prop · FV034 · 1972-12-31 00:00:00 — Jag har idet föregående förutsatt att möjlighet skall finnas tUl avvikelse från denföreslagna schablonen för underhållsskyldighet i de fall där en onormalttyngande försörjningsbörda föreUgger, Avvikelser från schablonreglema kanockså vara påkallade på grand av förmögenhet eUer skuldsättning eller annan sådansärskild omständighet, i den mån omständigheten har någon mera påtagUgbetydelse för bedömningen av sökandens ekonomiska situation. Schablonsystemetbör alltså kompletteras med en bestämmelse som gör det möjUgt att vid prövningav begäran om rättshjälp ta hänsyn tiU sökandens ekonomiska ställning i desshelhet. skall,om sökandens betalningsförmåga för ansökan är väsentUgt ökad pågrand av förmögenhet eller annan särskild omständighet eller väsentligtnedsatt på grand av skuldsättning eller annan särskUd omständighet, sådanomständighet beaktas i skälig utsträckning vid bestämmande av årsinkomsten.Förslaget har i allmänhet inte mötts med erinringar vid remissbehandlingen.Även enligt min mening bör en sådan ordning genomföras. En följd av bestämmelsen är att avvikelser kan skefrån schablonreglerna i störte eller mindre omfattning och i höjande ellersänkande riktning. En sökande som enligt schablonsystemet skall betala enbartgrundavgiften eUer ett mindre bidrag enligt bidragsskalan för mellangrappenkan sålunda på grand av förmögenhet eller annan särskild omständighet ansesböra betala ett större bidrag eller eventuellt anses böra jämställas med denvars inkomster överstiger gränsen för möjlighet att få rättshjälp. På sammasätt kan den, som enligt schablonsystemet inte skall få rättshjälp, på gmnd avskuldsättning eller annan särskUd omständighet bli berättigad att få åtnjutaförmånen. Vidare kan det belopp som sökanden enligt schablonreglerna har attbetala i bidrag jämkas. Det är som framhålls i promemorian självfalletönskvärt att någon form av schablon kan åstadkommas för bedömningen av hurförmögenhet, skuldsättning och andra omständigheter skall inverka vid årsinkomstensbestämmande. Det torde få ankomma på centralmyndigheten att dra upp de närmareriktlinjema för tillämpningen. Denu berörda reglerna om kostnadsbidrag har avsett fysiska personer. Avjuridiska personer skall endast dödsbo kunna få rättshjälp. När det gällerdödsbo är det inte möjligt att anknyta kostnadsbidraget tUl årsinkomsten.Bidraget bör i stället, som föreslagits i promemorian, bestämmas med hänsynlill boets behållning och delägarnas ekonomiska förhållanden efter enskälighetsprövning. Den som har fått fri rättegång är berättigad tillvissa ekonomiska förmåner. Utan ytterligare prövning av sökandens ekonomiskavillkor betalar statsverket vissa bevis- och utredningskostnader och kostnaderför rättegångsbiträde. Sökanden slipper också att betala vissa avgifter, bl.a.expeditionsavgifter. Vissa kostnader som har utgått av allmänna medel enligtannan lagstiftning än LFR kan sökanden inte i målet förpliktas alt återbetala.Efter prövning i det enskilda fallet kan sökanden tillerkännas ersättning ochförskott för de kostnader som inställelsen medför, om han inte själv kan svaraför sin inslällelsekoslnad. Bilrädesförmånen är beroende av om biträdeshjälpbehövs på grand av sakens beskaffenhet. Rättshjälpen vidrättshjälpsanstalterna och enligt jämtlandssystemet består i alt juridisktbiträde lämnas. I viss utsträckning kan också vissa utlägg bestridas avallmänna medel. 