prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Detta gäller särskUt i fråga om ledningar förvatten, avlopp, gas, elektricitet, värme och likartade nyttigheter, Bettäffandeledningar för vatten och elektricitet lämnas enligt utredningens uppfattningtiUräckliga bestämmelser i 2 kap. VL, lagen om rätt att över annans markframdraga ledning för vatten tiU husbehovsförbrukning som ersatts avregleringen i FBL samt ellag, I fråga om enskUda förbindelseledningarär rättsområdet emellertid i betydande utsträckning oreglerat. Det är i dettasammanhang fråga om ledningar vUkas framdragande över eller i annans mark inteannat än i undantagsfall kan förväntas medföra något mera betydande intrång.Anledning att iaktta särskUd restriktivitet vid medgivandet av tvångsiiUösenför dessa anläggningar föreligger därför enligt utredningens mening knappast, SärskUtmed hänsyn tUl den stora betydelse som anläggningen i del enskUda falletregelmässigt måste antas ha för innehavaren. Den äldre uppdelningen avrättigheterna tiU tvångsinlösen alltefter dessas störte eller mindreallmänintresse bör enligt uttedningen inte heUer få hindra en enhetiigreglering av möjligheterna tUl tvångsinlösen inom en viss sektor. Avgörandebör, anför uttedningen, i stället vara om några fördelar står att vinna genomatt sammanföra aUa inlösningsregler i en gemensam lag. En helt annan sak är detenligt utredningen att man sedan inom ramen för denna lag kan lämna mer ellermindre vittgående möjligheter till tvångsinlösen, beroende på styrkan av detallmänintresse som föreligger i det särskUda faUet, Med hänsyn tUl dettaintresse indelar utredningen hithörande ledningar i två kategorier. Denförsta kategorin iiuymmer sådana enskilda ledningar som bedöms vara på etteller annat sätt direkt önskvärda från allmän synpunkt. Detta är framför aUtfallet med sådana ledningar för vatten, avlopp, gas, elektricitet, värme o,d,som ingår eller är avsedda att ingå i elt ledningsnät som tillgodoser ettallmänt behov. Även om en enskUd ledning inte är särskilt betydelsefuU i sigmåste det enligt utredningens uppfattning anses förenat med betydande fördelarför det aUmänna om ett stort antal enskUda låter ansluta sina fastigheter tillsådana nät. Utredningen påpekar att inom den kommunala kompetensen ansettsligga t,o,m, sådana ytiigt sett typiskt enskilda behov som elektrifiering av Trots att en sådan åtgärd endast kommer ett fåtal tiUgodo, har detta ansetts uppvägas genom uppgiftens uppenbara anknytning tUlgrannelaget. Medhänsyn tiU det sagda bör enligt utredningens mening expropriationsrätt medgesinte bara för huvudledningar utan också förbindelseledningar som är anslutnatill dem. Några särskUda inskränkningar i expropriationsrätten anses intepåkallade utöver vad som redan nämnts om behovet av det nät i vilket ledningenskaU ingå. I övrigt finner utredningen det fullt tUlräckligt att behovet av denenskilda ledningen prövas med hänsyn tiU det aUmänna nödighetsrekvisitet.Utredningen förordar därför att expropriation får äga rum till förmån förledning för drivkraft, vatten, avlopp, värme eller annat, om ledningen skallingå i ell ledningsnät av betydelse för rikel eUer viss ort, trots atlledningen i sig inte tUlgodoser ett aUmänt behov. Denandra av de båda kategorierna inrymmer i sig etl stort antal fall där detenligt utredningen vid första påseende kan vara svårt atl spåra något merautpräglat allmänintresse utöver sådana sociala hänsyn som går ut på atl skapaen acceptabel boendestandard för alla kategorier av medborgare och att därvidinte låta glesbygdens befolkning komma i efterhand när det gäller att tiUgodosesådana elementära behov som tiUgång tiU vatten- och avloppsledningar, ledningarför elkraft m.m. Bestämmelser om tvångsrätt för att dra fram sådana ledningarfinns, anför utredningen, i lagen om rätt atl över annans mark framdragaledning för vatten tiU husbehovsförbrukning (som ersatts av regleringen iFBL) bettäffande vissa vattenledningar, i 8 kap. VL