks- och lantbruksräkningar. 2 5 ha åker 95 945 87 554 89 755 83 246 59 790 59 561 17 719 18 479 5 419 5 373 2 325 2 221 Kommittén konstaterar att kontanlprincipen somredovisningsmetod har såväl fördelar som nackdelar för den enskUdejordbrakaren. Förändringama inom jordbmket har dock medfört, attkontanlprincipen som redovisningsmetod blivit alllmer otymplig och svår alttillämpa i praktiken för såväl jordbrukarna som taxeringsmyndigheterna. Följdenhar blivit en mängd skalteprocesser avseende främsl gränsdragningen mellanlöpande försäljning och realisation av djur samt avdrag förersättningsanskaffnmg av inventarier av delvis annan konslruktion eUer med flerfunktioner än som funnhs på dem som sålts eller utrangerats. Vad kommitténanför om kontantprincipens för- och nackdelar sedda ur jordbrukarens synvinkelkan i huvudsak sammanfallas på följande sätt. Den största fördelen vid kontantmässig redovisningtorde vara möjligheten att erhålla viss skattefri mkomst genomkrealursskötsel. En nyelablerad jordbrukare, som av skilda skäl börjar med enrelativt ringa djurbesättning, kan efter hand bygga upp besättningen genom egenuppfödning. Vid senare utförsäljning (realisation) kan härigenom antalet djurvara betydligt större och ersättnmgen för de sålda djuren väsentligt överstiganyuppsättningskoslnaden för den urspmngliga mindre djurbesättningen. Den vmstsom på så sätt uppkommer genom uppfödning av djur utgör i princip inkomst avjordbruksdriften men blir enligt kontantprincipens regler inte föremål förbeskattning. Även om möjligheterna tUl sådan realisationsvinst beskurits undersenare år genom ändrad gränsdragning mellan löpande försäljning ochrealisation, är realisationsmöjlighelen enligt kommitlén alltjämt i vissa fallav betydelse. Någon motsvarighet härtUl finns inte inom rörelsebeskallningen.Det lorde visserligen numera inle vara lika vanligt som förr att en nyelableradjordbmkare startar med ett litet antal djur för atl genom egen uppfödningskaffa sig en tillgång, som senare kan avyttras ulan beskaltningspåföljd. Attsådana fall likväl finns framgår emellertid av en del ansökningar omförhandsbesked beträffande djurrealisalioner. En annan fördel som fått allt slörre betydelseunder de senasle årtiondena är möjligheten att på elt tidigt stadium erhållaavdrag för inventarieanskaffning genom att först nyuppsätta en begagnad maskinoch byta ut denna mot en fabriksny. I sådana fall medges avdragför kostnaden vid utbytet under fömtsättning alt maskinerna är likvärdiga.Systemet med avdrag för ersättningsanskaffning avser att i efterskott gekompensation för slitning av inventarier i verksamheten. Om detersättningsanskaffade inventariet är nytt medan det utbytta ur-sprangligenanskaffats begagnat, har avdraget dessutom syftet atl i förskott gekompensation för det nya inventariets förslitning till det stadium som detutbytta befann sig i vid anskaffandet, under förutsättning att inventarierna iövrigt anses likvärdiga. Denna metod anges i belänkandet vara relativt oftapraktiserad. Jordbrukare som förfar på della sättfår en jämförelsevis Uten nyuppsätlnuigskoslnad för sitt maskinbestånd. Genomden tekniska utvecklingen av jordbruksmaskiner torde i allmänhet också enallmän kvalitetsförbättring av maskinerna ske ulan att förbättringskostnadenhänförs till ej avdragsgUl nyuppsältnmg. En ytterligare fördel torde jordbrukarna iallmänhet anse vara atl bokföringsplikl eller andra formella krav påräkenskaper inte är förknippade med kontantmässig redovisning. Kommittén anserdock en sådan inställning lUl slörsta delen grundad på en missuppfattning ochpekar på den allmänna föreskriften i 20 § TF om skyldighet att föraanteckningar eller räkenskaper som underlag för en riktig självdeklaration.För jordbrukarna torde denna föreskrift enligt kommittén innebära krav påräkenskaper eller anteckningar som inle avseväri skUjer sig från vad somföreskrivs i jordbruksbokföringsförordningen (1951: 793). Somen av nackdelarna med kontantprincipen nämner kommittén den ojämnhet ibeskattningen som ofta uppkommer på grund av alt praktiskt taget ingamöjUgheter tUl öppen resultatutjämning mellan olika år står jordbrukaren tillbuds bortsett från skogskontoinsätlning av skogs-inkomst. En vissresullaluljämning kan dock åstadkommas genom avtal om framtida betalning förgjorda leveranser av djur, spannmål m. m. enligt anvisningar meddelade avriksskattenämnden (RN 1956 nr 1: 1). En annan ogynnsam effekt sammanhänger medsvårigheten för en jordbrakare att visa att en minskning av djurbesättning äravsedd