prop · FV03138 · 1972-12-31 00:00:00 — Utdragar protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Kungl. HöghetKronprinsen-Regenten 1 statsrådet pä . Närvarande:Statsministern , statsråden , , , ,, , , , , , , , ,, . Chefen för , statsrådetGeijer, anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöterfråga om ändrad lagstiftning om miUtära straff och disciplinmedel och anför. I olika sammanhang har aktualiserats frågor omändringar i gällande lagstiftning om militära straff och disciplmmedel. Fråganom avskaffande helt eller delvis av arreststraffet i fredstid fördes fram iskrivelse lill Kungl. Maj:t från försvarsväsendetsunderbefälsförbund samt i motioner vid riksdag och senare riksdagar.I skrivelse tUl Kungl. Maj:t aktualiserade överbefälhavaren() frågan om de mUitära straffens och discipUnmedlens utformning i krigstid. Maj:tchefen för att lUlkalla sakkunniga att utreda frågan omstraff och disciplinmedel mot krigsmän m. m. Med stöd av bemyndigandet tillkalladedåvarande departementschefen tre sakkunniga, som antog namnetmilitärstraffsakkunniga, i det följande kallade utredningen. Utredningen avlämnade betänkandetMUitära straff och disciplinmedel (SOU 1970: 31).i Betänkandet mnehåUer bl. a.förslag tiU lag om ändring i , en ny lag om disciplinstraff förkrigsmän och lag om ändring i militära rättegångslagen (1948: 472). Förslagentorde få fogas lill statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 1. Efter remiss har yttranden över betänkandet avgettsav riksåklagaren (), hovrätten över och , hovrätten för övreNorrland, ÖB efter hörande av bl. a, försvarsgrenschefema, rikshemvämschefen,försvarets civilförvaltning, försvarets personalvårdsnämnd,ämbetsan-svarskommittén, . Föreningen stadsdomare (numera Föreningen * Betänkandet är undertecknat avjustitieombudsmannen , ordförande, f.d. ledamoten av riksdagensförsta kammare Per och riksdagsledamoten . mare,i det följande kallad domareföreningen). Föreningen ,Föreningen (statsåklagareförenmgen). (), , Sverigesakademikers centralorganisation (), och . RÄ har bifogat yttranden av överåklagaren iStockholm samt av länsåklagarna i , , ochNorrbottens län. ÖB har överlämnat yttranden, förutom av försvarsgrenscheferna,av försvarets sjukvårdsstyrelse, , vämpliktsverket,chefen för militärpsykologiska institutet, samtliga mUUärbefälhavare ochförsvarsstabens personalvårdsbyrå. Efter remissbehandlingen av betänkandet har och i en den 13december 1971 dagtecknad skrivelse tUl chefen för förtfram krav på att arreststraffet avskaffas möjUgt. Dessutom har i fråga om dödsstraffet i krig svenskasektionen av tUl chefen för ingivitskrivelser dagtecknade och . 2 GäUande rätt 2.1 Allmänt Militärstrafflagstiftningen undergick engenomgripande reform . Straffen och disciplinmedlen för krigsmän fick dåi huvudsak sin nuvarande utformning. Bestämmelser i ämnet finns intagna ibrottsbalken (BrB) och i lagen (1948: 449) om disciplinstraff för krigsmän(DL). Bestämmelser om handläggningen av mUitära mål, om tvångsmedel och omverkställighet av disciplmstraff är intagna i mUitära rättegångslagen (1948:472) (MRL) och i kungörelsen (1948: 691) angående den mUitära rättsvården(MRK). De militära straffen och disciplinmedlen är iprincip tillämpliga endast på den personal inom krigsmakten som skall ansessom krigsmän. Krigsmän är eiUigt 21 kap. 20 § första stycketförsta punkten BrB regementsofficerare, kompaniofficerare, plutonsofficerare,gmppchefer, reservofficerare