beträffande vissaavloppsledningar samt i I § första stycket andra punkten ellag beträffandevissa starkströmsledningar. Som förutsättning för att tvångsrätt skaU få utövashar uppställts att det skall vara nödvändigt att ledningen dras fram över enannan fastighets område samt enligt ellag dessutom att det intrång somförorsakas är ringa i jämförelse med nyttan av ledningen. Uttedningenfinner det vara otvivelaktigt att det vid sidan av de ändamål som omfattas avde sist nämnda bestämmelserna kan tänkas ett och annat ändamål av sammabetydelse, t.ex. framdragande av en vattenledning till en mindre industri,handelsträdgård, mejeri etc. I dessa faU, anför utredningen, är man f.n,hänvisad tUI det omständliga och kostsamma förfarande som anvisas i VL. Detlakan väl i och för sig vara befogat i sådana faU när ledningen förorsakar intrångav någon betydenhet på den fastighet över vilken den dras fram eller i varsmark den läggs ned. I ett läge när man i och för sig är fullt på det klara medatt ett ändamål är tUlräckligt betydelsefullt för att kunna förknippas medexpropriationsrätt framstår emeUertid enligt utredningens mening metoden attlåta gränsen för den allmänna expropriationslagstiftningens räckviddbestämmas av intrångets omfattning som mera tUltalande än den f.n. tillämpadekasuistiska metoden enligt vilken gränsen bestäms uteslutande med hänsyn tillden anläggning som ledningen är avsedd att betjäna. Utredningen föreslår därföratt expropriation skall kunna medges för att bereda utrymme åt ledning fördrivkraft, vatten, avlopp, värme eller liknande även om ledningen inte ingår ietl nät av betydelse för riket eller viss ort, dock under förutsättning altintrånget av ledningen är ringa i jämförelse med nyttan därav. Regeln är avseddatt fullständigt ersätta inlösningsreglerna i lagen om rätl atl över annans markframdraga ledning för vatten tiU husbehovsförbrukning som ersatts avregleringen i FBL och i 1 § första stycket andra punkten ellag samti slor utsträckning även inlösningsreglerna i 8 kap. VL, Som förut framgåttfinner utredningen det knappast möjligt att utmönstra några lagregler ur VL,Man anser sig därför tvungen att acceptera de dubbleringar som delvisuppkommer, finner förslaget i nu avsedda hänseende väl motiverat. Dagenssamhällsbyggande utvecldas i hög grad mot ett samgående om vissa gemensammaanläggningar. Enligt förbundet kan man förvänta sig ytterligare expansion pådet området, vUket förstärker behovet av lagregler om expropriationsrätt förnu-avsedda allmänna behov. framhåller att i förslagel expropriation för elektriskkraftproduktion även kärnkraft hänförts under det allmänna uttrycketexpropriation för atl tUlgodose allmänt behov av drivkraft, vatten, värme ellerlikartad nyttighet. Med dessa allmänna uttryck läcks också produktion avelektrisk kraft. Om emellertid expropriationsbestämmelserna ellagupphävs, synes det föreningen lämpligt att bland expropriationsandamålenuttryckligen omnämna expropriation för elektrisk kraft. mol det faktum attexpropriationer för sådant ändamål är vanliga och i tidigare lagstiftningbehandlats särskilt, ger i annat fall lagen enligt föreningens mening ettegendomligt intryck. anför liknande synpunkter.Också kommerskollegium anser att uppräkningen av expropriationsandamålen börkompletteras med uttrycket 'elektrisk kraft'. Enligtförslagel skall expropriation få ske bl.a, för atl tillgodose allmänt behov avatt föra bort och oskadliggöra avloppsvatten eller annan orenlighet.Naturvårdsverket anser att uttrycket 'oskadliggöra' ej får tolkas för snävt.