prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — 2 kap. 2 § i utredningens förslag saknar av skäl som jag haranfört i avsnkiet 8.2.2 i den allmänna motiveringen motsvarighet i departementsförslaget.12 § i departemenlsförslaget utgör en nyhet i förhållande till ulredningensförslag. Jag vill i della sammanhang la upp elt par frågor av meragenerell räckvidd som under remissbehandlingen av utredningens förslag harberörts av stadskanslis juridiska avdelning. Enligl avdelningen tänkas atl man vid expropriation av nyttjanderätt lill del av fastighet kanväsentligt nedbringa skadan för nyttjanderättshavare vars rätt delvis utsläcksgenom expropriationen, om del vidtas anord- ningarav ena eller andra slaget inom del av fastigheten som inte berörs avexpropriaiionen. Motsvarande gäUer vid inlösen av fastighetsdel. Avdelningenanser att det bör tiUskapas en möjlighet att utöver den del av fastigheten sombehövs för själva expropriationsändamålet ta i anspråk ytterligare utrymme, omdärigenom den sammanlagda skadan kan väsentiigt nedbringas. Enligt min meningbör problemet inte lösas genom någon bestämmelse om utvidgning av expropriationi sådant fall. Del bör emellertid vara möjligt att låta expropriationstUlståndi fråga om viss egendom, som behöver tas i anspråk för ett iexpropriationslagen godtaget ändamål, omfatta också särskUd rätt tUlfastighetsdel som inte i övrigt berörs av expropriationen, om det behövs föratt genom särskUda åtgärder minska den sammanlagda skadan av expropriationen.Någon uttrycklig beslämmelse härom finner jag inte behövlig, utan dennamöjlighet får anses följa av den utformning som bestämmelserna omexpropriationsandamålen fått. Avdelningenhar vidare tagit upp etl yttrande av expropriations-uttedningen av innebörd attockså nyttjanderätt tiU utrymmen, som tiUfäUigt behövs i samband med byggandeoch reparation av anläggning, bör kunna tas i anspråk enligt bestämmelsen omexpropriation för allmänt samfärdsel- eUer transportbehov. Avdelningen anföratt motsvarande behov kan uppkomma över hela expropriationsfältet, även i defall expropriationstUlstånd ej krävs, Enligl min mening råder inte tvekan omatt nytijanderätt tUl utrymmen som behöver tas i anspråk temporärt i sambandmed byggande eUer reparation kan få exproprieras, om den anläggning somarbetena avser omfattas av något expropriationsändamål enligt den nya lagen.Någon uttrycklig bestämmelse härom finner jag inte behövlig, Idenna paragraf meddelas bestämmelser om expropriation för tätbebyggelseändamål, Första-tredjestyckena överensstämmer i sak med 1 § första stycket 16 och 111 § ExL. Enligtfjärde stycket får expropriation för ändamål som anges i paragrafen ske äventUl förmån för landstingskommun eUer kommunalförbund. Skälen för denföreslagna bestämmelsen har anförts i avsnittet 8,2,2. Fömtsättning förexpropriationsrätt anges vara att landstingskommunen eller kommunalförbundet ifråga handhar sådan angelägenhet för vilken expropriation får äga rum enligtparagrafen. Som jag har anfört i den allmänna motiveringen börexpropriationsrätt med stöd av den föreslagna bestämmelsen i dagens läge medgesendast landstingskommun. Expropriation får enligt förslagetmedges med motsvarande tiUämpning av första tredje styckena. bl.a,att expropriationen får avse endast mark inom det område som landstingskommuneneller kommunalförbundet omfattar. Dennaparagraf innehåller en föreskrift om expropriation för samfärdsel, transportoch annan kommunikation. Enligtparagrafen får expropriation ske för atl bereda utrymme för anläggning somtillgodoser aUmänt behov av samfärdsel, transport eller annan kommunikation.Den närmare avgränsningen av bestämmelsen har behandlats i avsnittet 8.2,3 iden aUmänna motiveringen. Paragrafen har motsvarigheter i 1 § första stycket 2och 13 ExL, 1utredningsförslaget anförs alt uttrycket anläggning skall ges en vid-sttäcktinnebörd. Till en anläggning skall räknas inte bara vad som direki tillgodoserföreliggande trafikbehov, såsom vägbana eller banvall, utan