och meniga som är anställda vid krigsmakten,värnpliktiga som inte fått tUlstånd tiU vapenfri tjänst samt hemvämsmän ochhemvärnsrekryter, samtiiga de är tjänstgöringsskyldiga i sådanegenskap. Av samma paragraf första stycket andra punkten jämförd med 2 §kungörelsen (1968: 333) om mnebörden i rättsligt hänseende >Enligt lagändring som trätt i kraft den 1 juU 1972 (SFS 1972: 362). avbegreppen krigsmakten och krigsman framgår att som krigsmän också räknasföljande personalkategorier under lid då de är tjänstgöringsskyldiga, nämligencivilmiUtär personal, personal som åtagit sig att frivilligt tjänstgöra ibefattning inom krigsorganisationen, civU personal i bl. a. kustbevaknings- ochluftbevakningstjänst och i tjänst på krigsmaktens fartyg eUer luftfartyg samtpersonal som är anställd i svensk beredskapsstyrka för FN-tjänst om inteKungl. Maj:t bestämmer annat. Enligt 21 kap. 20 § andra stycket BrB skall den somenligt det anförda är krigsman anses som sådan även under tid dåtjänstgöringsskyldighet ej föreUgger, nämligen då han i anslutning tUltjänstgöring är in- tagen i mUitärhäkte, vårdas i mUilärsjukhus, uppträder imilitär tjänstedräkt inom område eUer utrymme som nyttjas av krigsmakten eUerel jest offentiigen, eUer vid fuUgörandet av honom åliggande anmälningsskyldigheteller annan särskUd tjänsteplikt. Vid utformningen av de anförda bestämmelserna harfömtsätts att största delen av krigsmaktens civUa personal inte skaU stäUasunder de mUitärstraffrättsliga reglema. Av 22 kap. 14 § BrB följer emellertidatt under beredskapstiUstånd och då riket är i krig även denna personal skallvara underkastad dessa bestämmelser i den mån Kungl. Maj:t inte annorlundaförordnar. Detsamma gäller vissa andra personkategorier. 2.3Påföljder för brott av krigsmän För brott som begås av krigsman kan ådömas de i 1kap. 3 § BrB angivna påföljderna. Dessa påföljder är böter och fängelse (deallmänna straffen), suspension och avsättning för innehavare av befattning varmedämbetsansvar är förenat (ämbetsstraffen), disciplinstraff för krigsmän samt villkorUgdom, skyddstUlsyn, ungdomsfängelse, intemering och överlämnande tiU särskUdvård. De krigsmän, som är underkastade ämbetsansvar ochföljaktligen kan ådömas ämbetsstraff, är enligt 21 kap. 21 § Brfii befäl avlägst överfu-rirs grad samt de som innehar motsvarande tjänsteställning. Disciplinstraff för krigsmän är arrest ochdisciplinbot. Dessa straff är tUlämpliga på alla krigsmän. Arrest ådöms i minst tre och högst trettio dagarsamt verkstäUs i mi-litärhäkle. Överstiger strafftiden , deltararreslanten i tjänstgöring. I övrigt verkstäUs arrestutan tjänstgöring, utom i vissa undantagsfaU. Arreslanten vidkänns löneavdragunder hela strafftiden. Disciplinbot ådöms för minst en och högst tjugodagar samt utgörs av löneavdrag. I processuellt hänseende jämställs disciplinstraffmed böter (6 § MRL). Under fömtsättning att strängare straff inte skalltillämpas får enligt Senot s. 14. 