prop · FV03116 · 1972-12-31 00:00:00 — Frågan om företagens sekretesskydd borde enligt SSU habehandlats mer utförligt. Det finns risk för att informationen om näringslivetbegränsas tiU ett litet antal personer i samhälleliga organ och att intressekonflikterdöljs. Utredningen föreslår inrättandet av ett nyttinformationssystem för förmedlingen av information meUan företag och samhälle.Förslaget tillstyrks av flertalet remissinstanser. anser sålunda att utredningens förslagär väl lämpat att avlägsna nuvarande brister i informationsutbytet. Ävenlänsstyrelserna tillstyrker så gott som enhälligt i princip utredningensförslag om nytt informationssystem. i län anser attett genomförande av utredningens förslag i mycket hög grad skulle förbättraunderlaget för och regional planering. Liknande synpunkter framförs avflera länsstyrelser. i konstaterar att det med dencentrala roll i samhäUsplaneringen som länsstyrelsema har fr. o. m. 1.7.1971är nödvändigt att ett effektivare informationsutbyte kommer till stånd ienUghet med utredningens förslag. i framhåUersärsldlt att ett av syftena med den utökande informationen är att myndighetemakan beredas tiUfäUe till rådrum vid t. ex. nedläggningar ochdriftsinskränkningar. Även övriga hörda remissinstanser olika regionalaoch centrala organ, näringslivs- och arbetsmarknadsorganisationer samt enskildaföretag är i regel positiva och tillstyrker i princip förslagen om ett nyttinformationssystem. i framhåller dock att förslagetinle innebär att någon ytterligare information överförs från landstingen tilllänsstyrelserna utan endast att överförandet sker i standardiserad form. Närdet gäller kommunikationerna mellan företagen och de kommunala och statUgamyndigheterna finner att förslagen innebär en väsentiig och positivbreddning av informationsutbytet. Även kommunförbundet och landstingsförbundetdelar utredningens uppfattning att samhäUsutvecklingen kräver en bättre planeringoch därmed ett vidgat informationsutbyte i de former som utredningen föreslår.Arbetsmarknadsorganisationerna LO, TCO och tUlstyrker förslaget om nyttinformationssystem. Även SAF, och industriförbundettillstyrker i sitt gemensamma yttrande iprincip utredningens förslag på denna punkt. Organisationerna framhåller idetta sammanhang att det nuvarande samarbetet meUan parterna på sina hållfungerar utomordentligt väl och att nya informationssystem inte får störadelta utan i största möjliga utsträckning anslutas tUl de redan befintligakanalerna. hälsar utredningens positiva inställning till ökatsamråd och samarbete mellan det allmänna och näringslivet med stortUlfredsställelse. Även de in-vestment-, utvecklings- och industriföretag somyttrar sig i frågan finner skäl för utbyggt och systematiseratinformationsutbyte och tUlstyrker förslagen. I flera fall understryks dockriskerna för att informationssystemet blir stelt och tungrott. Ingen remissinstans avstyrker direkt förslaget omnytt informationssystem. Hovrätten över och anmäler dock stortveksamhet. Hovrätten finner det inte klarlagt i vilka hänseenden detnuvarande informationsutbytet är ofuUständigt eller bristfälligt. Utredningenhar sålunda enligt hovrätten inte påvisat något behov av den föreslagnaomläggningen. Förslagen är vidare inte anknutna tUl den bestående ordningen.Även SJ är tveksam och ifrågasätter om tiden ännu är mogen för ett regleratinformationssystem, av den föreslagna typen. Ansträngningarna kunde i ställetinriktas på en förbättring av redan befintlig rapportering. iGävleborgs län hyser viss tvekan om vinsten av en lagstiftnuig inom områdetoch anser därför att frågan om lagstiftning om uppgiftsskyldighet tUls vidarebör anslå intUl dess man vinner större erfarenhet av de samverkanssträvandensom pågår. Även framför liknande tveksamhetbeträffande nyttan av en lagstiftning inom delta område. Beträffande uppgiftslämnarkapaciteten hos de olikagmpperna föranleder utredningens slutsatser endast ett fåtal kommentarer.Hovrätten över och anser att företagens möjligheter alt