även sådananordning som i och för sig inte är direkt nödvändig för trafikanläggningen mensom behövs för etl ändamålsenligt utnyttjande av kommunikationsanordningen. Somexempel på anordning av detta slag nämner utredningen hållplats,stationsbyggnad och hangar. Också anordning som behövs för tiUsyn och vård avsjälva anläggningen liksom uppställningsplatser och upplagsplatser bör kunnahänföras tiU kommunikationsanläggningen i fråga. Jagdelar uttedningens uppfattning att också de nu nämnda ändamålen skall kunnatiUgodoses i den nya lagen. Del får anses vara angeläget atl lagstiftningenutformas så att en tillfredsstäUande trafikmiljö kan åstadkommas. Också behovetav trafiksäkerhet och rationeU drift talar härför, IExL:s avsnitt med särskilda bestämmelser för olika expropriationsändamål finnsföreskrifter om expropriation för vissa transportändamål. Bestämmelsen i 79 a §andra stycket bör få motsvarighet i övergångsbestämmelserna tUl den nyaexpropriationslagen. Bestämmelserna om elektriska svagströmsledningar i 96 §ExL bör som uttedningen har föreslagit överföras tiU ellag. Dit börockså överföras bestämmelsen i 89 § andra stycket om proformaexproprialion förelektriska svagsttömsledningar. Som jag har anfört i avsnittet 8,2,1 anser jagatt några direkta motsvarigheter tUl dessa delaljbestämmelser i övrigt intebehövs i den nya expropriationslagen. Jag vUl emellertid erinra om att i 98 §andra stycket ExL uppställs som förutsättning för expropriation särskildaregler om minsta avstånd mellan linbana och viss bebyggelse. Enligt utredningenbör dessa frågor beaktas i samband med tiUståndsgivningen tiU expropriationen.Någon särskUd föreskrift av delta slag har därför inte upptagits i utredningensförslag. Jag ansluter mig tUl utredningsförslaget på denna punkt. Hänsyn avdenna art skall tas enligt 12 § i förevarande kap. av departementsförslaget.Bestämmelsen innebär i dettasammanhang alt en linbana inle ulan tvingande skäl fär dras fram i närheten avbebyggelse. Del lorde inte vara möjligl atl närmare ange avstånd inom vilkaexpropriation inte bör ske. Frågan härom får avgöras i det enskilda fallet medhänsyn till bl.a. terrängförhållandena. 1denna paragraf medges räll till expropriation för drivkraft, vatten och avloppm.m. Förslaget har motiverats i avsnittet 8.2.4. Paragrafen har motsvarighet i1 § första stycket 5 och 18 ExL saml i 1 § första stycket ellag. Ocksåbestämmelsen i 113 § andra stycket ExL. atl vad som i allmänhet är föreskrivetom eleklriska anläggningar gäller i fråga om expropriation föratomenergianläggning som helt eller delvis är avsedd för alstrande av elektriskkraft, blir överflödig genom den här föreslagna bestämmelsen. Enliglförsta stycket i paragrafen får expropriation ske för att tillgodose allmäntbehov av elektrisk kraft eller annan drivkraft, vatten, värme eller likartadnyttighet eller av att bortföra eller oskadliggöra avloppsvallen eller annanorenlighet. Iandra slyckel i paragrafen medges expropriationsrätt i viss omfattning förledning för nyttighet som avses i första stycket eller för avloppsvatten ellerannan orenlighet, även om ett allmänt behov av ledningen inte föreligger.Härför krävs dock au den aktuella ledningen ingår i ett ledningsnät avbetydelse för rikel eller för viss ort eller atl intrånget av ledningen ärringa i jämförelse med nyttan därav. Ifråga om sådanl ianspråktagande av fastighet för tillgodogörande av vattenkrafteller för gruvdrift varom beslämmelser finns i annan lag föreskrivs i iredjeslyckel av paragrafen atl första slyckel inte skall vara tillämpligt. Uttrycket"elektrisk kraft', som i och för sig omfattas av begreppet 'drivkraft' harsatts in i departemenlsförslaget efter önskemål av vissa remissinstanser.Särskilt om beslämmelser om expropriationsrätt fär utgå ur ellag finnsdel skäl att framhålla della praktiskt myckel viktiga expropriationsf all ilagtexten. Somframhållits av i dess- remissyttrande får ullrycket'oskadliggöra orenlighet" inle tolkas för snävt. Även åtgärder som avserenbart