prop · FV0389 · 1972-12-31 00:00:00 — Vidare förekommer ett världsomfattandehandelsutbyte med växter. Transporten sker till stor del med flyg vilket medföratt förut okända växtskadegörare eller sådana som i sina hemländer hållitsnere av naturliga fiender snabbt förs till andra delar av världen, där de undernya betingelser kan åstadkomma svåra skador. Enanpassning till rådande förhållanden samt till de internationella konventionerpå växtskyddets område, till vilka anslutit sig, gjordes genomkungörelsen (1959: 229) angående införsel av växter m. m. Dessa bestänamelserhar enligt anstaltens mening fungerat väl som skydd för den svenskaväxtodlingen. En aldrig så noggrann importkontroll kan dock inte bli heltsäker. Växtinspektionen måste grundas på stickprov och en växtskadegörare kanvid importtillfället vara i ett sådant utvecklingsstadium att den är omöjligatt upptäcka. Anstaltenberör också vissa verkningar av de pågående integrationssträvandena inomeuropeiskt handelsutbyte. Ett upphävande av tullgränserna medför att växtinspektionenvid gränserna försvinner. Bekämpningen av farliga växtskadegörare som kanspridas genom växt-sändningar måste då främst koncentreras till exportländerna.Importländerna måste ha en noggrann inrikes kontroll och en effektiv beredskapi fråga om särskilda bekämpningsåtgärder. Inom EEC syftar man till ensamordning av växtimportbestämmelserna så långt detta är möjligt. Man räknardock med att ett enskilt land måste få förbehålla sig rätt att även gentemotland inom gemenskapen tillämpa skärpta bestämmelser i fråga om vissa farliga växtskadegörare. Densvenska situationen kan enligt anstalten i stort betraktas som gynnsam,eftersom vi hitintills lyckats hålla vissa farliga växtskadegörare utanförgränserna. Nuvarande bestämmelser har emellertid enligt 1972: 89 12 anstaltensmening vissa brister då det gäller att inom landet bedriva bekämpning av redanförekommande växtskadegörare och att upprätta en effektiv beredskap gentemotutifrån inkommande nya sådana. Förutom en allmän översyn av gällandebestämmelser i fråga om import- och exportkontroll och speciella åtgärder motvissa växtskadegörare anser anstalten det vara behövligt att kompletterabestämmelserna med en ramlag, där de generella villkoren och befogenheternabeträffande nödvändiga undersökningar och bekämpningsåtgärder närmarefastställs. Anstalten hänvisar till att de flesta europeiska länder har enramlag för växtskyddet med stöd av vilken verkställighetsbestämmelser rörandede olika grenarna av växtskyddsverksamheten meddelas. Anstalten hemställer atten sådan lag utfärdas även i . Det närmare innehållet av anstaltensförslag till växtskyddslag framgår av bilaga. Samtligaremissinstanser uttalar sin tillfredsställelse över att en ramlag för växtskyddetinförs som bör underlätta för myndigheterna att snabbt ingripa om nya farliga växtskadegörareuppträder. I stort tillstyrks också de allmänna principer som ligger tillgrund för det framlagda förslaget. Synpunkter framförs dock på lagens närmareutformning. I fråga om den nya lagenstillämpningsområde tillstyrker och skogshögskolan förslaget attskogsvårdslagen (1948: 237) även i fortsättningen skall gälla inom sittämnesområde. I 34 § skogsvårdslagen stadgas att, när insektshärjning av störreomfattning uppkommer i skog eller när överhängande fara for sådan föreligger pågmnd av t. ex. stormfällning, skogsmarkens ägare är skyldig att vidta deåtgärder som föreskriver. Viss del av kostnaderna för ålagda be-kUmpningsåtgärderbestrids enligt 35 § skogsvårdslagen av allmänna medel. Bestämmelserna harfungerat fullt tillfredsställande. Annan skada av växtskadegörare på skogsträdän som orsakats av insekter, t. ex. skada av virus, svampar och smågnagare,kommer emellertid att falla under den föreslagna växtskyddslagen. Vidare kommerinsektshärjning i skog som ej omfattas av