prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — i länredovisar ett räkneexempel som visar arbetskraftsbalansen med fördelning påutbildningskategorier för åldrarna . Dessa beräknmgar ger vid handenatt länet skulle få ett överskott på drygt 3 000förvärvsarbetande med högre UtbUdning och ett underskott på 3 500 medyrkesskole-eller grundskoleutbUdning. Om inte länets näringsliv kan anpassastUl denna utbUdningsstruktur finns det risk för en utflyttning av 4 000 -5 000personer. LUcnande beräknmgar har redovisatsav i . Därvid framkommer att länet jämfört medlandet i övrigt har en lägre andel sysselsatta inom bl. a. tekniska,administrativa, kamerala, kontorstekniska samt kommersiella serviceyrken.Däremot är andelen sysselsatta inom jordbmk och tihverknmgsindustri högre ängenomsnittet i landet. En arbetskraftsbalans med fördelning påutbildningskategorier visar att ett kraftigt underskott på arbetskraft medlägre teoretisk utbUdning kommer att föreligga och ettkraftigt överskott på högre utbUdad arbetskraft. anser att dessaproblem bör utredas närmare i samarbete med länsskol- och länsarbetsnämnder. Flera länsstyrelser konstaterar attarbetslösheten tenderar att öka bland ungdomar, främst med längre utbUdning.Länsstyrelsen i kräver med anledning av detta att enbättre information om arbetsmarknaden lämnas direkt på undervisningsanstalterna.Det är också nödvändigt att genom information åstadkomma en attitydförändringhos såväl arbetssökande, t. ex. akademiker, som arbetsgivare så attarbetsplatser kan besättas med akademiskt utbUdade där sådana tidigare intefunnits. Vidare bör ohka slag av kompletteringsutbildning komma tih stånd föratt bredda möjligheterna att erhålla arbete. Många länsstyrelser har belystinkomstförhåUandena i länen. De regionala skUlnaderna i fråga om näringslivetssammansättning, yrkesverksamhetsgrad och befoUcningens åldersstrukturåterspeglas oftast rätt väl i inkomstförhåUandena. Uppfattningen om vad somanses vara ett lågt löne- eher inkomstläge varierar liksom orsakerna tUldetta. Längst ner på skalan återfinns oftast de kommuner som har en storjordbrukssektor, låg yrkesverksamhetsgrad och stor andel av befolkningen i högaåldrar. Dessa förhållanden medför en låg skattekraft, som i sin tur påverkarden kommunala ekonomin och försvårar möjligheterna att upprätthålla service avolika slag. För att bl. a. olika slag avservice skah kunna upprätthållas stähs i några länsprogram krav på ändring avde områden som utgör underlag för skatteutjämningsbidrag. iGotlands län åberopar att de högre åldersklasserna blir successivt allt större,vilket leder till försämring av skatteunderlaget. förordar därföratt hänförs till ett högre skattekraftsområde eller att andra åtgärdervidtas som resulterar i högre skatteutjämningsbidrag. Om så inte blir falletfinns risker för att en rimUg servicestandard inte kan upprätthållas. Enextremt hög utdebitering kan leda tiU att de lokaliseringspolitiska insatsernamotverkas. i anser att skattekraftsområde två börsammanfalla med stödområdesgränsen. i hoppas attden statliga utredning som handhar frågan om avgränsningen avskattekraftsområden skall nå ett snabbt och från regionaipolitisk synpunktpositivt resultat. Beträffande inkomstförhållandenaoch därmed sammanhängande frågor redogör några länsstyrelser för uppkomnaproblem och yrkar på åtgärder för att lösa dessa. i länkräver att de regionala inkomstohkheterna elimineras och att länets befolkningfår väsentligt förbättrade servicebetingelser. Trots att länet befinner sig iett expansionsskede är den genomsnitthga årsinkomsten väsenthgt lägre änriksgenomsnittet. Detta beror på den långa stagnationsperiod som inleddes islutet av och varade in . Inkomstnivån iUustreras ävenav att skatteunderlaget per invånare ligger under riksmedeltalet och 40 %under . Främsta medlet för att höja inkomstnivån är enlångsiktig lokaliseringsverksamhet i syfte att omstrukturera länets näringsliv. i länframhåher den regionala obalans som i olika avseenden förehgger i län och främst