prop · FV0367 · 1972-12-31 00:00:00 — Undersökningarna beträffande de inskrivningsskyldigasnarkotikamissbruk utförs av militärpsykologiska institutet (MPl), De harpågått , Den senast slutredovisade rapporten avser deinskrivningsskyldiga 1968/69, MPl har emellertid under hand kunnat lämna vissapreliminära resultat från undersökningarna 1969/70 och 1970/71, Inomkriminalvårdsstyrelsen har gjorts vissa beräkningar avantalet narkotikamissbrakare inom kriminalvården. Beräkningarna avser såvälanstalterna som frivården, I fråga om narkotikamissbruk hos sjukvårds- och socialvårdspopula-tionenhar gjorts en undersökning inom . ställer f,n, samman och analyserar uppgifter från denna undersökning. Skolöverstyrelsengjorde en enkätundersökning om alkohol- och narkotikamissbruk blandelever i årskurserna 6 och 9 i . Undersökningen avsåg 5 000 eleverfrån olika delar av landet. Den lades upp för att utgöra början till enrullande bevakning av skolungdomens alkohol- och narkotikavanor. Analysen avmaterialet har ännu inte färdigställts. Skolbarns missbruksvanor har i övrigtstuderats vid spridda undersökningar, främst i storstäderna. Mindreundersökningar har även gjorts inom universitetskanslersämbetet beträffandestuderande vid universitet och högskolor. Undersökningarna har grundat sig päuppgifter frän bl, a, studerandehälsovården och studentkårernas kuratorer, Kungl, Maj:t utfärdade ett cirkulär (1970:513) omintensifierat samarbete mellan , skola och polis, I cirkuläretframhålls bl. a, att samhällets resurser för att främja barns och ungdomsutveckling samt förebygga och motverka brottslighet och annan missanpassningbland barn och ungdom måste samordnas och utnyttjas effektivt. För att främjaplanering och samordning av dessa resurser bör i kommunerna finnassamarbetsorgan mellan framför allt , skola och polis såvida intesådant organiserat samarbete uppenbarligen är obehövligt. Förutom företrädareför , skola och polis rekommenderas att även företrädare förandra myndigheter och organisationer som berörs av verksamheten beredsmöjlighet att delta i samarbetsorganets arbete allt efter ärendenas art. Vidarebetonas att samarbetsorganet bör verka för att samarbetet på fältet bedrivs ilämpliga former med bl, a, uppsökande verksamhet samt information i frågor somrör barna- och ungdomsvård. Initiativ till samarbetet bör i första hand tas avbarnavårdsnämnden. Laglig skyldighet att tillsätta samarbetsorgan finnsvisserligen inte men det ligger i myndigheternas eget intresse att ett sådantorgan tillsätts i de flesta kommuner, Kungl, Maj:t har ålagt länsstyrelsernaatt verka för att samarbetsorgan bildas. , och rikspolisstyrelsenhar gemensamt utfärdat råd och anvisningar för hur samarbetetbör bedrivas (Råd och anvisningar 1971:23). har genomsocialvårdskonsulenterna undersökt i vilken utsträckning samarbetet kommit tillstånd. Av de lämnade uppgifterna, som endast är preliminära, framgåratt fast samarbete förekommer i omkring en tredjedel av landets kommuner. 1några kommuner finns samarbete mellan , skola och polis av någotannat slag än som rekommenderas i cirkuläret. Enligt 64 § barnavårdslagen (1960:97) inrättar och driverstaten ungdomsvårdsskolor. Dessa har till ändamål att bereda vård, fostran ochutbildning åt dem som omhändertagits för samhällsvård och inskrivits som elevervid skolorna. är centralmyndighet för skolorna och beslutar ominskrivning av eleverna. Endast den får tas in på ungdomsvårdsskola somomhändertagits för samhäUsvård eller utredning av anledning som avses i 25 § bsamma lag, dvs, pä grund av eget beteende (36 §), Närmare bestämmelser om denteoretiska och praktiska UtbUdning som lämnas eleverna meddelas i stadgan (1960:728)för ungdomsvårdsskolorna. Antalet elever vid ungdomsvårdsskolorna var den 1 februari1972 1 620. Av dessa elever vårdades 730 inom skola och 890 utom skola. Av desom vårdades inom skola var 502 närvarande. Antalet platser var 741. Antalet nyintagnaelever har minskat. Av eleverna hade ungefär en tredjedelintagits på grund av missbruk av narkotika eller läkemedel. Fyra av skolornahar speciella resurser för vård av ungdomar med narkotikaproblem. 