prop · FV0376 · 1972-12-31 00:00:00 — MajUs proposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag med vissa bestämmel ser om bokföringav bostadslån m. m.; given . Kungl.Maj:t vill härmed, imder åberopande av bUagda utdrag av statsrådsprotokolletöver inrikesärenden, föreslå att bifalla de förslag om vars avlåtandetill föredragande departementschefen hemstäUt. Ipropositionen läggs förslag fram till lagstiftning om bokföring av skuldökningenpå s.k. paritetslån, dvs. sådana statliga bostadslån som enligtbostadslånekungörelsen (1967: 552) utlämnas mot återbetalningsskyldighetenligt paritetslånesystemet och räntelån enligt räntelånekun-görelsen (1967:553) för vilka återbetalningsskyldigheten är uppbyggd på lUcnande sätt.Lagstiftningen har provisorisk karaktär så till vida som bokföringsfrågornaavses bli föremål för förnyad prövning, sedan frågan om bostadsbyggandetsfinansiering och formerna för samhällets stöd till bostadsbyggandet blivitföremål för en grandläggande översyn. Denföreslagna lagen med vissa bestämmelser om bokföring av bostadslån m. m. gäUerlåntagare som är bokföringsskyldig och som har tillgång i fastighet ellertomträtt för vUken paritetslån har utgått. Dessa låntagare föreslås bliberättigade att som en särskild aktivpost i balansräkningen ta upp ett bdoppmotsvarande den samlade skuldökningen på lånen. Lagenföreslås träda i kraft . Lag med vissa bestämmelser om bokföring av bostadslån m. m. Härigenomförordnas som följer. Densom är bokföringsskyldig och har tillgång i fastighet eller tomträtt, förvilken bevUjats bostadslån enhgt bostadslånekungörelsen (1967: 552) eUerräntelån enligt räntelånekungörelsen (1967: 553), får som en särskUd post blandtiUgångama i balansräkningen upptaga ett belopp som motsvarar högst den samladeskuldökningen av bostadslån enligt 33 § bostadslånekimgörelsen (1967: 552) ochräntelån enligt 16 § räntelånekungörelsen (1967:553). Posten skaU betecknasBalanspost enligt lagen med vissa bestämmelser om bokföring av bostadslån m. m.Avser posten mer än ett låneobjekt, skall av bokföringen framgå hur postenfördelar sig på objekten. Upptagestillgångspost enligt första stycket i balansräkningen, skall av vinst- ochförlusträkningen framgå hur posten påverkat resultatet för räkenskapsåret. Dennalag träder i kraft . Lag om ändring i lagen (1944: 705) om aktiebolag Härigenomförordnas, att i lagen (1944: 705) om aktiebolag skall m-föras en ny paragraf,104 a §, av nedan angivna lydelse. / fråga om redovisning av vis.sa statliga bostadslån och räntelånfinns bestämmelser i lagen (1972: 000) med vissa bestämmelser om bokföring avbostadslån m. m. Dennalag träder i kraft . Lagom ändring i lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar Härigenomförordnas, att i lagen (1951: 308) om ekonomiska föreningar skall införas enny paragraf, 43 a §, av nedan angivna lydelse. / fråga om redovisning av vissa statliga bostadslån och räntelån finnsbestämmelser i lagen (1972:000) med vissa bestämmelser om bokföring avbostadslån m. m. Dennalag träder i kraft . Utdrag av protokollet över inrikesärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: Ministern för utrikes ärendena ,statsråden , , , , , , ,, , , . Chefen för inrikesdepariementet, statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga omvissa bestämmelser om bokföring av bostadslån m. m. och anför. Det statliga kreditstödet till bostadsbyggandet lämnasnumera enligt ett system, som infördes , det s.k. paritetslånesystemet.Systemet innebär att kapitalkostnaderna för nyproducerade bostäder, med vissaundantag, fördelas om i tiden så att de årliga betalningarna på det statiigalånet i början av lånetiden blir lägre än vad som motsvarar de nominellalånevillkoren för att sedan successivt höjas. För hus byggda under tiden1958-1967 infördes i samband därmed ett system med s. k. räntelän.