prop · FV0321 · 1972-12-31 00:00:00 — Nedrejustitierevisionen anser att det blir svårare att tillgodose HD:s krav på jämnsysselsättning, om rotlarna och därmed målen skall vara fast bundna till vissavdelning. Samma synpunkt förs fram av hovrättslagmannen . JustitierådetUlveson anser emellertid att det finns anledning räkna med att en fastarefördelning av målen mellan HD:s avdelningar skall visa sig förmånlig från arbetsorganisatorisksynpunkt. Liksom de sakkunniga har Ulveson uppfattnmgen att effektiviteten i HD:sarbete i hög grad blir beroende av att avdelningsordförandena kan planeraavdelningarnas verksamhet och även hålla kontroll över beredningsarbetet. Hovrättenför finner förslaget om tillsyn över beredningen av målen vagtutformat. Ansvaret för atf målen inte blir för gamla bör åvila kanslichefen,medan de rent tekniska åtgärdema i samband med målens förberedande i störstamöjliga utsträckning helt bör vila på revisionssekreteraren. Attrevisionssekreteraren, sedan referent utsetts, har att samråda med denne ärsjälvklart. Desakkuimigas förslag, såvitt gäller målens fördelning mellan ledamöterna, tillstyrksav JK och hovrätten för . Enligt HD:s samtliga ledamöter börreferent, såsom hittUls normalt har skett, utses i revisionsmål i samband medatt prövningstiUstånd beviljas. Däremot anser HD:s ledamöter det inteerforderligt att redan i samband med tUlståndsprövningen obligatoriskt utsereferent i annat mål som skall avgöras på handlingarna av fuUsutten avdelning.Beträffande sådana mål och i fråga om ärenden rörande särskilda rättsmedel börhuvudregeln vara att referent utses först då målet eUer ärendet anmäls färdigt tiUföredragning. Givetvis kan det förekomma att referent utses på ett tidigarestadium än som angivits, och det måste också finnas möjlighet att överföra referentskapfrån en ledamot till en annan. HD:s ledamöter delar de sakkunnigas uppfattningatt referenlskapen inte längre bör åvila endast de tre yngsta ledamötema påvarje avdelning. Om regleringen på denna punkt överlåts åt HD, avser man att faststäUagrunder för arbetets fördelning enUgt principen att alla ledamöter utomavdelningsordförandena skaU komma i fråga för referentskap och att den totalaarbetsbördan skaU såvitt möjligt fördelas Uka meUan samtliga ledamöter. Vadde sakkunniga anfört i fråga om förberedande åtgärder tillstyrks eUer länmasutan erinran av samtiiga remissinstanser. Samtligaremissinstanser tiUstyrker att det vid HD inrättas en tjänst för kanslichef. HD:ssamtliga ledamöter framhåller att en av kanslichefens viktigaste uppgifter börvara att se till att föredragandena delas in på avdelningama och på denkommande veckans dagar så 1972: 21 25 att alla avdelningar får full och jämn sysselsättning.Enligt vad som anförs av såväl HD:s samtliga ledamöter som JK, nedre justitierevisionen,hovrätten för , Föreningen , ochhovrättslagmannen bör kanslichefen ha ansvaret för lottningen avinkommande mål. Flera remissinstanser understryker vikten av att kanslichefenär högt kvalificerad och har organisatorisk fallenhet. När det i övrigt gällerkanslichefens kompetens anser HD:s samtliga ledamöter att det är ett oavvisligtkrav att kanslichefen har grandlig egen erfarenhet av tjänstgöring somrevisionssekreterare, så att han kan ge föredragandena råd och anvisningar ifrågor som hänger samman med målens beredning och föredragning. Även hovrättenför anser att tidigare tjänstgöring som revisionssekreterare börställas upp som krav. JK, nedre justitierevisionen och hovrätten för ÖvreNorrland anser att kanslichefen bör ha såväl erforderliga domar-meriter somerfarenhet av föredragning i HD. Att kanslichefen bör ha domarkompetensunderstryks också av Föreningen . När det i övrigt gäller kansliorganisationen tillstyrkerstatskontoret och TCO de sakkunnigas förslag. Hovrätten för sig sakna anledning att yttra sig i detalj över den föreslagnakansliorganisationen men finner att den föreslagna arbetsgången beträffandemålens behandling synes innebära en avsevärd förenkUng jämfört