skogsvårdslagen, t. ex. statligt ochecklesiastikt skogsinnehav, att omfattas av växtskyddslagen. ochskogshögskolan framhåller vikten av att växtskyddsanstalten inhämtar derasuppfattning i frågan, innan framställning görs om meddelande av bestämmelser omskadegörare på skog. För att undvika komplikationer kan skogsstyrelsenacceptera att växtskyddsanstalten fungerar som högsta tillsynsmyndighet även ifråga om växtskadegörare inom skogsbruket. Skogshögskolan anser att det somregel bör uppdras åt att utöva tillsyn över efterlevnaden avsådana enligt 3 § i växtskyddsanstaltens förslag utfärdade skyddsbestämmelsersom rör växtska- 1972: 89 13 degörare inom skogsbruket. Beträffande sådana skadegörarebör också bemyndigande att utföra undersökningar enligt förslagets 7 § ges avskogsstyrelsen. När det gällermyndighets möjlighet till ingripande anser RRV och i länatt 3 § i förslaget utformats alltför detaljerat. Lagen bör få en mer allmänutformning och endast ange huvudprinciperna. Det är emellertid lämpligt attkomplettera lagen med en kungörelse där de mer detaljerade bestämmelserna tasin. Lantbruksstyrelsenerinrar om att föreskrifter enligt 3, 5 och 6 §§ i förslaget ofta kan komma atti vidsträckt omfattning beröra enskildas intressen såväl inom jordbruket,trädgårdsnäringen och skogsbruket som inom andra områden. Styrelsen finner detdärför angeläget att varje med stöd av växtskyddslagen föreskriven åtgärd ärväl motiverad ur allmän samhällelig synpunkt och nödvändig med hänsyn tillförhållandena i det särskilda fallet. Det är också viktigt att samråd skermellan förslagsmyndigheten, växtskyddsanstalten och andra berörda myndigheter,vilket också förutsatts i förslagets 3 §. Då det gäller meddelande av tillfälligaföreskrifter enligt 6 § saknas bestämmelser om samråd, vilket styrelsen anservara en brist. Lantbruksstyrelsens uppfattning att även tillfälligaföreskrifter bör föregås av samråd med berörda myndigheter delas avskogsstyrelsen, skogshögskolan och länsveterinären i . Kommerskollegiumbetonar vikten av att berörda näringsorganisationer bereds tillfälle yttra signär fråga uppkommer om åtgärd enligt 3 § i växtskyddsanstaltens förslag.Sveriges handelsträdgårdsmästareförbund, yrkesfruktodlares riksförbundoch förutsätter att berörda odlarorganisationerfår yttra sig innan sådan åtgärd beslutas. Enligt förfärsk frukt u. p. a. bör sådana föreskrifter få meddelas av annan myndighet än Kungl.Maj:t endast när det av myndigheten bedöms vara oundgängligen nödvändigt. Det i 8 § anstaltens förslag föreslagna vitesförfarandetanser lantbruksstyrelsen, i län och statenscentrala frökontrollanstalt vara mindre lämpligt. Eftersom ett vitesföreläggandekan överklagas i rent förhalningssyfte finns risk att en sådan bestämmelsemotverkar det snabba handlande som ofta är nödvändigt. Effektivare torde istället vara att införa en bestämmelse av motsvarande innehåll som 10 och 11 §§lagen (1970: 299) om skydd mot flyghavre. Växtskyddsanstalten kan då vidförsummelse besluta att låta verkställa erforderlig åtgärd påfastighetsägarens eller nyttjanderättshavarens bekostnad. Ett sådant beslutländer till efterrättelse. Någon växtskyddsavgift av det slag som avses i förslagets9 § anser lantbruksstyrelsen inte böra komma i fråga, i varje fall intebeträffande andra åtgärder än import och export av växter. 