Återbetalningen av räntelånen är konstruerad på i princip samma sätt somåterbetalningen av paritetslånen. I fortsättningen avses med beteckningenparitetslån även räntelånen. För utredning av vissa frågor i samband ined paritetslånesystemettillkaUade jag med stöd av Kungl. Maj:ts bemyndigande ensakkunnig.' Utredningen har lämnat en delredovisning av sittuppdrag i betänkandet (SOU 1971: 67) Ränteomfördelning och vinstutdelning.Betänkandet innehåller förslag till lagstiftning i fråga oin bokföring avparitetslån och om vinstutdelning frän företag med paritetsbelånadefastigheter. Lagförslaget torde få fogas till statsrådsprotokollet i dettaärende som bilaga. Remissyttranden över betänkandet har avgetts av Sveahovrätt, hovrätten för , riksåklagaren () - efter hörande avöveråklagaren i samt cheferna för länsåklagarmyndigheternai , och - kammarrätten,, , , länssty- ' Hovrättspresidenten . . relsemai , samt , utredning ombokföringslagstiftningen, fuUmäktige i , fullmäktige iriksgäldskontoret, , , Föreningen auktoriseraderevisorer (), stadshypotekskassa, , Hyresgästernas sparkasse-och byggnadsföreningars riksförbund u. p.a. (HSB), Näringslivets byggnadsdelegation (), Svenska bankföreningen.Svenska byggnadsentreprenörföreningen (), , Svenska revisorsamfundet. ,, aUmännyttiga bostadsföretag () ochSveriges fastighetsägareförbund. har i sitt yttrandehänvisat tiU yttrandet från NBD. 2.1Gällande bestämmelser om bostadslån och räntelån Förvår bostadsförsörjning spelar den statliga långivningen till bostadsbyggandeten betyddsefuU roll. De statliga lånen har som regel formen av toppkrediter,placerade med förmånsrättens undre gräns vid av det s. k. pantvärdet. Jagåterkommer härtill i det följande. Under en följd av år, fram tiU , varutmärkande för den statliga långivningen att bostadskostnaderna höUs nereframför allt genom räntenivån på statslånen och genom räntebidrag förunderliggande krediter. De statliga bostadslänen löpte med en i princip rörligräntesats, som uppgick till till den del lånet avsågbostäder och i fråga om lokaler. Amortering skedde med lika storaårliga belopp under en lånetid av . Räntebidraget utgick tiU hus byggda år1958 eller . Det motsvarade för nybyggda hus skiUnaden mellan å ena sidangällande lånemarknadsränta och å andra sidan den s. k. basräntan, som fr. o. m.den 1 juli 1966 var på primärlån och fyra och en halv procent påsekundärlån för hus som hade färdigställts eller . Det nu berördasystemet ledde tiU att de ärliga kapitalkostnaderna för nyproduktionenstabiliserades framför allt genom att dessa generella räntesubventionerlämnades. Lånereglernaförändrades på ett genomgripande sätt genom införandet av paritetslånesystemet.Detta system skuUe enligt föredragande departementschefen väsentligen tUlgodosesyftena att i fråga om nyproducerade bostäder anpassa de årliga kapitalutgiftematill lägenheternas bruksvärde i stället för tUl kostnadsnivån, då husetbyggdes, och att göra de årliga bostadskostnaderna oberoende av marknadsräntansfluktuationer. Genom systemet vanns också att man kunde möjliggöra rimliga bostadskostnaderutan stöd av generella subventioner. Bostadslånenutgår liksom tidigare med belopp som motsvarar viss procent av det s. k.låneunderlaget, dvs. den byggnadskostnad på vilken statslånetberäknas och som i allmänhet hgger lägre än det tidigare nämnda pantvärdet. Vidbedömningen av pantvärde/:, dvs. fastighetens kreditvärde, medräknas ocksåsådana lokaler m. m. som inte berättigar till statslån. Procentsatserna förbostadslånet varierar meUan 15 och av låneunderlaget allt efter förvaltarkategori. De nya lånereglerna finnsintagna i 32 och 33 §§ bostadslånekungörelsen (1967: 552, ändrad senast 1971:1182). Enligt 32 § gäUer som huvudregel i fråga om bostadslån atträntebetalning och amortering på lånet skall omfördelas i tiden, om lånet avsernybyggnad av flerfamiljshus eller småhus som skaU hyras ut eller upplåtas medbostadsrätt och inte är beläget på jordbruksfastighet. I fråga om egnahem samtjordbrukets bostäder finns möjlighet för låntagarna att välja mellanparitetslån och nominellt lån. Även i vissa faU då det gäller ombyggnad av