3 RikspoUsstyrelsens förslag i fråga om telefonavlyssningoch remissyttranden över det framhåller inledningsvis atttillförseln till av illegal narkotika, framför allt centralstimulantiaunder 1969 och en stor del av 1970 kunde minskas i stor utsträckning.Efterfrågan på narkotika minskade emellertid inte. Detta medförde att prisernasteg, varefter smugglingstrycket ökade. tvingades polisen att skäraned insatserna mot narkotikahandeln, eftersom andra angelägna poHsuppgif-terhade blivit eftersatta i samband med offensiven mot narkotikahandeln. Som enföljd härav har det varit gott om narkotika på den illegalamarknaden. Tillgängliga undersökningar (MPl och ) tyder på en nyökning av narkotikamissbruket. Polisens erfarenheter pekar i samma riktning.Rikspolisstyrelsen bedömer den rådande situationen som allvarlig. För att kommaur det nuvarande läget är det enligt nödvändigt att minskaefterfrågan genom En ökning av vårdresurserna samt klarariktlinjer för vårdens bedrivande är ofrånkomligt om narkotikaproblemet skallkunna lösas på ett mera långsiktigt sätt. Beträffande den hittillsvarande tillämpningen avtelefonavlyssningslagen anför att annan undersökningsledareän åklagare inte har gjort framställning om telefonavlyssnuig. För att i detaljfölja tillämpningen av lagen och bevaka att tillämpningen blir restriktiv ochlikformig anmäls fortfarande samtliga ärenden om ifrågasatt telefonavlyssningför rikspolischefen innan föredragning sker för åklagare. Lagen har tillämpats efter samma principer och i stortsett i samma omfattning som . Under den nu aktuella redogörelseperioden-februari-december 1971 - har telefonavlyssning skett av 48 personer. Av dessakvarstod fyra frän föregående period. har således tillståndbeviljats att avlyssna 44 personers telefoner. Vid redogörelseperiodens slut 31.12,1971gällde fortfarande tillstånd till avlyssning av elva personer. Av dessakvarstod endast två , Avlyssningstiderna har varierat i längd. Den längstaperioden har, efter domstols förnyelse av tillståndet, omfattat ungefär sex ochen halv månader. Den kortaste perioden har omfattat . De flestaavlyssningstiderna har legat . Normalt har gången av ett ärende varit den att misstankarom grovt narkotikabrott har uppkommit mot en viss person, varefter tillståndtill avlyssning har begärts och erhållits. Genom avlyssningen har oftastframgått att även andra personer handlat med narkotika. Kretsen av avlyssnadepersoner har - efter tUlständ av domstol - undan för undan ökats. har med hjälp av avlyssningen ett tiotalvälorganiserade försäljningskedjor kunnat undanröjas. I några landsortsstäderhar som resultat av telefonavlyssning tillförseln av narkotika frånstockholmsområdet i vart fall temporärt helt kunnat stoppas. Hundrataletpersoner har till följd av telefonavlyssning kunnat gripas och delges misstankeom narkotikabrott. Större delen av dessa har numera lagförts. De utdömdastraffen varierar. Strängaste straffet är internering fyra är och sex månader.Flertalet tidsbestämda straff synes ligga mellan ett och . Stora kvantiteter illegal narkotika - mestadels centralstimulantia har smugglats och/eller sålts av dem som varit föremål för telefonavlyssningeller avslöjats med hjälp.av avlyssning. Det är omöjligt att ange en exaktsiffra. En grov uppskattning ger vid handen att de kedjor, som har avslöjats,smugglat och/eUer handlat med 700 000 - 1 miljon kapslar centralstimulantia,dvs, 200 a ren substans. Enbart en av kedjorna torde ha förtin en halv miljon kapslar. framhåller att lagen har tillämpats medsynnerligen stor restriktivitet och endast i särskilt angelägna fall. Eftersomhandeln med narkotika såväl centralstimulantia som andra narkotika - blir meroch mer organiserad, har telefonavlyssning begärts endast i fall dä man harkunnat misstänka organiserad, yrkesmässig smuggling av och handel Huvudsyftet har Uksom varit attavslöja storsmugglingen