prop · FV03104 · 1972-12-31 00:00:00 — Med hänsyn lill vadjag tidigare anförl om den befattning som distriktsläkaren skall ha med ärendenenligt smittskydds-lagen bör denne även i övrigt ersätta Ijänsteläkaren vidnämndens sammanträden. För den händelse socialslyrelsen förordnat annan läkarebör den förordnade inträda i distriktsläkarens ställe även i förevarandesammanhang. Vad jag i det föregående anfört om överförande av tiänsteläkaresuppgifler enligl smillskyddslagsliflningen och hälsovårdsstadgan berör inlekommun med stadsläkare eller molsvarande läkare. Enligt nykterhetsvårdslagen skall, om i nykterhetsnämndeninte finns ledamot som är läkare, Ijänsteläkaren eller, i kommun medstadsläkare eller motsvarande läkare, denne närvara vid nämndens sammanträden iden män han inle hindras av andra tiänsleåligganden. Utredningsmannen föreslåratt denna bestämmelse ersätts av en bestämmelse som föreskriver endasl alt ombehov av medicinsk sakkunskap ej är tillgodosett inom nämnden denna bör anlitabiträde av person med sådan sakkunskap. Molsvarande bestämmelse finns redan i lagenom social centralnämnd. Jag biträder utredningsmannens förslag. 5.5 De statliga provinsialläkarna När huvudmannaskapet för provinsialläkarväsendet under 1960-lalelöverfördes från staten till landslingen föredrog en del av de då verksammaprovinsialläkarna all stå kvar under statligt huvudmannaskap. 1 saml Nr 104 För de provinsialläkare som stod kvar i den statligaorganisationen har den vid övergången gällande statliga distriktsorganisationenmåst behållas. Samlidigl har i landslingens regi skell en fortskridandesatsning på en utbyggnad och omorganisation av den öppna vården med bl. a.tillskapande av nya och större distrikt försedda med fleriäkarstationer. De kvarståendestatliga provinsialläkardistrikten - deras antal har numera gått ned lill fem har alltmera kommit att framstå som öar i den nya öppenvårdsorganisationen.Beträffande fyra av de statliga distrikten har frågan om dislriktsändring ochintegrering i organisation redan väckts. De slalliga provinsialläkarnas avlöningsförmåner reglerasi etl Kungl. Utöver fast lönenligt löneplan har de genom brevet tUlförsäkrats rätt att uppbära ersättningav sina patienter enligt provinsialläkarlaxan (1963:160), vilken innehöll enefter behandlingens art differentierad tariff. Frågan om ersättning för denvård som lämnades av statliga provinsialläkare löstes vid reformeringen av läkarvårdsersätlningenår 1969 provisoriskt så, all enhetstaxesystemel skrevs in i provinsiaUäkartaxan.Denna reglerar numera i dessa delar enbart vad patienten skall betala tUlstaten som sjukvårdshuvudman för erhåUen vård. Genom etl tUlägg tillavlöningsföreskrifterna tUlförsäkrades läkaren rätt att även ifortsättningen få sin ersättning beräknad på grundval av den tariff, provinsialläkarlaxandittills innehållit. Den ståtlige provinsialläkaren klassificerar själv variebesök med lillämpning av denna tariff och ersättning utbetalas frånsocialstyrelsen på grundval därav. Utvecklingen på den öppna vårdens område har numeraframskridit så långt alt det enligl min mening från vårdpoliliska synpunkler framslårsom orimligt att behålla en särskild statlig organisation för det fåtalprovinsialläkare som inte övergått i landstingstjänst. Jag förordar därför, attålgärder vidtas för atl i de fall sä befinns lämpligt inlemma dessa läkare ilandstingens öppenvårdsorganisation. Jag förordar all KungL Maj:t inhämtarbemyndigande att vidta de åtgärder som behövs för att slutligt avveckla detstatliga provinsialläkarväsendet. 