2och 3 §§ DL disciplinstraff ådömas vid samtiiga av krigsmän begångna brott avbeskaffenhet att mål därom skall handläggas som militärt brottmål (angåendemUitära brottmål se avsnitt 2.4). Disciplinstraff är inte obligatoriskt inomdet angivna tillämpningsområdet. Även böter kan komma i fråga. Vid valet mellandisciplinstraff och böter skall den i varje särskUt fall lämpligastestraffarten tiUämpas. Av disciplinstraffen är arrest en svårare påföljd ändisciplinbot. Vid valet mellan dessa båda slrafformer skall enligt 15 § DLsärskilt beaktas om den felande i övrigt förhållit sig väl i tjänsten eller omhan är . För mindre förseelser av viss beskaffenhet kan istället för disciplinstraff användas tillrättavisning i form av vaming, extratjänst,utegångsförbud eller landgångsförbud. Extratjänst innebär åläggande för visstantal gånger, högst fyra, eller för viss bestämd tid, , att utomvanlig ordning utföra handräckningsarbete eller annan särskUd uppgift.Utegångsförbud innebär för den som är förlagd inom kasernområde, läger ellermotsvarande område, förbud att , , på fritidvistas utom sådant område eller del därav som är upplåten åt viss avdelning,och för den, som inte är förlagd såsom angivits och inte heller ombord påfartyg, förbud att , , på fritid vistas utombostaden. Landgångsförbud (motsvarigheten till utegångsförbud för den som ärförlagd ombord på fartyg) innebär förbud att , högst sjudagar, eller under bestämt antal särskilda dagar, högst fyra, på fritid lämnafartyget. Om landet skuUe komma i krig, kan i vissa falltillämpas dödsstraff (22 kap. 19 § BrB). SärskUda bestämmelser härom ärmeddelade i lagen (1948: 450) om dödsstraff i vissa fall då riket är i krig. 2.4Militära brottmål och disciplinmål Som militära brottmål anses enUgt 3 § MRL vissa målom ansvar för brott som förövats av krigsman. Till dessa brott hör fylleri ochförargelseväckande beteende enligt 16 kap. 15 och 16 §§ BrB, om den felandevid gärningens begående var klädd i mUitär tjänstedräkt. Vidare räknas dit bl.a. de i 810, 12 och 13 kap. BrB upptagna förmögenhetsbrotten ochskadegörelsebrotten, om brottet angått krigsmakten tUl-hörig eller för dessbehov avsedd egendom, de i 20 kap. 14 och 10 §§ BrB upptagna ämbetsbrottensamt de i 21 och 22 kap. BrB upptagna brotten av krigsmän samt krigsartiklama. De i 21 kap. BrB upptagna brotten är följande:lydnadsbrott (1 §), grovt lydnadsbrott (2 §), myteri (3 §), ohörsamhet mot vakt(4 §), missbmk av förmanskap (5 §), obehörig befälsutövnmg (6 §), våld ellerhot mot krigsman (7 §), missfirmelse mot krigsman (8 §), oskickUgt beteende (9§), uppvigling av krigsmän (10 §), undanhållande (11 §), rymning (12§), övergivande av post (13 §), onyklerhet i tjänsten (14 §), fylleri (15 §)och förargelseväckande beteende (16 §) samt för krigsmän som inte ärunderkastade ämbetsansvar, tjänstemissbmk (17 §) och tjänstefel (18 §). Förbrotten oskickUgt beteende, fylleri, förargelseväckande beteende och tjänstefelsom inte är grovt är stadgat disciplinstraff. För de övriga brotten, utom fallsom är att hänföra tUl grovt brott, är stadgat disciplinstraff eller fängelse. Militära brottmål handläggs vid allmän domstol, ommte annat är föreskrivet. I vissa miUtära brottmål får straff för brottetåläggas av befattningshavare vid krigsmakten. Sådana mål benämns disciplinmål.Straff får åläggas i disciplinmål endast om den misstänkte står under militärtbefäl från denna huvudregel finns dock visst undantag och straffet finnesböra bestämmas tiU arrest i eller disciplinbot. Endast ifråga om vissa av de fömt angivna brotten kan straff åläggas i disciplinmål. Bestraffningsrätten i disciplinmål är i principförbehållen sådana befattningshavare vid krigsmakten som har lägstöverstelöjtnants eller kommendörkaptens grad eller tjänsteklass. Regelmässigtutövas bestraffningsrätten av chef för regemente eller motsvarande förbandeller av högre mUitär chef. För att