omhändertagande av orenlighet omfattas av den föreslagnaexpropriationsrätten. Denna kan sålunda användas t.ex. för att tiUgodosebehovet av mark för uppläggande av rötslam från avloppsreningsverk eller förlagring eller annal omhändertagande av radioaktiva avfallsprodukter, även omdärmed inte sker något oskadliggörande i egentlig mening. Ianledning av etl remissyttrande vill jag slutligen framhålla, att kravet på attledning 'skall ingå" i ett ledningsnät av viss betydelse självfallet inteutesluter all expropriation får ske för ett alldeles nytt ledningsnät av detslag bestämmelsen avser, Paragrafeninnehåller beslämmelser om expropriation för näringsverksamhet. Den harnärmare motiverats i avsnittet 8,2.5 i den aUmänna motiveringen. Paragrafen harmotsvarigheter i I § första stycket 13, 14, 17 och 18 ExL, Enligtförsta stycket medges rätt till expropriation för alt bereda utrymme åtnäringsverksamhet eller anläggning därför. Bestämmelsen gäller generelltbeträffande alla slag av näringsgrenar. För att expropriation skall kunnamedges fordras dock att själva verksamheten uppfyller vissa högt ställda krav,1 paragrafen anges till en början att det skall vara fråga om en verksamhel somär av större betydelse för rikel eller orten. Som angetts i avsnittet 8.2.5 börtermen orten inte tas i alltför snäv betydelse. Är den aktuellanäringsverksamheten av vikt för den kringliggande bygden skall hänsyn tas ocksåhärtill vid prövningen av expropriationsansökningen. Vidare anges i paragrafenatt expropriation skall kunna medges i fråga om verksamhet som är av störrebetydelse för viss befolkningsgrupp. Stadgandet avser att ersätta sådana expropriationsändamålsom renskötsel och yrkesfiske, för vUka det f,n, finns särskildexpropriationsmöjlighet. Jaganser i Ukhet med utredningen att det inte finns behöv av att, som f,n, sker i112 § ExL beträffande expropriation för yrkesfiskets behov, i den nya lagensärskUt ange vUka subjekt som skaU kunna bevUjas expropriationstUlstånd, I 12 §av förevarande kap. ges en allmän regel om prövningen avexproprialionssökandens kvalifikationer. Den inskränkning i expropriationsbefogenhetensom i övrigt gäller enUgt 112 § ExL, nämligen alt expropriationen i princip fåravse endast förvärv av nyttjanderätt av högst , bör inteheller få motsvarighet i den nya lagen. Det bör vara en allmän regel attstarkare rätt inte upplåts genom expropriation än behovet föranleder. Det fårankomma på Kungl. Maj:t att i rättstiHämpningen bestämma expropriationensomfattning i nu angivet hänseende för olika typfall. Iandra stycket av förevarande paragraf anges att rätten tiU expropriation förnäringsverksamhet inte gäUer sådant ianspråktagande av mark för gravdrift varombestämmelser finns i annan lag. Genom utformningen av bestämmelsen hindrardenna inte expropriation av sådan mark på fastlandet som behövs för gmvdrift påkontinentalsockeln, se betänkandet (SOU 1970:45) Gmvrättsligspeciallagstiftning s, 71, 1 saml Nr 109 Iparagrafen ges regler om rält till expropriation för skydds- ochsäkerhetsområden m.m. Den har närmare motiverats i avsnillet 8.2.6. Paragrafenhar motsvarigheter i I § första stycket 5 och 18 ExL. Somangetts i den allmänna motiveringen avses med skyddsområde mark intill sådananläggning som själv kräver skydd, t.ex. en sjö som levererar vatten tiU etlvattenverk och därför måste skyddas mol föroreningar. Med säkerhetsområde avsesområde kring anläggning som kan medföra fara, t.ex. atomkraftanläggning. Enligtparagrafen får expropriation ske för att upprätta skydds- eller säkerhetsområdeeller bereda utrymme för särskild anordning. Härför krävs dock att området eUeranordningen behövs tUl skydd mot aUmänfarlig eller annars från allmän synpunktmenlig naturhändelse, mol vatten- eller luftförorening eller mot menliginverkan i övrigt från industri eller annan anläggning. Bestämmelserna äravsedda att medge också att utrymme tas i anspråk för skadeförebyggandeåtgärder utan att äganderätten till marken exproprieras. Dennaparagraf