prop · FV0347 · 1972-12-31 00:00:00 — LO har föreslagit att deltagande från defackliga funktionärernas sida i utbildningen skall ställas upp som ett villkorför att företagen skall få del av utbildningsprogrammet. Jag anser det inte nödvändigtatt göra detta till ett formellt villkor men vUl starkt understryka önskvärdhetenav balans i deltagandet mellan olika personalkategorier. Utbildningsinnehåll.Jag delar SIFU:s uppfattning att det exakta ämnesinnehållet iutbildningsprogrammet icke bör fixeras på förhand utan bör arbetas framsuccessivt i nära kontakt meUan SIFU och representanter för företagen och deanställda. Den preliminära ämnesplan som upptagits i SIFU:s förslag finner jagi huvudsak motsvara de krav som kan ställas upp i sammanhanget. 1972: 47 40 industriutredningenanser jag att det inom den givna resursramen finns anledning att lägga vikt vidbehovet av utbildningsaktivitet på marknadsföringsområdet, särskilt när detgäller exportförsäljning. Somjag tidigare berört har Samverkande träfacken i sitt remissvar särskiltuppehållit sig vid angelägenheten av att den träbearbetande industrin förmåratt offensivt anpassa sig tUl de nya material, i första hand olika typer avplastmaterial, som successivt tränger in på bekostnad av den traditionellaträråvaran. Jag vill understryka denna synpunkt. Målet för utvecklingen måstevara att effektivast möjliga produkter av möbler, snickerier, småhus etc.kommer fram, oavsett material. Det är inte minst från sysselsättningssynpunktönskvärt att de träbearbetande företagen själva förmår tillägna sig den nyaplasttekniken. Jag bedömer det som angeläget att SIFU i sitt utbildningsprogramägnar denna problematik ett särskilt intresse. Kursarrangemang etc. kring plastoch andra nya material, där dessa sätts in i såväl sitt ekonomiska och mark-nadsmässigasom sitt tekniska sammanhang, bör för branschernas framtida utveckling bedömassom minst lika angelägna som exempelvis kurser kring utnyttjandet av vissa träbearbetandemaskintyper. Somen särskild punkt i programmet har SIFU föreslagit att SIFU får resurser att byggaupp en verksamhet bestående av funktionsprovning av träbearbetande maskiner.Med hänsyn tiU utbUdningsprogram-mets begränsning i tiden är jag inte bereddatt förorda en sådan utvidgning. Funktionsbedömning av olika maskiner börendast ske som en integrerad del av utbildningsprogrammet utan att några fastaresurser för ändamålet byggs upp vid SIFU. SIFUhar i sitt förslag understrukit det angelägna i att en omsorgsfull uppföljningav kursarrangemang etc. kan ske i företagen. Jag har ingen invändning motförslaget på denna punkt och vill erinra om att medel för motsvarande insatseri TEKO-industrierna ställts till förfogande inom ramen för där löpandeutbildningsprogram. SIFU har föreslagit att utbildningsprogrammet görs femårigt med en vissprogramavslutande insats under ett sjätte år. Jag anser att programmet ilikhet med nu löpande TEKO/glas-program bör göras fyraårigt. Med hänsyn tillmöjligheterna att utnyttja visst kursmaterial från TEKO/glas-programmet bedömerjag SIFU:s möjhgheter som goda att nå volym på verksamheten redan under detförsta programåret. Administration.Uppbyggnaden och genomförandet av utbildningsprogrammet bör, som föreslagits,ske genom SIFU:s försorg i nära samverkan med bransch- ochpersonalorganisationerna på området. Ett särskilt sekretariat för programmet avbegränsad omfattning bör byggas upp i nära anknytning till det särskUdaTEKO/glas-sekretariatet vid SIFU, varvid viss gemensam personal får fömtsättaskunna utnyttjas. Den för TEKO/glas-programmet till SIFU knutna rådgivande gmppen 1972: 47 41 Maj:t kompletteras med representanter för de träbearbetandeindustrierna. Liksom beträffandeTEKO/glas-programmet bör givetvis gälla att utbildningsarrangemang bör varaöppna för branschföretagen oberoende av deras organisationstillhörighet. Finansieringsprinciper.Samma finansieringsprinciper bör gälla som för TEKO/glas-programmet. Med statiigamedel bör således täckas