med nuvarandeförhållanden. Justitieråden och yttrar sig särskilt överförslaget att inrätta avdelningskanslier och finner att många fördelar står attvinna med en sådan organisation. HD:s flesta ledamöter, justitierådet ,nedre justitierevisionen, och hovrättslagmannen är däremot kritiskamot förslaget om avdelningskanslier. HD:s flesta ledamöter och justitierådet Conradianför att, med hänsyn till den obundenhet till avdelning som måste präglahandläggningen av målen, det får anses föreligga större trygghet för att ejnågra förbiseenden skall ske, om man behåller den nuvarande ordningen med enprotokollsavdelning med uppgift att sätta upp protokoll och konceptdomar samten annan avdelning, som ombesörjer expediering. Nedre justitierevisionenframhåller att de nuvarande protokolls- och expedieringsavdelningarna fungerarsom speciaUserade och effektiva enheter och att något påtagligt samband meUandem inte råder och inte heller är erforderligt. Revisionen anför vidare att demoment av målbehandUngen som föreslås ankomma på varje avdelningskansU är avsådan karaktär att de inte kan utföras i ett sammanhang utan att flera av åtgärdemafordrar föregående granskning eller beslut av vederböranderevisionssekreterare. Akten måste följaktligen sändas mellan denne ochkansliet . På grand av det sagda anser revisionen att någrafördelar inte är att vinna genom den föreslagna ändringen i organisationensåvitt gäller protokolls- och expedierings- Prop.1972: 21 26 Nedre justitierevisionen har däremot intenågot att erinra mot att registratorskontoret och arkivet förs samman tiU enorganisatorisk enhet. Hovrättslagmannen är emellertid kritisk motförslaget även i den delen. Vad desakkunniga anfört om handläggningen av administrativa ärenden godtas av HD.s samtUgaledamöter och av hovrätten för . JK delar de sakkunnigasuppfattning om vilka ärenden som bör avgöras i plenum men ifrågasätter omarbetsfördelningen meUan HD:s ordförande och kanslichefen bör vara så obestämdsom de sakkunniga föreslår. Med hänsyn till angelägenheten av att ordföranden istörsta möjliga utsträcknmg kan ägna sig åt dömande verksamhet säger sig JKdock inte vilja avstyrka förslaget i den delen. HD:s samtliga ledamöter liksomnedre justitierevisionen anser att det för handläggning av disciplinära frågorbör inrättas en discipliimämnd, lämpligen bestående av kanslichefen och tvårevisionssekreterare. Vad gäUer antaletavdelningar i HD anser HD.s samtliga ledamöter, med hänsyn tiU ovissheten omnär det läge inträffar då antalet avdelningar kan definitivt minskas till två,att det bör föreskrivas att HD skall vara delad i tre avdelningar. HD:sledamöter anför vidare att justitierådens indelning på avdelningar bör skeenligt gmnder som HD beslutar. I denna del framhåller ledamötema att det är ettvitalt intresse att cirkulation mellan avdelningama sker i samma omfattning somf.n. Hovrätten för säger sig inte ha någon erinran mot vad desakkunniga anfört om justitierådens antal och principema för ändradtjänstgöringsindelning. Mot desakkunnigas förslag om tidpunkt för ikraftträdan-d e riktas kritik av HD.ssamtliga ledamöter och av JK. HD:s ledamöter hänvisar till att man ännu intekunnat vinna någon erfarenhet av de nya bestämmelsema om rätt tUl prövning i HDoch att det är svårt att bedöma i vad mån dessa bestämmelser kommer attföranleda jämkningar i sättet för arbetets bedrivande. På grund därav föreslårledamöterna att den avsedda reformen i vart fall ej sätts i kraft förräntidigast . JK ifrågasätter, som tidigare nämnts, om det inte böranstå t.v. med genomförandet av omorganisationen. När detgäller den författningsmässiga regleringen framförs kritiska synpunkter framförallt av HD.s samtUga ledamöter. Ledamötema erinrar om 17 § andra stycketregeringsformen, enligt vilket närmare bestämmelser om HD:s sanunansättning ochtjänstgöring meddelas i särskild lag, stiftad av Kungl. Maj;t och rUcsdagensamfällt i den ordning som anges i 87 § 1 mom. Att, som de sakkunniga föreslagit,ta in vissa bestämmelser om HD:s