lämnatUlförlitliga uppgifter är så begränsade att detta talar emot utredningensförslag att skapa ett nytt och enhetiigt informationssystem. Kommerskollegiumfinner att utredningsmaterialet ger vid handen att medan förelag och kommunerofta har åtminstone delvis utvecklad planering i här relevanta avseenden så ärdenna planering på statiig, regional och central nivå betydligt mindre långtkommen. Enligt kollegiets menmg bUr det därför en huvuduppgift för detföreslagna informationssystemet att på ett flertal av samhäUetsverksamhetsområden bidra tUl en höjning av kvaliteten på den bedrivnaplaneringen. Företagens begränsade möjligheter att lämnatiUförlitiiga planeringsuppgifter framhålls av flera länsstyrelser.Länsstyrelsen i framhåUer sålimda att planering på längre siktofta saknas helt särskUt inom de mindre och medelstora företagen. De erhålhiauppgifterna måste därför behandlas med stor försiktighet. iKronobergs län framhåller att svårigheter kan uppstå i ett inledningsskede menatt informationssystemet torde komma att ge impulser tiU förbättrad och merlångsiktig planering inom företagen. Även SAF, och industriförbundetframhåller de mindre och medelstora företagens bristande långsiktsplanering.Organisationerna pekar också på svårigheterna alt där en omfattande ochlöpande långsiktsplanering förekommer översätta denna till termer av fysiskplanering och kapacitet samt den allmänna obenägenhet som finns inom företagen altsprida befintlig information om även den närmast överskådliga framtidenutanför en begränsad krets inom företaget. framhåller demycket stora svårigheter som finns för företagen inom detaljhandeln att pågrund av betydande rörlighet inom denna verksamhet redovisaplaneringsuppgifler. Utredningens förslag om informationssystemets utformningi tre komponenter: information från företagen tiU den offentliga sektom,information från den offentliga sektom till företagen samt information inomden offentliga sektorn, föranleder inga erinringar från de remissinstanser somi princip tillstyrkt införandet av ett nytt infonnationssystem. Såvitt gäller informationen från företagen föreslårulredningen att informationssystemet skall bestå av två delar, dvs. dels eltrapporlsystem för standardiserad information som bl. a. skall användas föravskUjande av de "intressanta" fallen, dels etableradeinformationskanaler för bl. a. inhämtande av tUläggsinformation rörande deintressanta fallen. Denna konstmktion tUlstyrks eller lämnas ulan erinran avremissinstanserna. i ifrågasätter dock om intemålsättningen bör vara att vidga rapporlsystemels kapacitet så att genom detlatUlräcklig information erhålles för elt offensivt handlande från samhäUetssida. SAF, och industriförbundet synes vara tveksamma ombehovet av etl särskilt rapportsystem för inhämtande av standardiseradeuppgifter och anför att kan "finna att det även ifortsättningen kan vara bäst att i stäUet för att ta in uppgifter enligt detföreslagna systemet bygga vidare på det fria, oformella och nyanseradeinformationsutbyte som dittiUs förekommit". Utredningen föreslår att det centralaföretagsregistret vid SCB skaU utnyttjas som bas för rapportsystemet. Dettaföranleder remissinstanserna att göra vissa kommentarer. Kommerskollegiumframhåller nödvändigheten av att tiUräckliga resurser stäUs tUl de offentligaorganens förfogande för planeringsarbetet så att exempelvis en upprustning avdet centrala företagsregistret kommer tiU stånd. Detta understryks av fleralänsstyrelser. Utredningen föreslår att länsstyrelserna eftersamråd med berörd kommun får besluta om vUka företag som skall hauppgiftsskyldighet. Därutöver skaU även central myndighet som Kungl. 