prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — stryker underuttalandet i anvisningarna för arbetet med länsprogram 1970 att den regionalpolitiskautveckhngsplane-ringen måste vara en ständigt pågående verksamhet därmålsättningen jämförs med den faktiska utveckhngen och revideras med hänsyn tUldenna, men framhåller att det är lika viktigt att ändrade förutsättningar ledertill en översyn av de medel som använts för att påverka den regionalautvecklingen. De målsättningar som angavs ilänsplanering 1967 skall vara vägledande för sådana beslut av skilda statligamyndigheter som innebär fördelning av investeringsresurser på regioner ochorter. Detta ändamål, anför , har uppnåtts högstofullständigt av den anledningen att statsmakterna varken har accepterat,modifierat eller förkastat de förslag till befolkningsramvärden somlänsstyrelsen framförde i länsplanering 1967. Eftersom dessabefolkningsramvärden i många fall fömtsatte energiska lokaliseringspolitiskainsatser kan de inte användas som planeringsnivå om inga indikationerförehgger att de åtgärder som ramvärdena förutsätter kommer att vidtas.Länsstyrelsen framhåller att mera preciserade uttalanden från statsmakterna omde regionalpolitiska målen och medlen är nödvändiga som underlag förlänsplaneringen. I anvisningarna uttalas vidare attbeslut om fördelning av offentliga investeringar på regioner och orter är ettav de viktigaste medlen att påverka den regionala utvecklingen. Det äremellertid enligt mening ett misstag att tro att en godinfrastruktur är en tillräcklig fömt-sättning för att garantera en önskvärdutveckling. I län av typ, där det väsentliga problemet är bristpå arbetstihfällen, är direkta lokaliseringspolitiska insatser för att ökaantalet arbetstillfällen i basnäringarna det enda effektiva styrmedlet. framhåller också detangelägna i att överensstämmelse åstadkoms mellan planeringsansvar ochbeslutskompetens. Länsstyrelserna har tilldelats viktiga uppgifter i sambandmed den regionalpohtiska planeringen men har inte motsvarande kompetens ochresurser att genomföra planerna. anser att ett sätt att närmaplaneringsansvar och beslutskompetens är att länen i större utsträckningtilldelas ramar (för bostadsbyggande m. som länsförvaltningen får fördelainom länet på eget ansvar och i överensstämmelse med en fastställdregionaipolitisk målsättning. Beträffande ortsklassificeringenanser att anvisningarna är vagt utformade och att konsekvensernaav klassificeringen inte klart har angivits. Detta har vållat stor oro i deorter som helt har utelämnats eller enligt egen uppfattning har placerats förlågt vid klassificeringen. Det har anförts enligt mening medvisst berättigande - att redan ett förslag thl ortsklassificering kommer att haen styrande effekt både Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 321 inom den offentliga och enskilda sektorn. Det är därförenligt mening nödvändigt att den närmare innebörden avklassificeringen klargöres med största skyndsamhet. framhåher attlänsprogrammet inte kan tjäna som ett tillförlitligt beslutsunderlag förlänsförvaltningen eller andra intressenter förrän statsmakterna har accepterateller modifierat länsplaneringens målsättningar. Mot denna bakgrund anser att anvisningarna iflera fall har föreskrivit alltför detaljerade och konkreta förslag. Dettagäller framför allt investeringsdelen där det på intet sätt har varit klart hurdet insamlade materialet skall användas i fortsättningen. 