biträda bestraffningsberättigade chefer vidhandläggning av disciplinmål finns auditörer. Endast den som uppfyller vUlkorenför utövande av domarämbete och som har avlagt domared får tjänstgöra somauditör (19 § MRL). I 91 § MRL föreskrivs att domstols dom eller beslutvarigenom disciplinstraff ålagts skall, där domstolen inte annorlundaförordnat, verkställas utan hinder av att domen eller beslutet inte vunnitlaga kraft. När det gäller frågan vem som har rätt att åläggatillrättavisning gäller i huvudsak att kompanichef och motsvarandebefattningshavare har tillrätlavisningsrätt i fråga om underlydande gruppbefäloch meniga, att bataljonschef och motsvarande har tiUrättavisningsrätt i frågaom underlydande regements-, kompani- och plutonsofficerare, gmppbefäl ochmeniga samt att regementschef och motsvarande har tillrättavisningsrält i frågaom all personal inom förbandet över vilken han har bestraffningsrätt idisciplinmål. En ålagd tillrättavisning kan efter framställningomprövas av den i förhållande till den som ålagt tUlrättavisningen närmasthögre befatt-rungshavaren med bestraffningsrätt. TUkättavisnmg går iverkställighet. Enligt 22 § fjärde stycket MRL kan bestraffningsberättigadbefälhavare avskriva militärt mål om saken prövas vara av synnerligen ringavikt. Beslut om avskrivning får dock meddelas endast om det i målet inte finnsannan målsägande än kronan och straff för brottet får åläggas i disciplinmål. > Enligt lagändring som trätt i kraft den 1 juU1972 (SFS 1972: 363). 2 1972.1 saml Nr 138 Utredningen har lämnat vissa statistiska uppgifterdels om krigsmaktens personalstyrka, såvitt avser värnpliktiga och anställdmiUtär personal, dels om tillämpningen av olika påföljder i militära mål.Dessa uppgifter avser , som är då den äldre mUitärastrafflagstiftningen tillämpades, samt åren 1954 och 19641968. Antalet vämpliktiga som genomgick sin förstatjänstgöring var 35 000, 43 000 och åren 19641968 i medeltalnågot över 50 000. Antalet värnplUctiga i repetitionsutbildning var 93000, åren 19641966 och 1968 81 00090 000 samt 37 000.Re-pelitionsutbUdningen omfattade, med vissa undanlag belräffande flottan ochflygvapnet, regelmässigt för meniga värnpliktiga, förvärnpUktiga i underbefälsbefattningar och för värnpliktiga i underofficers-och officersbefattningar. Den fast anstäUda militära personalen uppgick underde angivna åren till mellan 21 000 och 23 000 man. Antalet fängelsestraff (och straffarbete) uppgickår tiU 300, steg 1954 tUl nära 500, men sjönk åren 19641968 från 400 till150. Flertalet av dessa straff drabbade värnpliktsvägrare. Antaletbötesstraff, som uppgick till endast ett hundratal, har stigit. Är 1954var antalet 800 och åren 19641968 meUan 1 000 och 1 500 . Användningen av arreststraff har minskat successivtsedan år 1948. Då verkställdes 5 500 arreststraff. Är 1954 var antaletarreststraff 5 000. Med hänsyn tUl att den värnpliktiga personalstyrkan underdenna tid ökat från 35 000 till 43 000 man var minskningen relativt sett markant.Åren 19641968 sjönk anlalet ålagda arreststraff från 4 000 tUl 3 000. I stortsett kan sägas att en tredjedel av arreststraffen avsåg undanhållande, entredjedel fylleri och den återstående tredjedelen huvudsakligen tjänstefel,lydnadsbrott, övergivande av post och onykterhet i tjänsten. Är 1968 varungefär två tredjedelar av arreststraffen kortare än . Den vanligastelängden var . Mestadels var det i dessa fall fråga omundanhållande eller fylleri. Antalet arreststraff som ålagts fast anställdmilitär personal har gått ned avsevärt. Är 1948 var detta antal 1 000 och år1954 400. 