de östra delarna av län. Dettaåterspeglas tydligt i löneskiU-naderna. Den låga lönenivån i länet anges beropå en stor jordbrukssektor och en större andel sysselsatta i låglönebranscherän genomsnittet i landet. Härav följer att även skattekraften per invånareligger betydligt lägre än i . En jämförelse mehan de bådaskånelänen antyder att någon tendens tUl löneutjämninginte kan spåras. Enligt i Älvsborgslän är problemen i kommunblock stora med minskande folkmängd ochmycket låg inkomstnivå. Länets lägsta inkomst per invånare och synnerligenogynnsam åldersstruktur har kommunblock. Beträffande Ulricehamnskommunblock påpekar att timlönerna för män inom industrin är delägsta i länet. i påpekaratt f. n. inte fungerar som en enhetlig arbetsmarknad. Om ensådan kan tUlskapas bör därav följa att en utjämning av lönenivån för samma typav arbete erhålls inom regionen. i länframhåUer att sydöstra har en lägre standard än genomsnittet för riketi fråga om utbildningsnivå, boendestandard och inkomstnivå. Detta bör föranledaatt en allmän förstärkning och ytterhgare differentiering av länets näringslivåstadkommes. När det gäher strävandena attåstadkomma ökad sysselsättning berör flertalet länsstyrelser deregionalpohtiska medlen. 1 fråga om lokaliseringsstödets effekter påpekarlänsstyrelsen i att effekten härav i länet hittillsvarit hten medan i noterar att detregionalpolitiska stödet synes ha den största effekten när det gäller attvidmakthåha och utvidga redan befintliga företag. särskilt i inre stödområdet har varit ringa. Länsstyrelsenframhåller vidare att en kraftig förstärkning bör övervägas om de nuvarandemedlen inte visar sig tUlräckliga för att nå de uppstäUda målen för denregionala politiken i länet. i anser att lokaliseringsstödbör tUlämpas generöst i övre där behovet av insatser är störst. i länpåpekar att lokaliseringsstödet har haft mindre betydelse för industriföretageni länet jämfört med övriga delar av stödområdet. Detta förhåUande antas bero påbrister i den industrieUa mUjön. Vidare framhåUs att lokaliseringsstödet inteär tiUräckligt för att skapa en sådan industriell utveckhng som planeringenställer krav på. i länerinrar om att de medel som används för att stimulera företag till utbyggnadeller etablering har individueh karaktär. Mera genereht verkande stödåtgärderskulle komma hela det befinthga näringslivet tih del vUket är av stor betydelseeftersom möjligheterna att uppnå de regionalpolitiska målen till mycket stordel kommer att bero på utveckhngen inom det befintliga näringslivet. Några länsstyrelser berör ocksålokaliseringsstödets utformning och tiUämpning. Sålunda anför iVästerbottens län att f. n. endast industriell service kan komma i fråga förregionalpohtiskt stöd. En ändring av bestämmelserna föreslås så att t. ex.försäkringsbolag, handelsföretag m. fl. kan erhålla stöd vid lokalisering avviss del av sin verksamhet, t. ex. kontors- och stansningsarbeten, tiU det inrestödområdet. Även i föreslår attlokaliseringsstöd skall kunna utgå tiU annat än industriföretag, exempelvisvid etablering av filialkontor e. d. i det inre stödområdet. Dessutom föreslåsatt förvärv av industrUokal, som inte har erhållit stöd, bör ingå istödunderlaget för bidrag samt att förutsättningarna för att exempelvis med lokaliseringsstöd stödja etablering av konsultföretagbör undersökas. I det inre stödområdet bör bidrag utgå även tillmaskininvesteringar och det sammanlagda lokaliseringsstödet bör kunna uppgå tUl80 % av de totala mvesteringskostnaderna. i anseratt lokaliseringsstödet när det gäller övre bör ändras på följandesätt. Bidrag bör utgå med för byggnadsinvestering. Vidare bör bidragkunna utgå även tUl maskirunvesteringar för vissa nyckelindustrier.Lokaliseringslånets andel av totalinvesteringen bör vidare öka så att dettotala stödet kan uppgå tiU av totalinvesteringarna. Nya stödformer bör enligtlänsstyrelsen i län tillskapas för den mindre och medelstora uidustrin,varvid staten skah ges möjlighet att på begäran av berörda företag förvärvaminoritetsposter