kostnader för administration av programmet,projekteringskostnader för olika kurser etc, arrangemangskostnader, kostnaderför uppföljningsaktivitet i företagen samt vissa bidrag till deltagarnasresekostnader och uppehäUe. På företagen faller främst kostnader för löner tUli utbildningen deltagande personal. Ienlighet med sina direktiv har möbelindustriutredningen ägnat särskUduppmärksamhet åt möjligheterna att åstadkomma en väsentlig höjning av densvenska möbelexporten. Utredningen har redovisat som sin uppfattning att enfortsatt kraftig exportökning bör vara möjlig, men att en sådan samtidigtställer krav på företagen ifråga om bl. a. marknadsanpassning och förmåga tillkonstruktivt samarbete. Jag delar uppfattningen att framtidsutsikterna försvensk möbelexport bör vara goda. Redan utveckhngen under 1960-taIet ärhärvidlag löftesrik. En klar parallell kan enligt min mening dras mellanmöbelindustrin och TEKO-industrierna ifråga om deras utsikter till framgångsrikexport. Jag vill erinra om att de svenska TEKO-företagen trots de ogynnsammakostnadsrelationerna gentemot konkurrentländerna förmått arbeta upp en exportsom överskrider . Detta har skett genom en medvetensatsning på produkter av hög kvalitet som är avancerade i mode- ochdesignhänseende och som därför är mindre priskänsliga påavsättningsmarknaderna. En successiv omorientering av motsvarande slag blirenligt min mening nödvändig för möbelföretagen, i samma takt somimportkonkurrensen på den svenska marknaden skärps. Lika litet som påTEKO-området är det nämligen önskvärt eller möjhgt att genom handelspolitiskaskyddsåtgärder hindra en naturlig importökning ifråga om främst standardvaror,där utländska företag har en markerad kostnadsfördel gentemot de svenskamöbeltillverkarna. Jag finner det liksomutredningen ändamålsenligt att på samma sätt som skett för TEKO-industriernastimulera den svenska möbelexporten genom en i tiden koncentrerad statiiginsats för att främja exporten. Jag delar utredningens uppfattning att den statiigainsatsen kan göras mindre omfattande än på TEKO-området. 1972: 47 42 Huruvidaen sådan koncentrerad insats bör omfatta även de övriga delarna av den träbearbetandeindustrin har inte övervägts av möbelindustriutredningen. För egen del anser jag attexportutsikterna för byggnadssnickerier måste bedömas som betydligt mindregynnsamma än för möbler, i varje fall på kortare sikt. Framgångsriksnickeriexport har etablerats av ett förhållandevis litet antalsvenska tillverkare. Även för framtiden kan antas att exportverksamheten påsnickeriområdet i huvudsak kommer att vara en angelägenhet för ett begränsatantal större tillverkare. Endast de större företagen eller grupper av företagi relativt fast samverkan torde ha utsikter att övervinna de problem när detgäller transporter, bearbetning av köparsidan, anpassning tUl utländsk standardetc som är förenade med försäljning av snickerier på utlandsmarknaderna. Det sagda utesluteremellertid inte att det kan komma fram exportprojekt påsnickeriområdet som kan vara förtjänta av statligt stöd. Jag anser därför attde i det följande föreslagna stimulansåtgärderna bör avse ävensnickeriindustrin. Jag förutsätter dock att insatserna för denna delbranschtotalt sett blir av väsentligt mindre omfattning än för möbelindustrin. När det gällerträhusindustrin har dess exportförsäljning varit relativt begränsadoch i huvudsak koncentrerad till de nordiska grannländerna. Svårigheterna ärdelvis av samma slag som vid snickeriexport. På initiativ av chefen förinrikesdepartementet har sedan någon tid ett fastare samarbete etableratsmellan ett antal hustillverkare, entreprenörer och materialtillverkare i syfteatt främja exporten av hus och därtill hörande utrustning och material.Projektet har stötts med statliga medel från bl. a. byggforskningsrådet ochkollegiet för Sverigeinformation. Ett särskilt servicebolagför husexport har bildats av de samverkande företagen. Förutsättningarnaför en framgångsrik satsning på husexport