huskan bostadslånet lämnas i form av paritetslån. Omfördelningenav kapitalkostnaderna är avsedd att gå tiU så att låntagarens årligakapitalkostnader i början av lånetiden blir lägre än.vad som motsvarar denominella villkoren för att sedan höjas på visst sätt. Hur stora belopplåntagaren faktiskt skaU erlägga bestäms enligt 33 § bostadslånekungörelsen medutgångspunkt i en av fastställd s. k. basannuitet, som gäller t. v.,och ett av Kungl. Maj:t fastställt paritetstal. Basannuiteten är i frågaom bostadslån för nybyggnad för flerfamiljshus och för småhus som hyrsut eller upplåts med bostadsrätt (33 § andra stycket). Den utgör för lånför nybyggnad av egnahem. I fråga om lån för ombyggnad bestäms basannuitetensstorlek efter bl. a. husets beräknade återstående användningstid. Den utgör f.n. lägst och högst . Basannuiteten för nybyggnad faststäUs av KungL Maj:tmed . Vid omfördelningen, somskall avse hela lånetiden, beräknas tUl en början storleken av detfastighetskapital, inberäknat låntagarens kapitalinsats, som motsvararlåneunderlaget för utrymmen för bostadsändamål. Det sålunda beräknadefastighetskapitalet multipliceras med basannuiteten och paritetstalet. Frånprodukten, den s. k. baskostnaden, avräknas i första hand vad låntagarenberäknas erlägga i ränta och amortering på underliggande krediter, dvs. primär-och sekundärlån eller s. k. enhetslån samt vissa fördjupade delar avstatslånet (33 § tredje stycket). Det som återstår av baskostnaden fördelasmellan staten och låntagaren proportionellt meUan bostadslånets och den egnakapitalinsatsens ursprangliga belopp. Detbelopp som låntagaren skall erlägga till staten används i första hand tUlbetalning av räntan på statslånet och i andra hand tUl amortering av detta. Ombeloppet är mindre, än räntan, ökas låneskulden med det felande beloppet (33 §femte stycket bostadslånekungörelsen). Vidare gäller att, om de beräknade kostnademaför underliggande krediter överstiger baskostnaden, staten tiUskjuter det felandebeloppet eller, om låntagarna har gjort egen kapitalinsats, en så stor del avdet felande beloppet som svarar mot proportionen mellan statslånet och den egnakapitalinsatsen. Tillskottet används i första hand till betalning av ränta ochamortering på fördjupade lånedelar och betalas i övrigt ut till låntagaren.Belopp som har tiUskjutits läggs till låneskulden (33 § sjätte stycket). Ombaskostnaden är större än summan av kostnaderna för underliggande krediter ochräntan på bostadslånet, används överskottet för amortering på bostadslånet. Paritetstalet,i princip ett för varje årgång av hus, fastställs med hänsyn till utvecklingenav byggnadskostnaderna och det lägre bruksvärde som tidigare byggda lägenheterkan antagas ha på grand av förslitning och lägre standard (prop. 1967: 100 s.190). Paritetstalet anger hur mycket kapitalkostnaderna för tidigare hus börhöjas för att dessa kostnader, och därmed också hyrorna, skall komma i rimligtförhåUande till - i paritet med - kostnaderna och hyrorna i nyproducerade bostäder.Med paritetstalets hjälp fördelas således kapitalutgifterna över hdaamorteringstiden och talet påverkar ändringstakten i de årliga betalningarna.Under den tid som systemet har tiUämpats har paritetstalet undergått relativtsmå förändringar. EnHgt kungörelsen (1971: 781) om paritetstal för år 1972gäller att paritetstalet är 1,05 för lån till den del det belöper på hus somhar färdigställts eller tidigare, 1,04 för lån till den del det belöperpå hus som färdigställts , 1,02 för lån till den del det belöper på hussom färdigställts och 1,00 för övriga lån. Medanparitetstalet sålunda varierar efter tidpunkten för husets färdigställande är basannuitetendensamma för alla årgångar av hus som har finansierats med paritetslån. Den harinte ändrats sedan systemet trädde i funktion. Samtidigtmed införandet av de nya bostadslånebestämmdsema avvecklades de tidigareräntebidragen för äldre hus. 1 syfte att undvika att ifrågavarande årgångar aväldre hus generellt drabbades av