i företagen. Några länsstyrelser tar upputbyggnaden av s. k. industricentra som ett medel i den regionala pohtiken.Länsstyrelsen i gör allmänna uttalanden om behovet av sådanacentra medan övriga länsstyrelser som tar upp denna fråga anger orter inomresp. län tUl vilka industricentra föreslås lokaliserade. Sålunda föreslåslokalisering av industricentra tiU i , Sala i Västmanlandslän, och i . Ange ochSollefteå i . , och i ,och i samt och iNorrbottens län. När det gäher stödområdetsavgränsning framhåller i län att stödpohtikens begränsningtill ett särskilt stödområde bör upphävas och att stöd skah kunna utgå tih allade delar av landet där behov förehgger. Ä andra sidan menar {att lokahseringsstöd bara i undantagsfall bör utgå utanförstödområdet för att attraktiviteten hos de norra delarna av landet vidnyetablering inte skall minska. Några länsstyrelser föreslår enutvidgning av det allmänna stödområdet. Sålunda föreslår iUppsala län att den norra länsdelen skah ingå i stödområdet, iKristianstads län att sydöstra och i län attLindesbergsregionen skaU ingå i nämnda område. i länframhåller att hela länet bör tihhöra aUmänna stödområdet. Samma länsstyrelsediskuterar även omfattnmgen av det inre stödområdet och uttalar att ochVansbro kommuner bör ingå i detta område. i länunderstryker att fortfarande bör ingå i allmänna stödområdet. Några länsstyrelser beröråterverkningarna utanför stödområdet av lokaliseringspolitikens inriktning påstödområdet. Prop.1972:1 II Bilagal 323 manlands län påpekar t. ex. att den nuvarandelokaliseringspohtiken inte har haft effekt bara i stödområdet och istorstadsområdena. Återverkningar har också märkts på områden utanförstorstäderna och även i . i länframhåller att är föga ägnad att som skett i något fahsläppa ifrån sig industrier till förmån för stödområdet. En del länsstyrelser påtalarnödvändigheten av att använda lokaliseringsstöd utanför stödområdet. Sådanauttalanden gör i till förmån för ochlänsstyrelsen i när det gäher Kisa och Valdemarsvik.Länsstyrelsen i framhåller att den östra länsdelen bör få sådantstöd främst med tanke på sysselsättningsproblemen inom glas- och träindustrin.När det gäller anför i länet att den vih verka föratt lokahseringsstöd i form av lån skaU utgå tiU företag i sydöstra . i yrkar att lokaliseringsstöd skallkunna utgå i med hänsyn tUl det ensidiga näringshvet. i länpåpekar att stathgt lokaliseringsstöd bör utgå även i de delar av länet som f.n. inte ingår i aUmänna stödområdet medan i anseratt lokaliseringsstöd bör kunna utgå tih företag i hela länet. I län görlänsstyrelsen uttalanden tUl förmån för Askersundsblocket medan iVästmanlands län vill verka för att stathgt lokaliseringsstöd i form av lånutgår tih företag som etablerar sig eller i väsentlig grad bygger utverksamheten i Sala- eher Fagerstaregionerna under förutsättning att dettabidrar tiU komplettering och differentiering av arbetsmarknad och näringshv. Några länsstyrelser tar uppanvändningen av investeringsfonderna i den regionala pohtiken. iSödermanlands län anser att frisläppandet av investeringsfondsmedel utgör ettsynneriigen vUctigt regionalpohtiskt medel. 1 anserlänsstyrelsen att investermgs-fondsmedel bör få användas för att främjasysselsättningen i och . Länsstyrelserna iVästernorrlands, och menar att störreregionalpohtiska hänsyn bör tas när tUlstånd ges att användainvestermgsfondsmedel. i anser dessutom attutnyttjande av mvesteringsfondsmedel mte bör utesluta att lokahsermgsstödutgår. Enhgt i bör förnyade överväganden görasbeträffande använd-nmg av olika slag av skattetekniska medel iregionalpolitiskt syfte, t. ex. skattefri avsättning tih regionalpolitiskainvesteringsfonder och specieUa avskrivningsregler för i första handinvesteringar inom det inre stödområdet. När det gäller det obligatoriskalokaliseringssamrådet för företag som vUl etablera inom storstadsområdenaframhåller i att samrådet inte bör användas isyfte att påskynda industrins avveckling i medanlänsstyrelsen i län framför att den bör