1972: 89 14 ärmer tidsenligt aU statsverkets kostnader täcks enligt särskild taxa. Ävenlänsstyrelsen i avstyrker förslaget och förordar att ersättningtas ut enligt fastställd taxa i likhet med vad som tillämpas exempelvis ifråga om centrala frökontrollanstalten. RRV anser att Kungl. Maj:t inte skallbehöva utfärda bestämmelser om avgifternas storlek. I stället bör växtskyddsanstalteni samråd med RRV kunna fastställa avgifterna efter riktlinjer som anges av Kungl.Maj:t. Vadangår frågan om ersättning vid förlust som förorsakas av växtskadegörare anserRRV och i län att ersätt-ningsgrundema bör ses överför uppnående av enhetliga regler på området. RLF framhåller att en ej alltförrestriktiv ersättningspolitik underlättar efterlevnaden av lagen. Undersenare år har förekomsten av växtskadegörare ökat såväl i somutomlands. Detta beror bl. a. på ändrade odlingsförhållanden och en alltmeromfattande internationell handel med växter. Densvenska växtodlingen förorsakas stora förluster genom angrepp av växtskadegörare.Det är därför av stor betydelse att förebygga att växtskadegörare införs ilandet och att inom landet upprätthålla kontroll med effektiv beredskap närdet gäller att bekämpa och hindra spridning av växtskadegörare. Bestämmelsernapå området är f. n. spridda på ett stort antal författningar. Denuvarande bestämmelserna för gränskontroll och växtinspektion i samband medinförsel av växter är anpassade till de internationella överenskommelserSverige anslutit sig till. Bestämmelserna fungerar enligt vad växtskyddsanstaltenupplyst på ett tillfredsställande sätt. Däremot anser växtskyddsanstalten attgällande bestämmelser för hindrande av farliga skadegörares utbredning intemotsvarar de krav på beredskap och snabba bekämpningsinsatser som kan ställas.Detta förhållande framstår enligt växtskyddsanstalten som särskilt betänkligtinför de perspektiv som frihandelssträvandena inom synes öppna. Dessa strävandenantas leda till avsevärt större krav på den inrikes övervakningen ochbekämpningen av växtskadegörare. För att avhjälpa de nuvarande bristernaföreslår växtskyddsanstalten att en växtskyddslag införs i likhet med vad somredan skett i de flesta andra europeiska länder. Växtskyddslagen bör innehållade grundläggande reglerna om bekämpningsåtgärder från myndigheternas sida.Lagen bör tjäna som ramlag för gällande och kommandeverkställighetsbestämmelser beträffande de olika grenarna av växtskyddsverksamheten. Växtskyddsanstaltensförslag har i allt väsentligt tillstyrkts av remissinstanserna. Även jag anserdet vara mycket angeläget att möjligheter Prop.1972: 89 15 finnsatt snabbt ingripa mot växtskadegörare. Ju tidigare bekämpningsåtgärdernasätts in, desto mindre blir de ekonomiska förlusterna och desto billigare blirbekämpningen. De åtgärder det allmänna kan tillgripa för att bekämpa farliga växtskadegörarebör anges i lag. Jag förordar därför att en lag införs i huvudsakligöverensstämmelse med förslaget. Inom har upprättatsförslag till växtskyddslag. I fråga om förslaget villjag anföra följande. Lagen bör omfatta alla slag av växter, både ved- och örtartade,och delar därav samt sådana produkter av växt som fortfarande har karaktär avråvara. Växt som är bearbetad, konserverad eller djupfryst bör däremot fallautanför lagens växtbegrepp. Sjukdom eller annan skadapå växt kan orsakas av virus samt av bakterie, svamp, nematod, kvalster ochannan organism ur växt- eller djurriket. Som gemensam beteckning på sådanavirus och organismer kan det vara lämpligt att använda begreppet växtskadegörare. Detbör ankomma på Kungl. Maj:t att föreskriva i fråga om vilka växtskadegörarebekämpning enligt lagen får ske. Sådan föreskrift bör få meddelas endastbeträffande växtskadegörare som kan allvarligt skada växtodling, skog ellerlager av växter. Växtskyddsanstaltenhar med instämmande av och skogshögskolan föreslagit attskogsvårdslagen (1948: 237) skall äga fortsatt giltighet beträffande sådana växtskadegöraresom avses i 34 § nämnda lag. Enligt denna bestämmelse är, då insektshärjning avstörre omfattning uppkommit i skog eller då överhängande fara för sådan föreliggerpå gmnd av skogseld, stormfällning, snöbrott eller annat, som kan ge upphovtill massförökning av för skogen skadliga insekter, skogsmarkens ägare skyldigatt vidta de åtgärder som föreskriver efter hörande avskogshögskolan. och skogshögskolan har anfört att