1972: 4 257 Enligt promemorieförslaget bör rättshjälp i det nyasystemet i huvudsak omfatta samma förmåner som f. n. kan utgå enligt LFR. Vidremissbehandlingen har förslaget genomgående tillstyrkts eller lämnats ulanerinran. För egen del kan jag också i huvudsak ansluta mig till vad som harföreslagits i denna del. När beslut om rättshjälp har meddelats bör ienlighet med promemorieförslaget ersättning av allmänna medel aUtid kunna utgåför kostnader även om den rättssökande skulle ha förmåga att betala visskostnad. Betalningsförmågan bör tas i anspråk enbart genom kostnadsbidraget.Sedan målet eller ärendet avslutats bör en slutlig reglering ske av kostnadsbidragetsstorlek. Om erlagt bidrag därvid visar sig överstiga rättshjälpskoslnaden,skall överskottet betalas tillbaka till den som har haft rättshjälp. I detmotsatta faUet, att för lågt bidrag erlagts, skall underskottet las ul avhonom. Den mest betydelsefulla rätlshjälpsförmånen enligtLFR är att biträde kan utses att mot ersättning av allmänna medel biträda densom erhållit fri rättegång. I promemorian föreslås med biträdesbestämmelsen iLFR som förebild att denna förmån skall kunna utgå under föratsättning att denrättssökande inte själv eUer genom någon som i tjänsteställning eller i övrigtlämnar honom bistånd kan behörigen ta tUlvara sin rätt. Liksomremissinstanserna anser jag all den föreslagna bestämmelsen bör godtas. Som framhålls i promemorian torde begränsningen imöjligheten att få biträdeshjälp få särskild betydelse för rättshjälpen iförvaltningsärenden. StatUga myndigheter har enligt det s. k.servicecirkuläret en vidsträckt skyldighet att tillhandagå allmänheten med rådoch upplysningar. De kommunala myndigheterna torde ha motsvarande skyldigheterinom sitt verksamhetsområde. Behovet av alt utse särskilt biträde iförvaltningsärenden måste givetvis bedömas mot denna bakgrund. böremellertid beaktas att del finns förvaltningsärenden där den enskilde, trotsmyndighelemas serviceskyldighel, otvivelaktigt har etl framträdande behov avsådant bistånd. F. n. gäller enligt LFR att till biträde skallförordnas advokat eller annan som har avlagt juris kandidatexamen. Vidaregäller alt tjänsteman på rättshjälpsanstall eller advokat som vid rätten brukassom rättegångsombud företrädesvis bör anlitas. I promemorian föreslås enbestämmelse att lill biträde skall utses tjänsteman vid allmän advokatbyråeller annan lämplig person. Några formella behörighetskrav föreslås aUtsåinte. Som skäl för att inte ställa upp några behörighetskrav framhålls i promemorianbl. a. att den föreslagna vidgningen av tUlämpningsområdet kommer att ställakrav på sakkunskap hos den som lämnar rättshjälp som inte har variteller endast i begränsad utsträckning varit aktuell. Som exempel på nya områdenför rättshjälpen nämns taxeringsprocessen. På det området kan enligtpromemorian även andra kategorier än jurister ha tillräcklig och i vissa fallstörre sakkunskap än 9 1972.1 saml Nr 4 1972: 4 258 juristerna.Även på andra områden kan enligt promemorian rättshjälpen uppenbarligenombesörjas av personer utan juridisk examen. Flertalet remissinstanser haranslutit sig lUl dessa uttalanden. Även enligt min mening är det en stor fördelalt också andra personer än jurister skall kunna komma i fråga som biträden påspeciella områden. Jag ansluter mig sålunda i princip till promemorieförslageti denna del. När det gäller biträde i rättegång bör biträdetregelmässigt ha juridisk utbildning. I vissa fall bör det dock kunna komma ifråga att utse annan än jurist lill biträde även i angelägenhet vid rättegång.Som framhållits i en del remissyttranden bör sålunda t. ex. ombudsman som äranställd hos parisorganisation på hyresmarknaden kunna utses tUl biträde ihyrestvist vare sig tvisten skall prövas av hyresnämnd eller domstol. Ävenom andra än jurister i vissa fall bör kunna utses till biträde vid rättshjälptorde den övervägande delen av bilrädesuppdragen inom rätlshjälpssystemetkomma att lämnas till advokater och biträdande jurister vid allmännaadvokatbyråer eller till enskilt verksamma advokater och deras biträdandejurister. I enlighet med det anförda har i departementsförslaget tagils upp enbestämmelse av innebörd att lUl biträde skall utses advokat eUer annan lämpligperson. Har den rättssökande själv föreslagit någon behörigperson till biträde gäller f. n. alt denne skall förordnas, om inte hansanlitande skulle medföra avsevärt ökade kostnader eller annars särskUda skälföranleder annat. Anledning till avvikelse från förslaget kan enligtförarbetena vara att den föreslagne är bosalt på avlägsen ort och