från utlandet och storlangningen inom landet. Enligt bedömning är det med hänsyntill det allvarliga läget inom den illegala narkotikahanteringen inte möjligtatt med enbart konventioneUa spaningsmetoder ens något så när behålla greppetöver den grova narkotikabrottsligheten. Med enbart de vanliga spaningsmetodernaskulle krävas insatser som varken kan åstadkommas inom ramen för tillgängligaresurser eller kan beräknas bli tillförda polisen utifrån. Likväl skulle maninte komma åt de ledande profitörerna. Även om läget är allvarligt får telefonavlyssning inteanvändas annat än mot mycket grov brottslighet och tillämpningen skall som hittillsvara ytterligt restriktiv. har det blivit alltmera klartatt den grova narkotikabrottsligheten styrs av välorganiserade smugglings-ochdistributionssyndikat, som tillämpar ytterst hänsynslösa metoder. Denna handelförorsakar ett stort mänskligt lidande. Därför talar enligt rikspolisstyrelsenallt för att i nuvarande läge fortfarande godta telefonavlyssning som etthjälpmedel i spaningsarbetet. Självfallet måste mot samhällets intresse av att kommatill rätta med den grova narkotikabrottsligheten noga vägas individens rätttill så stor integritet som möjligt. Det sätt pä vilket telefonkontroll hittillshar använts kan inte enligt mening anses ha obehörigenkränkt individens krav pä integritet. Om en förlängning av lagen genomförs, föreslårrikspolisstyrelsen att förlängningen omfattar . Samtliga remissinstanser har tillstyrkt en förlängning avtelefonavlyssningslagens giltighetstid, JK framhåller nu liksom vid tidigare förlängning atttelefonavlyssning som hjälpn edel vid utredning av brott är ett så allvarligtingrepp i den enskildes rätt, att den endast bör få förekomma när det gälleratt uppdaga allvarlig brottslighet som ej är åtkomlig med sedvanligaspaningsmetoder. Den i senaste redogörelse beskrivnanarkotikabrottsligheten är otvivelaktigt av allvarlig karaktär och erfarenhetentorde ha visat att telefonavlyssning inte kan ersättas med andraspaningsmetoder vid dess bekämpande. lagen varit i kraft har JKgenom upprepade inspektioner hos hållit sig underrättad omdet sätt på vilket telefonavlyssningen har bedrivits. Såvitt han därvid harkunnat finna har obehöriga integritetskränkningar inte förekommit, RÄ framhåller att även om de redovisade spaningsresultatensynes vara nägot större än under föregående period saknas anledning anta atttvångsmedlet har använts mindre restriktivt . En bidragande orsaktill de ökade spaningsresultaten kan nämligen antas vara att den kriminella aktiviteten pä narkotikamarknaden har tilltagit, Alla tillgängliga resurser behövs därför alltjämt i kampen motnarkotikabrottsligheten och tillgången till telefonavlyssning är därvid avväsentlig betydelse, RÄ har ingenting att erinra mot förslaget attförlängningen skall omfatta tvä är. understryker sin principiella inställning atttelefonavlyssning som spaningsmetod utgör ett allvarligt ingrepp i denpersonliga integriteten och bör användas restriktivt. När det gäller åtminstonede grövsta formerna av illegal narkotikahantering bör emellertid polisens behovav effektiva spaningsmetoder kunna ges företräde framför enskilda intressen.Även som avses med nu aktuella skrivelsesynes telefonavlyssning ha utgjort ett värdefullt medel för bekämpande av dengrova narkotikahanteringen. Mot lagens tillämpning torde intekunna riktas några invändningar. Det anges i redogörelseatt tillgängliga undersökningar tyder på en ny ökning av narkotikamissbruket.Situationen i fråga om narkotikabekämpningen är uppenbarligen alltjämt sådanatt polisen har starkt behov att vid förundersökningar angående grovanarkotikabrott fortfarande kunna använda den spaningsmetod varom här är fråga.Hovrätten tillstyrker därför att lagen ges fortsatt giltighet, förslagsvis tillutgången av , uttalar att resultatet avtelefonavlyssning inte åberopas av åklagaren som bevis i brottmål men attmetoden ändå torde medföra möjlighet från polisens sida att göra ingripanden påsådan tid och