3 1972.1 saml. kunnaförordna om rapporteringsskyldighet. Förslaget möter i regel mga gensagor. i anför emellertid attden av utredningen föreslagna ordningen kan förväntas komma att innebära ettfrån kvalitativ synpunkt ojämnt informationsmaterial och i sämsta fall omöjliggörainterregionala jämförelser. föreslår därför att såvitt möjligtidentiska kriterier utfärdade av central instans bör utgöra underlag förurvalet av enheter så att meningsfulla jämförelser och analyser kan görasmellan olika kommuner, kommimblock och regioner i hela landet. Vissa remissinstanser diskuterar i detta sammanhangen nedre slor-leksgräns för företag som skall omfattas av rapportskyldigheten.Länsstyrelsen i och anser attföretag med mindre än 50 sysselsatta endast i undantagsfall skaU åläggas sådanskyldighet. Länsstyrelserna i , och länsamt anser däremot att även mindre företag skallkunna åläggas rapportskyldighet. LO anför i denna fråga att det är sannolikt attlänsstyrelser och kommunstyrelser i olika delar av landet kommer tiUväsentligt olika resultat i urvalsfrågan om bedömningen grundas på dessa organseget intresse av att erhålla information. Om det i glesbygder ochsysselsättningssvaga regioner blir en uppgiftsskyldighet även för ganska småföretag är det sannolikt att gränsen i tätortsregionema dras så att ävenförhållandevis stora företag kommer att lämnas utanför. De anställda i dessamindre företag i tätortsregionerna kan emeUertid ha ett starkt intresse av eltgott samarbete mellan företaget och vissa samhällsorgan, även om myndighetemainte upplever samma behov. Därför bör enligt LO:s mening länsstyrelsema beredalöntagamas regionala organ tUlfälle att yttra sig vid urvalet av företag.Vidare kan ett sådant olikformigt urval innebära att de sammanställningar somgörs branschvis för hela riket blir ofuUständiga. Under systemets uppbyggnadbör därför även centrala myndigheter direkt eller via sina regionala organ gestUlfäUe att påverka länsstyrelsemas urval av arbetsstäUen. Även förslaget att länsstyrelserna skall svara förinsamling och granskning av uppgifterna möter i regel positiv kritik. Medutgångspunkt från bl. a. sekretessbehovet förordar dock några remissinstanseren central insamling genom SCB. Statskontoret fiimer att vUligheten att länmaefterfrågad information är mindre när mottagaren är ett lokalt eller regionaltorgan. Därför bör uppgifterna samlas in direkt tUl SCB i stäUet för vialänsstyrelserna. Även praktiska skäl talar enligt statskontoret därför. Den standardiseradeinformationen torde nämligen inte behöva passera genom någon mellaninstans utanlänsstyrelserna bör som andra statliga myndigheter ochkommuner kunna få erforderlig information bearbetad och sammanställd av SCB.Liknande synpunkter anförs av . anser att en mer direktinformationsförmedling än den som utredningen förordat bör eftersträvas. talar nödvändigheten av ett öppet och förtroendefullt samarbete meUanföretag och kommun för att likartad information vid samma tUlfäUe bör delgesde lokala och de regionala samhällsorganen. Utredningen föreslår att de uppgifter som skallinhämtas genom rapportsystemet bör avse tendensuppgifter. Flera kritiskasynpunkter redovisas i denna fråga. Enligt mening skulle enstatistik gmndad på utredningens föreslagna rapportsystem utan tvivel ha ettvisst värde, speciellt genom att den är snabb och bUUg att producera. Den hardock starka begränsningar såtUlvida att styrkan av en variabelförändring ejmätes, utan endast de andelar som ökar eller minskar. Institutet framhåUersålunda att barometerinformationen knappast kan vara en fuU-god ersättning förkvantitativ information. Även och flera länsstyrelserkonstaterar att den föreslagna informationen av typen ökad, minskad elleroförändrad sysselsättning begränsar användbarheten hos materialet. Av de hörda organisationerna redovisar bl. a.landstingsförbundet tveksamhet belräffande det av utredningen föreslagnasystemet och im-derstryker det från allmän, planeringssynpunktönskvärda i att de olika uppgiftema så långt möjligt kvantifieras. Även LO och ställer sig tveksamma tUl om detmed en så ospecificerad information är möjligt att tillgodose de syftenutredningen anger. LO säger att för vissa sakområden kan uppgifter av dettaslag vara tillräckliga för att identifiera "intressanta faU". Förandra sakområden som produktionsvolym, investeringar och personalbehov