5.6 Inrättande av läkartjänster I 17 § sjukvårdslagen finns bestämmelser som reglerarfrågan om inrättande av läkartiänster. Som villkor för inrättande av tjänstkrävs att läninar sitt tiUstånd. Bestämmelserna täcker dock inlehela fältet utan gäller vissa uppräknade tjänster, nämligen provinsialläkare,biträdande provinsialläkare, extra provinsialläkare och stadsdislriklsläkare iden öppna vården samt överläkare, biträdande överiäkare, underiäkare och exlraläkare i den slutna vården. Detta innebär bl. a. atl läkartiänster av annan typt. ex. för konsultläkare, för specialistläkare i öppen vård och för läkare medrena hälsovårdsfunklioner eller priniär-kommunala uppgifter inle omfattas av bestämmelsema.Utredningsmannen föreslår att bestämmelserna i princip skall gälla allaläkartjänster inom den kommunala hälso- och sjukvården och sålunda ges en mera allmän avfattning än vad nu är fallet. Tjänsternasbenämning skall inle tillmätas någon betydelse och inle heller skallprimärkommunala läkartiänster, frånsett stadsläkartjänsterna, lämnas utanförbestämmelserna. A andra sidan har utredningsmannen med tanke på en framlidautveckling som kan möjliggöra lättnader i reglerna om inrättande avläkartjänster föreslagit att lagen endast skall innehålla ell bemyndigande för Kungl.Maj:l alt förordna i ämnet och alt de bestämmelser som behövs meddelas iadministrativ väg. De kan då lättare anpassas till utvecklingen. Jag flnner liksom utredningsmannen att i lagen inte in någon detaljreglering beträffande inrättandet av läkartiänster ulan endaslett bemyndigande för Kungl. Maj:t atl meddela de bestämmelser som behövs. Beträffande bemyndigandets principiella omfattning har vidremissbehandlingen framförts erinringar mot utvidgningen till tiänster inomdet primärkommunala området. Jag finner dock inle rimligt att tiänster inomdetta område skulle inta en särställning och undantas från den prövning som iövrigt gäller beträffande läkartjänsternas fördelning. Skall denna prövningfylla sitt syfte, bör inle vissa kategorier av tiänster lämnas utanför. Jagbiträder därför utredningsmannens förslag beträffande bemyndigandetsomfattning. Jag vill här redogöra för min inställning i några av defrågor som del enligt vad jag förordal i del föregående ankommer på Kungl. Maj:tatt reglera på grundval av bemyndigande i sjukvårdslagen. Som redan nämntsdelar jag utredningsmannens uppfattning att tillståndskravei i princip börgälla alla tiänster för läkare i hälso- eller sjukvärdande verksamhet hoslandstingskommun eller annan kommun. 1 likhet med utredningsmannen anser jagdock att tiänster som genomsnittligt endast kräver en mycket begränsadarbetstid skall undantas. Genom den reformerade vidareutbildningen för läkare harförutsättningarna för tilldelningen av vidareutbildningstjänster,underläkartjänster enligt mitt i det föregående redovisade förslag, delvisförändrats. Enligt de av riksdag i samband med beslutet omutbildningsreformen godkända riktlinjerna för dispositionen av vidareutbildningstiänsternaskall nämligen samtliga underiäkartiänster vara förbehållna läkare undervidareutbildning, och vidare skall tjänsterna inle få uppehållas för längre lidän vederbörande läkare behöver för att genomgå föreskriven ulbildning. Jag villunderstryka all det har förutsatts att tjänsterna skall fylla ettsjukvårdsbehov. Dessa förhållanden kommer att ställa krav på möjlighet liUanpassning inom sjukvårdsorganisationen, vilket i sin tur förutsätter en viss handlingsfrUielför den enskUde huvudmannen, särskilt i vad avser tjänsterna förallmäntjänstgöring. Förfarandet belräffande dessa tjänster bör vara, atlsocialstyrelsen gör en beräkning av del anlal Ijänster som totaltbehövs under det kommande årel i de olika sjukvårdsområdena. Denna fördelningbör ske efter hörande av de enskilda huvudmännen och i samråd med och . Den sålunda upprättadefördelningen motsvarar och ersätter den prövning som styrelsen i övriga fall gör för varje enskUd ansökan om inrättande avläkartjänst. Särskild framställning från varje huvudman om inrättande av dessatjänster behövs därigenom inte. Vederbörande huvudman meddelar därefter deförordnanden som behövs för att kunna inplacera de allmäntjänstgörande läkaresom tUlförts sjukvårdsområdet. Antalet utbildningstjänster för forlsall vidareutbildningbör vara avvägt med hänsyn till vad som behövs för atl tUlgodose samhälletsbehov av läkare med kompetens inom olika speciaUleter eller kompelens somallmänläkare. bör därför ges vissa befogenheter med avseende påde tiänster som är avsedda för fortsatt vidareutbUdning för att en tUlfredsstäUandefördelning av läkarna på olika verksamhetsområden skall ernås. Jag förulsälteratl socialslyrelsen genom upplysning lill huvudmännen härvidlag verkar för enändamålsenlig utveckling. 