nämndabestämmelser tillämpats vid åtskilliga tillfällen och att de fungerat fullttillfredsställande. Även jag anser att det är lämpligt att växtskyddslagen inteblir tillämplig på insektshärjning av större omfattning i skog eller i fall dåöverhängande fara därför föreligger. Beträffande skog i enskilds ägo gäller isådant fall de bestämmelser som anges i 34 § skogsvårdslagen. På statens ochkyrkans skogar är skogsvårdslagen ej tillämplig. Såväl domänverket somstiftsnämnderna har emellertid skogligt utbildad personal till sittförfogande. Man kan därför enligt min uppfattning förvänta att vid nu avseddinsektshärjning i statens eller kyrkans skogar erforderliga bekämpningsåtgärderkommer att vidtas även utan särskild föreskrift i lag. Engenerell anmälningsplikt bör föreligga för envar som har anledning anta attfarlig växtskadegörare på vilken lagen gjorts tillämplig angripit växt på marksom han äger eller brukar. Det bör dock finnas möjlighet att meddela undantagfrån anmälningsskyldigheten. 1972: 89 16 nämligenförhålla sig så att en viss växtskadegörare är så allmän att anmälningsplikteninte fyller någon funktion. Så är t. ex. fallet med pota-tiscystnematod av patotypA. Bekämpandetav växtskadegörarna kräver att ingrepp görs som ofta kan komma att beröraenskildas intressen såväl inom jordbruket, trädgårdsnäringen och skogsbruketsom inom andra områden. Lagen bör ange de åtgärder som får tillgripas för attbekämpa och hindra spridning av växtskadegörare. Åtgärderna bör i huvudsakmotsvara de åtgärder som enligt gällande kungörelser får tillgripas i fråga omohka växtskadegörare. De kan avse föreläggande för fastighetsägare eller nyttjanderättshavareatt själv vidta åtgärd för bekämpning av växtskadegörare på fastigheten. Detkan även vara fråga om bekämpningsåtgärder som lämpligen bör utföras genommyndighets försorg. Myndighet bör också i likhet med vad som gäller i frågaom vissa växtskadegörare kurma förbjuda sådd eller plantering av växt, meddelaföreskrifter om odling eller skörd av växt samt förbjuda eller föreskrivavillkor för införsel, utförsel eller bortförande av växt, växtskadegörare, jordo. Det bör även vara möjligt för myndighet att vidta eller föreskriva annanåtgärd i fråga om enskilds egendom som myndigheten finner oundgängligen påkallad. Om i påträffas enfarlig växtskadegörare som ej omfattas av förordnande av Kungl. Maj:t enligt växtskyddslagen,kan det vara angeläget att bekämpningsåtgärder vidtas så snabbt som möjligt. Ombekämpningen sätts in på ett tidigt stadium och innan växtskadegöra-ren hunnitsprida sig, är det kanske ej nödvändigt att tillgripa mera omfattandebekämpningsåtgärder, t. ex. i form av allmän insats av kemiska preparat. Allamöjligheter att vidta åtgärder som bidrar till att hålla användningen avbekämpningsmedel på låg nivå bör tas till vara. Jag förordar därför attmyndighet som Kungl. Maj:t bestämmer skall, om synnerliga skäl föreligger,interimistiskt kunna besluta om bekämpningsåtgärder mot växtskadegörare sominte omfattas av förordnande som nämnts. Interimistiskt beslut bör fåmeddelas även om det ännu ej klarlagts huruvida växtskadegöraren kan orsakaallvarlig skada. Om det hinns med, bör myndigheten givetvis höra annan berördmyndighet eller näringsorganisation, innan den meddelar interimistiskt beslut.Sådant beslut bör få gälla högst . Om det föreligger fortsatt behovav bekämpningsåtgärder efter utgången av , ankommer det påmyndigheten att göra framställning hos Kungl. Maj:t om erforderligt förordnandei fråga om växtskadegöraren. Detär även behövligt att snabbt kunna ingripa, om fastighetsägare eller annanförsummar att fullgöra bekämpningsskyldighet som ålagts honom. Mångaremissinstanser har kritiserat växtskyddsanstaltens förslag omvitesföreläggande av länsstyrelse under motivering att ett vitesbeslut kanöverklagas i förhalningssyfte. Jag delar denna