prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — Han måste komma in tilllänsstyrelsen med sin begäran härom efter förverkandet. Somytterligare förutsättning skall gälla att fastighetsdomstolen icke tillinskrivningsmyndigheten anmält atl expropriationsrätten förverkats. Anmälanskall ske om fastighetsägaren vid domstolen visat att sådant förverkandeföreligger. 1 denna del överensstämmer förslaget i sak och även huvudsakligeni form med vad som gäller. Det betyder med andra ord au. om fastighetsägarenföre tremånadersfristens utgång bestämt sig för att icke kräva expropriationensfullbordande, och exempelvis genast v ill överlåta fastigheten, han bör se tillatt anmälan till inskrivningsmyndigheten sker för anteckning i fastighetsbokenom att expropriationsrätten är förverkad. Har sädan anmälan skett kan handärefter inte ändra sig och begära att expropriaiionen skall fullbordas. Det kan lill en början ifrågasättas om det överhuvudtagetbehövs någon föreskrift om anmälan lill inskrivningsmyndigheten. Den praktiskanyttan synes vara ringa. Om föreskriften likväl behålles som man skärbort expropriandens möjlighet atl begära att expropriationen skall fullbordas,synes den i förslaget valda formen att i huvudsak kopiera ExL inte varalämplig. Innebörden av förslaget som det här ovan har beskrivitsskulle tydligare komma till uttryck om andra stycket i 11 S fick följandelydelse: "Vill fastighetsägaren au expropriaiionen ändock skallfullbordas, har han att efler förverkandet hos länsstyrelsenbegära det. Vill han det ej, fär han hos fastighetsdomstolen visa attexpropriationsrätten är förverkad. GÖr han det. skall domstolen anmälaförverkandet lill inskrivningsmyndigheten för anteckning i fastighetsboken. nu om anteckning i fastighetsboken äger. när fråga är omtomträtt, motsvarande tillämpning beträffande tomträttsboken'. Till följd härav bör 12 S fä följande Kdelse: 'Harfastighetsägaren begärt att expropriationen. utan hinder av attexpropriationsrätten är förverkad enligt 11 S första stycket, skall fullbordasoch har ej anmälan enligt andra stycket i samma paragraf ägt rum. skalllänsstyrelsen låta uttaga expropriationsersättningen jämte ränta enligt 16 Sförsta stycket hos den exproprierande.' Om institutet anmälan enligt andra stycket i förslagets 11S bibehålles och reglerna om det utformas enligt lagrådets förslag, börhänvisningen i förevarande paragraf till 12 S utbytas mot en sådan till 11 S. Under hänvisning lill vad som anförts vid 7 S bör ordet'målet' utbytas mot uttrycket 'samtliga frågor i saken'. I paragrafen har tagits upp bestämmelser om kallelser tillfördelnings-sammanträde och kungörelse om sådant sammanträde m.m. Bestämmelsernabör anslutas närmare till vad som gäller när medel skall fördelas mellanrättsägare i utmätt fastighet utan att fastigheten sålts exekutivt (jfr 143 och iredje mom. UL och 36 S kungörelsen. 1971:1097. om exekution i fastegendom). Enligt förslaget skall kallelse sändas även till kända innehavare avmed panträtt jämställd rätt. Med hänsyn till punkt 5 i de föreslagna övergångsbestämmelsernatill den nya expropriationslagen synes orden "eller med panträtt jämställdrätt" kunna utgä som obehövliga. Paragrafen bör alltså fä följande lydelse:"Sammanträde för annan sakägare och kända innehavare av panträtt. De skall ikallelsen uppmanas alt anmäla sina anspråk senast vid sammanträdet. skall kungörelse om sammanträdet minst tvä veckor i förvägockså föras in i Post- och och tidning inom orten". 