1 anslutning härtill vill jag erinra om attsocialdepartementels sjukvårds-delegation har uppdragit ålsocialstyrelsen alt göra en allsidig översyn av det program för användningen avläkartillskottet i landet som jag berörde i prop. Detta program kommeraitvara av grundläggande betydelse vid läkarfördelningen. När förslagel lill den reformerade läkarutbildningen ladesfram i prop. 1969:35, framhöll jag att det fanns anledning räkna med attsjukvårdshuvudmännen skulle utnyttja de möjligheler till bl. a. en ökning avantalet läkartjänster i underordnad ställning som det nya utbildningssystemetger utrymme för. jag fann därför inte då anledning föreslå någon lagfästskyldighet för sjukvårdshuvudmännen i detla avseende. Vad som sedan dessförekommit ger mig inte anledning atl nu inta en annan ståndpunkt. Del ligger isakens natur alt det är etl samhällsintresse att tiänster slår till förfogandei erforderlig omfattning för såväl allmäntiänstgöringen som den fortsattavidareutbildningen. Eftersom allmäntiänstgöringen är nödvändig för alt geläkarna lillfälle all förvärva den erfarenhet som är förutsättning för derasvidare utveckling fram till kompetens för självständig verksamhel, är möjlighelernaför de unga läkarna all fullgöra allmäntiänstgöring av avgörande betydelse föratt tillgodose samhällets behov av utbildade läkare. Det nya vidareutbild-ningssyslemetär på samma gäng etl medel och en förutsättning för att delta behov i framlidenskall kunna tillgodoses. har också framhållit alt det ståri överensstämmelse med sjukvårdshuvudmännens egna intressen att medverka vidvidareutbildningens genomförande på det säll som reformen förutsätter. Av gmndläggandebetydelse i detta sammanhang är att det nya systemet för vidareutbildning avläkare har inordnats i sjukvården och används som ell bland flera instrumentför sjukvårdens planering och utveckling. När det gäller tUlståndsprövningen med avseende påtjänster för färdigutbUdade läkare bör etl väsentligt förenklat förfarande ifortsättningen kunna tillämpas genom atl fördelningen på olikatjänstekategorier slopas vid prövningen av tillstånd atl inrätta nya tiänster.Därigenom får huvudmännen möjlighet atl själva fördela dessa läkartiänster påolika tiänslekategorier med hänsyn till de sjukvårdsorganisaloriska förhål- landen som föreUgger. Tillståndsprövningen beträffande tiänsterinom sjukvårdsområdet för färdigulbildade läkare kommer pä delta sätt all begränsastill antalet tiänster och fördelningen mellan olika medicinskaverksamhetsområden. Molsvarande bör gälla för redan inrättade tiänster. 5.7 Vissa finansieringsfrågor beträffande sjukvården m. m. Som jag tidigare framhållit finansieras den avsjukvårdshuvudmännen bedrivna öppna sjukvården lill väsentlig del genom ersältnmgliU huvudmännen från sjukförsäkringen efter den reformering av läkarvårdsersätlningensom beslutades . Nivån på läkarvårdsersätlnuigen är av stor betydelseför huvudmännens möjligheter alt förverkliga en ulbyggnad av dendecentraliserade öppenvården vid läkarstationer och vårdcentraler enligt deriktlinjer jag har angett i det föregående. Med hänsyn härlUl har vidöverläggningar mellan representanter för ochsjukvårdshuvudmännen nåtts enighet om att en väsentUg höjning av den tillsjukförsäkringen knutna läkarvårdsersättningen bör genomföras fr. o. m. den 1januari 1973. Resultatet av dessa överläggningar, som även gällt vissa andrafinansieringsfrågor för hälso- och sjukvården, framgår av en den 25 maj 1972undertecknad promemoria om vissa finansieringsfrågor beträffande sjukvården m. m.Promemorian torde få fogas tUl statsrådsprotokoUet i detta ärende som bilaga. Den viktigaste frågan som behandlas i promemorian gälleren