ökade kapitalkostnader infördes ett systemmed räntelån. Bestämmelserna om räntelån finns intagna i räntelånekungörelsen(1967:553, ändrad : 1183). Genom räntelänen fördelas de ökade räntebetalningamaför dem, som tidigare erhöll räntebidrag, på ett sätt som motsvarar omfördelningeni det nya bostadslånesystemet. Räntelånen beräknas enligt 14-16 §§ räntelånekungörelsenenligt följande. Ett räntelåneunderlag, som med vissa modifikationer motsvarardet statliga lånet och underliggande krediter, multipUceras med dels en avbostadsstyrelsen fastställd basränta, dels paritetstalet. Basräntan skaUbestämmas så att produkten av denna och räntdåneunderlaget nära motsvarar delån som ingår i underlaget med avdrag för beräknade amorteringar på lånen, multiplice- rademed, beträffande primär- och sekundärlånen det procenttal som enligt 4 och 9 §§räntebidragskungörelsen (1962: 541) gällde vid utgången av och beträffandedet statliga lånet . Detgenom multiplikationen av räntdåneunderlaget, basräntan och paritetstaleterhållna beloppet kallas basräntebeloppet. Detta jämförs med låntagarensberäknade räntekostnader för de lån som ingår i räntdäne-imderlaget. Om deberäknade räntekostnaderna är större än basräntebeloppet, utgår räntelån medbelopp som motsvarar skillnaden. Om basräntebeloppet är större änräntekostnaderna, skall låntagaren betala ränta och amortering på uteståenderäntelån med belopp som motsvarar skillnaden. Räntan betalas i första hand. mån räntan på räntelån inte betalas enligt vad nu nämnts läggs den tillräntelåneskulden. Räntelänetavräknas i första hand mot ränta och amortering på bostadslån, egnahemslåneller tertiärlån (19 §). Kontant utbetalning sker i den mån räntelånetöverstiger dessa kostnader eller om huset har uppförts utan stöd av statligtlån. Enligtpunkt 5 tredje stycket av anvisningarna till 25 § kommunalskattelagen (1928:370, ändrad senast 1971:443) skall ränta på statiigt bostadslån eller räntelåntill den del räntan har lagts till låneskulden anses betald då den hardebiterats. I den mån ränta på bostadslån eller annat statligt lån har erlagtsmed hjälp av räntelån, anses räntan betald då räntelånet betalades ut. Idirektiven för paritetslåneutredningen sägs att uppbyggnaden av paritetslånesystemetgrundades på erfarenheten att det fanns ett samband mellan en stabillågräntenivå och låga byggnadskostnader resp. hög räntenivå och stigandebyggnadskostnader. Det framhåUs att räntenivån - främst på grandav internationella förhåUanden - varit osedvanligt hög. haremellertid byggnadskostnaderna varit i stort sett oförändrade, vilket medförtatt paritetstalet varit nära nog . I direktiven hänvisas tilluttalanden statsverksproposition (prop. 1970: 1 bU. 13 s. 220)enligt vUka en hög räntenivå i förening med i huvudsak oförändrade paritetstalkan, om förhållandena består , leda tiU betydligt störreskuldökningar och längre amorteringstider än som kan accepteras, något somnödvändiggör fortlöpande beräkningar i fråga om skuldökning, amorteringstideroch ändringar i basannuiteten.. Utredningen har enligt direktiven i första handtill uppgift att på grandval av särskUda beräkningar belysa skillnader i frågaom skuldökning och amorteringstider vid alternativa paritets-tal ochräntenivåer. Vidare skall undersökas vilka effekter höjningar av basannuitetenhar på bostadslånets amorteringstid vid alternativa räntenivåer ochparitetstal. Utredningen skaU också, utifrån förutsättningen atthela statslånet skaU återbetalas inom husets livslängd, undersöka andra möjUgheteratt komma tiU rätta med problem som kan uppstå vid tiU-lämpnmg av paritetslånesystemet.Det nämns i direktiven att man kan överväga en viss förlängning avamorteringstiden för statslånet eller införande av nomineUa villkor för en delav det fastighetskapital som omfördelas. Däremot bÖr ett återinförande avgenerella subventioner inte komma i fråga. Vidsidan av de nu berörda, för lånesystemet grundläggande frågorna, ingår iutredningens uppdrag att göra en allmän översyn av