innehåller bestämmelser om expropriation för försvarsändamål.Förslaget har närmare motiverats i avsnittet 8,2,7 i den allmänna motiveringen.Paragrafen har motsvarighet i 1 § första stycket I ExL, Enligt paragrafenmedges expropriation inte bara för atl tUlgodose del militära försvarets behovav mark utan även lill förmån för totalförsvaret i övrigt. Hk räknas bl,a.civilförsvaret, del ekonomiska försvaret och det psykologiska försvaret. Ocksåbeträffande åtskilliga andra former av samhällelig verksamhel som är av militärbetydelse kan paragrafen bli tillämplig, TUl totalförsvaret hör vidare defrivilliga försvarsorganisationerna. Förrätt tiU expropriation för annat ändamål än det mUitära försvaret krävs attändamålet är av särskild betydelse för totalförsvaret. Bestämmelsen innebär allsökanden skall visa att det är belydelsefullt att det föreliggande behovettUlgodoses på det begärda sättet. Alt i lagen närmare ange omfattningen av denutredning som behövs i det enskilda fallet torde inte vara möjligt, Paragrafeninnehåller regler om expropriation av vanvårdad egendom. Den har närmare motiveratsi avsnittet 8,2.8. Paragrafen har motsvarigheter i 1 § första stycket 9, 10och 19 ExL och i lagen om tvångsinlösen av vanhävdad jordbruksegendom. Bestämmelsenmedger expropriation för att försätta eller hålla fastighet itillfredsställande skick, när grov vanvård föreligger eller kan befarasuppkomma. Enligt utredningens förslag får under motsvarande förutsättning expropriation ske för alt bringa fastegendom i hävd. Ordet 'hävd' ger emellertid mindre god ledning för tiUämpningeni andra fall än när fråga är om jordbruksfastigheter. Bestämmelsen idepartements-förslaget har utformats med ledning av I § första stycket punkt 19ExL. Någon saklig ändring i förhållande till utredningsförslaget är inteavsedd. I Ukhet med utredningen anser jag inte att som f.n. skeri 106 § ExL i fråga om expropriation av ödelagd skogsmark i lagen behöver särskiltanges vilka subjekt som skall kunna beviljas expropriationstUlstånd. En allmänbestämmelse om prövningen av exproprialionssökandens kvalifikationer finns i 12§ av detta kap. Med hänsyn lUl de stora krav som i förevarande fall måsteställas på den exproprierande, när det gäUer att bringa eller hålla egendomen itillfredsställande skick, torde det dock sällan bli aktuellt att vid tillämpningenav de nya reglerna medge expropriationsrätt för annan än den som företräder eltallmänt intresse. I gäUande ExL innehåller 114 § vissa bestämmelser om denutredning som skaU förebringas i ansökan om expropriation av vanvårdadbostadsfaslighel. I likhet med utredningen anser jag att bestämmelser av dennatyp inte bör föras in i den nya expropriationslagen. Någon motsvarighet tiU 114§ ExL upptas sålunda inte i förslagel, TUl frågan om ansökningens innehållåterkommer jag i specialmotiveringen till 3 kap. 2 §, I 107 § ExL finns med avseende på expropriation av ödelagdskogsmark föreskrift om att fastighetsägaren skall beredas tUlfälle att självombesörja återväxt, om han erbjuder sig att göra det. Någon motsvarighet tilldenna bestämmelse tas inle upp i förslaget. Vilken betydelse ett sådanterbjudande skall tUläggas får bedömas med ledning av de allmänna principer förtillståndsprövningen som jag har förordat i avsnittet 8.2.12 och vad jag iavsnittet 8.2.8 anfört om sambandet med ingripanden enligtskogsvårdslagstiftningen. Enligt 107 § ExL skaU också, om rätt att exproprieraödelagd skogsmark medges annan än kronan, Kungl. Maj:t bestämma inomvilken nye ägaren skall sörja för återväxten. Motsvarande bestämmelse kanKungl, Maj:t, om så anses behövligt, meddela med stöd av 3 kap, 5 § iförslaget, I denna paragraf behandlas frågan om rätt tUlexpropriation för kulturella ändamål. Bestämmelsen överensstämmer i sak med I §första stycket 12 ExL, I paragrafen ges regler om rätt till expropriation förnaturvårds- och fritidsändamål.Förslaget har närmare motiverats i avsnitt 8,2,10. Paragrafen har motsvarigheti 1 § första stycket 11 ExL. Bestämmelsenmedger till en början rätt till expropriation för att bevara område somnationalpark, naturreservat eller naturminne. Begreppen definieras närmare inaturvårdslagen. Iparagrafen medges också expropriation för atl tillgodose väsentiigt behov avmark eUer anläggning för idrott eUer friluftsliv. Härför krävs dock att markeneller anläggningen är avsedd att hållas tillgänglig för allmänheten. Rättentill expropriation för nu avsedda ändamål kan utövas såväl inom som utanförnaturreservat. I anledning av ett remissyttrande av vUl jagframhåUa, att begreppet friluftsliv omfattar också fritidsfisket. 