plats att annan övertygande bevisning lättare än eljest kansäkerställas. Mot bakgrund av redogörelse för utvecklingenav den illegala narkotikahanteringen och polisens begränsade resurser förbekämpande av denna, finner tingsrätten skäl tillstyrka att förlängningen avlagens giltighet utsträcks till att gälla , förordar att förlängningenbegränsas till med hänsyn till lagens extraordinära och urrättssäkerhetssynpunkt känsHga natur samt den därmed sammanhängande betydelsenav att dess tUlämpning ägnas fortlöpande uppmärksamhet. Missbruk av narkotika blev ett allvarhgt samhäUspro-blemi vårt land liksom i många andra länder. var missbruketspritt över sä gott som hela landet. Detta föranledde ett ingripande avregeringen, som antog ett tiopunktspro-gram för en insats päbred front mot narkotikamissbruket. Programmet innebar skärpt kamp mot narkotikabranschensprofitörer, ökade förebyggande åtgärder, förstärkta vårdinsatser och ensamordning av samhällets olika insatser. Det förutsatte samordnadeansträngningar på en rad olika områden. Som ett led iprogrammets genomförande har straffen för grova narkotikabrott, främst den 2* 1971. systematiska langningen, skärpts och polisen fått tillgångtill ett nytt spaningsmedel i telefonavlyssningen. Vårdresurserna harförstärkts och värdlagstiftningen har modifierats. Är 1969 ställdes särskildamedel till förfogande för en bred upplysningskampanj genom både samhällets organoch enskilda organisationer. Anslagen för fortlöpande information om narkotiskapreparat och faran av narkotikamissbruk har därefter successivt höjts. Inomskolväsendet ägnas narkotikaproblemen ökad uppmärksamhet. De ansvarigamyndigheterna uppmärksammar i stigande omfattning narkotikaproblemen. Densamlade effekten av vidtagna åtgärder har blivit att missbruket kunnatbegränsas tUl huvudsakligen Stockholms-, Göteborgs- och Malmö-regionerna.Missbruk av beroende-framkallande medel förekommer dock i växlande omfattningäven pä andra platser i landet, men förhållandena där är bättre än år 1968.I storstadsområdena är efterfrågan på narkotika fortfarande betydande ochmissbruket djupt rotat. Bruket av centralstimulantia synes dock ha minskat ävenhär. 1övrigt är följande att säga om de senaste årens utveckling och dagsläget. TrotstuUens och polisens ansträngningar har det inte varit möjligt att hejdaspridningen av cannabis i landet. Av övrig narkotika t. ex. heroin och LSDtorde endast relativt små kvantiteter vara i omlopp i . En viss ökningav tillgången på LSD och råopium har dock konstaterats och1971. Statistik över tuUens och poHsens beslag av narkotika torde få fogas tiUprotokollet som bilaga 2 och 3. Polisensinsatser åren 1965 1971 framgår av en sammanställning över anmälningar, antalhörda personer och antal polismän, som varit sysselsatta med narkotikaärenden m.m., som torde få fogas tiU protokollet som bilaga 4. Den nu skisserade utveckhngenav narkotikamissbruket stöds också av den statistik över antalet domarfördelade pä oHka domstolar och olika missbruksmedel som torde fä fogas tUlprotokollet som bilaga 5. Av domarnas fördehiing på olika domstolar framgårsålunda att den största ökningen av antalet domar faller päandra domstolar än rådhusrätterna i , och men också attnästan hela minskningen i antalet narkotikadomar är 1970 faller pä domstolarnautanför de tre storstäderna. Inomkriminalvärden bedömdes av dä totalt 4 695 intagna vid fängvärdsanstalterna1 084 vara narkotikamissbrukare. var antalet missbrukare 995av sammanlagt 4 969 intagna. Det innebär alltså en ökning av den relativaandelen narkotikamissbrukare bland fängvårdskUentelet frän 20 till 23 %.Antalet missbrukare inom frivärden ökade från 1 612 (av hela antaletövervakningsfall) tiU 2 584() . Narkotikamissbruket i skolorna ökade t. o. m. januari1969. Att döma av gjorda undersökningar minskade efter hand antalet nyupptäcktafaU. Emellertid tyder vissa preliminära resultat frän skolöverstyrelsensenkätundersökning pä att missbruket av beroendeframkallan- de medel ökat nägot och