sammansättning och tjänstgöring i eninstruktion är enUgt ledamöternas åsikt inte förenligt med nämnda gmndlagsbestämmelse.HD.s flesta ledamöter, vilkas åsikt delas av justitieråden och ,anser att utgångspunkten vid bedömandet av vilka lagregler som behövs bör varaatt man i betydande Prop.1972: 21 27 utsträckningkan överlämna tiU domstolen själv att avgöra hur ledamötemas arbete skallordnas och fördelas. AUtför detaljerade regler kan leda till att hinder uppstårför att ordna arbetet på lämpUgaste sätt. Vissa bestämmelser anser emeUertid HD:sflesta ledamöter erforderliga, och de kan lämpligen tas upp i RB. Till dessabestämmelser hör enligt ledamötemas uppfattning, utöver de bestämmelser som desakkunniga har föreslagit införda i RB, reglerna om antalet avdelningar, ledamöternasindelning på avdelningar, tid då arbetet skaU pågå på avdelning,skyldigheten att ordna så att en avdelning alltid kan samlas samt utseende avreferent. När det i övrigt gäller den föreslagna instruktionen anför HD:sflesta ledamöter att den bör innehålla endast sådana föreskrifter omadministrativa ärenden och om arbetets ordnande som är oundgängligenerforderliga. Dämtöver får det ankomma på HD själv att i arbetsordning gebestämmelser om arbetsformerna. HD:s flesta ledamöter är slutligen kritiska motmbriken instraktion och menar att den kan ge intryck av att Kungl. Maj:t skulleingripa i HD:s dömande verksamhet. Författningen bör i stället betecknasstadga. JustitierådetConradi framhåller som sin mening att det även utan den uttryckligabestämmelsen i regeringsformen vore olämpligt om regeringen skulle meddela instraktionför HD:s arbete. HD:s oberoende av regeringen bör över huvud taget inte kunnaifrågasättas. Visserligen får man väl, anser , utgå från att regeringenskulle kunna meddela instruktion för . Instruktionen får emellertidinte innehålla något om justitierådens tjänstgöring. Ävennedre justitierevisionen och statskontoret anser att bestämmelser som avserrent interna förhållanden eller är av detaljerad natur inte bör finnas iinstruktion utan i stället tas in i en arbetsordning. Nedrejustitierevisionen har ombesörjt beredningen ochföredragningen av mål och ärenden hos HD. Vidare har revisionen svarat förexpedieringen av HD:s domar och beslut. I formellt avseende har revisionenutgjort en egen myndighet, skild från HD. Som framhåUits av bl.a.domstolskommittén (se SOU 1969:41) får en sädan ordning anses föråldrad ochprincipiellt egenartad. Även om revisionen har visat sig väl fylla sin uppgiftsom berednings- och expeditionsorgan, har det nuvarande systemet medfört vissapraktiska olägenheter. Det är också angeläget att HD får en kansliorganisationsom är likartad den som byggts upp för regeringsrätten (jfr prop. 1971:30, KU1971:36, rskr 1971:222, SFS 1971:289). Jaghar redan i prop. 1971: 45 med förslag tiU nya fuUföljdsregler m.m. uttalat sommin mening att nedre justitierevisionen bör upphöra som en självständigmyndighet och omvandlas tiU ett kansli för HD. 1972: 21 28 såskall ske har också varit utgångspunkten för de sakkurmigas utredningsarbete.Reformen har förberetts genom att bestämmelsen i 24 § regeringsformen omrevisionen som självständigt beredningsorgan åt HD har upphävts. Avde remissinstanser som yttrat sig över de sakkunnigas förslag har så gott som samtiigaställt sig positiva tUl att nedre justitierevisionens föredragande- ochkansliorganisation inordnas i HD. I detta avseende har kritik i stort settförts fram endast när det gäller tidpunkten för genomförandet av omorganisationen.Det har påpekats att man ännu saknar erfarenhet av de nya fullföljdsreglemasinverkan på HD:s arbete, att det planerade ännu inte harinrättats och att den bebådade utredningen om domamtbildningen ochdomarkarriären ännu inte har påbörjats. Vidare har det sagts att man föreomorganisationen bör undersöka hur rättegångstidema hos HD bäst skall kunna nedbringas. Föregen del anser jag att avskaffandet av nedre justitierevisionen och inordnandetav dess kansli- och