alt bU bestående. En försäljning i syfte att varaktigt minskabesättningen kan därför bli beskattad som löpande försäljning trots attförsäljningen enligt reglerna för kontantprincipen bort hänföras till skattefrirealisation. I sådana fall kan det inträffa att den slutiiga realisationen ejhelt kompenserar den urspmngliga nyuppsättningskostnaden för djur. Sammaogynnsamma beskattningsläge kan uppkomma för en jordbmkare som urspmngligen haften ren mjölkdjursbesätlning men sedan utan att realisera denna besättningsuccessivt gått över tUl enbart slaktdjursuppfödning. Denne torde nämUgen inlekunna påräkna att vid utförsäljning av slaktdjursbesätlningen få någon deldärav hänförd till realisation som kompensation för sin tidigare ej avdragnakostnad för nyuppsättning av djur. Kommittén framhåUer att kontanlprincipen ofta gerupphov till skattetvister i fråga om gränsdragningen mellan realisation ochlöpande försäljning av djur samt beträffande avdragsrätl vid byte avinventarier. SärskUt reglerna om ersättningsanskaffningsavdrag är numerasynnerligen svåra att tillämpa på grand av att nya jordbruksmaskiner sällan ärkonstmerade på samma sätt som de äldre maskiner de helt eller delvis är avseddaatt ersätla. Ett belysande exempel på detla är frågan om avdragsrätt föranskaffad slaghack. Från jordbrukamas sida har ofta hävdats, att en slaghackkan ersätta helt eUer delvis slåtterma- skin,grönfoderlaslare, slråskärare, räfsor, halmrivare m. fl. Ivissa fall har beskatlningsnämnderna medgett avdrag med halva eller helaanskaffningskostnaden, i andra fall har avdrag ej alls medgetts. I några målsom prövats av regeringsrätten blev utgången oUka tiU synes beroende påpläderingen i målet (RÄ 1968 ref 48 och Fi 12751279). Avdrag medgavs i eltfall där del gjordes gäUande alt de äldre maskinerna helt utrangerats ellersålts. 1 övriga fall, där de äldre maskinerna även efter anskaffningen avslaghack i viss mån använts, medgavs ej avdrag. Oklarheterna på detla områdeger enligt kommitténs uppfattning utrymme för skiftande tolkningar ochbedömningar vUkel har lett tiU en ojämn rättspraxis. Vidare pekar kommittén på del förhållandel att enjordbrukare, som i samband med en aweckUng av jordbraket realiserar elt tämUgennedslitet maskinbestånd, ofta inte får så stor ersättning för maskinerna attden täcker hans verkliga nyuppsällningskoslnad. Den förlust som här kanuppkomma är i princip en driftförlust men blir enligt kontanlmetodens regler ejavdragsgill vid taxeringen. Del framhålls också alt kontantprincipen kräverlängre tid för konsolidering på grund av avsaknaden av rätt tUlvärdeminskningsavdrag för den numera ofta mycket dyrbara maskinparken samt altutrangeringsavdrag för byggnader ej kan medges vid kontantmässig redovisning. Sammanfattningsvis uttalar kommUién, attsvårigheterna i den praktiska tillämpningen av kontantprincipen under senarelid blivit så stora att den måsle anses olämplig som metod för redovisning avinkomst av jordbraksfastighet. Belräffande den bokföringsmässigaredovisningsmetoden framhåUer kommittén som en motsvarande fördel att vissa avde problem som uppkommer vid kontanlmeloden automatiskt faller bort, nämligenfrågor om gränsdragning mellan löpande försäljning och realisation av djurresp. mellan nyuppsättning och ersättningsanskaffning av inventarier. Genom attvärdeminskningsavdrag erhålls för inventarier underlättas vidare anskaffandetav moderna maskiner i och med att amortering av lån för maskininvesteringarinle behöver ske med beskattade medel. Avskrivningarna torde i regel kunnaavpassas så att de täcker på belöpande amorteringar. Bokföringsmässigredovisning ger dessulom ojämförligt slörre möjligheter till resullaluljämningmellan olika beskattningsår. Kommitlén betonar att den bokföringsmässiga metodenhar en principieUt riktig grand. Nettoinkomsten av en förvärvskälla utvisardet verkliga ekonomiska resultatet för redovisningsperioden och därmed ocksåden verkliga skatteförmågan under förutsättning att inga extraresultatreglerande åtgärder vidtagits i bokslutet. Metoden möjliggör slörrejämnhet vid beskattningen och en från många synpunkter önskvärd konsolidering. Vidare framhåller kommittén att det knappast tordevara möjligl att införa företagsekonomiskt riktiga avskrivningsregler förjordbmkets byggnader och andra anläggningar om inte bolcföringsmässig redovisningtUlämpas. De liberala avskrivningsregler som införts för rörelse-ochindustribyggnader fömtsätter således för sin tillämpning att inkomstenredovisas enligt bokföringsmässiga grunder.