1 fråga om selektivasysselsättningsskapande åtgärder i de skilda kommunblocken har länsstyrelsenredovisat behovet av arbetstillfällen och i vissa fall om de bör tUlkomma inomnågon specieU näringsgren eller för någon speciell kategori av arbetstagare.Att behandla enskilda konkreta projekt har inte ansetts meningsfullt. Utformningen av regionalpolitikenmåste förvisso ske genom en dialog mellan statsförvaltning och kommuner ochmellan riksledning och regional förvaltning. Dialogen bör emellertid ske i ettbetydligt snabbare tempo om planeringen skall vara vägledande förregionalpohtiken. En stor del av materialet i länsprogrammet kommer att varaföråldrat vid tiden för statsmaktemas beslut. På många håll i inlandär det nödvändigt med omedelbara insatser för att den regionalpohtiska målsättningenskall kunna uppnås. I den mån länsstyrelserna skallinsamla och bearbeta underlag för den centrala statsförvaltningens övergripanderegionalpolitiska beslut bör, anser , arbetet grundas på merapreciserade arbetshypoteser än beträffande länsprogram 1970. ochkommunernas planeringsresurser bör inte i allt för hög grad bindas av sådanaarbetsuppgifter. B.24.2 Utgångspunkter för programformuleringen Av länsprogrammet framgår attenligt prognos 2 i länsplanering 1967 skulle folkmängden 1980 uppgåtih 249 100 personer. Som lokaliseringspohtisk målsättning angav länsstyrelsenett befolkningsramvärde av 250 700 personer. För samtliga kommunblocki inlandet sattes högre ramvärden än prognosvärden. Enär näringslivsprognosenansågs ha överskattat utvecklingen i SkeUefteå och resp. underskattat deni omkringliggande block angavs lägre ramvärden för de två förstnämnda blockenoch högre ramvärden för omkringliggande block. har utarbetat en nyprognos för utvecklingen fram till är 1980, som tyder på en något långsammarefolkminskning i de mindre kommunblocken och en långsammare ökning i ochSkellefteå än Nr 111 Bilaga 1. 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogramm. vad prognosen i länsplanering 1967 visar. Den nyaprognosen anger för en folkmängd i länet av 230 300 personer, vUketinnebär en minskning med ca 3 000 personer. Mot bakgrund av uppgifter om denfaktiska befolkningsutvecklingen ochresultaten av den nya prognosen har för vissa kommunblockmodifierat befolkningsramvärdena i länsplanering 1967 som innebär höjningar förflera av de mindre kommunerna och sänkta värden för och . Dessanya befolkningsramvärden, som anges som planeringsnivåer, uttrycker länsstyrelsensbedömning av faktiska förhållanden och önskan att främja länets utveckling,dels genom att stödja och stärka den väntade positiva utvecklingen i ochSkellefteå, dels genom att i största möjliga utsträckning begränsafolkminskningen i övriga delar av länet. förslag tillplaneringsnivåer samt de justerade prognosvärdena förmotsvarande år framgår av följande tabell. Som jämförelse redovisas ävenfaktisk folkmängd samt målsättning för enhgtlänsplanering 1967. Den planeringsnivå somlänsstyrelsen anger för hela länet sammanfaller i stort sett med denmålsättning som anges i länsplanering 1967 och överstiger det nya prognosvärdetmed ca 20 000 personer. Planeringsnivåerna innebär att folkminskningen under1970-talet inte blir större än i något kommun block. I den regionalpolitiskamålsättningen ingår dessutom att minska undersysselsättningen bland kvinnor.Fram antas yrkesverksamhetsgraden för kvinnor öka så mycket attskillnaden mellan kommun-blocksvärde och riksgenomsnittet är hälften så stor år1980 som . För att uppnå såvälplaneringsnivåerna som de högre yrkesverksamhetsgraderna erfordras ytterligareca 11 500 arbetstillfällen i basnäringarna, varav 5 400 för att uppnåplaneringsnivåerna och 6 100 för att höja Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 323 Remissyttrandenaavser den planeringsnivå som angavs i preliminära version ochsom överensstämmer med målsättningen i länsplanering 1967. Denna nivå accepterasav , , och kommuner. Övriga kommuner anseratt befolkningstalen för deras del bör höjas.' samt ,och kommuner ansluter sig till den föreslagna planeringsnivånför länet. kommentar.Länsstyrelsen anser att planeringsnivån skall vara konstruerad efter enhetligagmnder och med hkartad grad av reahsm. Att utan vidare acceptera kommunblockensegna förslag synes därför inte vara möjligt. I flera fall är skillnaden mellan länsstyrelsensoch kommunernas bedömning så liten att den dels inte kan ha någon betydelse förmöjhghetema att erbjuda service på acceptabel nivå, dels att det kan vara enfördel att kommunernas egen planering är mriktad på en något större befolkningför att hålla en viss