hansanlitande därför skulle medföra avsevärt ökade kostnader eller att han medhänsyn lill sitt förhållande till saken anses olämplig. I promemorian föreslåsall denna ordning behålls. Liksom del stora flertalet remissinstanser vill jagansluta mig till förslaget. Som också har skett i promemorian finns skäl allunderstryka värdet av ett fritt biträdesval. Enligt LFR utgår ersättning för skilda slag avkostnader för parts processföring av allmänna medel. Detta gäller bl. a.kostnad för bevisning. Någon motsvarande allmän reglering finns inte förförfarandet hos förvaltningsmyndigheter. Vid vissa förvaltningsdomstolar harmöjlighet införts att få utredningskostnad ersatt av allmänna medel genom dennyligen antagna förvaltningsprocesslagen (1971: 291). Lagen gäller rättskipningeni regeringsrätten, kammarrätt, skatterätt och länsrätt. a. har vittne ellersakkunnig rätt tUl ersättning av allmänna medel. Ersättningen stannar iprincip på statsverket När det gäller ärenden som inte har lett tilldomslolsförfarande eller förfarande hos förvaltningsmyndighet omfattar denrättshjälp som f. n. lämnas av rättshjälpsanstalterna och inom ramen förjämtlandssystemet i viss begränsad utsträckning hjälp att bestrida denrätlssökandes egna utredningskostnader. 1972: 4 259 Promemorieförslaget mnebär att statsverket iprincip svarar för den enskildes utredningskostnader inte bara när fråga är omförfarande hos allmän domstol ulan också när det gäller ärende som kan ledatill sådant förfarande. Vidare skall denna förmån kunna utgå i skiljemannaförfarande.Beträffande ärende inför förvaltningsmyndighet och angelägenhet som kan ledatUl sådant ärende uttalas i promemorian att skäl talar för att förmånen fårutgå åtminstone i vissa slags ärenden på detta område. Det anses emellertidlämpligt att utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden får övervägadenna fråga närmare. Förslaget omfattar därför inte utredningskostnader påförvaltningsområdet. Förslaget innebär att i huvudsak samma förmåner ifråga om utrednings- och liknande kostnader som utgår enligt LFR tas med idet nya systemet Som en allmän föratsättning för att förmånen skall utgåföreslås gälla att kostnaden avser utredning som är skäligen påkaUad för atttiUvarata partens rätt. Vid remissbehandlingen har förslaget i allt väsentiigtgodtagits. I överensstämmelse med vad som föreslås ipromemorian anser jag det givet att utredningskostnad skall kunna bestridas avallmänna medel när fråga är om rättshjälp för rättegång vid allmän domstol.Detsamma bör gäUa utredningskostnad i skiljemannaförfarande. Beträffande utomprocessueU utredningskostnad villjag underslr)'ka uttalandet i promemorian att reglema om förmånerna börutformas så att föratsättningar skapas för uppgörelser utan rättegång.Därigenom kan kostnaderna för rättshjälpen nedbringas och både parter och domstolarbesparas onödigt arbete. I vissa fall är det nödvändigt för alt enUtomprocessueU förlikning skall kunna träffas alt möjlighet finns att i etttidigt skede införskaffa utredning som klarlägger om föratsättningar finns föruppgörelse. I enlighet med vad som föreslås i promemorian bör alltså den sombeviljas rättshjälp få den förmånen alt utredning kan förebringas påstatsverkets bekostnad i den mån utredningen är skäligen påkallad för atttillvarata hans rätt. Förmånen bör utformas så att den som medverkar tillutredning berättigas till ersättning i huvudsak efter de normer som finns i RBom ersättning av allmänna medel. Denna förmån Ur i första hand avsedd förmindre utredning såsom läkarmtyg, värderingsintyg och liknande. Endastundantagsvis bör del komma i fråga att mer omfattande utredning införskaffasutom rätta. Som framhålls i promemorian måste självfalletregelsystemet utformas så att garantier skapas mot att onödig eller alltfördyrbar utredning anskaffas på statsverkets bekostnad. Förmånen bör därför iprincip inte kunna utgå i andra fall än när biträde har förordnats. Det tordefå ankomma på biträdel alt på eget ansvar la stäUning lill om särskild