prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — 1 länsprogrammet erinras om attenligt prognos 2 i länsplanering 1967 folkmängden 1980 skulle uppgåtih 299 000 personer. Det innebär ungefär samma folkökningstakt som under1960-talet. För Sala, och kommunblock ansåg länsstyrelsenspecieha åtgärder erforderliga för att motverka en alltför snabb och kraftigfolkminskning. Detta medförde att befolkningsramvärdet i målsättningen fördessa block höjdes med sammanlagt ca 2 400 personer. Den planeringsnivå somlänsstyrelsen har beslutat skah gälla för länsprogram 1970 överensstämmer medprognos 2 i länsplanering 1967 utom för kommunerna , där målsättningenutgör planeringsnivå. Motiveringen härför är att utvecklingen hitthls har varitmera positiv än vad som antogs i prognosen, och enligt bedömningsvarar målsättningen mot vad som kan sägas vara den spontana utvecklingen idessa kommuner. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 237 I följande tabell visas folkmängden samt planeringsnivån för åren 1975 och1980. Befolkningsökningen har under1960-talet till ungefär hka stora delar berott på födelseöverskott inom länetoch på nettoinflyttning. har visat på en nedgång ifödelseöverskottet. har flyttningarna ändrat karaktär. Flyttnmgamafrån andra delar av landet har minskat och i den inhemska flyttningen har länetfått flyttningsförluster gentemot resten av landet. Flyttningsvistema förlänet har bestått av invandring från andra länder. Äv folkökningen under1970-talet beräknas merparten komma att utgöras av inflyttande, till större deleninvandrare från utlandet. Andra utgångspunkter för programformuleringen Näringslivets ensidighet.Ensidigheten i länets näringsliv och den starka koncentrationen på metall- ochverkstadsindustri finner allvarlig främst från sysselsättningssynpunkt.Under de senaste åren har de negativa konsekvenserna av detta blivit aUtmermärkbara genom att stora grupper av människor av skUda anledningar är svåra attplacera i industriellt arbete. En besvärande restarbetslöshet har kvarståttäven under den senaste högkonjunkturen. NyutbUdade ungdomar flyttar uteftersom de har svårt att få lämpligt arbete på hemorten. Näringsstrukturenbegränsar också möjligheterna tih förvärvsarbete för kvinnorna. En annan följdav näringslivets ensidiga sammansättning är den starka konjunkturkänsligheten,som bidrar tih en ryckig befolkningsutveckling med åtföljandeplaneringsproblem bl. a. för bostadsbyggandet. Länet är det mestutpräglade invandrarlänet i landet och kommer sannolikt att i än högregrad vara beroende av en hög andel invandrare bland arbetskraften. Ökadeinsatser för att underlätta invandrarnas anpassning är, förutom av allmännasociala skäl, av största betydelse för att man skall få önskvärd stabUitet påarbetsmarknaden. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. Glesbygdens serviceförsörjning.Länet är till ytan förhållandevis htet och har ett relativt väl utbyggt nät avtätorter av olika storlekar och med ohka servicenivåer. Samtliga delar av länethar därför tillgång till basservice och någon generell målsättning för enacceptabel servicestruktur avseende basservice har inte ansetts motiverad. Denekonomiska utvecklingen synes innebära att en viss sovring även bland välmotiveradekommunala investeringsprojekt kommer att vara nödvändig. Bebyggelseplaneringeninom en kommun är primärt en angelägenhet men enligt länsstyrelsensmening är det väsentligt att kommunerna tar ställning till olika tätortersframtida utbyggnad och funktion. Vidare anser att investeringarav expansionskaraktär i första hand bör reserveras för centralortema ikommunerna. kommunanför att av kommunen utarbetade prognoser ger högre folkmängdstal än länsprogrammets.Hallstahammars kommun anser att den av angivna planeringsnivånligger i överkant. framhåller att länsstyrelsensprognos grundas på en period som var markant ogynnsam för kommunen och inte börfå betraktas som vägledande, särskilt som utveckhngen under de senaste fem årenhar varit betydhgt mindre negativ. kommentar.Länsstyrelsen bekräftar påpekandena från HaUstahammars kommun att prognoseninnebär befolkningstillväxt men varnar för en ahtför pessimistisksyn på utvecklingen. Vad gäller instämmer länsstyrelseni att prognosen kan ligga i underkant, men ser ingen anledningatt nu räkna med en omsvängning till en expansiv befolkningsutveckhng i kommunen. Indelningen av länet i A-regioner(Västerås-, Köping-, Fagersta- och Salaregionerna) motsvarar enligtlänsstyrelsen en naturiig indelning av länet och används vid den regionalaplaneringen. A-regionerna fungerar som verkliga arbetsmarknadsområden ochmotsvarar den spontana inriktningen i ohka avseenden mot centralorten.Länsstyrelsen anser det därför självklart att utgå från