planberedskap om utveckhngen blir gynnsammare än som harfömtsetts. Andra utgångspunkter för programformuleringen konstaterar att denökning av antalet arbetstillfällen som krävs för att generellt uppnåplaneringsnivåerna av statsmakterna inte har ansetts hgga inom det möjligasgräns. En prioritering av insatsbehoven mellan olika block är därför nödvändig.Prioriteringen avser dels länsförvaltningens egna åtgärder, dels enangelägenhetsgradering av de krav som riktas tih de centrala myndigheterna. prioritering innebärväsentligen en tidsprioritering av insatser i olika delar av länet, i de fallåtgärderna konkurrerar om samma resurser. Utvecklingsåtgärder i inlandet harhögsta prioritet. För skogsbrukets och gruvdriftens del är det önskvärt att manäven kan utnyttja råvarutillgångarna i inlandet. Detta fömtsätter atterforderlig arbetskraft kan rekryteras, vilket i sin tur fömtsätter att det iinlandet finns ett näringsliv och en ortsstmktur som kan garantera invånarna enacceptabel standard i fråga om arbetsmöjligheter och service. Med hänsyn till den snabbafolkminskningen i inlandet och den därmed snabbt krympande basen förkonstruktivt samhällsbyggande måste koncentrerade lokaliseringspolitiska insatserhär skyndsamt vidtas. har en stor del av dethandlingsutrymme som finns försvunnit. Därnäst prioriteras åtgärder för att differentiera ochstärka näringslivet 1 Som tidigare nämnts innebärlänsstyrelsens slutliga förslag en minskning av planeringsnivån för ochSkellefteå, och en höjning för flera av de övriga blocken. Den skillnad somkvarstår mellan den planeringsnivå som de block som krävde höjning har angivUoch slutliga förslag uppgår sammanlagt till knappt 4 000personer. Största skillnaden härvid, 1 000 personer, föreligger för Asele ochRobertsfors kommunblock. prop.1972:111 Bilaga 1 Reg.-pol. handlingsprogram m. m. Av sociala skäl bör åtgärder vidtasför att differentiera näringslivet så det bhr mindre konjunkturkänsligt ocherbjuder ett rikare urval av arbetsmöjligheter. Dessa åtgärder är inte mindreviktiga än de som erfordras i inlandet, men möjhghetema att bedriva enkonstruktiv regionalpolitik i minskar inte med tiden så somsker i inlandet. I tredje hand prioriteras åtgärder för att förbättra deallmänna utvecklingsbetingelserna för länets näringsliv och satsningar på Umeå.Detta är på lång sikt den viktigaste uppgiften för regionalpolitiken i länet. De särskilda lokaliseringspolitiskainsatser som kan komma i fråga i inlandet bör, för att få den största effektenpå lång sikt, användas till att bygga upp orter med en tillräckligt stor ochdifferentierad arbetsmarknad och service för att vara attraktivabosättningsorter. Målet är således att få på lång sikt bestående orter med ettlivskraftigt näringsliv. De orter i inlandet som har de bästa förutsättningarnaatt bh de hvskraftiga centra som behövs är , VUhelmina och . har en strategiskbetydelse som centralort för hela inlandet med de bästa förutsättningarna förindustrilokalisering och en väl utbyggd service. Nyetablering avarbetstihfällen, vilket är en fömtsättning för en acceptabel utveckling iinlandet, bör därför i första hand styras till i sådan omfattning attfolkminskningen i kommunen hejdas. Lokaliseringsobjekt därutöver för länetsinland bör styras till och Stomman så att befolkningsramvärdena fördessa kommuner kan uppnås. I ett särskiltyttrande framhåller två ledamöter av att insatsema i inlandetmåste vara så stora att de utan nämnvärd tidsförskjutning räcker till för attnå målsättningen inte endast i , och utan även iövriga kommunblock. ochflertalet kommuner stöder förslag till tidsprioritering.Skellefteå kommunblock framhåller att de åtgärder som föresläs för Skellefteåinte konkurrerar med åtgärder i andra delar av länet och bör vidtas.Nordmalings, och kommunblock anser attlokaliseringspohtiska insatser i randkommuner inte kan väntatills problem på andra håll blivit lösta. Beträffande prioriteringen av orteri inlandet accepteras principen att Styra särskilda resurser i första hand thlLycksele, och av