reglerna om paritetslån medhänsyn tiU erfarenhetema av systemet. Idirektiven behandlas även problemet med bokföring av skuldökning påparitetslån. I denna del åberopas ett uttalande av statsutskottet i utlåtande tiU1968 års riksdag (1968: 100). Utskottet anförde följande. Övergångentill det genom riksdagsbeslut införda systemet för statens kreditstödtill bostadsbyggandet kan bereda bokföringsmässiga svårigheter även ur andrasynpunkter och som tar sig uttr}'ck i skuldsummans ökning utan att enmotsvarande ökning av tillgångarna alltid bokföringsmässigt föreligger.Skuldökningen skall efter hand betalas genom ökade ärliga inbetalningar påstatslånet. Systemet förutsätter att hyrorna kan höjas i motsvarandemån. Skuldökningen motsvaras således av framtida ökade hyresintäkter. Ettantagande om framtida ökade hyresintäkter kan emellertid från revisionstekniskautgångspunkter inte utan vidare godtas som tillgångspost i resultatredovisningenav företagens verksamhet. En förutsättning för att så skall kunna ske är attdet finns grund att anta att företagen skall kunna likvidera den uppkommandeskulden även i ett läge som omöjliggör erforderlig höjning av hyrorna. Iproposition 1967: 100, som ligger till grund för nuvarande ordning, framhölldepartementschefen att det på vissa orter kunde uppkomma en sådan situation påbostadsmarknaden att hyrespolitiskt utrymme saknas för en sådan successivökning av kapitalkostnaderna, som det nya lånesystemet förutsätter. I sådanafall borde i första hand en viss förlängning av amorteringstiden kunnaövervägas och i ytterlighetsfall statens fordran kunna helt eller delvisefterskänkas. Detta uttalande föranledde ingen erinran från sida. Uttalandetinnebär enligt utskottets mening bl. a. att statens fordran i anledning av den föratnämnda skuldökningen så tiU vida bör betraktas som villkorlig att det inte kankomma i fråga att driva in den om detta skulle tvinga låntagare att träda ilikvidation eller eljest försätta honom i en företagsekonomiskt ohåUbarsituation därigenom att hyrorna till följd av läget på ortens hyresmarknad intekan höjas så att skuldökningen kan awecklas inom rimlig tid. anfört bör lämpligen bekräftas av genom ett tillkännagivandeatt Kungl. Maj:t har att medge anstånd med och att avskriva eller eftergebetalning av ränta och amortering på bostadslån, såvitt avser uppkommenskuldökning, samt på räntelån, allt i den mån utvecklingen på ortens hyresmarknadinte möjliggör så stor höjning av hyrorna, som behövs för att täckaifrågavarande betalningar. SjälvfaUet bör eftergifter av det slag, som häravses, inte komma i fråga om låntagarens svårigheter kan härledas frånvårdslöshet eller försummelse från hans sida. Riksdagengodtog vad utskottet anfört (rskr 1968: 252). I direktiven för paritetslåneutredningensägs att detta riksdagsbeslut har ansetts iimebära att låntagare som enligtgällande bestämmelser skaU upprätta likvidationsbalansräkning inte behöverträda i likvidation, om. likvidationsanledning föreligger till följd av ökningav låneskulden tiU staten. En annan sak är, heter det vidare, om riksdagensbeslut kan anses utgöra gnmd för att vidta bokslutsdispositioner för attbalansera skuldökningen. Utredningen skall pröva dessa frågor och klarlägga hurlånesystemet skaU återspeglas bokföringsmässigt och lägga fram förslag tillerforderliga författningsändringar. 2.3Vissa bestämmelser om bokföring Allmännabestämmelser om bokföring har meddelats i bokföringslagen (1929: 117, ändradsenast 1967: 535). Lagen reglerar i 1 och 2 §§ bokföringsskyldighetensomfattning och i 3-13 §§ sättet för bokföringsskyldighetens fullgörande. I 14§ föreskrivs att lagen inte skall äga till-lämpning i den mån avvikandebestämmelser gäller enligt annan lag eller författning. I 15 § erinras ombestämmelserna i om ansvar för åsidosättande avbokföringsskyldighet. Bokföringsskyldigaär enligt 1 § aktiebolag, bolag som har införts i handelsregistret, föreningsom har införts i föreningsregistret samt sambruksförening. Vidare