Även åtgärder som avser enbart omhändertagande av orenlighet bör omfattas avparagrafen. Denna bör sålunda bl.a. kunna användasför att tUlgodose behovet av mark för uppläggande av rötslam frånavloppsreningsverk ehuru därmed ej sker något 'oskadliggörande' i egentligmening. Den föreslagna bestämmelsen kommer enligt naturvårdsverketsuppfattning sannolikt att som resultat av mUjökontroll-uttedningens arbetesnart bli betydelsefuU i arbetet med omhändertagande ocheller destruktion avmiljögifter av olika slag. Vidare bör den kunna utnyttjas för att tUlgodosebehovet av mark för lagring eller annal omhändertagande av radioaktivaavfallsprodukter, Sveahovrätt anför att utredningen i denna del i viss mån har bortsett från kravetpå allmännytta. Om expropriation enbart för enskUl intresse skall ifrågakomma,bör den enligt hovrätten i första hand begränsas till att avse upplåtande avnyttjande- eUer servitutsrätt, 3.5 Expropriation för näringsverksamhet Vissaregler om expropriation för tiUgodoseende av näringslivels behov finns i 1 §första stycket ExL. I punkten 14 föreskrivs att expropriation får ske för atttiUgodose fjällrenskötselns behov och i punkten 17 anges somexpropriationsändamål att på viss ort bereda fiskarbefolkningen utrymme för attuppföra brygga, bod eller annan anläggning, som erfordras för yrkesfisket.Enligt 112 § ExL får rätt tUl expropriation till gagn för yrkesfisket utövasendast av kronan, kommun eller hushållningssällskap och, om inte ägaren begäratt fastigheten löses, avse endast förvärv av nyttjanderätt avhögst . Av direkt betydelse för näringslivet är vidare de fömt redovisadereglerna ellag om expropriation för elektriska anläggningar m,m,samt bestämmelserna i I § första stycket ExL om expropriation för linbana ocholjeledning (punkt 13) och atomenergianläggningar (punkt 18), Vidare harinlösenreglerna i VL direkt stor betydelse för kraftindustrin och indirektväsentlig betydelse för hela näringslivet. Behovetav expropriationsrätt för viss eller vissa grenar av näringslivet har, anförutredningen, från tid till annan varit föremål för statsmakternas prövning.Det har därvid aldrig varit fråga om någon samlad bedömning av näringslivetsbehov i stort utan uppkommande detaljfrågor har lösts var för sig efter enprövning i det särskilda fallet. Utredningen anser det vara angeläget att nusåvitt möjligt bringa syslem i bestämmelserna. Vissa för näringslivelangelägna frågor såsom behovet av drivkraft,ledningar, kommunikationer och vissa skydds- och säkerhetsområden bör enligtutredningen av systematiska skäl tas upp under andra avsnitt. Kvar att behandlaär i stort sett vissa lokaliserings- och rationaliseringsfrågor, dvs, i dettasammanhang problem som hänger samman med önskemålet att ge industri, hantverk,jordbruk och annan näringsverksamhet möjligheter att utvecklas och slå sig nedpå sådana platser som från allmänna synpunkter framstår som de lämpligaste. Utredningenanser att lokaliseringsfrågorna i regel inte behöver medföra några problem avsådan art att expropriationsbefogenhet framstår som påkallad.Planläggningsmyndigheterna torde nämligen för framtiden komma att se tiU attdet inom områden med översikts- eller detaljplan avsätts tilUäckligt medvälbelägen mark för näringsverksamhet av olika slag, I vart faU borde någrabeaktansvärda problem inte behöva uppkomma för hantverk, småindustri och andraföretag av liknande omfattning. De verkliga problemen uppkommer enligtulredningens mening närmast när fråga är om ett något större företag somexpanderar och som därför behöver ökat utrymme. För att inte få anläggningarnaaUtför mycket spridda nödgas man då söka sig till det närmaste grannskapet.Visar det sig därvid praktiskt omöjligt att på frivillig väg förvärvaerforderlig mark uppkommer, anför utredningen, behov av expropriationsrätt.Detsamma gäller när möjligheterna att välja mellan olika tänkbaraförläggningsalternativ är helt eller i det närmaste uteslutna. Etlvisst behov av expropriationsrätt kan sålunda enligt utredningen ansesföreligga, Alla utövare av näringsverksamhet inom landet kan dock inte utrustasmed expropriationsbefogenhet. För sådan måste fordras att själva verksamhetenuppfyller vissa högt ställda krav. Det bör sålunda enligt utredningens mening iregel vara fråga om en verksamhet som är av större betydelse för landet somhelhet. Vidare bör expropriation kunna ske tUl förmån för en