höjning av ersättningen från sjukförsäkringen lill sjukvårdshuvudmännen föröppen läkarvård från . för varie läkarbesök fr. o. m. den Ijanuari 1973. Från samma tidpunkt får patientavgiften höjas från högst 7 kr.till högsl . Del sammanlagda ersättningsbelopp somhuvudmannen får uppbära ökas alltså från . per läkarbesök.Proportionen mellan patientavgift och försäkringsandel blir därmed i stort settoförändrad. Del bör understrykas att ändringarna gäller enbart beloppsniväernaoch atl de således inle berör de grandläggande principerna 1969beslutade sjukförsäkringssystemet för den offentliga öppna läkarvården.Principen all arvoden inle skall betalas privat till offentligt anslälldaläkare kvarstår således oförändrad, och likaså att den enhetligt bestämdapatientavgiften täcker inle bara läkarbesöket utan också förekommande röntgen-och laboraiorieundersökningar osv. Inkomstökningen för sjukvårdshuvudmännenkan beräknas lill 240 milj. kr. genom den höjda ersättningen frånsjukförsäkringen och till 78 milj. kr. genom den höjda palienlavgiflen. Vidare tillförs sjukvårdshuvudmännen från sjukförsäkringenca 110 milj. kr. genom att den avgift för sjukhusvård som sjukförsäkringenbetalar direki lill sjukhusel fr. o. m. den höjs från 10 kr.till . I samband därmed ändras avdraget på försäkradssjukpenning vid sjukhusvård från . per dag - del nuvarandebeloppet har legat stilla - dock fortfarande med högst hälften av sjukpenningens belopp och med även i övrigioförändrade grunder för sjukpenningförsäkringen, De ökade kostnaderna för sjukförsäkringen leder enligtgällande finansieringsgrunder till en höjning av statsbidraget tillsjukförsäkringen med ca 130 milj. kr. och en höjning av talet förarbetsgivares sjukförsäkringsavgift med en promille, från 3,1 till avavgiftsunderlaget. Den försäkrades egenavgift till sjukförsäkringen kandärigenom hållas oförändrad. Promemorian innefattar också förslag om viktigaförbättringar av statsbidragen till vissa institutioner för psykisktutvecklingsstörda, vilket beräknas tillföra sjukvårdshuvudmännen 12 milj. kr. Sammanlagt uppgår de nu nämnda inkomstökningarna försjukvårdshuvudmännen till 440 milj. kr. Vid bestämningen av de angivnaersättningarna har emellertid tagils hänsyn till att det uppkommervissa i promemorian upptagna merkostnader och inkomstbortfall försjukvårdshuvudmännen. Sålunda avvecklas ett särskilt statsbidrag lill viss hälso-och sjukvård, avseende bl. a. provinsialläkarväsendet. Sjukvårdshuvudmännenskostnader för vidareutbildning av läkare har även beaktats vid bestämningen aversättningsbeloppen. Vidare övertar sjukvårdshuvudmännen kostnaderna för bl. a.den sjukvårdande verksamhet som varit underställd ,liksom kostnaderna för vissa enklare handikapphjälpmedel. Efler avräkning fördessa poster kan nettoresultatet av samtliga i promemorian angivna åtgärderberäknas innebära en inkomstökning för sjukvårdshuvudmännen med ca 250 milj.kr. fr. o. m. . Jag förordar att de i promemorian angivna åtgärdernagenomförs i enlighet med de förslag som jag i det följande redovisar vid ennärmare genomgång av de olika punkterna i promemorian. 5.7.2 Ersättningar från sjukförsäkringen Ett radikalt förenklat sjukförsäkringssystem för läkarvårdi samhällets regi genomfördes . För läkarvård åt försäkradsom ombesörjs av staten eller landslingskommun utgår ersättning från denallmänna försäkringen lill sjukvårdshuvudmannen med . för varie läkarbesök.Beloppet inkluderar ersättning även för sådana röntgen- ochlaboratorieundersökningar m. m. som patienten blir remitterad till vidläkarbesöket. Nämnda ersättning utgår under förutsättning att sjukvårdshuvudmanneninte lar ul högre patientavgift än . Vid hembesök av läkare får därtUltas ut en tilläggsavgift av . 