1108 § ExL finns bestämmelser om vUka subjekt som kan medges rätt tillexpropriation för naturvårdsändamål. Någon särskUd motsvarighet tiU dessa anserjag inte behövlig i den nya lagen. Under 12 § av förevarande kap, föreslåsallmänna regler om fömtsättningarna för expropriation i detta hänseende. Detfår anses ligga i sakens natur att rätt tUl expropriation för naturvårds- ellerfritidsändamål bara i undantagsfall kan medges enskilda rättssubjekt, Dennaparagraf medger expropriation för diverse ändamål. Bestämmelserna har närmaremotiverats i avsnittet 8,2,11. Den har motsvarigheter i 1 § första stycket3,4,6 och 8 ExL. Utöverde ändamål som angetts i 1-9 §§ medges i förevarande paragraf, atlexpropriation får ske för att tillgodose behov av utrymme för byggnad, lokaleUer annan anläggning för verksamhet som är avsedd att drivas av staten,kommun, landstingskommun eller kommunalförbund eUer som annars är av väsentUgbetydelse för rikel eller orten eller för viss befolkningsgrupp. Beträffandetillämpningsområdet för den föreslagna bestämmelsen vill jag, utöver vad somframgår av avsnittet 8.2.11, anföra ytterligare några synpunkter. Med stöd avbestämmelsen bör det vara möjligt att expropriera utrymme för enskUdaundervisningsanstalter och sjukhus, om bara den tUlämnade verksamheten bedömsfå den allmänna betydelse som fömtsätts i lagrummet. För att en verksamhet skaUanses vara av väsentiig betydelse för orten bör ej krävas att den är enangelägenhet för befolkningen i dess helhet. Det bör vara tillräckligt att denär av betydelse för en väsentlig del av ortens befolkning, I fråga omsamlingslokaler och liknande utrymmen kan därför expropriation enligt denföreslagna bestämmelsen ske i samma utsträckning som f,n. Expropriation enligtden föreslagna regeln bör även kunna ske inte bara för att skaffa utrymme förlokaler för verksamheten i fråga utan också föratt förvärva utrymmen för personalbostäder och andra anläggningar som behövsför att verksamheten skall kunna drivas på lämpligt sätt. Expropriationsrättenligt I § första stycket 4 ExL får anses tUlkomma också församling och kyrkligsamfäUighet. Det behov av att expropriera som sådan menighet kan ha får ansestUUäckligt tiUgodoselt inom ramen för den allmänna bestämmelsen i förevarandeparagraf om expropriationsrätt för verksamhet som är av väsentlig betydelseför orten. Vissasärskilda bestämmelser om expropriation av mark för samlingslokaler finns i102-105 §§ ExL, I likhet med utredningen anser jag inte att någramotsvarigheter till dem bör införas i lagtexten i anslutning tiU den härföreslagna regeln. Bestämmelserna anger bl,a, åt vilka subjektexpropriationsrätt kan beviljas och vissa särskilda fömtsättningar som iövrigt gäller för erhållande av expropriationstillstånd, I dessa frågor blir deallmänna bestämmelser som jag föreslår under 12 § i förevarande kap.tiUämpliga, Vidare föreskrivs vissa särskilda fömtsättningar föråterlösningsrätt. Som jag har förordat i avsnittet 8,3,2 bör detta institutinte tas med i den nya expropriationslagen. Vad angår den i 104 § intagnasärskUda föreskriften om att den som sökt expropriationsrätt tUl mark för enpå ofri gmnd uppförd samlingslokal äger rätt tUl anstånd med avflyttning underden tid som åtgår för att pröva expropriationsansökningen har en mera generellbestämmelse om sådant anstånd tagits upp i 3 kap. 3 § i departemenlsförslaget. Paragrafenmotsvarar 1 § tredje