verksamhet som ärav påtaglig betydelse för den ort där den bedrivs. Uttrycket 'ort' bör i dettasammanhang inte tas i alltför snäv betydelse, Hämnder bör sålunda enligtutredningen kunna inrymmas t.ex. hela den kringliggande bygden. Det torde intevara ovanligt a» en orts eller bygds hela liv kretsar kring en industri, sommåhända i sig är oväsentlig för landet som helhet men som för orten ellerbygden är av stor betydelse och vars nedläggning eller flyttning skulle medföraallvariigt men för orten. Slutligen finns åtskUlig verksamhet av typenrenskötsel och yrkesmässigt fiske som är av stor betydelse för en viss grupp avbefolkningen och för vilken del enligt utredningens uppfattning med hänsynhärtill bör finnas expropriationsmöjlighet, åtminstone om den gmpp som utövarverksamheten är av någon betydenhet. Vilken måttstock som härvid bör anläggaskan vara vanskligt att avgöra generellt. Hänsyn bör främst tas tiU gruppensstorlek och vad den representerar i ortsbilden i stort. I viss män bör enligtutred- ningenäven beaktas den betydelse det kan ha för gmppen själv att få bedriva enverksamhet av just det slag som det är fråga om. Slutligenmåste enligt utredningens mening krävas alt sökanden påvisar särskilda skäl föratt anläggningen skall placeras just på ifrågasatt plats. Delta behöver inteinnebära all sökanden måste visa att det är uteslutet att förlägga anläggningentill annan plats. Däremot anser utredningen del inte vara orimligt att begärautredning om att antalet möjliga platser är mycket begränsat och all andraalternativ är mindre lämpliga. Någon uttrycklig lagregel härom finnerutredningen dock inte behövlig, eftersom nu anlagda synpunkler beaktas vidprövningen av ansökan om expropriationstUlstånd, Motbakgrund av det anförda föreslås i utredningen all expropriation får äga rumför all bereda utrymme ål näringsverksamhet eller anläggning därför av störrebetydelse för riket eller orten eller för viss befolkningsgmpp, Länsstyrelseni finner att förslaget öppnar bl.a. möjlighet atl genomexpropriation tUlgodose industrins behov av mark. Det finns enUgt länsstyrelsenflera exempel på fall när det erbjudit stora svårigheter att med tiUämpning avnu gällande exproprialionsgmnder erhålla tiUstånd till expropriation för dettaändamål. Länsstyrelseni uttalar att utredningens förslag innebär en väsentligtutvidgad tvångsrätt. ifrågasätter om denna utvidgning verkligenär motiverad. Det behov av expropriation utredningen avser lorde vara tämligensäUsynt och lär väl i regel kunna tUlgodoses utan tvångsingripande. Frågan omexpropriation av förevarande typ är också särskilt känslig därför att inlösennormalt måste komma att ske tUl förmån för enskild expropriant, och bedömningenkan kräva svåra avvägningar, Rekvisitet 'störte' betydelse är enligllänsstyrelsens mening alltför obestämt. ifrågasätter om det intetydligt borde markeras att bestämmelsen är avsedd endast för faU av särskildvikt t,ex. så, att den åsyftade verksamheten eUer anläggningen anges skola varaav 'synnerlig' betydelse för rikel eUer orten osv. mening bör i fråga om större företag uttedning regelmässigtpresteras om alternativa lägen. Detla bör bl.a, ses mot bakgrund avmiljöskyddslagens beslämmelse om alt för miljöfarlig verksamhet skall väljassådan plats att ändamålet kan vinnas med minsta inttång och olägenhet utanoskälig kostnad. I de lokaliseringsfrågor som har att taställning till saknas ofta alternativa förslag till förläggningsorter. Verketfinner det mot bakgrund härav värdefullt om principen om redovisning avalternativa lägen blir lagfäst i lämplig form. 3.6 Expropriation för skydds- och säkerhetsområden m.m. Medskyddsområde bmkar förstås mark intill anläggningar som själva kräver skydd,t.ex. en sjö som levererar vatten tiU ett vattenverk och därför måste skyddasmot föroreningar. Beteckningen säkerhetsområde används för område kringanläggningar som medför fara av aUmän art, t.ex, atomenergianläggningar. Vissaspridda bestämmelser om