de flesta remissinstanser, dock med olikabetoning av ordningen mellan de tre orterna. kommun kritiserarklassificeringen med förtur för större tätorter och önskar satsningar i förstahand på de mindre orterna. och några kommuner anser att de avlänsstyrelsen nämnda orterna är mest väsentliga men kritiserar tidsprioriteringenmellan dem och kräver att resurser ställs till förfogande så att de räcker tihsamtliga kommunblockscentra och även vissa kommundels-centra. kommentar.Remissinstansemas kritik av prioritering av de tre orternainbördes bygger på uppfattningen att hela målet för skulle vara nåttinnan resurser kan Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 325 styras till och , vilket inte ärlänsstyrelsens avsikt. Vidare kringgår remissinstanserna behovet avprioritering genom att kräva att tillräckliga resurser ställs till förfogande.Länsstyrelsen måste emellertid ha en strategi för hur otillräckUga resurserskall disponeras på ett optimalt sätt. I den preliminära versionen avlänsprogrammet angavs följande ortsklassificering för länet Länsdelsregionala tUlväxtcentra , och Stor- I den slutliga versionen harlänsstyrelsens klassificermg av orterna -som har skett mot bakgrunden av denlokaliseringspohtiska målsättningen och prioriteringen av de regionalpolitiskaåtgärderna - följande utseende. Kommuncentra ,, , , , , , , , Asele och Som motivering för förslagetframhåller att har en folkmängd på ca 100 000 invånare ocherbjuder inom sektorerna undervisning, sjukvård och offentlig administrationen service och arbetsmarknad som är lika omfattande som i och Örebrooch klart överlägsen varie annan ort i landet utanför storstadsområdena. Umeåhar en differentierad och expansiv arbetsmarknad, goda kommunikationer medresten av landet och uppfyller väl de kriterier som i olika sammanhang ställtsupp för val av storstadsalternativ. är centrum i en avNorrlands större industriregioner och har goda förutsättningar för enytteriigare industriell expansion. Lokaliseringen av lUC och andraindustriserviceorgan samt högre teknisk utbUdning till understrykerytteriigare ortens betydelse för ett område som sträcker sig betydligt utöverden norra länsdelen. har strategisk betydelsesom centralort för inlandet. I orten finns väsentliga servicefunktioner, bl. a.gymnasium och lasarett, som betjänar hela inlandet med totalt nära 50 000invånare. Förutsättningarna för industrietablering är goda och länsstyrelsenprioriterar i första hand när det gäher särskilt stöd tillnyetableringar i inlandet. är servicecentrum förden södra delen av inlandet och för den norra delen. Med hänsyn tillVilhelminas och Stor- Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. urnans betydelse för upprätthållandet av en acceptabelserviceförsörining i inlandet klassificeras båda orterna som servicebasorteroch bör även garanteras service på minst nuvarande nivå. Som kommuncentra klassificeras iförsta hand centralorterna i övriga kommimblock. Därutöver behövs i vidsträcktakommunblock fler orter med service på samma nivå. kommunanser det inte realistiskt med ett storstadsalternativ i . Iövrigt redovisas inga erinringar mot förslag. Enligt prognosberäknas totalantalet sysselsatta minska med omkring I000 personer. Inom jord- och skogsbruket förutsesarbetskraftsbehovet minska från 21 000 till 8 000 personer. Ar 1980 väntasdenna sektor sysselsätta av totala antalet förvärvsarbetande mot år1965. Inom industrin beräknas antalet förvärvsarbetande under nämnda period ökamed ca 3 000 personer. Sysselsättningen inom byggnads- ochanläggningsverksamhet beräknas minska obetydligt. Servicenäringarna väntas genomgå ensuccessiv expansion och antalet sysselsatta beräknas ökamed ca 9 000 personer. Från ohkakommuner föreslås sammanfattningsvis bl. a. följande allmännasysselsättningsskapande åtgärder. Etableringskontroll ochinvesteringsavgifter i överhettade områden. Inom stödområdet bör statligaindustrier och förvaltningsorgan etableras, investeringsfonderna utnyttjas somlokaliseringspolitiskt instrument, lokaliseringsstödet