dessa regioner iortsklassificeringen. Ett ytteriigare kriterium vid klassificeringen införsgenom att acceptabla pendlingsavstånd anses böra inte överstiga 3 mil och dentotala restiden i vardera riktningen böra uppgå tih högst . föreslår följandeklassificering av orterna i länet. Regionala tillväxtcentra , , Sala Övriga orter a) kommuncentra: , , , , ,, , b) övriga tätorter BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 239 anses ha alla förutsättningaratt fungera som lämplig lokaliseringsort för verksamheter som är föriagda tillstorstadsområdena. Befolkningsunderlaget i kommunen och angränsande områdenhksom kommunikationer, arbetsmarknad och serviceutrustning visar enligtlänsstyrelsen att måste räknas med bland de orter som verkligen kanfungera som storstadsalternativ. Inom en cirkel med ca 3,5 mils radie finns ensammanlagd befolkning av nära 300 000 personer, en av de efterstorstadsområdena största befolkningskoncentrationerna i landet. Ett utökatsamarbete i planeringsfrågor, bl. a. mellan kommunerna ,motiverar att hela inre ses som en enhet i storregionala sammanhang. , och Sala ansesgivna som centralorter i sina regioner. Med hänsyn till Salaregionens stora ytaligger dock vissa delar långt från centrum. Det gäller framför alltÖstervåladelen. Avståndet från till Sala är och det har därföransetts motiverat att beteckna som serviceort i glesbygd. Samtliga remissinstanser som uttalat sigom ortsklassificeringen accepterar förslag. Hallstahammarskommun anför emellertid principiellt att strävan från statsmakterna och iförsta hand från länsmyndigheterna borde vara att söka utveckla även de mindretätorterna och tih dem söka lokahsera objekt som inte nödvändigtvis måsteförläggas tUl länscentmm eUer centralort för att på detta sätt skapa bättrelevnadsbetingelser. kommentar.Beträffande förslag om en större satsning på de mindre orternakan "inte till fullo biträda denna tankegång".Länsstyrelsen anser en viss centralisering till varje kommuns centralort resp.thl länscentrum nödvändig och finner en uppsplittring av resurserna tih aUtförmånga små tätorter inte vara av godo. 1 länsprogrammet framhåhs attVästmanlands län är det mest industrialiserade länet i riket. var ilänet av den förvärvsarbetande befolkningen sysselsatta inom industrin mot34 % i hela riket. Servicesektorns andel var i länet mot i helariket. Jordbruksnäringens andel () i länet var något lägre än riksgenomsnittet. Länet kan uppdelas i två relativthomogena delar där den södra karakteriseras av hög andel industrisysselsattamedan den nordöstra och vissa delar av den nordvästra länsdelen till stor delär beroende av jord-och skogsbruk med åtföljande minskning av antaletsysselsättningstillfällen och således uppvisar typiska glesbygdsdrag.Skillnaden mellan norra och södra länsdelarna i befolkningsutveckling beräknasfortsätta Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. och delvis förstärkas. I länsplanering 1967 beräknadesantalet förvärvsarbetande inom industri- och byggnadsverksamhet i länet öka med11 000 personer mellan åren 1965 1980. Servicenäringarna beräknades undersamma period komma att öka med 16 000 personer. Sysselsättningen inom jord-ochskogsbruk skulle minska med drygt 4 000 personer. Den beräknade ökningen avarbetstillfällen väntades huvudsakhgen tillfalla de södra delarna av länet. Den starka industridominansen ilänet slår igenom även på orternas näringsstruktur. Av de regionala centra kanendast Sala anses ha ett differentierat näringsliv. Centralorterna i allakommuner utom och Sala har av de förvärvsarbetande inomindustri- och byggnadsverksamhet. Inom industrin finns ett starktinslag av stora företag. I hela länet fanns av arbetskraften inomindustrin i företag med minst 500 anställda - riksgenomsnittet hgger . I fem kommuner hade det största företaget ensamt mer än hälften av allaindustrisysselsatta. Förutsättningarna för en fortsatt utbyggnad avnäringslivet bedöms som goda. En faktor av stor betydelse är länets gynnsammageografiska läge i det tätbefolkade . framhållerdock att det finns tydliga tecken på bristande balans i olika avseenden. Delspekas på skillnaden mellan norra och , dels ensidigheten inäringshvet och dominansen i många orter av ett enda företag. Det finns vidareen tendens thl bestående sysselsättningsproblem för vissa grupper, framför alltden äldre arbetskraften och kvinnorna. Vissa kategorier bland de yngre harockså mött ökade svårigheter. Dessa problem kan delvis lösas genom attarbetsplatserna anpassas till de krav och förväntningar som ställs av såväldem som redan är sysselsatta som dem som kommer ut på arbetsmarknaden. Detgäller också att forcera psykologiska hinder hos både arbetssökande ochföretag, t. ex. i fråga om anställning av kvinnor i