1 och 2 SS Enligl 18 kap. 6 S RB är part. som på grund av processuellförsummelse vållat motparten kostnad, skyldig att ersätta denna huru rättegångskostnadeni övrigt än skall bäras. Förevarande paragrafer innehåller den huvudregeln alt sakägarenär berättigad till gottgörelse för kostnader. Undantag härifrän stadgas dockgenom hänvisningen till 18 kap. 6 S RB för del fall att sakägaren gjort sig skyldig till processuellförsummelse, i vilket fall alltså paragrafernas huvudregel ej gäller. När detär fråga om kostnader i expropriationsmål blir dä pä grund av 2 S lagen omfastighetsdomstol 18 kap. RB tilllämpligt och därmed iiven dess 6 S. Denförsumlige sakägaren skaW aWtsä gottgöra sin motpan i expropTiaiionsmäleldennes kostnad på grund av försummelsen. Vad åter gäller den situationen attdet är i ärendet om tillstånd till expropriation eller i ärendet om expropriationsersättningensfördelning som sakägaren försummat sig. får som nämnts hänvisningen lill 18kap. 6 S anses innebära att huvudregeln i förevarande paragrafer ej gäller. Dåeljest inga regler finns om kostnader beträffande dessa ärenden, blirresultatet att den försumlige sakägaren visserligen ej får gottgörelse för sinakostnader men å andra sidan ej heller är skyldig gottgöra motparten denne genomförsummelsen åsamkade kostnader. Med den ordning som i allmänhet gäller inom förvaltnings-förfarandetsynes intet vara au erinra mot den ordning förslaget sålunda fär ansesinnebära. Kan överenskommelse ej träffas mellan den exproprierandeoch sakägaren om gottgörelse för dennes kostnad i ärende om tillstånd tillexpropriation eller i ärende om fördelning av expropriationsersältningen ochtvisten alltså skall slitas av fastighetsdomstol, synes ulan särskilt stadgandeklart atl anhängiggörandet av tvisten i princip skall ske genom ansökan omstämning. Enligt grunderna för bestämmelsen i 5 kap. 3 S vilken tar sikte pårättsförhållanden som skall prövas enligt annan lag än expropriationslagen bör hinder dock ej möta att under förutsättningar som gäller enligt nämnda lagmmi expropriationsmålet taga upp yrkande om gottgörelse för dessa kostnader utanstämning. I likhet med vad som skett vid 5 kap. 21 S förordas, att iiredje stycket av förevarande paragraf upptages en regel av innehåll att innanförordnande meddelas att förskott ä rättegångskostnad skall ulgå till part.motparten skall erhålla tillfälle att yttra sig. Fråga om sädant förskott skallalltid avgöras genom beslul. Av skäl som anförts vid 5 kap. 21 S kan därförbestämmelsen i tredje stycket första punkten som obehövlig utgå. Säsom förordats vid 1 kap. 1 S bör blandövergångsbestämmelserna upptagas ett stadgande av innehåll att bestämmelsen om tomträui 1 kap. 2 S nya lagen äger motsvarande tiUämpning i fråga om vattenfallsrättsom avses i 12 S lagen (1970:995) om införande av nyajordabalken. Till frägan om stadgandets placering återkommer lagrådet. Avsiktenmed första punkten i förevarande övergångsbestämmelse är atl äldre bestämmelserskall tillämpas icke endast vid prövningen av frågan huruvida tillstånd lillexpropriation skall lämnas utan även beträffande förfarandet i tiUslåndsärendet.För au denna innebörd av övergångsbestämmelsen skall komma till klart uttrycktorde böra anges au. då ansökan om expropriation gjorts före nya lagens ikraftträdande,frågan om tillstånd till expropriationen prövas och ärendet därom handläggesenligt äldre beslämmelser. 1 fall som här avses kommer därför bl.a. vad nyalagen stadgar i 3 kap. 6 S om förlängning och förkortning av tid för ansökan omstämning och i 7 kap. 1 S första stycket om kostnader i tillståndsärendet ickeatt vara tillämpligt. Till beslämmelserom förfarandet i tillståndsärendet är att räkna även vad som stadgas i 3 kap. 3S nya lagen. Att bestämmelserna i nämnda paragraf, enligt vad som föreskrivesunder 10 i övergångsbestämmelserna, skal! tillämpas även om ansökan omexpropriation gjorts före nya lagens ikraftträdande framstår därför som ettundanlag frän vad som stadgas i förevarande punkt. Innehållet i bestämmelsenunder 10 torde med hänsyn härtill böra sammanföras med förevarande bestämmelse.I fräga om tillämpningen av 3 kap. 3 S må framhållas, atl övergångsbestämmelsenicke medför, all vad i paragrafen stadgas kommer att gälla då sökandensnyttjanderätt eller servitutsrätt till fastigheten har upphört redan förelagens ikraftträdande. Den iandra punkten av förevarande övergångsbestämmelse upptagna regeln angåendelösningsrätt är av annan karaktär än innehållet i första punkten. Regeln avsericke endast ärenden som är beroende på