utredningbehövs. Har han införskaffat utredning, bör den som medverkar till utredningenalltid ha rätt till ersättning. Visar det sig sedan att utred-, ningen varitonödig eUer alltför dyrbar och har biträdet genom att för- 1972: 4 260 anställaom utredningen visat försumlighet, bör delta kunna beaktas när ersättningentill biträdet bestäms. Har parten själv genom vårdslöshet eller försummelseföranlett att biträdet ådragit statsverket onödiga utredningskostnader bördetta kunna leda lill att han själv får slå för sådana kostnader. Har biträde inte förordnats, t ex. därför att densom beviljats rättshjälp kan ta tillvara sina intressen genom någon som itjänsteställning eller i övrigt lämnar honom bistånd, torde det få ankomma pårätlshjälpsnämnden att på yrkande av den rättssökande pröva frågan om UtomprocessueUutredningskostnad skall kunna förebringas på statsverkets bekostnad. Som föreslagils i promemorian torde det varalämpligt att de sakkunniga för utredning om rättshjälp i förvaltningsärendenfår överväga om och i vUken mån de regler angående utredningskostnader som idet nya systemet föreslås gälla för mål och ärenden inför allmän domstol skallgälla även i ärenden vid förvaltningsmyndighet och förvaltningsdomstol. Isammanhanget synes också böra undersökas om dessa regler bör kunna tUlämpas ävenpå rättshjälp i angelägenhet som ännu inte lett till förfarande hosförvaltningsmyndighet. Jag är alltså inte f. n. beredd att lägga fram någotförslag i denna del. Enligtbestämmelser i kan den som åtnjuter fri rättegång i viss utsträckning fåersättning för sin inställelsekostnad. Ersätlningsrätlen är i princip begränsadlill fall när den rättssökande har förelagts att inställa sig personligen viddomstol. För förvaltningsområdet har genom förvaltningsprocesslagen införts enbestämmelse som ger regeringsrätten, kammarrätt, länsrätt och skatterättmöjlighet alt tillerkänna enskild part ersättning för instäUelsekostnader.Enligt bestämmelsen får enskild part, som har inställt sig till muntligförhandling, tUlerkännas ersättning av allmänna medel för kostnad för resa ochuppehälle, om rätten finner att han skäligen bÖr ersättas för sin inställelse.I övrigt finns på förvaltaingsområdet inga bestämmelser som ger part möjlighetatt få ersättning för sin inställelse. I promemorian föreslås alt den som har rättshjälpskall kunna få ersättning av allmänna medel för resa och uppehälle i sambandmed inställelse inför domstol eller annan myndighet. Som föratsättning föreslåsgäUa att personlig instäUelse ålagts. Förslaget har godtagits av det storaflertalet remissinstanser. I promemorian har framhållits vikten frånrättssäkerhetssynpunkt av att det muntUga förfarandet vinner ökat insteg iförvaltningsprocessen. Det framhålls att en avgörande föratsättning för ökadmuntlighet är att rätt lill ersättaing för inställelse införs. Utan sådanaregler kan det inträffa att part av ekonomiska skäl ser sig förhindrad attbegära förhandling eller att efterkomma kaUelse att inställa sig hosmyndighet. För egen del kan jag instämma i dessa synpunkter. Jag vill tUlägga attdet Prop.1972: 4 261 sagdaenligt min mening gäller inte bara processen hos förvaltningsdomstolar utanförfarandet hos förvaltningsmyndigheter över huvud taget Jag kan alltså godtapromemorieförslaget. Beträffandeförhållandet mellan bestämmelsema i förvaltningsprocesslagen om ersättning förinställelsekostnad och den nu föreslagna bestämmelsen bör gälla attförvaltningsprocesslagens bestämmelser till-lämpas i första hand. Visar det sigdärvid att ersättning inte kan utgå bör rättshjälpsregleraa tiUämpas, F.n. utgår ersättaing för instäUelsekostnad enligt LFR bara om vederbörandefinnes icke själv kunna svara för kostnaden.. Den rätlssökandes förmåga attbidra tUl rättshjälpskostnaden skall emellertid som har framhållits ifortsättningen bedömas när ansökan om rättshjälp görs. Därefter skall i principingen ytterUgare prövning av hans ekonomiska villkor ske. Rätten tillersättning för inställelse skall alltså mte vara