föredragandeorganisation i bör genomföras utan dröjsmål.Detta kan enligt min mening ske utan att man föregriper en kommande utredningom domamtbildningen och domarkarriären. Naturligtvis kan vissa detaljer iorganisationen behöva ändras, sedan man vunnit större erfarenhet av de nya fullföljdsreglemasinverkan på HD:s arbete och sedan eventuellt ett domstolsverk imättats. Dessaförhållanden torde emellertid inte komma att påverka HD:s kansU- ochföredragandeorganisation i stort. Jag anser vidare att omorganisationen för ett effektivt arbete inom HD, så att bl.a. rättegängstidernaskall kunna nedbringas. Detta hindrar naturUgtvis inte att man inom ramen förorganisationen ständigt undersöker hur effektiviteten skall kunna förbättrasytterligare. Somde sakkunniga framhållit måste man vid omorganisationen i första hand se tillatt beredningen av mål och ärenden sker på bästa möjliga sätt och att detbiträde som HD:s ledamöter erhåller vid beredningen uppfyller högt ställda krav.Vidare är det av vikt alt inte några betungande administrativa uppgifter läggspå HD:s ordförande eUer annan ledamot tiU förfång för den dömande verksamheten.Slutiigen bör man, som de sakkunniga också framhållit, beakta de föredragandes StäUningoch bl.a. ge deras tjänstgöring i HD ett högt utbUdningsvärde. EnUgtmin mening tillgodoses de nämnda synpunkterna i allt väsentiigt genom desakkunnigas förslag. Förslaget har också på de flesta punkter fått ettvälvilligt mottagande av remissinstansema. Somde sakkunniga föreslagit bör HD:s ordförande vara den samlade organisationenschef, medan under honom kansliet bör förestås av en kanslichef. Jag vill betonaatt ordförandens chefskap avser endast HD:s administration och aUtså inte berörledamötemas självständiga StäUning som domare. Frågan om kanslichefensarbetsuppgifter och kva- Prop.1972: 21 29 lifikationerämnar jag återkomma tiU i samband med att jag behandlar anslagsfrågorna. med att jag tarupp de övriga frågor som rör HD:s organj sation och verksamhet viU jag behandladen författningsmässiga regleringen i ämnet. Av intresse är framför allt vilkabestämmelser som bör stå i lag och vUka som kan meddelas av Kungl. Maj:t eUerav HD själv. Bestämmelser om HD finns f.n.i regeringsformen, i RB och i lagen (1946:879) om högsta domstolenssammansättning och tjänstgöring (lag). I fråga om nedre justitierevisionenfinns bestämmelser huvudsakligen i dess arbetsordning. Som de sakkunnigaframhållit blir den författningsmässiga regleringen av ochverksamhet onödigt komplicerad, om man utöver grandlagsbestämmelserna har regleri två olika lagar och dessutom en författning, meddelad av Kungl. Maj:t. Ilikhet med de sakkunniga finner jag lämpligt att de bestämmelser som bör ges ilag förs samman och tas in i RB. I17 § andra stycket regeringsformen sägs att närmare bestämmelser om HD:ssammansättning och tjänstgöring meddelas i särskild lag, stiftad av Kungl.Maj:t och samfäUt i den ordning som anges i 87 § 1 mom.regeringsformen. Grandtanken bakom detta lagrum får anses vara att HD skallvara obunden av regeringsmakten i sin dömande verksamhet. I enlighet härmed böraUa viktigare bestämmelser om och verksamhet meddelas i lag.När det däremot gäller frågor som är av uteslutande administrativ natur är deti och för sig inte någonting som hindrar att Kungl. Maj:t meddelar behövUgabestämmelser. Detsamma gäller frågor rörande beredningen av mål och ärenden. Istor utsträckning bör emellertid frågor som gäUer HD:s verksamhet överlämnastill domstolens eget bestämmande. Dennuvarande lagbestämmelsen om antalet justitieråd bör även i fortsättningenfinnas i lag. Vidare är en bestämmelse om att HD skall vara uppdelad påavdelningar av sådan natur att den bör vara lagfäst. Frågan om hur mångaavdelningar som skall finnas i HD hänger nära samman med antalet justitieråd. Idetta avseende gäller f.n. att det i HD skaU finnas högst 22 justitieråd menatt antalet under en övergångstid kan vara högre. På ,kan manemellertid, som framhålUts i prop. 1971:45, tUl följd av de ändrade