1967 och 1968 var antalet så Utet som ett 40-tal, Under dessaår ålades ingen officer arreststraff. Ar 1967 straffades 3 underofficerare medarreststraff medan inte förekom något sådant straff för underofficer. Ifråga om underbefäl med minst furirs tjänsteställning förekom 12 arreststraffår 1967 och 1968. Beträffande övrigt underbefäl och fast anstäUda menigavar antalet arreststraff 1967 och 1968. Enligt numera föreliggande uppgifter har det totalaantalet verkstäUda arreststraff fortsatt att minska . Antaletutgjorde 2 800, 2 500, 2 000 och under första halvåret1972 750. Påföljden disciplinbot, som infördes genom 1948 årsreform, användes i 1 500 fall och åren 19641968 i ungefär 1 800 fallåriigen. Antalet tillrättavisningar har ökat efter år 1954.FörklarUigen till ökningen torde vara att tillrättavisning i störreulsttäckning än tidigare kommit att användas i stället för disciplinstraff,framför allt arrest. Ar 1964 ålades omkring 20 000 tiUrättavisningar. Troligenhar antalet hållit sig däromkring även . Utegångs- ochlandgångsförbud tUl-lämpas i omkring 13 500 faU årUgen. Extratjänst förekommeri ungefär 4 000 fall och vaming i omkring 2 500 fall . 2.6Sanktionssystemet för krigsmän med ämbetsansvar jämfört med sanktionssystemetför civila statstjänstemän med sådant ansvar Civila statstjänstemän med ämbetsansvar kan för dei 20 kap. BrB angivna ämbetsbrotten tjänstemissbmk, tagande av mula eller avotiUbörlig belöning, brott mot tystnadsplikt och tjänstefel ådömas ämbetsstraffensuspension och avsättning förutom de allmänna påföljder enligt BrB, som utdömsför ifrågavarande lagöverträdelser. Om ämbetsman genom annat brott visat siguppenbarligen inte vara skickad att inneha sin befattning skall han dömas tUlavsättning. Om han genom brottet i avsevärd mån skadat det anseende innehavarenav befattningen bör äga, skall han suspenderas från befattningen för denhändelse han inte blir avsatt. Flertalet civUa statstjänstemän, såväl sådanamed ämbetsansvar som sådana utan sådant ansvar, kan vidare enligt bestämmelseri slatstjänstemannalagen (1965: 274) för försummelse, oförstånd elleroskicklighet i tjänsten bestraffas disciplinärt med vaming, löneavdrag,suspension eller avsättning. Fast anställd krigsman med ämbetsansvar varmedavses befäl av lägst överfurirs grad och dem som innehar motsvarandetjänstestäUningi skall för de i 20 kap. BrB upptagna ämbetsbrotten ådömassamma påföljder som en civU statstjänsteman. Den fast anställde krigsmannenfår dock ådömas disciplinstraff arrest eller disciplinbot i stäUet förböter (2 § DL). Sistnämnda bestämmelse ger den fast anstäUde krigsmannen ensärställning i förhållande tUl övriga statstjänstemän med ämbetsansvar.Emellertid intar krigsmannen även i andra hänseenden en särställning. Han kansålunda i fredstid i sm egenskap av krigsman straffas för elt stort antalspeciellt militära brott, nämligen de i 21 kap. 116 §§ BrB upptagna brotten avkrigsmän, på vilka brott i regel kan följa disciplinstraff och fängelse. Vissaav de brott som finns upptagna i 21 kap. BrB har sin motsvarighet i lagmm, somär generellt tillämpliga, sålunda även på civUa statstjänstemän, exempelvisvåld eller hot mot krigsman (våld eller hot mot tjänsteman; 17 kap. 1 § BrB)och missfirmelse mot 'Se not s. 14. krigsman(missfirmelse mot tjänsteman; 