vara remissinstansbeträffande ärenden som berör . i anseratt Laholmsblockets behov av arbetstillfällen bör beaktas i samband medetableringssamrådet i storstadsregionerna. I fråga om och länframhåller att lokala och regionala myndigheter bör få ta aktivdel i lokaliseringssamrådet. Betydelsen av goda kontakter mellanden centrala samrådsmyndigheten och länsorganen/kommunerna understryks ocksåav i , som anser det rimligt att låta representanterför de i olika ärenden aktuella länen och kommunerna delta i vissa avsamrådsmyndighetens sammanträden. i föreslår attlänsstyrelserna i stödområdet engageras i det direkta kontaktarbetet medexpanderande storstadsföretag som omfattas av lokaliseringssamråd samt att omsamrådet inte visar sig ha tillräcklig effekt etableringskontroll övervägs.Länsstyrelsen i anför att enligt dess uppfattning börregionalpohtiken baseras på frivillig samverkan mellan samhälle och enskiltnäringsliv. Med hänsyn därtill förordar därför intensifieratsamarbete - förslagsvis i /industriförbunds regi- framför etableringskontroll. Sådana förhandlingar bör enligt länsstyrelsensmening kunna ge bättre resultat än lokaliseringssamråd. Företagareföreningarna fullgör båderegionalpolitiska och allmänt industripolitiska uppgifter. Förslag rörandeföretagareföreningarna behandlas här i sin helhet under regionalpolitiska åtgärder. Huvuddelen av länsstyrelsernabetonar den mindre och medelstora industrins betydelse för utvecklingen ochredovisar de problem som måste lösas, t. ex. kapitalförsörining, långsiktigföretagsplanering, tillgång till konsulter, produktutveckling, marknadsföring,administration och utbildning av företagsledare. De statliga institutioner somlämnar stöd i sådana utvecklingsfrågor behöver ökade resurser. Framför alltgäller detta företagareföreningarna. Synpunkter av detta slag framförs av enmajoritet av länsstyrelserna. i menar att detär tiUräckligt att staten anvisar anslag till företagareföreningarna sommotsvarar endast 20 eller av de belopp som utgår tilllantbruksnämnder och . Som motiv för en förstärkning avföretagareföreningarna anför i uppföljningen avlokaliseringsstödverksamheten. Enligt i Norrbottenslän måste företagareföreningarna bryta sig loss från sina nuvarande huvudsakligendefensiva uppgifter och i Prop.1972:111 Bilagal InrUcesdepartementet 325 StäUet hjälpa till vid de mindre och medelstora företagensexpansion. Det föreslås också att företagareföreningen i länet skall få ökatanslag för arbete speciellt i . Beträffande de kommunala insatsernaför att förbättra förutsättningarna för näringslivets lokalisering berörlänsstyrelserna främst två frågor, nämligen färdigställandet av industrimark ochutbyggnaden av industri-och hantverkshus. i länanser att aktiviteten från kommunalt och landstingskommunalt håll bör ökas ifråga om att snabbt ställa industrUokaler till förfogande. Därvid rekommenderassamarbete med arbetsmarknadsmyndigheterna. Länsstyrelserna i ,och påpekar att det är väsentligt att kommunernaanalyserar och inventerar behovet av mark för näringslivet. Enligtlänsstyrelserna i och bör statligt stöd i form avberedskapsarbeten utgå för iordningsställande av industrimark. iVärmlands län föreslår att statligt stöd för förvärv av industrimark övervägs. I likhet med ett flertal andralänsstyrelser framhåller i behovet av en ahmänförstärkning av den kommunala markberedskapen. i länpåpekar att i arbetet med länsprogram 1970 har konstaterats att den kommunalaplaneringen och markberedskapen i många fall inte fyller särskUt högt ställda krav.Länsstyrelsen menar att om berättigade krav på statliga insatser skall kunnastäUas måste kommunerna vara i stånd att ta emot dem. Några länsstyrelser gör allmännauttalanden om att kommunerna bör bygga ut industri- och hantverkshus på vissaspeciella orter i syfte att påverka utvecklingen eller underlättararionaliseringen inom en viss del av industrin. Sådana påpekanden gör t. ex.länsstyrelserna i , , , och , Älvsborgsoch län. Länsstyrelserna i och föreslår attindustri- och