1 enlighet med vad som anges i promemorian bör denenhetliga läkarvårdsersättningen lill sjukvårdshuvudmännen höjas från . för varje läkarbesök. Denna ersättning bör utgå under förutsättning attpatientavgiften uppgår tiU högsl . Tilläggsavgiften vidläkarbesök i hemmet bör vara oförändrad högst . För rådfrågning per telefonbör ersättningen från försäkringen höjas från nuvarande . och maximiavgifien för den försäkrade Del ankommer på Kungl.Maj:t atl meddela bestämmelser om dessa ersättningar och avgifter. Förutsättningarnaoch reglerna för läkarvårdsersättningen bör i övrigi vara oförändrade. a. alt sjukvårdshuvudmännen utan att gå miste om ersättning frånsjukförsäkringen skall kunna beakta de ekonomiska, sociala eller andra skäl tUlavgiftsnedsällning som kan föreligga i det enskUda fallet. För sjukhusvård som bereds försäkrad på hemorlssjukhusutgår enligl 2 kap. 4 § lagen (1962:381) om allmän försäkring (AFL) ersättningfrån sjukförsäkringen med belopp som motsvarar den vid .sjukhuset tillämpadeavgiften på allmän sal. Denna avgift är f. n. i regel . Förden lid försäkrad vistas på sjukhus skall enligt 3 kap. 4 § AFL göras avdrag påden sjukpenning den försäkrade är berättigad till. Avdraget uppgår tUl 5 kr.per dag, dock högst till hälften av sjukpenningens belopp. För den som harhemmavarande barn utgår alltid . per dag i sjukpenning. Som tidigare nämnts har enighet nåtts om en höjning av sjukhusav-giflentill . Sjukförsäkringen bör liksom svara för denna avgift när detgäller försäkrade. För patienter som är ulförsäkrade frän sjukförsäkringenregleras vårdavgiften av sjukvårdshuvudmännen själva. Därvid förutsätts attsjukvårdshuvudmännen vid behov medger avgiftsnedsällning elleravgiftsbefrielse. Jag vUl här erinra om den förstärkning av sjukförsäkringsskyddelvid sjukhusvård för pensionärer som genomfördes den . Sjukpenningavdragel vid sjukhusvård har som jag förutnämnt varit oförändrat . Med hänsyn till de kostnader som vidsjukhusvård övertas av sjukhusel finner jag en höjning av detta avdrag från 5 lill10 kr. Liksom f. n. bör avdraget utgöra högsl hälften av sjukpenningbeloppel.Vad jag förordat i fråga om sjukpenningavdraget föranleder ändring i 3 kap. 4§ AFL, 15 § lagen (1954:243) om yrkesskadeförsäkring och 4 § lagen (1956:293)om ersättning ål smittbärare. De ändrade ersättningsreglerna bör gälla fr. o. m. den Ijanuari 1973. Genom ändringarna beräknas sjukförsäkringens kostnader förläkarvårdsersättning och ersättningar för sjukhusvård öka med 240 resp. 110 mUj.kr. beräknas kostnaderna för sjukpenningförsäkringenminska med ca 30 milj. kr. Enligt gällande finansieringsregler utgår statsbidragmed av utgifterna för bl. a. sjukvårdsersättning, dock inte för ersättningför sjukhusvård. Arbetsgivares sjukförsäkringsavgift utgör f.n. 3,av avgiftsunderiagel.Därav utgör 10/31 bidrag till sjukvårdsförsäkringen och 21/31 bidrag rillsjukpenningförsäkringen. Älerslående kostnader för sjukförsäkringen täcks genomavgifter från de försäkrade. Av kostnadsökningen för sjukförsäkringen faUer således 132milj. pä statsbidrag i enlighet med gällande beslämmelser.Dessa kostnader kommer atl belasta förslagsanslaget Bidrag lill sjukförsäkringen. För budgelårel 1972/73 kommer anslaget med beaktande av utbelalningsbestämmelserna att av denna anledning merbelaslasmed ca 55 mUj. utöver vad som beräknades vid fastställande av riksstatenför detta budgetår. De ökade kostnaderna inom sjukvårdsförsäkringen efteravdrag för statsbidraget motsvarar en höjning av talet för arbetsgivaressjukförsäkringsavgift med . Del finns emellertid utrymme för enviss sänkning av denna avgift i vad avser sjukpenningförsäkringen, bl. a. lillföljd av den kostnadsminskning som uppstår genom höjningen avsjukpenningavdraget vid sjukhusvård. Höjningen av talet för arbetsgivaressjukförsäkringsavgift kan därför stanna vid en promille, dvs. från till3,av avgiflsunderiaget. Jag förordar således att arbetsgivares sjukförsäkringsavgiftfr.o.m. fastställs tiU 3,, varav 12/32 skaU avsesjukvårdsförsäkringen och 20/32 sjukpenningför-.säkringen. Delta föranlederändring i 19 kap. 4 § AFL och 5 § förordningen (1959:555) angående redaresavgifter i vissa fall enligt lagen om allmän försäkring. 