17 kap. 5 § BrB). CivUa statstjänstemän kantänkas begå även andra brott motsvarande dem, som upptas i 21 kap. BrB,exempelvis lydnadsbrott, undanhåUande från tjänstgöring och onykterhet itjänsten. Sådana brott begångna av civila statstjänstemän bedöms i avsaknad avsärskilda straffbestämmelser som tjänstefel. Ytterligare en särställning intarden fast anställde krigsmannen därigenom att han kan åläggas disciplinstraffäven för andra brott förutsatt att brottet är av beskaffenhet att straffdärför kan åläggas i disciplinmål (2 § DL). Han kan sålunda under vissaförutsättningar åläggas disciplmstraff för exempelvis fyUeri ochförargelseväckande beteende utom mUitärt område samt för undandräkt ochåverkan. har i betänkandenaÄmbetsansvaret (SOU 1969: 20) och Ämbetsansvaret II (SOU1972: 1) föreslagit en reform som i korthet innebär att det straffrättsligaämbetsansvaret avskaffas, att det i 20 kap. BrB straffbara området begränsastill vissa föreslagna brott, nämligen missbruk av myndighet, vårdslöshet imyndighetsutövning, mutbrott och brott mot tystnadsplikt, att straffansvaretför vanliga tjänstefel avskaffas samt att för fel i tjänsten införs ett för sågott som alla offentUga funktionärer enhetligt disciplinansvar avutomstraffrättslig karaktär. Avsättning och suspension avskaffas sombrottspåföljder och ersätts av avskedsregler av civil karaktär. föreslår att den angivnareformen till en del skall bli tiUämplig också på den militära sektorn. a.avses detta gälla de föreslagna brotten i 20 kap. BrB, Det föreslås vidare attavsättning och suspension avskaffas som brottspåföljder även inom den mUitärasektom och ersätts av civila avskedsregler. Vissa anställda krigsmän medtypiskt civUa arbetsuppgifter avses bU underkastade den civila regleringen idess helhet. I övrigt fömtsätter ämbetsansvarskommittén att detjänstemän som är krigsmän skall vara underkastade samma regelsystem som nu.Fortfarande kommer det sålunda för denna kategori att finnas ettstraffrätts-ligt ansvar för vanliga tjänstefel. De militära straffen ochdisciplinmedlen (lagen om disciplinstraff för krigsmän) bibehålls. I betänkandet lämnas en översiktUg framställningöver mUitära disciplinstraff och andra miUtära disciplinmedel i ,, , , , ,, förenta stater och . Arreststraff förekommer i samtliga nu nämndaländer. Även i övrigt förekommer i dessa länder i stort sett samma former avstraff och disciplinmedel som i vårt land. Dämtöver finns vissa andrapåföljder, t. ex. villkorligtålagt arreststraff () och degradering, fördröjd befordran m. m. somkarriärstraff (m. I har för lagts framförslag om avskaffande av det miUtära arreststraffet Vad angår dödsstraff under krigsförhållanden synesläget nu vara följande. I , , , , ,förenta stater och är dödsstraff tillämpligt vid krig.I och i ÖsterrUce är dödsstraffet avskaffat underkrigsförhållanden. I har beslutats att dödsstraffet ej längreskall tUlämpas under krig. 4 Utredningen 4.1 Arreststraff Utredningen tar upp frågan om arreststraffet kanavskaffas helt. Enligt utredningens mening är detta inte länkbart om man ifortsättningen som disciplinstraff har tillgång endast tilldisciplmbotstraffet. Följden av ett avskaffande av arreststraffet kan då bliatt vissa gärningar kommer atl bestraffas med fängelse även om en sådanpåföljd med hänsyn tiU den aktuella gärningens beskaffenhet i en del fallskulle vara onödigt sträng. Enligt utredningens mening kan arreststtaffet inteheller ersättas