uppfattning 1972: 89 17 ochanser att en ordning liknande den som föreskrivs i lagen (1970: 299) om skyddmot flyghavre är att föredra. Vederbörande myndighet bör få befogenhet att låtaverkställa föreskriven åtgärd på den försumliges bekostnad. Myndighet börkunna få handräckning av polismyndighet när det behövs för kontroll av attlagen efterlevs eller för verkställighet av beslut som nämnts. Detbör ankomma på Kungl. Maj:t eller myndighet som Konungen bestämmer att beslutai vad mån ersättning av statsmedel skall utgå för kostnad eller förlust somföranletts av åtgärd som vidtagits med stöd av lagen. Ersättning utgår frånförslagsanslaget Bekämpande av växt-sjukdomar. 1972: 1 (bil. 11 s. 81)föreslås att"på anslaget anvisas . för /73.Ekonomisk förlust som uppkommit genom att växtskadegörare angripit och skadatväxt bör liksom i regel bäras av den drabbade. Växtskyddsanstaltenföreslår att växtskyddslagen skall innehålla bestämmelse om särskild växtskyddsavgiftför täckande av statsverkets kostnader för åtgärder som genomförs med stöd avlagen i fråga om import och export av växter, sundhetskontroll av utsäde ochförökningsmaterial samt behandling och utfärdande av intyg, anmälningar om undantagoch liknande handlingar. Bestämmelser om avgiftens storlek och uppbörd föreslåsskola meddelas av Kungl. Maj:t efter förslag av växtskyddsanstalten. Förslagethar i denna del avstyrkts av bl. a. RRV, lantbruksstyrelsen och länsstyrelseni . Inte heller jag anser att bestämmelse om växtskyddsavgift in i lagen. självkostnader för tjänster av det slag växtskyddsanstaltennämner bör i stället tas ut enligt för vederbörande myndighet fastställd taxa.Det ankommer på Kungl. Maj:t att fastställa sådan taxa. Växtskyddsanstaltenhar föreslagit att i lagen föreskrivs skyldighet för den som säljer eller mednyttjanderätt upplåter fastighet att upplysa köparen eller nyttjanderättshavarenom de inskränkningar i fråga om fastighetens drift som meddelats med stöd av växtskyddslagen.Med hänsyn till den allmänna upplysningsplikt som får anses åvila säljare avfastighet (jfr 4 kap. 18 § jordabalken), anser jag det onödigt att ta in ensådan föreskrift i lagen. Dennya växtskyddslagen bör träda i kraft . Detär min avsikt att i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t att erforderligatillämpningsföreskrifter beträffande olika slag av växtskadegörare förs sammani en växtskyddskungörelse. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl. attantaga förslaget till växtskyddslag. 1972: 89 18 Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. Prop.1972: 89 19 1 §Denna lag äger tillämpning på åtgärder mot växtskadegörare inom riket, vid rikets gränser och vid transport av växter genom riket, dock att skogsvårdslagen (nr 237) skall äga fortsatt giltighet inom sitt ämnesområde. 2 § I denna lag skall med följande uttryck förstås vad nedan sägs: växter: alla slag av växter både vedartade och örtartade och delar därav,utom konserverade eller industriellt bearbetade; växtskadegörare: alla vira och organismer, som kan angripa eller förorsaka skador ellersjukdomar på växter. 3 § För genomförande av verksammaåtgärder mot växtskadegörare äger Konungen på förslag av statens växtskyddsanstalti samråd med annan berörd myndighet utfärda bestämmelser rörande växter och växtskadegörarebeträffande anmälningsplikt rörande förekomst eller misstanke om förekomst av växtskadegörare;direkt bekämpning; smitt-och skyddsområdesförklaring av brukningsenheter ochandra områden; desinfektion av lagerlokaler, transportmedel och redskap;begränsad användning, desinfektion eller förstöring av växter, emballage ochandra föremål, som kan medföra skadegörare; förbud mot sådd, plantering ochtransport av vissa växtslag; övervakning av odlingar samt föreskrifter omodling och skörd av vissa växtslag och för vissa områden; import- ochexportförbud, fytosanitära och andra villkor för import, export och transportav växter och växtskadegörare, jord, kompost och gödsel samt sådana kulturer avvira, bakterier och svampar ävensom levande insekter, nematoder och kvalster ialla utvecklingsstadier, som är avsedda för bekämpning av skadegörare, eller ärav annan fyto-sanitär betydelse. 