prövning när nya lagen träder i kraft.Den skall gälla även då expropriation fullbordats . Innebörden avövergångsbestämmelsen torde komma till tydligare uttryck om bestämmelsen geslydelsen, au äldre bestämmelser om lösningsrätt skall alltjämt gälla belräffandeegendom som exproprierats pä grund av ansökan före ikraftträdandet. Som föredragandestatsrådet anfört i anslutning lill den under 9 upptagna övergångsbestämmelseninnehåller 79 a S första stycket ExL en bestämmelse angående återlösningsrätt.Denna bestämmelse får anses höra till de äldre beslämmelser som alltjämt skallgälla enligl förevårande övergängs-bestämmelse. Såväl 100 S som 104 S iredje stycket ExL. vilka lagrumbåda tar sikte på fall då marken innehaves med nyltjanderätt. upptager en regelav innebörd att vid uppskattning av det exproprierade områdets värdehänsyn icke får lagas till förbättring, vilken omrädet vunnit genom arbeteeller kostnad som nytljanderättshavaren eller dennes företrädare nedlagt å omrädetutöver vad som ålegat honom enligt vad vid upplåtelsen avtalats elleruppenbarligen varit förutsatt. Vid 4 kap. I S har lagrådet på anförda skäl förordalalt en regel med allmän räckvidd motsvarande 104 S iredje stycket ExL upptagesi 4 kap. 1 S. Bifalles denna hemställan, kommer det i den nya lagen att finnasen generell bestämmelse med samma innehåll som 100 S ExL. Med hänsyn till dettaförhällande ävensom innehållet i över-gängsbestämmelsen under 11 ärföreskriften i förevarande övergångsbestämmelse att 100 S ExL fortfarandeskall äga tillämpning obehövlig och bör utgå. 101 S ExL fortfarandegälla. Bestämmelsen skall tillämpas på all egendom som exproprierats enligt 1 Sförsta stycket 7 ExL. Detta skulle framstå tydligare om regeln får den lydelseatt beträffande egendom, som exproprierats enligl 1 S första stycket 7 lagen(1917:189) om expropriation. 101 S samma lag fortfarande skall gälla. Genomföres vad lagrådet föreslagit under 1 kap. 4 S.kommer lill-ständsmyndigheten. även när det är fråga om att genom expropriationtillskapa särskild rätt till fastighet, att fä pröva frågan om expropriationensinverkan på äldre rättighet som besvärar fastigheten. Vad som sägs iförevarande punkt bör därför gälla vid all expropriation. 1 den föreslagnalagtexten bör alltså orden 'med äganderätt' utgä. Tillämpning av 79 a S andra stycket ExL kommer icke i frägai andra fall än dä expropriation av nyttjanderätt verkligen kommit till stånd.Innebörden av förevarande övergångsbestämmelse, som har avseende på alla falldå expropriation för angivet ändamål skett med tillämpning av ExL. skulle kommatill tydligare uttryck om det stadgas, au beträffande egendom som genomexpropriation tagits i anspråk med nyttjanderätt för allmän väg på grund avansökan före ikraftträdandet. 79 a S andra stycket lagen (1917:189) omexpropriation fortfarande skall gälla. 1 anledning av ett uttalande i motiven lill dennabestämmelse om att reglerna i 7 kap. om expropriationskostnad bör tillämpasfrån det den nya lagen har trätt i kraft må framhållas att. säsom lagrådetuttalat \ id övergångsbestämmelsen under 6. regeln i 7 kap. 1 S första stycketom kostnader i tillståndsärendet icke skall vara tillämplig när ansökningen omexpropriation gjorts före nya lagens ikraftträdande. Detta följer av nämndaövergångsbestämmelse. Vid bifall till lagrådets vid 5 kap. 22 S framfördaförslag att talan mot hovrätts dom. varigenom medgivande till kvalificeratförhandstillträde lämnats, skall få föras i högsta domstolen, bör tredjepunkten i förevarande övergängsbesiämmelse utgä. Av uttalanden i remissprotokollet vid dennaövergångsbestämmelse framgår att med uttrycket "sättet för betalning"i första hand åsyftas vad den exproprierande har att åtgöra för att han skallanses ha fullgjort vad på honom ankommer. Däremot får anses oklart huruvidaavsikten varit att under nämnda uttryck inbegripa även förfarandet förfördelning och utbetalning av nedsatta eller eljest av omhänderhavdamedel. Även i denna del föreligger vissa skiljaktigheter mellan den nya