måste informationen ange både förändringarnas omfattning och när de förväntasinträffa om de skall kunna användas för sammanställningaröver utvecklingen branschvis och regionvis och bUda underlag för samhäUetsnäringspolitiska planering. SAF, och industriförbundet haren något annan uppfattning och poängterar att uppgifterna endast i ett fåtalfall kan bli siffermässigt preciserade eller detaljerade utan måste avsekvalitativa bedömningar av ett begränsat antal cenlrala förhållanden. L. M.Ericsson finner att uppgiftslämnandet enligt utredningens förslag teknisktsett är enkelt. Bolagets erfarenhet av konjunkturbarometern är emellertid attbedömningar av typen "öka/förbli ungefär oförändrad/minska" kanvariera avsevärt från person tUl person även om underlagen varit desamma.Bolaget anser det därför tveksamt om omdömen av detta slag kan få avsett värdeför bedömningar av näringslivets framtida utveckling inom enskUd kommun. Beträffanden frekvensen i rapportinhämtandetföreslår utredningen . Endast ett mindre antal remissinstanserframför särskilda synpunkter på denna fråga. Statskontoret, ,, länsstyrelserna i och samt länslandsting är dock tveksamma och föreslår eUer ifrågasätter om det inte räckermed rapportering en gång . Beträffande frågan om vUka uppgifter som skaU ingå irapporteringen föranleder utredningens förslag vissa synpunkter. Statskontoretanser att för en kartläggning av företagens förväntningar, avsikter och planerbör man även söka göra observationer av företagets traditioner, policy och dess"dynamik". Det räcker t. ex. inte med uppgifter om den väntadenettoöknmgen eller nettominskningen av personal utan även personalomsättningenbör vara en intressant informationsdel. anser att frågekatalogen börkompletteras med uppgifter om "övriga anspråk från företagets sida"avseende bl. a. bostadsbyggande, kommunikationer, teknisk service m. m. Flera länsstyrelser anser att flera frågor bör ingåi systemet. Länsstyrelserna i och län framhåUerdäremot behovet av en begränsning av de i frågekatalogen ingående variabler. LO anser att en utförligare information omföretagens personalbehov är av stor betydelse för en fortsatt utbyggnad avarbetsmarknadspolitiken. Sysselsättningsproblemen för handikappade, äldrearbetssökande och hemarbetande kvinnor kan t.ex. knappast lösas med mindre änatt företagens och arbetsmarknadsmyndigheternas samarbete om personalrekryteringeninleds redan då utbyggnader och invesleringar planeras. Genominformationssystemet bör det enligt LO också skapas förutsättningar atttidigare uppmärksamma risken för mer omfattande personalinskränkningar ochföretagsnedläggningar. SAF, och industriförbundetframhåller att de uppgifter som infordras inom ramen för rapportsystemet börbegränsas tiU sådana som har väsentlig betydelse för berörda myndigheter ochför samhäUsplaneringen. Organisationerna anser att det beträffande flera av deav utredningen nämnda variablerna kan ifrågasättas om de bör ingå i detföreslagna informationssystemet. Direkt avvisande ställer man sig tUl attuppgifter om nyetablering i utiandet skaU lämnas. Organisationerna anser detockså tveksamt om uppgiftsskyldighet rörande lönsamhetsutveckling bör inrymmasinom ramen för ett så schabloniserat system som det föreslagna. Frågor om varsel anser organisationerna även iframtiden bör handläggas enligt nuvarande ordning och även uppgifter som rymsinom det nya informationssystemet bör kunna lämnas förtroligt direkt tUl vissmyndighet med garanti alt uppgifterna inte förs vidare ens tUl andramyndigheter. Inteheller Industrivärden och L. M. finner det befogat eller möjligtatt frågan om etablering utomlands skaU ingå i rapportsystemet. Utredningen föreslår att rapportsystemet skallarbeta med två planhorisonter, dels de två närmaste åren, dels de tre därpåföljande åren. Detta föranleder endast ett fåtal kommentarer avremissinstanserna. anser att det i flera fall är tveksamtom det över huvud taget är meningsfuUt att avge omdömen om t. ex. vinstutvecklingenfem eller