har härigenom enligt min meningavsevärt förstärkts. Jag anser därför att även trähusindustrin bör få del i deåtgärder som jag föreslår i det följande. Ett exportbolag för möbler.Den idé om ett gentemot de enskilda möbelfabrikanterna relativt friståendeexportbolag som presenterats i möbelindustriutredningens betänkande finner jagintresseväckande. Ett eller flera sådana bolag skulle kunna medföra en effektiviseringav marknadsföringen utomlands och medverka till att väsentligt flermöbelföretag än eljest fick möjligheter att etablera tillverkning för export.Som möbelindustriutredningen framhållit är det dock realistiskt att räkna medett exportbolag snarare som ett komplement till de etablerade exportintressenaän som en ersättare för dessa. InitiativettUl att bilda ett exportbolag måste enligt min uppfattning 1972: 47 43 tasav en eller flera privata intressenter inom eller utanför möbelindustrinsjälv. Jag ser det vidare som viktigt att bolaget redan vid sin tillkomst ärförankrat i en tillräckligt bred krets av potentiella leverantörer. Endasthärigenom nås en garanti för att projektet vilar på en sund affärsmässig basis.Enligt vad jag erfarit undersöks f. n. genom Industrins byrå förstrukturstudier förutsättningarna för en sådan förankring av projektet. Någon ställning till eneventuell statlig medverkan vid finansieringen av ett exportbolag kansjälvfallet inte tas innan ett konkret projekt i saken föreligger. Jag utgåremellertid från att de statliga institutioner som har att handlägga eneventuell framställning om statlig finansiell medverkan och formerna härförkommer att pröva en sådan i positiv anda. Jag vill i sammanhanget erinra om attgenom den tidigare denna dag av mig anmälda frågan om åtgärder för att påverka strukturom-vandhngeninom vissa branscher möjligheter öppnas till statlig finansieU medverkan iprojekt som avser samarbete mellan flera företag i exempelvis ett gemensamtförsäljningsbolag. Ett statligt exportstimulansprogram.I enlighet med möbelindustriutredningens förslag finner jag det lämpligt att oavsett om tanken på ett särskilt möbelexportbolag realiseras eller ej för enbegränsad tidsperiod avsätta medel till ett särskUt exportstimulansprogram.Programperioden bör liksom beträffande utbildningsprogrammet göras fyraårig.Som jag tidigare nämnt bör programmet i första hand syfta tUl en ökad svenskmöbelexport. Om det framkommer projekt som det bedöms angelägetatt stödja inom andra delar av den träbearbetande industrin bör dock även dessakunna komma ifråga för insatser inom programmets ram. Programmet bör omfattadels insatser på den personella sidan i form av två av staten finansieradeexportkonsulenter, dels en begränsad bidragsram, som bör disponeras för stödav vissa typer av exportprojekt. De två exportkonsulenternabör ha flera uppgifter. En av dessa bör vara att förse branschföretagen medrelevant marknadsinformation rörande de för svensk möbelexport intressantasteavsättningsmarknaderna. En annan bör vara att bistå enskilda företag attutarbeta marknadsplaner, lämplig produktpolitik etc. Exportkonsulenterna böräven spela en aktiv roll i planeringen och genomförandet av under programperiodeninitierade kollektiva manifestationer av den svenska möbelindustrin påexportmarknaderna. I de senare torde de svenska handelssekreterarekontoren ochutlandshandelskamrarna i vissa fall komma att spela en betydelsefull roll. Möbelindustriutredningenhar föreslagit att exportkonsulenterna i likhet med motsvarandebefattningshavare för TEKO/glas-programmet placeras vid kommerskollegium.Chefen för har anmält förslag om inrättandet avett centralt organ för export- 1972: 47 44 främjandeverksamhet, exportråd (prop. 1972: 31). Jag finner det ändamålsenligtatt exportkonsulenterna placeras vid . Verksamhetav det slag som kommer att ingå i arbetsuppgifterna för exportkonsulenternabedrivs på flera punkter av branschorganisationerna. Jag villdärför understryka vikten av att ett nära samarbete med dessa kommer tillstånd. nämnda