4 § Högsta tillsynen överåtgärder mot växtskadegörare som utfärdas med stöd av denna lag tillkommer växtskyddsanstalteneller annan av Konungen utsedd myndighet. 5 § Det ankommer på växtskyddsanstaltenatt till Konungen göra framställning om att bestämmelser enligt 3 § i varjesärskilt fall utfärdas beträffande sådan eller sådana växtskadegörare förvilka enligt anstaltens bedömande särskilda åtgärder bör föreskrivas. Konungeneller den Konungen bemyndigar äger utfärda de närmare föreskrifter somerfordras för tillämpningen av bestämmelserna. 6 § Beträffande växtskadegörare,för vilken bestämmelser ännu icke föreligger, äger växtskyddsanstalten, närdetta av anstalten bedömes vara nödvändigt, utfärda tillfälliga föreskrifter omåtgärder till förhindrande av ytterligare angrepp eller spridning avskadegöraren i fråga. 1972: 89 20 Dessaåtgärder omfattar direkt bekämpning, bestämning av angreppsområde, förbud motbortförande av angripna växter, jord, kompost och gödsel, förstöring ellerdesinfektion av angripna eller angrepps-hotade växter, transportförbud förnärings- och värdväxter till skadegöraren i fråga, förstöring av emballage ochdesinfektion av redskap, transportmedel, lagerlokaler och förvaringsmm. Sådanatillfälliga föreskrifter skall lända till efterrättelse utan hinder av besvär. Detankommer på växtskyddsanstalten att till Konungen anmäla att tillfälligaföreskrifter utfärdats och vid fortsatt behov inkomma med förslag tillbestämmelser enligt 5 §. 7 § Av växtskyddsanstaltenbemyndigad personal äger i den utsträckning som är nödvändig för bekämpningrätt att utföra undersökning av växter, odlingar, fastigheter, lagerlokaler ochtransportmedel. Sådan personal skall äga oinskränkt tillträde till nämndalokaliteter och rätt att utan vederlag till ägare, brukare eller varuhavareuttaga för undersökningen erforderliga prov. Det ankommer på ägare, bmkareeller varuhavare att lämna undersökningspersonalen alla de upplysningar, somfordras för undersökningens genomförande. 8 § Uraktlåter ägare, brukareeller vamhavare, som avses i 7 §, att inom utsatt tid vidtaga åtgärder somföreskrivits med stöd av denna lag, äger vederbörande länsstyrelse påframställning av växtskyddsanstalten vid vite förelägga den försumhge att inomviss tid verkställa honom åliggande åtgärder. Efterkommesicke givet föreläggande äger utdöma vitet eller låta verkställaföreskrivna åtgärder på den försumliges bekostnad. 9 §För åtgärder som genomföres med stöd av denna lag beträffande import och export av växter samt sundhetskontroll av utsäde och för ökningsmaterial ävensom för behandling och utfärdande av intyg, an sökningar om undantag och liknande handlingar skall för täckande av statsverkets kostnader utgå en avgift, benämnd växtskyddsavgift. Efter förslag av växtskyddsanstalten utfärdar Konungen bestämmelser om avgifternas storlek och uppbörden av dessa. 10 §Uppkommer för innehavare av växter eller växtprodukter skada eller ekonomisk förlust på grund av föreskrift, som utfärdats, eller åt gärd, som vidtagits, med stöd av denna lag, må ersättning för skadan eller förlusten utgå ur statsmedel enligt av Konungen utfärdade be stämmelser. Beträffandeersättning i samband med utrotande av berberis å viss mark är särskilt stadgat. 11 § Före avslutande av avtal omarrende eller köp av fastighet, å vilken växtodling bedrives, skall säljareneller arrendeupplåtaren upplysa köparen eller arrendatorn om de föreskrifterrörande fastigheten, som kan ha utfärdats med stöd av denna lag. 12 § (Ansvarsbestämmelser)