hantverkshus uppförs i form av beredskapsarbeten. iÖstergötlands län föreslår att kommunerna skah få statligt bidrag för attuppföra industri- och hantverkshus även då det inte gäller att bekämpa akutarbetslöshet. Liknande synpunkter framförs från bl. a. i Uppsalalän. Några länsstyrelser berörkapitalförsöriningen speciellt för de mindre och medelstora företagen.Länsstyrelserna i och föreslår t. ex. att ettfinanseringsinstitut med syfte att tillhandahålla riskvUligt kapital tUl demindre och medelstora företagen realiseras i Prop.1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 326 enlighet med förslagen från delegationen för de mindre ochmedelstora företagen. Liknande synpunkter framförs av i Hallandslän. i berör frågan om en regionalpolitisktmotiverad selektiv kreditpohtik. i anser att denmanuella glasindustrin borde ha tillgång tUl någon form avfinansieringsinstitut med möjlighet att genomföra angelägna rationaliserings-och samordningsåtgärder. Ett sådant institut borde också kunna medverka vidbildandet av grupper för samverkan beträffande t.ex. produktionssamarbete ellersamordnad marknadsföring. framhåller vidare att det är angelägetatt den glasindustrin får del av det s. k. utveckhngsstödet. i länanser att resurser motsvarande Norrlandsfondens verksamhet bör görastillgängliga även för de tre sydligaste skogslänen. Ett betydande antal länsstyrelserberör frågan om service för industriell verksamhet. Som tidigare redovisatsföreslås bl. a. att lokaliseringsstöd skall utgå för utbyggnad av dylikverksamhet. Några länsstyrelser berör även frågan om inrättandet av s. k.industriella utvecklingscentra enligt den modell som prövats i (lUC). Förslag härom framförs av länsstyrelserna i , Västernorrlandsoch . i framhåUer att en kraftigsubventionering av industrieUa utveckhngscentrum är nödvändigeftersom de mindre och medelstora företagen endast i ringa omfattningförefaller kunna betala de verkhga kostnaderna för de tjänster somtillhandahålls. Några länsstyrelser erinrar om att delegationen för de mindreoch medelstora företagen har påbörjat en omfattande utredningsverksamhet föratt utröna behovet av och tillgång på olika slag av service för företagen. Defrågor som behandlas är bl. a. företagsledareutbildning, den tekniskautveckhngen, industricentra och arbetsmiljö m. m. Flertalet länsstyrelser berörsom tidigare redovisats också de mindre och medelstora företagens behov avservice m. m. i anslutning tUI förslag som rör företagareföreningarnasresurser. Några länsstyrelser påtalar merakonkret brister i den industriella servicen. i län framhållersålunda att man bör verka för etablering av industriserviceverksamhet,regionlager etc. i . Ett antal länsstyrelser, specielltinom stödområdet, påpekar att ett av de största hindren för att uppnå deregionalpolitiska målsättningarna är de skihnader i produktionsbetingelser somfinns mellan olika delar av landet. En av den framtida regionalpolitikensviktigaste uppgifter måste därför bh att förbättra den industriella miljönframför allt i stödområdet. Sådana synpunkter framförs t. ex. av länsstyrelsernai , och Jäm tlands län. Några länsstyrelser framför synpunkter påkonkreta åtgärder för Prop.1972:111 BUaga I InrUcesdepartementet 327 förbättring av den industriella mUjön i vissa orter. Detkan t. ex. gäUa förslag till speciell utbildning för näringslivets behov menockså inrättandet av forsknings- och utveckhngsorgan för speciella branscher.Sådant förslag avseende trä-, gummi-, plast- och pälsvaruindustri lämnas avlänsstyrelsen i . EnUgt i län börsträvandena att mrätta en forskningsstation i stödjas. iVästerbottens län föreslår att man skall förlägga branschforskningsinstitut ianslutning till det industriella utveckhngscentret i . Länsstyrelseni anser att den koncentration av livsmedelsindustri som sketttUl samt Svenska mejeriernas riksförenings beslut att förlägga enförsöksstation dit talar för en förläggning av livsmedelstekniskautbUdningsmöjligheter och uppbyggnad av ett hvs-medelsteknologiskt bibliotek.Vidare