utökas, generösareavskrivningsregler samt selektiv ränte- och kreditpohtik tillämpas, flerstatliga beställningar utläggas samt elskatten slopas. Ökade resurser bör gestih företagareföreningen och Norrlandsfonden. Högre teknisk utbildning börförläggas till övre . Statsbidrag bör i ökad utsträckning utgå tillkommuner för uppförande av industrihus. Kommunallagarna bör ändras så att kommunernakan stödja industri- och hantverksföretag och själva driva affärsverksamhet.Krav framförs om uppmstning av vägnätet, slopande (eller reducering) avlastbils- och drivmedelsskatten och av zonindehringen i fråga om prissättningenpå bensin och oljor samt sänkning av teletaxorna. Ökat stöd tUl jordbruketförordas samt ökad satsning på turistnäringen. förslag till handlingsprogram.Kommunikationer. En samordning av trafikplaneringen och regionalplaneringen är från såväl regionaipolitisk utvecklingssynpunkt Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 327 som från jämhkhetssynpunkt nödvändig. En integrering avtrafikpohtiken i samhällets regionalpolitik kan ske på två sätt - dels genomtotal omprövning av riksdagsbeslut, dels genom samhällehga köp avregionalpolitiska tjänster från ohka transportorgan, vilka behåller enföretagsekonomisk målsättning för verksamheten. Det sistnämnda tillvägagångssättethar valts vid utformningen av det regionala stödet för godstransporter. Dettasynes vara ett riktigt val, då en samordning mellan regional- och trafikpolitikdärigenom kan åstadkommas, som de företagsekonomiskaeffektivitetskraven kan bibehållas och de regionalpolitiska målsättningarnabeaktas. Statens regionalpohtiskt motiveradeåtgärder inom trafiksektorn bör enligt mening resultera i etttrafiknät som garanterar en acceptabel förbindelsekvalitet i hela landet.Därför erfordras en stathg central planering av trafiknätet så att primäracentra garanteras acceptabla förbindelser med varandra och med storstäderna,en regional planering för länsdels- och kommunblockscentra och en kommunalplanering av kommunikationerna för övriga serviceorter och glesbygd inom kommunblocken. För att förbättrakommunikationsförhållandena föreslår sänkning av kostnaderna förperson- och godstransporter samt telekom-mimikationer beträffande de senareutöver vad som föreslås av telefontaxeutredningen. Anslagen för isbrytare börväsentligt utökas. Detsamma gäller - med hänsyn till bl. a. turistnäringens ochskogsbrukets intressen - anslag till vägväsendet. För länets del är detangeläget att investeringar i vägar inte baseras på trafikintensiteten, som ärsvag, utan på regionalpohtiska kriterier, då kvaliteten på länets vägväsendeutövar ett inflytande på hela näringslivets utvecklingsmöjligheter. För länets vidkommande är detangeläget att flyghnjenätet byggs ut, så att de prioriterade inlandsorternaLycksele och kan integreras i inrikesflygnätet och därmedupprätthålla goda förbindelser med omvärlden. Från såväl turistnäringens somandra näringars synpunkt är det angeläget att Gunnams flygfält erhåller sådanstandard att det kan klassificeras som trafikflygfält. Härigenom skapas ävenförutsättningar för att orten skall kunna integreras iinrikesflygnätet. Förutsättningarna för enförlängning av ostkustbanan skall enligt riksdagsbeslut utredas. Frågan hargivetvis stor betydelse för länets kustland och förordar attbanan förlängs såvida utredningen ger vid handen att en sådan åtgärd frånsamhällsekonomisk synpunkt är att föredra framför andra norrlandsstödjandeåtgärder. De framtida besluten om fortsatttrafik på resp. sträckan bör enhgt länsstyrelsensmening inte baseras på rent företagsekonomiska värderingar, då en nedlagdpersontrafik på dessa bandelar - även om den ersätts med persontrafik medbussförbindelser bedöms kunna medföra påtagligt negativa effekter ipsykologiskt avseende. Sysselsättningspolitiska,landskapsvårdande och bered-skapsmässiga skäl talar enligt för att stödåtgärder för prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. jordbmket är motiverade. En av fömtsättningarna för