bidragsramen har av möbehndustriutredningen föreslagits kunna bliutnyttjad för bidrag både tUl enskUda företags tröskelkostnader videxportprojekt och till kollektiva projekt av typen gemensammamarknadsundersökningar, mässframträdanden o. s. v. Jag anser inte att den tUlgängligaramen bör användas för den förstnämnda typen av bidrag. Medlen bör reserverasför projekt av kollektiv karaktär. För sådana projekt bör gälla att en efteromständigheterna avpassad del av varje projekts totalkostnad täcks medindustrimedel. Besluti frågor rörande bidrag bör t. v. ankomma på Kungl. Maj:t efter förslag avSveriges exportråd. Åtgärderavseende teknisk forskning och utveckling Somframgår av utredningsmaterialet är den tekniska utvecklingen inom områden somberör de aktuella branscherna f. n. förhåUandevis snabb. Detta omdöme gällerbåde ifråga om den traditionella träbear-betningstekniken och påmaterialområdet. Jag har i det föregående särskilt pekat på den betydelse somi sammanhanget måste tUlmätas den på alltfler områden tillämpbaraplasttekniken. Detsnabba tekniska skeendet skapar ständigt nya behov av teknisk forskning ochutveckling (FoU). Staten bidrar tUl att tillgodose dessa behov genom sinmedverkan som finansiär av kollektiva forskningsprogram samt genom stöd till projektbundenforskning. Det statliga stödet tUl kollektiv FoU inom den träbearbetandeindustrin avser avtalsbundna program som genomförs dels vid , dels vid . Under innevarande budgetåruppgår det statliga stödet tUl dessa program tUl resp. 7,6 milj. kr. Härvid bör observeras att huvuddelen av det kollektivaforskningsprogram som genomförs vid avser denprimära skogsindustrin. Möbelindustriutredningenhar redovisat de preliminära resultaten av en inventering av FoU-behoven inomdet trätekniska området som genomförts av STU i samarbete med . För möbelområdet har Möbehnstitutet tidigare redovisatde forskningsbehov som enligt institutets mening föreligger för denna bransch.Institutet har i sitt remissvar lämnat ytterligare synpunkter påforskningsbehoven. Möbelindustriutredningenhar med utgångspunkt från de behov som dokumenterats i de nämndainventeringarna framhållit som angeläget 1972: 47 45 attdet kollektiva forsknings- och utvecklingsarbetet på möbelområdet intensifierasoch breddas. Utredningen har härvid ansett att större vikt än i FoU-verksamhetenbör fästas vid arbetsuppgifter som direkt och konkret kan medföra förbättradteknisk standard, rationeUare produktionsflöde, mer målmedvetenproduktutveckling, bättre utnyttjande av skalfördelar etc. inom företagen. Jag kan ansluta mig tUlutredningens uppfattning när det gäller den önskvärda inriktningen av FoU-verksamhetenoch anser att forskningsorganen redan inom tiUgängliga medelsramar bör strävaefter att i sin verksamhet ta upp projekt med den angivna syftningen. Jag villäven instämma i vad utredningen uttalat om behovet av forskningsinsatser på plastområdet.Uppmärksamhet bör i FoU-verksamheten även ägnas frågor rörande arbetsmiljön ide berörda branscherna. Arbetsmiljöförhål-landena inom den träbearbetandeindustrin studeras f. n. av delegationen för de mindre och medelstoraföretagen, varvid bl. a. behoven av ökade FoU-insatser torde komma attuppmärksammas. Vad gäller frågan om enökning av den totala FoU-insatsen har utredningen konstaterat att det för atttillgodose de dokumenterade FoU-behoven skulle krävas finansiella insatser somligger långt utanför gränserna för nuvarande ekonomiska ramar på området. huvudsak oförändrade relationer mellan träindustrins egna och statensfinansieringsinsatser skulle därför ett realiserande av presenterade planerkomma att ställa anspråk på omfattande nytillskott av FoU-medel från bäggeparter. Frågan om en ökad statlig FoU-insats måste således ses i samband medmöjligheterna att mobilisera motsvarande medel från industrins sida. Den nyssnämnda arbetsgruppen inom STU har bedömt det vara förenat med svårigheter attuppbringa sådana medelstillskott, i första hand på gmnd av de