beroende av någon sådan ytterligareprövning. I promemorian föreslås också vissa andra förmåner.Jag återkommer till dessa i specialmotiveringen. Ifråga om förlorande parts skyldighet att ersätta motparts rättegångskostnaderkan erimas om att part vid processuell rättshjälp om han förlorar målet i regelåläggs att betala motpartens rättegångskostnader. Enligt promemorian börrättshjälpen inte täcka den betalningsskyldighet för motpartsrättegångskostnad som han åläggs med stöd av kostnadsreglerna i RB. Vidremissbehandlingen har denna uppfattning i allmänhet godtagits. Även jag kanansluta mig tUl vad som har anförts i promemorian i denna del. Jag villsärskilt understryka att reglerna i RB som innebär att tappande part iallmänhet åläggs att ersätta motparten hans rättegångskostnader är av storbetydelse som ett korrektiv mot oöverlagda processer. Självfallet är detviktigt att sådana processer inte förs med slöd av allmänna medel. Ipromemorian tas också upp frågan om en regel bör införas som ger vinnandemotpart tUl den som har rättshjälp möjUghet alt få ersättning av statsverketför kostnad som inte kunnat tas ut av den lappande parten. Utredningen omrättegångshjälp föreslog en sådan bestämmelse. Som fömtsättning för rätt tillersättning föreskrevs att den förda talan bedömdes som helt obefogad och attdet kunde antas att talan inte skulle ha väckts om inte rättegångshjälp hadeåtajutits. Förslaget syftade tUl att förhindra att den som angreps medobefogade krav från person med rättegångshjälp ansåg sig vara i ett sådantunderläge alt han utan rättegång gick med på kravet eller i inledd rättegånggav upp sitt motstånd mot kravet. Ipromemorian avvisas tanken på att föreslå en sådan regel. Det framhåUs därvidbl. a. att den av utredningen föreslagna regeln måste ses mot bakgmnd av altutredningens förslag inte innehöll någon bestämmelse om en förprövning av detbefogade i en parts talan. Prop.1972: 4 262 ipromemorieförslaget om intresseprövning kan antas förhindra att obefogadeanspråk drivs med det allmännas stöd. Det anförs också atträtlsskyddsförsäkringarna utgör ett betydelsefullt skydd för motparten i sådanasituationer. Vidremissbehandlingen har promemorians ståndpunkt kritiserats i flertalet av deyttranden som har behandlat frågan. I allmänhet anförs alt den föreslagnainlresseprövningen inte kan antas bli en tUlräckligt effektiv spärt motobefogade anspråk. I flera yttranden förordas en regel av den innebördutredningen föreslagit. Idet föregående har jag förordat en.regel om intresseprövning som överensstämmermed promémorieförslagels- motsvarande bestämmelse. Den föreslagna regeln måsteenligt min mening antas komma att utgöra en betydelsefull spärr mot attobefogade anspråk förs med det allmännas stöd. Det är givet alt den inte kanhelt utesluta att rättshjälp utgår för anspråk som visar sig varamycket svagt underbyggda. Emellertid torde de situationer som utredningen omrättegångshjälp ville förebygga med sin ersättningsregel knappast behöva uppkomma.Som jag har nämnt i det föregående kommer ansvaret för intresseprövningen iförsta hand att vUa på biträdet. Om biträdet medverkar tUl att driva ett heltobefogat anspråk, får han ingen ersättning av allmänna medel för sitt arbete.Även detta innebär en viss garanti mot obefogade rättegångar. Jag vill ocksåframhålla alt i de fall då en regel av del slag som utredningen omrättegångshjälp har föreslagit skulle ha sin största betydelse, nämligen för enmindre bemedlad part, denne också får antas ha beviljats förmånen avrättshjälp. På grund av det anförda ansluter jag mig till promemorieförslagetpå denna punkt 19.5Rättshjälp åt misstänkt i brottmål Rättshjälp åt misstänkt i brottmål utgår f. n. delsenligt vissa bestämmelser i och dels på grand av reglerna om fri rättegång.Bestämmelserna i innebär bl. a. att offentiig försvarare kan förordnas.Denna förmån utgår oberoende av den misstänktes ekonomiska vUlkor. Frikänns dentilltalade, stannar kostnaden för den offentliga försvararen på statsverketDöms