är envarsom yrkesmässigt driver vissa uppräknade typer av rörelse bokföringsskyldig,med vissa i 2 § angivna undantag, som i huvudsak avser rörelser av ringaomfattning. är i princip inte bokföringspliktigverksamhet men däremot byggnadsverksamhet. Stat och kommun är frikallade frånbokföringsplikt enligt bokföringslagen (2 § andra stycket). Bokföringenskall enligt 3 § bokföringslagen ske i överensstämmelse med allmänna bokföringsgranderoch med iakttagande av god köpmannased. Bokföringens uppgift skall enligt 4 §första stycket vara att lämna redovisning säväl för rörelsens gång som för denbokföringsskyldiges ställning vid rörelsens början och vid utgången av varjeräkenskapsår. Den bokföringsskyldige skall därför enligt 4 § andra stycketdels över rörelsens gång föra dagbok och de övriga handelsböcker som behövs medhänsyn till rörelsens omfattning och beskaffenhet, dels över sin ekonomiskaställning upprätta och i inventariebok införa inventarium och balansräkning. Omden löpande bokföringen gäller bl. a. att den skall ske så att upplysningklart och överskådligt lämnas t. ex. om de fordringar och skulder som haruppkommit i rörelsen, om omkostnaderna i rörelsen och om ingångnaansvarsförbindelser (6 § andra stycket). Enligt7 § skaU i inventariet tas upp den bokföringsskyldiges samtliga tillgångar ifastigheter, varulager, övriga lösören, fordringar, värdepapper, kontantapenningar och annat. Vidare skall samtliga skulder tas upp.Specificerade poster skall upprättas och varje post skall åsättas värde. TiUgångaroch skulder skall räknas samman var för sig. Skillnadenmellan slutsummorna skall sättas ut. Inom linjen skall anges dels deansvarsförbindelser, som den bokföringsskyldige har iklätt sig, i den mån deinte har tagits upp bland skulderna, dels de panter han har ställt.Balansräkningen skall enligt 8 § utgöra ett översiktligt sammandrag avinventariet. Den skall vara uppställd i lämpliga huvud poster och även avse deuppgifter som har lämnats inom linjen i inventariet. Vid upprättande avinventarium och balansräkning får enligt 9 § tillgångarna inte tas upp översina verkliga värden. Undantag gäller för anläggningstillgångar. De får tas upptill anskaffnings- eUer tillverkningsvärdet. I så fall skall dock årligenavskrivas ett belopp som motsvarar anläggningens värdeminskning på grand avålder och nyttjande eller därmed jämförlig omständighet. I stället för att göraavskrivning kan den bokföringsskyldige föra upp ett motsvarande belopp blandskulderna på ett särskilt värdeminskningskonto. Räkenskapsårfår enligt 11 § inte överstiga 12 månader. Vid rörelsens början och likaså vidomläggning av räkenskapsår får det dock utsträckas . Bokföringslagstiftningenär f. n. föremål för översyn av särskilt tillkallade sakkunniga (1971 årsutredning om bokföringslagstiftningen). Lagen(1944: 705) om aktiebolag (ändrad : 591) innehåller särskildabestämmelser som rör bokföringen. Ansvaret för bokföringen åvilar verkställandedirektören och styrelsen (83 §). Dessa har att för varje är avge redovisningför förvaltningen av bolagets angelägenheter genom att avlämna balansräkning,avseende bolagets ställning vid räkenskapsårets utgång, vinst- ochförlusträkning samt förvaltningsberättelse (98 §). Räkenskapsåret skall varahelt år, men får i vissa fall avse dd av år eller utsträckas att omfatta högst18 månader (99 §). I100-102 §§ meddelas närmare bestämmelser om värderingen av aktiebolagstillgångar och skulder, om uppställningen av balansräkningen och vinst- och förlusträkningensamt om förvaltningsberättelsen. Ifråga om värderingen av tillgångar och skulder gäller bl. a. följande.Anläggningstillgångar får tas upp tiU högst det belopp vartiU kostnaderna förderas anskaffning eller tillverkning har uppgått. Avskrivning skall emellertidske med belopp som motsvarar värdeminskningen på grund av ålder ochnyttjande eller annan därmed jämförlig orsak, om inte det verkliga värdetuppenbarligen är högre än det som skulle komma fram efter sådan avskrivning.