ingåendebranschemas småföretagsdomi-nerade struktur. Arbetsgruppen har därfördiskuterat möjligheten att finansiera en utvidgad FoU-verksamhet genom ensärskild obligatorisk forskningsavgift, vars uppbörd skulle ombesörjas avstaten. Förslag i samma riktning har framförts bl. a. i enskrivelse från Träindustrins branschorganisation (TIBO). Flera remissinstanserhar tUlstyrkt en utredning i frågan. Problemenmed de mindre och medelstora företagens medverkan som finansiärer av denkollektiva forskningen är inte specifika för de här behandlade branscherna.Erfarenheter motsvarande dem som ovan berörts kan redovisas även från andraindustrigrenar inom vilka inslaget av små och medelstora företag är stort. Viden diskussion av ett ökat finansiellt engagemang från de mindre företagens sidasom FoU-finansiärer eventuellt i form av en obligatorisk uttagen FoU-avgift aktualiseras en rad problem. Hit hör frågan om inriktningen av FoU-insatsernaför att bättre passa de konkreta problem som de mindre företagen möter i sinverksamhet samt spridningen av forskningsrönen 1972: 47 46 blandde i finansieringen deltagande företagen. Slutligen uppstår vid överväganden omen obligatorisk forskningsavgift olika avgränsnings-problem, t. ex. vilkakriterier som skall gälla för företagsurvalet vid uttaxeringen av medel förforskning inom ett visst material- eller funktionsområde. Med hänsyn till denkomplicerade karaktären hos de här berörda frågorna är jag inte beredd att idetta sammanhang ta ställning till förslagen i TIBO:s skrivelse. Iavvaktan på att finansieringsfrågan närmare övervägs anser jag att någrasärskilda åtgärder inom FoU-området, utöver vad jag i det följande kommer attföreslå, inte nu bör vidtas. Jag vill erinra om att jag i prop. 1972: 1 (bil.15 s. 59) vid min anmälan av anslaget Styrelsen för teknisk utveckling: Tekniskforskning och utveckling anfört att inom behovsområdet kemi- samt skogs- ochträteknik ökade resurser bör tillföras träteknik. Möbelindustriutredningenhar framhållit att en viktig och ofta alltför litet observerad uppgift är atttill industrin vidarebefordra de resultat som FoU-insatserna leder fram till.Utredningen påpekar att ett kommunikationsbehov föreligger också iriktning från industrin tillbaka tUl forskningsinstitutionerna. Utredningenföreslår att en statlig försöksverksamhet inleds /73 i syfte attförmedla tekniska rön i första hand från forskningsorganen till industrin menockså i motsatt riktning. En för ändamålet engagerad teknisk konsulent börenligt utredningsförslaget knytas till STU men ges en viss regional anknytningtill . Flertalet remissinstanser har tillstyrkt förslaget om enteknisk konsulent. Utredningensförslag anknyter på denna punkt till vad jag anfört i åretsstatsverksproposition. Jag framhöll där (prop. 1972: 1 bU. 15 s. 61) att demindre och medelstora företagen ofta har svårigheter att tUlgodogöra sig rön avteknisk forskning och utveckling och att åtgärder därför borde vidtas för attgöra modern teknik och produktutveckling lättare tillgänglig för dessaföretag. Om vad jag anfört i detta stycke godtas, kommer insatserna för mindreoch medelstora företag genom STU att intensifieras. Därutöver finner jag detändamålsenligt att en försöksverksamhet i enlighet medmöbelindustriutredningens förslag inleds. Den bör bedrivas under den förutbildnings- och export-stimulansåtgärdema föreslagna fyraårsperioden.Verksamheten bör omfatta hela den träbearbetande industrin så som jag tidigaredefinierat den och bör handhas av en teknisk konsulent. Med hänsyn till detnära sambandet mellan de tekniska delarna av SIFU:s utbildningsverksamhet ochteknikkonsulenternas verksamhet bör konsulenten anknytas till SIFU, såsomföreslagits i bl. a. SIFU:s remissvar. Konsulenten bör trots sin administrativaanknytning till SIFU behålla den föreslagna huvuduppgiften att förmedlaforskningsrön och ny teknik till företagen. 