genom att disciplinbotsstraffet utökas eUer omvandlas eftermönster av det civila bötesstraffet. Skälen härtiU är många. a. framhållsatt man då måste tänka sig att i vissa fall av bristande betalning förvandlapenningstraffet till fängelse eller arrest. En sådan lösning avvisas. Utredningenstannar för att ett realistiskt alternativ till arreststraff skulle vara attinföra ett nytt disciplinstraff i form av elt förlängt utegångsförbud, uppbyggthelt efter mönster av de nuvarande tillrättavisningsformerna utegångsförbud ochlandgångsförbud. Ett sådant disciplinstraff, benämnt fritidsstraff, föreslåsinfört. I prmcip innebär detta straff förbud att , minst 8och , på fritid lämna kasernområde eller del därav, fartyg ellerbostad. Utredningens förslag i fråga om fritidsslraffet kommer att berörasnärmare i ett senare avsnitt (4.3). Om fritidsstraff införs som disciplinstraff vidsidan av disciplinbot, kvarstår ändå frågan om arreststraffet kan undvarashelt. Vid prövningen av denna fråga har utredningen rent principiellt utgåttfrån att ett totalt avskaffande av arreststraffet skulle vara etteftersträvansvärt framsteg i den svenska sttafflagstiftningen. Utredningen framhåller att man måste räkna med attkrigsman begår brott som är av sådan svårighetsgrad att fängelse kan tänkaskomma i fråga som påföljd, exempelvis vissa lydnads- och våldsbrott samt rym- ningav allvarligare slag. Eftersom det föreslagna fritidsstraffet, även om det somutredningen också föreslår kan kombineras med disciplinbot, inte skulle varatUlräckligt som påföljd i aUa sådana fall, skulle avsaknaden av arreststraffkunna medföra att den brottsUge ådöms fängelse. Detta skulle vara olyckligtfrån skilda synpunkter. Värnpliktig som döms tUl fängelse blU sålundaregelmässigt hemförlovad på gmnd av straffverkställigheten. Det undermUitärtjänstgöringen begångna brottet får under sådana förhållanden även andrakonsekvenser än om påföljdsfrågan "stannar inom krigsmakten". Inleens ett långvarigt arreststraff tiUmäts sålunda formellt annan betydelse än ettbötesstraff och kommer därför inte att i någon högre grad läggas den felandetiU last sedan han återgått tiU civU verksamhet. EiUigt kommitténs mening föreliggerdärför behov av arrreststraff i vissa fall redan på gmnd av brottets art ochsvårhetsgrad. Utredningen konstaterar att upprätthållandet avdisciplinen och ordningen inom krigsmaklen ytterst syftar till att skapa ochbibehålla en effektiv krigsmakt. Vissa svårigheter skall därvid övervinnas,främst bestående däri att huvuddelen av krigsmaktens personal verkar av tvångoch inte av fri vUja. Utredningen framhåUer att arreststraff såväl i Sverigesom i andra länder ansetts vara ett verksamt medel för att upprätthålladisciplinen och ordningen inom krigsmakten. För egen del antar utredningen attförekomsten av arreststraff har en till graden f. n. obestämd men inteobetydlig brottsavhållande och disciplinfrämjande effekt. Fortsättningsvisuttalas att de mUitära myndighelemas krav på straffmedel för disciplinensupprätthållande inte helt kan tillgodoses med det föreslagna fritidsstraffet.Utformningen av detta straff innebär bl. a. att den slraffskyldige inte kanhelt förhindras att avvika. Om den som ålagts ett maximalt fritidsstraff 15dagar awiker till hemorten vid först infallande veckoslut men sedanåterkommer vid helgens slut, kan han kanske för detta undanhåUande åläggas ettnytt maximalt fritidsslraff jämte disciplinbot.