attjordbruksproduktionen skall kunna upprätthållas är en utökning av rationaliseringsverksamheten antalet SR-jordbmk bör öka och mera begränsade och successivarationaliseringsåtgärder uppmuntras och stödjas från samhähets sida. Jordbruk bedrivs ofta i kombinationmed skogsbruk och turism. Åtgärder som skapar sysselsättning inom sistnämnda näringsgrenarbör därför integreras med strävanden att främja jordbmkets utveckhng.Turistsynpunkter m. m. talar för att deltidsjordbruk i vissa fall bör komma ifråga för statligt stöd. Skogsbruket kommer, framhållerlänsstyrelsen, även i fortsättningen att vara den dominerande basnäringen iinlandet. Råvarusituatio-nen kommer emellertid att bh besvärlig,varför intensifierad skogsvård behövs om den norrländska skogsindustrin skallfå större delen av sitt råvarubehov tUlgodosett inom . Länsstyrelsenanför att enligt en inom den norrländska skogsindustrin företagen utredningberäknas de skovårdande insatserna tillsammans med ökade avverkningar geinemot 4 000 årsarbeten i sysselsättningstillskott i hela . För dettakrävs ett ekonomiskt stöd från samhällets sida på ca 50 milj. kr./år, vilketlänsstyrelsen anser vara tämligen måttligt jämfört med övriga regionalpohtiskasatsningar. En upprustning av vägnätet är även nödvändig om skogsbruketstransporter skall kunna . I vissa områden, speciellti länets fjällbygder, där de naturliga fömtsättningarna är goda kan en fortsattpositiv utveckling av turismen förväntas. I sådana områden som karakteriserasav vikande sysselsättning inom framför allt jord- och skogsbruk kan turismenbli av stor betydelse som kompletterande sysselsättning och för upprätthållandetav en hög servicenivå. En viss koncentration av insatsema liksom en väsentligutökning av rekreationsutbudet är nödvändig. Därmed kan områdenas attraktivitetöka och en säsongförlängning möjliggöras, vilket iir av avgörande betydelse försysselsättningseffekten. Åtgärder som ökar områdenas tillgänglighet tillmätsstor betydelse, exempelvis förbättrade och nya vägförbindelser samtcharterresor med buss, tåg och flyg. En samordning av marknadsföringen ochförsäljningen av länets turistutbud är enligt mening nödvändigom kännedom om områdenas kvaliteter skall kunna nä en större publik. De mindre och medelstoraföretagens situation skulle enligt mening väsentligt förbättrasom samhället stähde medel tUl förfogande för en utökning avföretagareföreningarnas konsultverksamhet och kostnadsfri eher kraftigtsubventionerad experthjälp ställs thl företagens förfogande. Kontinuerligproduktutveckling måste bedrivas och marknadsföringen effektiviseras omindustrins utveckling skall bh gynnsam. Väsentligt större insatser frånsamhällets sida erfordras för sådan verksamhet. En kraftig subventionering avdet industrieUa utveckhngscentret i (lUC) är nödvändig, då mindre ochmedelstor industri endast i ringa omfattning synes kunna betala de verkligakostnaderna för centrets tjänster. För att uppnå bästa möjhga Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 329 resultat av centrets verksamhet är det ytterst angelägetatt planerad högre teknisk utbildning kan påbörias. De befintliga regionalpolitiskastödformema synes ha största effekterna när det gäller att vidmakthålla ochutvidga redan etablerade företag. Endast i ringa utsträckning verkar de enligtlänsstyrelsen kunna förmå industriföretag att etablera sig i det inrestödområdet. föreslår därför att bestämmelserna omlokaliseringsstöd och sysselsättningsstöd utformas på ett generösare sätt. Investeringsfondsmedelbör i ökad utsträckning användas i regionalpohtiskt syfte. Utnyttjande avfondmedel bör inte som utesluta att lokaliserings- och sysselsättningsstödutgår. Lokalisering av statlig industriell verksamhet är enligt länsstyrelsendet effektivaste regionalpolitiska styrinstrumentet och bör användas i ökadutsträckning. Lokalisering av statliga företagtill strategiskt utvalda orter i inlandet förordas. framhållervidare angelägenheten av att planerna på uppförande av industricentra iLycksele och VUhelmina realiseras.