fuUföljdsbestämmelsernaräkna med att antalet justitieråd skall kunna nedbringas väsentligt. Medhänsyn till den förändring av antalet justitieråd som sålunda är att vänta ochdå dessutom en förändring kan ske förhållandevis snabbt, finner jag att maninte i lag bör ange det exakta antalet avdelningar i HD utan ha en mer flexibelregel. Regeln bör ha det innehållet att domstolen skall vara delad i två ellerflera avdelningar. Det bör få ankomma på HD själv att bestämma det exaktaantalet avdelningar som skall finnas . Hänsyn får därvid tas tiUdet antal 1972: 21 30 ledamötersom för tillfället tjänstgör i dömande verksamhet. Som de sakkunniga framhålUttorde en lämplig utgångspunkt vid bestämmandet av antalet avdelningar vara attantalet ledamöter, på varje avde]m'ng inte understiger sex. F.n.finns en lagregel som innebär att justitieråden indelas till tjänstgöring påavdelningarna . För min del anser jag inte alt frågan om justitierådensindelning på avdelningama är av sådan karaktär att den behöver regleras i lag.I stället bör det få ankomma på HD själv att meddela de bestämmelser som behövsi denna fråga. Det finns inte heller anledning att behålla den nuvarandelagregeln om att arbetet på avdelningama skall pågå under året.I fråga om arbetet på avdelningarna bör i stället HD själv få meddela de bestämmelsersom behövs, varvid hänsyn får tas till bl.a. arbetsläget inom domstolen. Attnågon av avdelningarna aUtid skaU kunna samlas får anses självklart. Liksomnu bör i lag meddelas bestämmelser om ordförande i och på avdelning samt omavdelningarnas lika behörighet att ta upp mål som domstolen handlägger. F.n.innehåller lag även bestämmelser om referent i HD. Domstolens ledamöterhar ansett att det även i fortsättningen bör finnas en lagfäst bestämmelse idenna fråga. Ledamöterna har därvid bl.a. framhållit att en bestämmelse omreferent har samband med omröstningsreglerna i 16 kap. 1 § och 29 kap. 1 § RB,där det sägs att, om mål har beretts av viss ledamot, han skall säga sin meningförst. Mot detta vill jag rent allmänt säga alt frågan om utseende av referent,något som ju bl.a. rör beredningen av mål, knappast kan anses vara av sådanvikt att den bör regleras i lag. Vidare kan erinras om att referent alltidutses i hovrätt och att de nämnda reglerna i 16 kap. 1 § och 29 kap. 1 § RBgäller även omröstningen där. Bestämmelserna om utseende av referent i hovrätthar emellertid inte tagits in i RB utan finns f.n. i den av Kungl. Maj:tmeddelade arbetsordningen (1947:960) för rikets hovrätter. Enligtmin mening bör det få ankomma på HD själv att bestämma i vilka fall referentskall utses. Som HD:s ledamöter föreslagit bör vidare domstolen själv fåmeddela bestämmelser om referentskapens fördelning mellan ledamöterna på enavdelning. Jag utgår från att domstolen därvid kommer att följa det förslag somde sakkunniga har fört fram och som har godtagits av HD:s ledamöter, dvs. attreferent skall utses med beaktande av att arbetsbördan såvitt möjligt fördelasjämnt mellan avdelningens samtliga ledamöter utom ordföranden. Ilikhet med de sakkunniga finner jag det önskvärt att ledamöterna, redan innanreferent har utsetts, får viss insyn i beredningen av målen. Detta torde bl.a.vara en fömtsättning för att avdelningarna skall kunna planera sitt arbete påbästa möjliga sätt. Jag biträder därför de sakkunnigasförslag att målen redan vid lottningen skall fördelas på de olikaavdelningarna. Som HD:s flesta ledamöter framhållit är det emellertid viktigtatt man inte binder målen alltför hårt vid avdelningarna utan har ett tämUgenflexibelt system. Det bör aUtså finnas möjUghet att flytta målen mellan avdelningama,i den mån det behövs för att arbetet inom HD skaU flyta jämnt och bli såeffektivt som möjligt. Ioch med att målen på de olika avdelningarna får varjeavdelningsordförande ett ansvar för att de mål som hör till hans avdelningbereds på ett ändamålsenligt sätt och tas fram till föredragm'ng i lämpligordning. I den tUlsyn över beredningen som sålunda kommer att åvila