expropriation för nu förevarande slag av anläggningarfinns i 1 § första stycket ExL, Enligt dessa bestämmelser kan expropriation ägarum för att förhindra förorenande av vattenledning som anlagts för att förse enort med vatten (punkt 5), för att staten skall överta ett flygsandsfält somägaren försummat att vårda så att sandflykt förebyggs (punkt 10) samt förskyddsområde kring vissa atomenergianläggningar (punkt 18), Vidare kan enligtBL inlösen i vjss utsträckning ske av mark som i fastställd generalplan ellerstadsplan avsetts tiU skydds- eller säkerhetsområde för viss anläggning, 181 §BL föreskrivs sålunda förbud mol att i närheten av befästning, statligflygplats eller annan än staten tillhörig flygplats för allmänt bmk företanybyggnad eller vissa andra åtgärder, om befästningens eller flygplatsensanvändning för avsett ändamål skuUe försvåras eller avsevärt men skulle åsamkasförsvaret eller luftfarten. får dock medge undantag härifrån närsynnerliga skäl föreligger. Inte heller får utan ske inom område i närheten av atomreaktor eller annanatomenergianläggning, där det kan antas föreligga risk för skadlig strålningfrån anläggningen. Vidare kan enligt 82 § BL genom särskUt beslutmeddela förbud mot åtgärder, som är tiU men för bl,a. försvaret eUerluftfarten, även i vissa andra fall än som anges i 81 §, Minskas på grund häravmarkägarens möjligheter att utnyttja sin mark kan han enligt 83 § BL krävaersättning för skadan eller inlösen av marken, Slutiigen bör i sammanhangetuppmärksammas 2 kap, 14 § sista stycket och 2 kap, 62 och 64 §§ VL som handlarom skyddsbestämmelser för ytvatten resp. gmndvatten, Iprop, 1969:28 med förslag tiU miljöskyddslag diskuterades på grundval av ettförslag av flygbullerutredningen (SOU 1961:25) tanken att genom expropriationskapa frizoner kring stora trafikanläggningar. Departementschefen ställde sigpositiv till tanken men ansåg alt frågan borde prövas närmare under översynenav expropriationslagsliftningen (prop, 1969:28 s, 247), Nuvarandebestämmelser om expropriation för skydds- och säkerhetsområden synes,framhåUer utredningen, vara mera tillfälligt utvalda. Här mer än på många andrastäUen kan emellertid enligt utredningens mening göras gäUande, att det är fögarationellt att ha alltför detaljerade bestämmelser om expropriationsbefogenhetför några enstaka fall. Intresset att skapa särskilda skydds- ochsäkerhetsområden eller utföra anordningar till skydd mot farUga naturhändelsereUer skadlig eller på annat sätt farlig verksamhet är utan tvekan sådant att enexpropriationsbefogenhet är starkt motiverad så snart allmänfaran framstår somnågorlunda betydande. Utredningen framhåller att det självfallet dock alltidmåste ske en avvägning i det särskilda fallet mellan de skador man önskarförebygga och de värden som måste uppoffras härför. Gäller det att skyddamänniskors liv eller hälsa våUar denna avvägning inte några problem. När mandäremot kommer in på rent ekonomiska värden, kan svårigheterna i vissa fall blistörre. Som en aUmän riktlinje i sådana fall kan enligt utredningens meninganges, att man bör överväga möjligheten att flytta den farliga verksamheten tiUnågon annan, mindre utsatt plats. Först om detta skulle medföra orimligakostnader eller från andra synpunkter vara högst orationellt eUer förenat medbetydande svårigheter, bör expropriationsalternativet övervägas, Isakens natur ligger, anför utredningen vidare, att det måste bli föremål föröverväganden i det särskilda fallet, om man skall upprätta en formlig skydds-eller säkerhetszon kring det skyddsvärda eller farliga området eller om deträcker med att utföra särskilda anordningar, t,ex. grävning av diken,uppläggning av vaUar, plantering av skog etc. inom eUer omkring området ifråga. GenereUt måste enligt utredningen gälla att ingreppet i expropriatensrätlssfär blir så litet som möjligt. Utredningenförordar därför att möjlighet ges tUl expropriation för upprättande av skydds-eller säkerhetsområde eUer utförande