lagenoch gällande ordning; så saknas exempelvis i nya lagen motsvarighet tillbestämmelsen i 35 S ExL och därtill anknytande regler om formen för betalningav ersättning för expropriation av jordområde samfällt för flera än tiofastigheter med skilda ägare. Över huvud taget kan sägas, att det råder sådantsamband niellan domstolens avgörande, formen för den exproprierandes erläggandeav betalning samt fördelning och utbetalning av nedsatta ellereljest omhänderhavda medel att icke skilda regelsystem bör gälla för olikadelar av detta i sak sammanhängande förfarande. Enligt lagrådets mening bördärför för hela detta förfarande tillämpas äldre beslämmelser när ersättningenrespektive förskottet bestämts före nya lägens ikraftträdande. Au detta skallgälla får anses framgå av lagtexten med erforderlig tydlighet om. såsomlagrådet härmed förordar, orden "sättet för' får utgå ur densamma. De i övergångsbestämmelserna under 4 14 upptagna stadgandenaär av tre olika arter: dels regler varigenom bestämmelser i nya lagen görestillämpliga på vissa äldre, endast övergångsvis kvarlevande rättsinstitut, delsregler, enligt vilka vissa stadganden i ExL fortfarande skall gälla beträffandeegendom som exproprierats enligt föreskrift i ExL. vare sig expropriationenfullbordats före eller efler nya lagens ikraftträdande, och dels regler omvilka bestämmelser som efter nvä lagens ikraftträdande skall tillämpasbeträffande ärende om expropriationstillstånd och expropriationsmäl som är anhängigtvid ikraftträdandet och beträffande likvidförfarande som grundas pa avgörandedessförinnan. 1 förslaget har reglerna ej upptagits enligt dennagruppindelning. Enligt lagrådets mening skulle övergångsbestämmelserna bli lättillgängligareom utöver de jämkningar som förordats i det föregående en omdisponeringvidtages i enlighet med nämnda gruppindelning. Detta skulle innebära att tillden första gruppen, avseende nya lagens tillämpning pä äldrerättsinstitut, skulle under 4 7 hänföras den förut berörda bestämmelsen omvattenfallsrätt samt reglerna i förslaget under 4. 13 och 5. att i den andragruppen, enligt vilken vissa äldre beslämmelser i ExL fortfarande skall gällaviss enligt samma lag exproprierad egendom, skulle under 810 upptagasbestämmelser motsvarande reglerna under 6 andra punkten samt 7 och 9 iförslaget samt att till den iredje gruppen, avseende tillämplig lag efter nyalagens ikraftträdande i förfaranden som därvid pågår, skulle under 1 1 förasregeln under 6 första punkten i förslagel ävensom den därmed i saksammanhängande föreskriften under 10 i förslaget samt under 12 15 upptagasregler motsvarande dem under 8. 12 och 14 i förslaget. Förslaget till lag om ändring i jordabalken 2 kap. 7 S Här må erinras om au lagrådet vid 1 kap. 1 Sexpropriationslagen ifrågasatt visst tillägg till förevarande paragraf. 13 kap. 24 S Hänvisningen i första stycket av denna paragraf i gällanderätt får anses avse endast det avsnitt i ExL som upptagits under rubriken . Ehuru frågan omrättegångskostnad i och för sig är en rätlegängsfräga, gäller nämnda hänvisningalltså ej ExL:s bestämmelser därom, vilka upptagits under den särskildarubriken : i paragrafen har också särskildaregler i detta ämne upptagils i dess andra stycke. Den omdisponering som gjortsi förslagel till ny expropriationslag utgör ej hinder mot att fortfarandebegagna den tillämpade metodiken. Hänvisningen i första stycket avparagrafen avser alltså endast reglerna i 5 kap. i förslaget till expropriationslag. Såsom framgår av vad som anförts till stöd för förslagetatt tillskapa institutet utredningsbeslut föreligger elt intimt samband mellan detiaoch den från vad eljest gäller avvikande ordningen att den exproprierande iprincip skall svara för båda parters rättegångskostnader vid fastighetsdomstolenoavsett målets utgång. Genom utredningsbeslulet och reglerna om verkan däravavses sålunda främst att förhindra sädant missbruk vartill regeln om den exproprierandesprincipiella kostnadsansvar kan leda. Med hänsyn till vad nu anförls kan detej