ens fram i tiden. förordar att ytterligare enplanhorisont anges i rapportsystemet. Denna planhorisont skuUe förslagsvis avseutvecklingen . Även i län finner utifrån samhällsplaneringssynpunkt att långtidsperspektivetborde utsträckas tUl att omfatta utöver femårsperioden. Utredningen understryker att rapportsystemetsinnehåll och tekniska utformning kan faststäUas först efter praktiska prov ochatt hela arbetet med rapportsystemet tiU en början skall ha karaktären avförsöksverksamhet. Detta vinner mstänimande från flera håll. a. SCB, ettantal länsstyrelser, kommunförbundet och KF uttalar sig för detta. Utredningens förslag att beredningen för regionalplanering skaU vara central instans för rapportsystemets utveckling med SCB somutredningssekretariat föranleder endast ett fåtal yttranden. SCB tUlstyrker attverket blir utredningssekretariat för rapportsystemet mot bakgrund avönskemålen att koppla rapportsystemets data tUl den officieUa statistikproduktionenssamt samt det förhållandet att rapportsystemet i många avseenden har sammakaraktär som SCB:s verksamhet på statistikproduktionens område. Utredningens förslag tiU förbättrad informationfrån offentliga sektorn till företagen tillstyrks i princip eUer lämnas utanerinran av flertalet remissinstanser. Beträffande informationen från kommunema och länsstyrelsensäger att denna information får en mycket stor betydelse för verketnär det gäUer planer på utbyggnad av . ifrågasätterdäremot länsstyrelsemas möjligheter alt sammanställa och periodiskt lämna enför företagen meningsfull information. Företagen bör enligt verkets uppfattningäven i fortsättningen vara hänvisade till samråd och uiformationsutbyte direktmed myndigheterna. Statskontoret har vissa principieUa invändningar och anseratt det bör övervägas om man inte i högre grad än vad förslaget gör gäUandecentralt bör utforma och avge information. Det torde enligt statskontoret varaväsentiigt både att förmedla likformig information om övergripande samhällsplaneringsfrågoroch att genom denna information påverka bl. a. företagens lokaUsering inomramen för samhäUets regionalpolitik. Statskontoretssynpunkter gäller även kommunernas information som föreslåsfå viss standard i fråga om innehåll och utformning m. m. genom centraltbistånd. RRV framhåller att samhäUsorganens informationsjälvfallet inte bör vara begränsad tiU näringsidkarna inom området utan gällaäven de anställda inom företagen liksom medborgarna i allmänhet. LO och TCOanser att i princip bör företrädare för de anslällda få samma information somlämnas från och tUl företagen. Även från länsstyrelsernas sida understryks viktenav effekliv informalion från kommuner och länsstyrelse tUl företagen. I regeltUlstyrks utredningens förslag att informationsskyldigheten garanteras genomvissa bestämmelser men att åtminstone kommunerna bör ges betydande frihet attmed hänsyn tUl de speciella förhållandena i kommunen själv reglera formerna förinformationen. i län anser inte att det erfordrasnågon formaliserad informationsskyldighet med hänsyn tUI att i den nyaverksstyrelse som koinmer att leda blir närmgsUvet liksom f. n.i planermgsrådet formellt representerat både från företagar- ochlöntagarsidan. bör sålimda själv kunna välja de former som medhänsyn tUl informationsbehovet ter sig lämpligast. När det gäUer kommunemasinformationsskyldighet anser inte heller i attdet erfordras någon ytterligare lagstiftning utöver kommunaUagens. Beträffande formerna för den offentliga sektomsinformation synes flertalet länsstyrelser instämma i utredningens förord förskriftiig information. SAF, och industriförbundetinstämmer i huvudsak i de förslag som utredningen för fram beträffande denoffentliga sektoms information. Man ifrågasätter dock den föreslagnabegränsningen tiU att gälla företag som åläggs uppgiftsskyldighet eller som harmer än 50 anställda och anser att starka skäl talar för att informationsskyldigheteni princip ges en betydligt vidare omfattning. Liknande synpunkter anförs ävenav SHIO och