trängt djupare ned iåldersklasserna. Underhandsrapporterfrån militärpsykoiogiska institutet (MPl) beträffande dess senaste, ännu ej slutredovisadeundersökningar, visar samma tendens som övriga undersökningar, nämligen attcannabis är det helt dominerande missbruksmedlet, att missbruket av centralstimulerandemedel minskat påtagligt i ifrågavarande åldersgrupper sedan är 1968 och att ettantal faU av heroinmissbruk nu förekommer, Thinnersniffning visar en oroandekraftig ökning. Missbruket främst av cannabis synes ha trängt ner i yngre äldersgmpperän tidigare. Somframgår av vad jag anfört har de gångna årens insatser lett till vissaframgångar. SärskUt glädjande är att ungdomen tycks ha börjat undvika de centralstimulerandemedlen, som är 1968 och 1969 nådde sin största utbredning. Jag bedömer det somsannolikt att upplysningskampanjen är 1969 här haft stor betydelse vid sidan avpoHsens och tullens åtgärder. Läget är emellertid alltjämt oroande. Det är uppenbartatt fortsatt kamp mot missbruket är nödvändig och att den måste föras pä mänga oUkafronter. Narkotikafrågan är svår och komplicerad. Det är därför inte lätt attsnabbt åstadkomma radikala förbättringar. Man ställs inför besväriigaawägningsproblem, där det gäller att väga nyttan av en viss åtgärd mot skadligaföljdverkningar som samma åtgärd kan medföra. Det krävs tålamod och ihärdigtarbete i kampen mot missbruket. Även om läget aUtjämt är allvarligt finns det skäl attvarna för svartmålning och överdrifter. Det görs ibland gällande i debatten attantalet grava missbrukare, som narkomanvärdskommittén enligt sinauppskattningar för hela landet beräknade till 10 000 ,skulle fördubblas . Dess bättre är det inte så illa. Detföreligger inga seriösa uppgifter till stöd för sådana antaganden. Vidrådgivningsbyrån i för värd av läkemedelsmissbrukare uppskattasantalet missbrukare i åldersgrupperna i storstockholmsomrädet tillomkring 6 000. Denna siffra är visserligen hög men den tyder inte pånågon dramatisk ökning av missbrukamas antal sedan är 1968. Däremot visar vissauppgifter ur MPl:s undersökningar att nyrekryteringen av grava missbrukare nägotökat medan ä andra sidan nyfikenhetsmissbruket avtagit. Enligt min uppfattning bör kampen föras vidare efter de riktUnjersom drogs upp är 1968 och som dä enhälligt ställde sig bakom. Det ärmin förhoppning att även i fortsättningen enighet över partigränserna skallkunna vinnas om de åtgärder som behöver och kan genomföras. ÅtskUligthar gjorts för att hälla tillbaka och i största möjliga utsträckning minskamissbruket av narkotika. De ansträngningar vi gör i värt land är betydande viden jämförelse med andra länder som har liknande problem. Mycket återståremellertid att uträtta. Detta gäUer kanske främst vårdområdet. Resurserna förförebyggande och uppsökande verksamhet och för eftervård är ännuotillräckliga. Jag avser att återkomma till vårdfrägoma i avsnitt 4,5. 4.2 Samordningen av åtgärderna Regeringens samarbetsorgan för bekämpande avnarkotikamissbruk (SBN) har som sin viktigaste uppgift att samordnamyndigheternas åtgärder i kampen mot narkotikamissbraket. Den närmareutformningen av åtgärderna vilar dock främst pä de myndigheter som ärrepresenterade i SBN nämligen RÄ, , ,, generaltullstyrelsen, universitetskanslersämbetet ochskolöverstyrelsen. 1 SBN sitter dessutom representanter för och , som i sin tur företräderkommunerna och landstingen, vilka har huvudansvaret för värden av missbrukarna. En särskilt betydelsefull roll spelar i detta sammanhangsocialstyrelsen. ansåg det sålunda naturligt attsocialstyrelsen inom landet får utöva den centrala ledningen i arbetet motmissbruk av narkotika och andra droger i fråga om bl. a. planering av värden,insamlande och bearbetning av fakta om missbrukets utbredning,behandlingsformer och värdresultat samt information. anslag för hälsovärdsupplysning harsuccessivt ökat i innevarande års statsverksproposition (prop. 7 s.92)föreslås en ökning av anslaget med . a. för att beredastyrelsen utrymme för ökad