anses motiverat att med avvikelse frän vad annars allmänt gäller inomprocessrätten införa regler om utredningsbeslul i fall då ej ena parlen haratt i princip svara för båda sidors rättegångskostnad oavsett utgången i målet.Enligt det föreslagna andra stycket i förevarande lagrum har i likhet med vadsom nu gäller fastighetsägarens principiella kostnadsansvarinskränkts all gälla mäl angående bestämmande av lösesumma. Med hänsyn till vadförut anförts bör då också regeln om utredningsbeslul inskränkas till denna typav mäl. En begränsning av den i lagrummets första stycke upptagna hänvisningentill expropriationslagen är därför påkallad. Det förordas att i första stycketsom en andra punkt infogas en regel av innehåll atl bestämmelserna om utredningsbesluldock skall äga tillämpning endast i den mån målet avser bestämmande avlösesumma. För de expropriationsmålsom är anhängiga vid den nya expropriationslagens ikraftträdande har upptagilsregler under 12 i övergångsbestämmelserna. Samma reglering som för expropriationsmålenär påkallad för de mål som på grund av ändringen i förevarande paragrafs förstastycke överföres från rätlegångsbeslämmelserna i ExL lill dem i den nya lagen.I förevarande lagförslag torde därför böra upptagas en övergångsregel avinnehåll att beträffande mål, som är anhängigt vid ikraftträdandet, stadgandenai övergångsbestämmelserna till expropriationslagen (1972: ) om expropriationsmålanhängigt vid sistnämnda lags ikraftträdande skall äga motsvarande lillämpning.Vid bifall härtill skall, enligt övergångsbestämmelserna tillexpropriationslagen, 5 kap. 12 § andra stycket samma lag, dvs, reglerna omutredningsbeslut, ej gälla mål anhängigt vid ikraftträdandet. Härav följer att tUlämpningav den nya punkten i 13 kap. 24 § andra stycket aldrig kan bli aktuell i övergångsmålen.Oavsett att den i förslaget upptagna övergångsbestämmelsen därför egentligen ärobehövlig, kan den likväl i klarhetens intresse bibehållas. Förslaget till lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1),innefattande vissa bestämmelser om elektriska anläggningar 1 sambandmed att bestämmelserna om expropriation för eleklriska anläggningar överföresfrån I § ellagen till expropriationslagen synes del från redaktionell ochsystematisk synpunkt lämpligt att inleda lagen med det stadgande som betecknas1 a § i gällande lag och som innefattar en definUion på elektrisk anläggning.För atl undvika en ändrad paragrafindelning föreslås att I § i det remitteradeförslaget och I a § byter plats inbördes. Vad angår avfattningen av I § i det remitterade förslagetkan i fråga om Iredje stycket anmärkas, att det ej tillräckligt klart framgåratt fråga om proformaexpropriation skall upptagas av fastighetsdomstol. 1 saml Nr 109 lämpligtatl inleda delta stycke med en bestämmelse atl fräga om sådan expropriationupplages av fastighetsdomstol samt all därefter föreskriva att därvidbestämmelserna i 3 kap. 2 § expropriationslagen (1972: ) om ansökan om expropriationstillståndskall äga motsvarande tUllämpning på ansökningen om stämning. Påmolsvarande sätt som lagrådet förordat vid 6 i övergångsbeslämmelserna tillexpropriationslagen bör i övergångsbestämmelsen till förevarande lag anges,att om expropriationsförfarande har inletts före ikraftträdandet, frågan om tUlståndlill expropriationen prövas och ärendel därom handlägges enligt äldre beslämmelser. Förslagettill lag om ändring i delgivningslagen (1970:428) Ianledning av vad som anföres i motiveringen tUl förevarande lagförslag fårlagrådet framhålla, all förslaget icke innehåUer någon ändring av lagens 16 §.De förutsättningar som lagen uppstäUer för att kungörelsedelgivning skall fåanvändas kommer därför atl vara oförändrade. I vilken mån bestämmelserna om kungörelsedelgivningkan ha tillämpats mer restriktivt än vad lagen ger möjlighet tUl undandrar siglagrådets bedömande. Förslagettill lag om ändring i rennäringslagen (1971:437) Genomändringen i förslagels 29 § blir från och med ikraftträdandet den nyaexpropriationslagens regler gällande i stället för dem i ExL. En särskildövergångsregel synes påkallad för de mål som kan vara anhängiga vidikraftträdandet. Den torde kunna givas samma innehåll som den vid förslaget lilllag om ändring i JB förordade. Övrigalagförslag lämnas utan erinran. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför Hans Kungl. Höghet Kronprinsen-Regenteni statsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , ,, , , , , , , . StatsrådetLidbom anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöterlagrådels yttrande över förslag lill 1. expropriationslag, 2. lag om ändring i jordabalken, 3. lag om ändring i lagen (1902:71 s. 1), innefattandevissa bestämmelser om elektriska anläggningar, 4. lag om ändring i vattenlagen (1918:523), 5. lagom upphävande av lagen (1947:290) om tvängsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom, 6. lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74), 7. lag om ändring i delgivningslagen (1970:428), S.lag om ändring i rennäringslagen (1971:437). Föredragandenredogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådetsyttrande innehåller många värdefulla påpekanden rörande de framlagdalagförslagens närmare utformning. Som kommer att framgå av det följande kan jagmed några undantag ansluta mig tiU vad lagrådet anfört. Jag konstaterar medtillfredsställelse alt lagrådet ansett sig kunna godta de nyheter av störreräckvidd som expropriationslagförslaget innehåller. Jag åsyftar därvid iförsta hand uppläggningen av förslaget i fråga om angivande av expropriationsandamålen,utvidgningen av presumtionsregeln och föreskrifterna om utredningsbeslul. Belräffandede olika punkterna i lagrådets yttrande vill jag anföra följande. Lagrådetförordar en omdisposilion av 1 kap, i det remitterade förslaget. Sålundaföreslås, att definUionen av begreppet särskild rätt i 5 § första stycketflyttas till 2 § för atl där utgöra första punkten i första stycket och attbestämmelserna i 2 § iredje stycket i det remitterade förslaget tas upp som entredje punkt i första slyckel. Vidare förordas, alt 2 § andra slyckel i det remitteradeförslaget, som handlar om tillämpningen av lagen vid expropriation av särskildrätt, får sin plats i 5 §. Mot vad lagrådet anför i detta hänseende har jaginte något atl erinra. Jag föreslår därför all kapitlet disponeras på sättlagrådet har förordat. Ilikhet med lagrådet finner jag det överflödigt atl i / # särskilt ange att delav fastighet får exproprieras. Uttrycket 'del av fastighet' bör därför utgå urparagrafen. Mot vad lagrådet i övrigt anför om innebörden av begreppetfastighet som föremål för expropriation har jag inte något att erinra. Jagbiträder också lagrådels förslag att i den nya expropriationslagen skall tasin en bestämmelse om att tUlbehör tUl fastighet som exproprieras med äganderättupphör att höra till fastigheten, även om del ej skUjes från denna.Bestämmelsen bör som lagrådet förordar tas in i 6 kap, 9 §. Lagrådetdiskuterar ingående frågan om expropriation av lomlrält och vattenfallsrätt ochexpropriation av fastighet i vilken sådan rätl gäller. Jag är helt ense medlagrådet om vad som i detta hänseende bör gälla. Också enligt min mening börsålunda tomträtt och vattenfallsrätl kunna genom expropriation såväl bl.a,överflyttas tiU annan innehavare som upphävas eUer begränsas. Enligt min meningborde det sistnämnda trots bestämmelsen i 13 kap, 26 § JB kunna följa av atttomträtt och vattenfallsrätl omfattas av begreppet 'särskild rätt' sådant dettaär definierat i den föreslagna lagen. Jag vill dock inte motsätta mig attfrågan uttryckligen regleras. Jag ansluter mig tiU lagrådets förslag tillutformning av sådana regler. Jagdelar lagrådets uppfattning att det inte behöver särskilt anges att 'vägrätt'avser rätt tiU allmän väg. 2 och 3 §§ bör utformas i överensstämmelse härmed. Motvad lagrådet anför om innebörden och utformningen av 2 § andra stycket i detremitterade förslagel har jag inte något att erinra. Bestämmelserna bör därförändras i enlighet med lagrådets förslag.