av statskontoret. konstaterar däremot attutredningens förslag riskerar att göra informationsskyldigheten alltförbetungande, särskilt i större kommuner. Förbundet föreslår därför attbranschorganisationernas roll som informationsförmedlare tiU de enskildaförelagen bör övervägas. I utredningens förslag tiU informationssystem ingåräven att kommunstyrelse får kalla företrädare för företagslednmgen vid ettarbetsställe tUl överläggning i fråga som är av väsentiig betydelse för kommunen.Förslaget berörs endast i ett fåtal remissyttranden. LO framhåller att dåkommunstyrelse kaUar representanter för förelagen till sådana överläggningarskall, enligt lagförslaget, även företrädare för de anstäUda kallas "omicke särskilda skäl föranleder annat". Utredningen har inte närmareangivit när det kan finnas skäl att använda denna undantagsregel. Enligt LO:smening kan det knappast finnas något till- fälledå denna undantagsregel kan åberopas i samband med att kommunstyrelse kallarföreträdare för företagen tUl överläggningar enligt utredningens lagförslag.Regeln bör i stället utformas så att representanter för de anställda skalldelta i överläggningarna mellan företag och myndigheter. Även TCO anser attrestriktionen i lagen bör utgå. Enligt TCO:s mening borde man försöksvis prövaen utvidgning av föreliggande förslag tUl samråd. TCO föreslår attrepresentanter för kommun, företag och anställda, exempelvis två från vardera,regelmässigt skall träffas för information och samråd i alla frågor sompåverkar företagens verksamhet och som har betydelse för kommunen och de anställda. Även utredningens förslag om informationen inom denoffentliga sektorn tillstyrks i väsentliga delar av remissinstanserna. Svårigheterna att hos enskUda företag inhämtauppgifter om framtidsutvecklingen har föranlett ett antal remissinstanser att diskuteramedverkan från olika regionala näringslivsorgan. anser att det för samhället är välså viktigt att få en samlad bUd av utvecklingen inom ett område som att fåinformation om enskUda arbetsställens framtidsbedömning vUken är ytterst svåratt sammanställa till en övergripande bUd av utvecklingen inom området. Informationssystemet bör därför kompletteras medfortlöpande kontakter mellan de planerade samhällsorganen och näringslivetsorganisationer på denna nivå. Kollegiet nämner särskilt att från näringslivetssida synes handelskamrama kunna spela en viktig roll. Vidare framhålls attföretagareföreningarna redan nu torde ha en god inblick i och kunskap omsärskilt den mindre industrins situation inom respektive län. Liknande synpunkterframförs av i . i länframhåller att det på många håll saknas representativa organ för näringslivetoch menar att mycket skulle vinnas om pågående utredningar i dessa frågor inomnäringslivets organisationer ledde fram lill bUdandet av regionalakontaktorgan med större ekonomiska och personella resurser än exempelvisnuvarande handelskammare. i redovisar att inomlänet har bildats en som redan utnyttjassom remissinstans. i anmäler också behovet av enkomplettering av de individueUa företagens uppgifter med olikaföretagsorganisationers branschbedömning. Inom länet finns även ett särskiltkontaktorgan, organisation för rationell företagsetablering, GORF,för informationsutbyte mellan företag och samhällsorgan. Denna fråga berörs även av som framhåller föreningarnas möjligheter att förmedla informalion ochkontakt avseende de mindre och medelstora företagen. föreslåratt frågan om branschorganisationernas roU som informationsförmedlareövervägs. SAF, och industriförbundet redovisar att vissahandelskamrar upprättat länskommittéer med representanter förolika näringsgrenar i syfte att följa främst samhäUsplaneringen på detregionala planet och därvid framlägga närmgslivets behov och önskemål. Organisationernaframhåller att sådana kommittéer kan spela en betydelsefuU roll i samrådet medmyndighetema genom att framföra näringslivets synpunkter och utvärdera defakta som lämnas inom ramen för det föreslagna informationssystemet.