framhåhs att en samlokalisering bör ske av företag som funktionellt hörsamman, för att berika den industriella mUjön. En mer aktiv förmedlingsverksamhetför utläggning av legoarbete bör byggas upp. 1 i finns,påpekar , ett för flera mindre företag gemensamt serviceföretagsom drivs i bolagsform. anser det önskvärt att även ochVara erhåher dyhk verksamhet. Samarbete mellan samhälle och näringsliv Flertalet län anser att även om detofta är en väsentlig uppgift att åstadkomma nyetableringar på skilda håll ilänen är det nödvändigt att slå vakt om den befintliga industrin. När detgäller samarbetet mehan samhälle och näringsliv med sådant syfte framhålls t.ex. betydelsen av att mera permanenta kontakter kommer till stånd mellanstatliga och kommunala organ och näringslivets organisationer. Sådanasynpunkter framförs t. ex. av länsstyrelserna i , ,och . Vissa länsstyrelser som t. ex. i ochGävleborgs län framhåller att de har tillskapat särskilda kontaktorgan försådant samarbete. i anser att dylikasamarbetsorgan bör tillskapas för att effektivisera de mindre och medelstoraföretagens marknadsföring och att staten genom ekonomiskt stöd bör underlättadetta. LUcnande synpunkter framförs av i län.Inventeringar beträffande företagens produktionsinriktning, maskinpark,servicebehov, marknadsföring m. m. anses ofta vara en viktig utgångspunkt förett sådant samarbete. Sådana inventeringar rapporteras vara på gång iVärmlands. i län anföratt en särskild arbetsgrupp bör tillsättas på länsnivå för att kontinuerligtfölja näringslivs- och arbetsmarknadsutvecklingen. Även på kommunnivå ansessamarbetskommittéer väsentliga. 1 föreslår att enarbetsgrupp tillsätts för att pröva behovet av och formerna för en utökadinformationsverksamhet om länets lokahseringsförutsättningar. Befattningar avsedda för en aktiv lokaliserings- ochkontaktverksamhet Prop.1972:111 BUaga I InrUcesdepartementet 328 bör i större utsträckning inrättas i kommunerna anserlänsstyrelsen i . Vidare anses det betydelsefuUt attkommunernas kapacitet byggs ut för utredningsverksamhet avseende näringslivetsförhållanden. Enligt bör ingående prövning ske av kommunernasmöjligheter att agera i lokaliseringssammanhang. i län anseratt dess resurser behöver förstärkas för att möjliggöra en utvidgning avrådgivningsverksamheten till stöd för företags och myndigheterslokaliseringsbedömningar. I anser länsstyrelsenatt den av näringsrådet i länet bedrivna informationsverksamheten börutvecklas. i länframför att bristen på kapital för investeringar på kan komma attåterverka allvarligt på sysselsättningen . anserdet därför angeläget att statliga företag lokaliseras till för att genäringslivet ökad stabihtet. Länsstyrelserna i och länkräver lokalisering av stathga industrier tih resp. län. iGävleborgs län anför att det statliga etableringsbolaget (Svetab) bör fåresurser för att i större utsträckning än nu medverka då företag som intesjälva kan klara av en utbyggnad erbjuder samarbete. Även iJämtlands län framhåller behovet av att statliga företag med kvalificeradverksamhet och beslutsfunktioner lokahseras till länet. Hänsyn bör därvid tastUl den existerande företagsstrukturen så att lämpliga kombinationer av verksamheterhålles. När det gäller förordar lokaliseringav statliga företag tih strategiskt utvalda orter i inlandet i syfte att bromsabefolkningsutflyttningen. i begär att statsmakternasnabbt undersöker förutsättningarna att etablera ett statligt tryckeriföretag ilänet. Vidare anför att tUlverkningsindustrins struktur i länetbör studeras ingående och att arbetet på att etablera enheter i expansivabranscher intensifieras. De branscher som nämns är datateknik, undervisnhig ochinformation, hälso-och sjukvård samt kemisk industri. Utnyttjande av malmfyndigheter m. m. i länanser att råvarutillgångarna i länet bör undersökas ytterligare och ställer ianslutning därtill frågan om hur de outnyttjade urantillgängarna skalldisponeras . i föreslår att ettfilialkontor tih geologiska undersökning (SGU) förläggs till länet.