stycket ExL och innehåller bestämmelser omvärdestegringsexpropriation. Ifrågavarandeexpropriationsgrund kom liU genom ändringar i ExL och överensstämmermed utredningens förslag. Bestämmelsen har i departementsförslaget inteundergått annan saklig ändring i förhållande till gällande rätt än attexpropriation skaU kunna ske också efter åtgärder som vidtas genomlandstingskommuns eller kommunalförbunds försorg. Ändringen är en följd av attexpropriationsbefogenheten i 1 § i förevarande kap, av förslaget har vidgats.Expropriationsrätten för landstingskommun och kommunaUörbund är dock enligtförslaget inte begränsad tUl fall, när den åtgärd som i första hand kan ledatUl expropriation avser tätbebyggelse, Iparagrafen behandlas vissa aUmänna avvägningsfrågor som uppkommer vid prövningav expropriationsansökningar. Bestämmelserna har motiverats närmare iavsnittet 8,2,12, Iförsta stycket av paragrafen föreskrivs till en början, att expropriationstillståndinte skall meddelas, om ändamålet lämpUgen bör till- godosespå annal sätt. Vidare anges, att expropriationstiUstånd inte heller skaUmeddelas, om olägenhetema av expropriationen från allmän och enskild synpunktöverväger de fördelar som kan vinnas genom den. Enligtandra stycket av paragrafen får, om inte annal framgår av bestämmelserna iförevarande kap,, expropriation ske tUl förmån för staten eller kommun ellerannan som på betryggande sätt kan svara för att den exproprierade egendomenanvänds för avsett ändamål. Idetta sammanhang vUl jag ta upp frågan om vetorätt mot expropriation.Bestämmelser om sådan vetorätt finns f.n, ellag och i ExL, Enligt 1§ andra stycket ellag är menighet inle skyldig alt, såviti gällerelektrisk anläggning eller ledning, ulan synnerliga skäl avstå eller upplåtagata, torg, allmän plats eller vattendrag inom område för vUket finns stadsplaneller byggnadsplan eUer inom fastställt hamnområde. I stort sett detsammagäller enligl 98 § första stycket ExL beträffande expropriation för linbana.Vetorätten enligt della lagrum är emeUertid absolut. Slutiigen finns i 90 § ExLbestämmelser om en viss vetorätt beträffande expropriation för elektrisksvagströmsledning. finns det goda skäl att behålla och, åtminstone ivissa hänseenden, ytterligare befästa principen om kommunalt medinflytande påexpropriationsfrågor som rör områden avsedda för trafikändamål och andraallmänna ändamål som inle avser bebyggelse. Det finns därvid enligtutredningens uppfattning inte anledning att som i gällande rätt begränsa deltainflytande till att avse endast sådan mark som redan är i ägo. Vidareanser utredningen det obefogat att begränsa inflytandet till fall som avserförläggningen av elektriska anläggningar och ledningar samt Unbanor. mening bör den kommunala vetorätten i princip utsträckas till attavse all expropriation av mark som i generalplan, stadsplan eller byggnadsplanavsetts tUl gata, väg eller annan aUmän plats eller till hamn- ellervattenområde. Undantag från vetorätten bör dock medges om del föreliggersynnerliga skäl. En bestämmelse om vetorätt i överensslämmelse med detanförda har tagits in i 3 kap. 4 § i utredningens lagförslag. sålunda föreslagit har i aUmänhet godtagils underremissbehandlingen. Att förslaget är välmotiverat understtyks särskilt avlänsstyrelsen i och . anför emeUertid att utvecklingen har gått mot eninskränkning av den kommunala vetorätten och att det är olämpligt att nuutsträcka vetorätten på det sätt som utredningen har föreslagit.Kommerskollegium anser att undantag från vetorätten bör kunna göras i störreutsträckning än som följer av utredningens förslag. Under alla förhållanden,framhåller kollegiet, bör i lagtexten som bedömningsgmnd även anges humvida delintrång som skulle förorsakas avexpropriation är att anse som ringa i jämförelse med nyttan därav. Somjag har anfört i avsnittet 8.2.12 i den aUmänna motiveringen bör markkommunenaUtid ges tUlfälle att yttra sig i expropriationsärendet och kommunens åsiktbör frångås endast om mycket starka skäl talar därför.