av särskilda anordningar tUl skydd motaUmänfarlig eller eljest från allmän synpunkt menlig naturhändelse, mot vatten-eUer luftförorening eller mol menlig inverkan i övrigt från industriell eUerannan anläggning. Sambandet mellan anläggningen och den menliga inverkan somman önskar skydda anläggningen eller omgivningen ifrån bör enligt utredningensmening inte uppfattas aUtför snävt. Det bör t.ex. vara möjligt att med stöd avden föreslagna bestämmelsen expropriera mark mnt en flygplats för att upprättaen skyddszon mot buller, trots alt bullret strängt taget förorsakas avflygplanen och inte av flygplatsen som sådan. Denföreslagna bestämmelsen ersätter helt de tre motsvarande bestämmelserna i 1 §första stycket 5, 10 och 18 ExL. Någon inskränkning i vad som hittUls gäUt ärenligt utredningen inte avsedd. Några särskilda tillämpningsföreskrifter synesinte nödvändiga. Bestämmelsen täcker enligt utredningen också bestämmelsen i 8kap. §VL om rätt att ta i anspråk mark för reningsverk för avloppsvatten. Denna ståremellertid i ett sådant samband med VL:s övriga regler om avloppsvatten att deninte utan olägenhet kan brytas ut ur sitt nuvarande sammanhang. En vissdubblering mäste därför accepteras som oundviklig på denna punkt. Utredningenanför vidare att den föreslagna bestämmelsen också täcker reglema i BL om rättför kommun att under vissa omständigheter lösa in mark som i fastställdgeneralplan eUer stadsplan avsetts till skydds- eller säkerhetsområde.Därigenom uppkommer en dubblering i förhållande liU de föreslagna reglerna omtätbebyggelseexpropriation. Detta anser utredningen dock inte vara någotavgörande hinder. Slutligen föreligger ett visst samband mellan olika regler ominlösenplikt i BL, bl,a. 81-83 §§, och den här föreslagna lagregeln. Ocksådessa bestämmelser i bör emellertid enligt utredningens mening stå kvar. Anledningatt direki i lagen begränsa kretsen av expropriationsbe-rättigade subjekt anserutredningen inte föreligga. Utredningen förordar, att tillståndsmyndigheten fårfrån fall till fall avgöra exproprialions-sökandens kompelens. Även enskUdasökande torde därvid kunna komma i fråga, Naturvårdsverketuttalar, att den föreslagna bestämmelsen om expropriation för att upprättaskydds- eller säkerhetsområde m,m, till skydd mot bl,a, vatten- ellerluftförorening eller mot menlig inverkan i övrigt från industri eller annananläggning otvivelaktigt motsvarar ett aktuellt behov. Enligt 32 §mUjöskyddslagen kan ägare tUl fastighet som utsätts för miljöfarlig verksamhetpåkalla att fastigheten löses, om den blir onyttig eller synnerligt menuppkommer vid begagnandet. Den av utredningen föreslagna bestämmelsen utgör ettlämpligt komplement till 32 § miljöskyddslagen. Genom tUlkomsten av en sådanbestämmelse underlättas rationeUa lösningar vid lokalisering av industrier m.m. Näringslivetsbyggnadsdelegation framhåller, att tUlkomsten av skyddsåtgärder vidmiljöstörande industrier skulle underlättas, om skadeförebyggande åtgärderefter intresseavvägning fick utföras på främmande mark. Detta torde också varaavsikten med den föreslagna bestämmelsen. Det skulle därför vara önskvärt, omdenna avsikt kunde komma till klart uttryck i lagstiftningsärendet, Sveahovrätt finner det något tveksamt hur långt möjligheten att expropriera skallgå när det gäller säkerhetsområden. Hovrätten ifrågasätter om, som utredningenhävdar, det skall vara möjligt att expropriera mark mnt en flygplats med hänsyntill flygbullret. Det ligger närmare till hands med inlösenplikt. Planverketframhåller, atl vissa anläggningar av det slag del här är fråga om,industriella anläggningar, flygplatser osv., är sådana atl deras lokaliseringbör föregås av bebyggelseplanering. Därvid kan konkurrerande markanspråknoggrant utredas och vägas mot varandra och erforderliga skydds- eUersäkerhetsområden inläggas i planen. 3.7 Expropriation för försvarsändamål Bestämmelserom expropriation för försvarsändamål finns främst intagna i 1 § första stycketi ExL.