ordförandenbör han emeUertid, som de sakkunniga föreslagit, kunna få biträde av en eUerflera andra ledamöter på avdelningen. Medhänsyn till vad jag nu har anfört ämnar jag föreslå Kungl. Maj:t att meddelavissa grandläggande bestämmelser om målens fördelning på avdelningarna och omledamöternas befattning med beredningen av målen. De närmare bestämmelserna idessa frågor bör meddelas av HD själv. Ienlighet med 22 § 1 mom. regeringsformen bör i lag finnas bestämmelser omavgörande i plenum och om domförhet vid behandling av fråga om prövningstUlståndoch av nådeärende. Vidare bör i lag finnas, utöver den jävsbestämmelse som nuär intagen lag, dels bestämmelser om att det hos HD skall finnaslagfarna revisionssekreterare och ett kansli, dels ett bemyndigande för Kungl.Maj:t att meddela närmare bestämmelser om och verksamhet. F.n.innehåller 3 kap. 6 § andra stycket RB ett bemyndigande för Kungl. Maj:t attbestämma i vilken omfattning åtgärd, som avser endast måls beredning, fårvidtas av nedre justitierevisionen eller av tjänsteman där. I denna fråga har Kungl.Maj:t meddelat bestämmelser i arbetsordningen för nedre justitierevisionen.Enligt min mening bör det även i fortsättningen ankomma på Kungl. Maj:t attmeddela bestämmelser om behörigheten att vidta åtgärd som rör måls beredning. Jagfinner det därvid lämpligt att revisionssekreterare och andra tjänstemän vidHD tiUerkänns i huvudsak samma rätt som f.n. att vidta förberedande åtgärder.Som de sakkunniga framhåUit finns det dock inte skäl att behåUa den nuvarandebestämmelsen om att vissa åtgärder kräver medverkan av trerevisionssekreterare. Dessa åtgärder bör i fortsättningen få företas av endasten revisionssekreterare. Ienlighet med vad jag har anfört torde Kungl. Maj:t kunna meddelabehövliga bestämmelser i fråga om beredningen av mål även utan bemyndigande ilag. Det nuvarande bemyndigandet i 3 kap. 6 § andra stycket RB bör därför utgå. Fråganom fördelningen av målen mellan revisionssekreterarna saknar jag anledning attgå närmare in på. I denna fråga bör HD själv få meddela bestämmelser. Jag finneremellertid självklart att målen, redan Prop.1972: 21 32 närde kommer in, fördelas mellan rotlarna och därmed mellan revisionssekreterarnapå ett sätt som så långt möjUgt kan beräknas fördela arbetsbördan jämnt. Detligger i sakens natur att justeringar i fördelningen kan behöva ske på ettsenare stadium, bl.a. sedan det beslutats humvida prövningstiUstånd skaU bevUjas. Även frågorna om dennärmare organisationen av och om handläggningen av administrativaärenden saknar jag anledning att gå in på i detta sammanhang. I dessa frågorankommer det på Kungl. Maj:t och på HD själv att meddela bestämmelser. Jag villhär endast understryka vikten av att det inte läggs några betungande uppgifterav administrativ natur på HD:s ordförande eller på de andra ledamöterna. Med den författningsmässigareglering av och verksamhet som jag nu har angett når man enformell överensstänmnelse med vad som gäller för regeringsrätten. Även förregeringsrättens vidkommande innehåller regeringsformen en föreskrift om attnärmare bestämmelser om domstolens sammansättning och tjänstgöring meddelas ilag (18 § regeringsformen). Sådana bestämmelser finns i lagen (1971: 289) omallmänna förvaltningsdomstolar. I lagen sägs bl.a. att regeringsrätten bestårav högst 18 regeringsråd, att regeringsrätten är delad i två eller fleraavdelningar och att avdelningarna är lika behöriga att ta upp mål somregeringsrätten handlägger. Vidare finns bestämmelser om ordförande iregeringsrätten och på avdelning, om avgörande i plenum, om domförhet vidbehandling av fråga om prövningstiUstånd samt om jäv i visst faU. Lagen innehåUerockså dels en bestämmelse om att det hos regeringsrätten finns särskildatjänstemän för beredning och föredragning av mål samt ett kansli, dels ettbemyndigande för Kungl. Maj:t att meddela närmare bestämmelser om domstolensorganisation och verksamhet. Angående förarbetena tUl lagen, se prop. 1971: 30,KU 1971:36, rskr 1971:222.