upplysningsverksamhet i narkotikafrägan. byrä för nykterhetsvård och narkomanvårdhar en särskild sektion för narkotikafrågor. Denna sektion bestårav en avdelningsdirektör, en byrådirektör och en kansliskrivare. Dessutom finnstillfällig arbetskraft med uppgift att svara för vägledande information tillsjukvårdshuvudmännen. Till sektionen är vidare knutna två specialföredragande,varav en tillfälligt med särskilda uppgifter inom narkotikaforskningens område. Jagförordar nu efter samråd med chefen för att socialstyrelsenfår ökade resurser för att fuUgöra sina insatser på narkotikaomrädet. a.bör styrelsens byrå för nykterhetsvård och narkomanvård förstärkas med tvähandläggande tjänstemän samt viss biträdespersonal m. m. Jag anser vidare att tillfäUigt bör fåmöjligheter att intensifiera den samordnade information som från centralt häll , och behövs för attaktivera det lokala samarbetet mellan , skola och polis. Somframgår av vad jag förut anfört i avsnitt 2.6 finns samarbetsorgan i enhghetmed cirkulär i omkring en tredjedel av landets kommuner. Även om mankan förutsätta att de största kommunerna och de flesta andra kommuner som haftproblem med narkotika nu har sådana samarbetsorgan kan förhållandena inte ansestillfredsställande. Förekomsten av samarbetsorgan ger möjligheter bl. a. tilleffektivare planering och bättre utnyttjande av personella och ekonomiskaresurser. En ökad information behövs om vikten av samarbetet. Socialstyrelsenhar ansett att informationen bör ske bl. a. i form av regionala konferenserunder medverkan av styrelsen, och rikspolisstyrelsen.Dessutom har för avsikt att utvärdera erfarenheterna av konferenserna samtatt ge ut vissa trycksaker och AV-material. Kostnaderna för de förstärkningar av socialstyrelsensresurser jag här har föreslagit uppgår till . och kanbestridas frän femte huvudtitelns förslagsanslag . Kännedom om narkotikamissbrukets omfattning är enförutsättning för en god planering av insatserna. I olika sammanhang harundersökningar gjorts om missbrukets utbredning, huvudsakligen bland ungdom.Uppgifter som kommit fram härigenom har spelat viss roll för bl. a. avvägningav vårdinsatserna. Särskilt har de undersökningar som MPl under senare är gjortom inskrivningsskyldigas narkotikamissbruk bidragit till bättre kännedom ommissbrukets omfattning och art. Några undersökningar om bl. a. skolungdomens narkotikavanorhar också haft betydelse. De olika undersökningar som hittUls gjorts har i stortsett utförts oberoende av varandra utan närmare samordning. Bortsett från demsom ärligen har gjorts genom MPl har undersökningama utförts punktvis och inte återkommitregelbundet. För att möjliggöra samlade insatser mot narkotikamissbruket och enriktig avvägning av hur resurserna skall fördelas behövs uppgifter som såvittmöjligt ger en totalbild av missbrukets utbredning, både geografiskt ochdemografiskt. Detta förutsätter att undersökningarna planeras samordnat ochutförs så att deras resultat kan ställas samman och ge en samlad analys avmissbrukssituationen i landet. Eftersom uppgifter om missbruket, t. ex. i frågaom frekvens och typ, kan bli inaktuella snabbt den hittUlsvarandeutvecklingen visar hur hastigt missbruk etableras, utbreds och förändras - ärdet angeläget att uppgifter samlas i den utsträckning som behövs för att lägetfortlöpande skall kunna följas. Flera myndigheter har utarbetat planer för nya ellerfortsatta frekvensundersökningar om narkotikamissbruket, nämligenkriminal-värdsstyrelsen, MPl, , universitetskanslersämbetet ochskolöverstyrelsen. MPl:s undersökningar avser alla inskrivningsskyldiga.Eftersom dessa undersökningar således gäller praktiskt taget alla män i 18-ärsåldernoch har utförts i rad, har de ett särskilt värde för bedömningenav det aktuella narkotikamissbruket och dess utveckling. Institutets undersökningarbör enligt min mening fortsätta. Kostnaden för dem, vilken har beräknats till100 . , torde få betalas av medel som under fjärde huvudtiteln stårtill förfogande för institutets verksamhet.