1972: 47 47 Ettnära samarbete med branschförbunden och branschforskningsinstituten samt med STUblir därför nödvändigt. Jag vill i samband medbehandlingen av FoU-frågorna erinra om vad chefen för inrikesdepartementetanfört i prop. 1972: 1 (bil. 13 s. 257) beträffande experimentverksamheten ibostadsbyggandet i syfte att bl. a. skapa nya hustyper och nya former avlägenheter med markkontakt. Inom ramen för det garanteradebostadsbyggnadsprogrammet har en särskild kvot avsatts för sådanexperimentverksamhet. Vidare uttalas att byggforskningsmedel bör kunnaanvändas för uppföljningen av sådan experimentverksamhet, vilken torde vara avsärskilt intresse för trähusindustrin. Efter samråd med chefenför vill jag anmäla att det inom ramen för denna särskildakvot bör finnas utrymme även för sådana projekt som har direkt samband medexportsträvandena inom småhusområdet. I fråga om sådana projekt torde styrelsenför teknisk utveckling kunna vara behjälplig med utvärderingen av experimenten. Åtgärderför att påverka strukturomvandlingen Jaghar tidigare berört de faktorer som talar för att utvecklingen under 1970-taletkommer att medföra betydande påfrestningar för strukturen inom dentraditionella träbearbetande industrin. Vid sidan av de redan berördafaktorerna talar ägareformerna i kombination med den höga genomsnittsåldern påägaren/företagsledaren för att en fortsatt och t. o. m. accelererad nedgång avantalet företag är att vänta. har funnit det sannoliktatt de negativa effekterna på branschens totalsysselsättning av denförestående omstruktureringen blir avsevärda. Deåtgärder jag föreslagit i det föregående bör kunna hjälpa enskilda företag attutnyttja sådana möjligheter till anpassning som finns inom ramen för denväntade utvecklingen. Deras syfte är däremot inte att förhindrastrukturomvandlingsprocessen som sådan. Behov kvarstår även vid ettframgångsrikt genomförande av åtgärderna att finna medel som gör det möjligtatt påverka strukturomvandlingen i samhälleligt gynnsam riktning. Möbelindustriutredningenhar i detta syfte föreslagit att möbelindustrin inkluderas blandmålbranscherna för det system av statligt garanterade strukturlån varomförslag lades fram (Ds I 1971: 5). Jag har tidigare denna dagbehandlat denna fråga vid min anmälan av frågan om åtgärder för att påverkastrukturomvandlingen inom vissa branscher (prop. 1972: 46) och därvid förordatatt möbelindustrin skall ingå bland de branscher som bör få del av detta stöd. 1972: 47 48 Underåberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl. 1. godkänna de riktiinjer för åtgärder för möbelindustrin, snickeriindustrinm. som jag förordat, 2. godkänna de på dessa riktiinjer grundade förslag, om vilka Kungl. Maj:tenligt bilagda utdrag av statsrådsprotokollet (bilaga 1 och 2)fattar beslut. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skallavlåtas proposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. Prop.1972: 47 49 Utdragav protokollet över handelsärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet på . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , , ,, , , . Chefenför , statsrådet , anmäler fråga om anslag tillexportfrämjande åtgärder för möbelindustri, snickeriindustri m. fl. Chefenför industridepartementet kommer denna dag att föreslå Kungl. Maj:t att beslutaom proposition till angående åtgärder för möbelmdustrin, snickeriindustrinm. Därvid kommer chefen för industridepartementet att närmare utvecklaefter vilka riktlinjer sådana åtgärder bör vidtas. Jagtar nu med utgångspunkt från de riktlinjer för ifrågavarande åtgärder somchefen för industridepartementet sålunda kommer att närmare utveckla uppfrågan om det anslag under tionde huvudtiteln som avser berörda åtgärder. Anslagför exportfrämjande åtgärder. För exportfrämjande åtgärder under enfyraårsperiod bör anslås ett totalbelopp av 3,2 milj. kr. För budgetåret1972/73 beräknar jag medelsbehovet till . I detta belopp räknar jagin . för bidrag tUl kollektiva exportprojekt inom berörda branschersamt . att hos exportråd användas för att bestridakostnader för två exportkonsulenter för dessa branscher.