5.7.3 Omsorger om psykiskt utvecklingsstörda Statsbidrag för anordnande av institutioner för psykisktutvecklingsstörda ulgår med . per plats i särskola med elevhem, medhögst . per plats i annan särskola, daghem för barn ellersysselsättningshem samt med . per plats i vårdhem eller ispecialsjukhus. För detla ändamål finns etl reservationsanslag av 10 milj. kr.uppfört under femte huvudtiteln i riksstalen för /73. Klasserinom särskolan föriäggs numera i allmänhet till gmndskoleanläggningar ochbidrag från nämnda anslag utgår i huvudsak - förutom till redan uppfördasärskolor till anordnande av vårdhem och specialsjukhus samt av särskolor vidvårdhem. Ansökningar om bidrag föreligger f. n. för belopp somöverstiger det anslag som är disponibelt för ändamålet. Enighet har nåtts medsjukvårdshuvudmännen om alt det statliga anslaget för anordningsbidrag tillinstitutioner för psykiskt utvecklingsstörda i fortsältningen bör anpassas tilligångsättningen av nya objekt. Mot den bakgrunden och i syfte att successivtavveckla den föreliggande bidragskön förordarjag, att för ändamålet anvisas på tilläggsstatför /73 ett reservationsanslag av 3 mUj. till Bidrag tillanordnande av vissa institutioner för psykiskt utvecklingsstörda. Statsbidrag till driften av särskolor utgår avlönekostnaderna för rektorer och lärare vid särskolan. Vidare har Kungl. Maj:lgenom särskilt beslul medgell alt betalar statsbidrag tilllönekostnader för lärare för träningsskola beräknat efter högst lönegrad U 6.En särskUl tillkallad arbetsgrupp för översyn av statsbidragsreglerna har i enpromemoria föreslagil vissa ändringar i statsbidragsbestämmelsema.Förslaget syftar lill närmare överensslämmelse med reglerna för statsbidragtill det allmänna skolväsendet. Statsbidrag föreslås utgå även för lön ocharvode åt särskolchef, studierektor, talpedagog och lärare för Iräningsskola.Vidare föreslär arbetsgruppen alt statsbidragsreglerna ändras så, atl bidragsunderiagelberäknas efler den högre löneklassen i de fall lärares lön, på gmnd av särskildföreskrift, ulgår efler högre löneklass än den som läraren är placerad i.Arbetsgruppen föreslår vidare all statsbidrag skall utgå till kostnader för uppdragstUläggtill lillsynslärare och huvudlärare. Jag finner del i likhel med arbetsgruppenbefogat att statsbidragsreglerna för särskolverksamhelen närmare samordnas med molsvarandebeslämmelser för del allmänna skolväsendel. Vidare bör statsbidragsbestämmelsemaklarare ansluta till de gmndläggande bestämmelserna i lagen (1967:940) angåendeomsorger om vissa psykiskt utvecklingsstörda och stadgan (1968:146) i sammaämne. Mol denna bakgrund och med hänvisning till den enighet som nåtts vidöverläggningarna mellan företrädare för ochsjukvårdshuvudmännen förordar jag alt statsbidragsbestämmelsema ändras ienlighet med arbetsgruppens förslag. De nya reglerna bör gälla första gångenför de statsbidrag som utbetalas under /73 och som avserkostnader för verksamheten under läsåret 197 1/72. Kostnadsökningen för statenberäknar jag till ca 9 milj. kr. , vilken kommer att belastaförslagsanslaget Bidrag tUl driften av särskolor m. m. utöver vad somberäknades vid faststäUande av riksstalen för /73. 1972:24 angående ändrad organisalion avverksamheten med hjälpmedel för handikappade fann jag i likhet medhjälpmedelsgruppen alt uppgiflerna med enklare och vanligen förekommandehjälpmedel borde ges en mera rationell utformning. Hjälpmedelsgruppens förslagi betänkandet (Ds S 1972:4) syftar till all sådana hjälpmedel las upp i ensärskild hjälpmedelsförteckning (förteckning B) och att nuvarande krav pådetalj redovisning bortfaller. Ersättning för kostnaderna för dessa hjälpmedel skuUeenligt förslaget kunna ulgå i form av ell stående i förhållande till kostnadenavpassat samlingsbidrag från slalen. Dessa hjälpmedel skulle genom huvudmännensförsorg lämnas ul till handikappade i enlighet med nuvarande praxis. Jagförordade i propositionen att överiäggningar med företrädare försjukvårdshuvudmännen snarasl borde komma lill stånd för atl fastställastatsverkets ersättning för hjälpmedlen.