den tilltalade för brottet, kan han däremot åläggas att återgäldastatsverket kostnaden. Fri rättegång i brottmål kan liksom när det gällerfri rättegång i allmänhet endast bevUjas den som saknar tillgång all betalarättegångskostnaderna. De praktiskt viktiga förmånerna vid fri rättegång ibrottmål är att ersättaing kan utgå för den tilltalades inställelse vid rättensamt för bevisning som den tUllalade har påkallat. Har fri rättegångbeviljats, kan återbelalningsskyldighet i regel inte åläggas den dömde i måletför kostnader som har utgått av allmänna medel enligt LFR eller för offentligförsvarare. Prop.1972: 4 263 Däremotkan han, om hans villkor förbättras, efter särskild talan åläggas att ersättasådana kostnader. Har han dömts för brottet, kan han bli skyldig all ersättasamtUga kostnader. Om han har frikänts, begränsas betalningsskyldigheten tillkostnader som har utgått enligt LFR. Förslaget i promemorian innebär att nuvarandeordning i väsentliga avseenden behålls. Den rättshjälp som beslår i attoffentlig försvarare kan förordnas lämnas sålunda i promemorian i principorabbad. När det gäller den rättshjälp åt misstänkt som f. n. regleras i LFRföreslås att i huvudsak samma förmåner som f. n. utgår skall kunna komma ifråga. Det kostnadsbidragssystem som föreslås för rättshjälpen i övrigt äremellertid inte avsett att tillämpas på detta område. Däremot föreslås reglerom återbetalningsskyldighet mot statsverket vid fällande dom. Möjligheten att få rättshjälp görs beroende av denmisstänktes beräknade årsinkomst. Rättshjälp får enligt förslaget beviljas, omårsinkomsten inte överstiger ett belopp som motsvarar basbeloppet.Detta gränsbelopp skall kunna jämkas uppåt på grund av underhållsskyldighet.Vidare skall t. ex. skuldsättning eller förmögenhet kunna beaktas. I fråga omåterbetalningsskyldigheten mot statsverket föreslås helt nya regler. Dessainnebär att återbelalningsskyldighet skall kunna åläggas redan i brottmåletenligt samma grunder som gäller för kostnaden för offentlig försvarare. Beträffande rättshjälp under förundersökning ibrottmål innebär förslaget i promemorian att offentlig försvarare skall kunnaerhållas för biträde under förundersökning. Vidare skall kostnaderna förbevisupptagning vid domstol under förandersökning alltid förskolleras avallmänna medel. I övrigt skall rättshjälp endast utgå sedan åtal har väckts förbrottet. Vid remissbehandlingen har promemorieförslagetgenomgående tillstyrkts eller lämnats ulan erinran. Endast på ett fåtalpunkter har några remissinstanser framfört invändningar mot förslaget. Både från samhällets och den enskildes synpunkt ärdet självfaUet av särskild vikt att den som är misstänkt för brott bereds ettfullgott rättsskydd. All detta intresse skall tillgodoses är en av de bärandeprinciperna i vår rättsordning. Den angivna principen realiseras genomreglerna i RB om möjlighet för den enskUde alt erhålla offentlig försvarare ochatt få utredning till stånd på det allmännas bekostnad och genom bestämmelsernai LFR om fri rättegång i brottmål. Enligt båda regelsystemen innebärrättshjälpen alt kostnader för den misstänktes rättsskydd utgår av allmännamedel och att den misstänktes betalningsförmåga först därefter kan tas ianspråk. Förslaget i promemorian går ul på alt denna lösning i princip behålls.Enligt min mening talar starka skäl för denna ståndpunkt. De grundläggandebestämmelserna om offentligt försvar bör alltså lämnas orubbade. Delsammagäller de regler i RB som ger rätten möjlighet och skyldighet att på detallmännas be- 1972: 4 264 kostnadsörja för utredning som är till fördel för den misstänkte. Vidare bör liksom nusärskUda regler finnas som ger personer i små ekonomiska omständigheter vissaytterligare förmåner. Dessa förmåner bör regleras i rätlshjälpslagstiftningen.Det för rättshjälp i allmänhet föreslagna bidragssystemet bör emellertid intetUlämpas i brottmål. Intresset av att den misstänkte får all den rättshjälp hanbehöver får inte göras beroende av all han betalar särskild avgift.