traditionellt manligasysselsättningar. En växande motvilja mot industriellt arbete hos yngremänniskor gör dessutom att arbetskraftsrekryteringen tih industrin möterbetydande svårigheter. Med rådande utvecklingstendenser föreligger risker fören situation med relativt hög restarbetslöshet jämsides med starkarbetskraftsefterfrågan. framhåller att nyaarbetstillfällen måste ordnas inom lättare industri och inom servicesektorn isyfte att få en mångsidig arbetsmarknad, som kan ge sysselsättning åt kvinnor,unga nyutbildade, handikappade och andra grupper. Det torde emellertid varaorealistiskt att tänka sig att arbetsmarknaden inom varje tätort eller isamtliga kommuner skulle kunna uppnå en mångsidighet som svarar mot högtställda krav. Balansen meUan servicenäringar och industri och mellan olikaindustribranscher torde vara möjlig att upprätthålla endast inom störreregioner där olika orter kompletterar varandra. Satsningen på ökaddifferentiering bör i första hand avse de regionala thlväxtorterna. Med derelativt korta avstånden inom varie region kan tillgången på specialiserade BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 241 sysselsättningsmöjligheter i regioncentmm komma helaregionens befolkning till del. Från flerakommuner krävs åtgärder för att åstadkomma en differentiering av näringslivetoch ökade arbetstillfällen för kvinnor. Större industrikommuner framhåller attsatsningen i första hand bör inriktas på servicesektorn. Kommuner i norralänsdelen kräver ökning av industrisysselsättningen och vidare föreslås bl. a.utvidgning av företagareföreningens verksamhet, satsning på fritidsbebyggelseoch rekreation, beredskapsarbeten, hemarbeten och skyddad sysselsättning. Demedel kommunerna anvisar är i första hand tillhandahållande av industrimarkoch industrilokaler, olika former av informationsverksamhet omlokaliseringsfrågor, regelbundna kontakter meUan kommuner och näringsliv,utbyggnad av högklassiga kommunikationsleder mellan de större orterna iMälarregionen, fördjupning av Mälarleden och regional storflygplats. Flerakommuner betonar vikten av aktiva msatser för invandrarnas anpassning. föreslår sammanfattningsvis följande åtgärder. Tillskapande av arbetstillfällenför svårplacerad arbetskraft. En kontinuerlig översyn över lämphgaarbetsplatser och arbetsuppgifter för äldre och andra personer med sysselsättningssvårigheterbör ske i samarbete mehan arbetsmarknadsmyndigheter och arbetsgivare. Enväsentlig breddning av den verksamhet som f. n. bedrivs inom detta område ärnödvändig. Detta, kräver större resurser tih arbetsförmedlingen för informationoch kontaktverksamhet. En intensifierad satsning bör görasframför allt för anskaffande av platser inom halvskyddad sysselsättning. Utbyggnad av barntillsyn. För attunderlätta för kvinnorna att komma ut i förvärvslivet krävs en snabb utbyggnadav daghem och fritidshem. En fortsatt successiv höjning av statUgaanordningsbidrag och driftbidrag bör ske med hänsyn till kostnadsläget. Åtgärder för att underlättainvandrarnas anpassning. Större resurser bör skapas för information,rådgivning och kurativ verksamhet för invandrare. Informationscentraler med bl.a. tolkservice bör upprättas i orter med större koncentrationer av invandrare.En regional organisation med konsulenter för invandrarfrågor bör tillskapas, t.ex. inom ram. Undervisning i svenska språket samt orientering omdet svenska samhähet bör beträffande förvärvsarbetande i största möjhgautsträckning ske (betald arbetstid). För att möjhggöra en snabbanpassning bör samtliga medlemmar av invandrarnas familjer komma i åtnjutandeav kostnadsfri språkundervisning. Särskild vikt bör från kommunemas sida läggasvid att invandrarbarn bereds plats vid förskola för att barnen redan frånbörian Nr 111 Bilaga 1. Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. skall kunna tillgodogöra sig undervisningen i grundskolan.Särskilda statsbidrag för speciallärare vid grundskola och inomförskoleverksamhet bör övervägas för kommuner med stort antal invandrare.Bättre kontakter mehan näringslivet och skolmyndigheterna bör etableras föratt underlätta skolans planering. Stöd till småindustri.Företagareföreningen bör få större personella resurser för sin rådgivnings- ochutbildningsverksamhet bland småföretagare samt en förstärkning av de disponeradelånefondema. En fördjupning avMälarleden för att förbättra sjöfartens villkor är av stor betydelse för länetsnäringsliv. stöder vidare planerna på en storregional flygplats iArboga. I fråga om selektiva åtgärder föreslår länsstyrelsenföljande. Förstärkning av näringslivet iSala- och Fa-gerstaregionerna. vill verka för statligt lokaliseringsstödi form av lån till utbyggnad eller nyetablering av företag under förutsättningatt detta bidrar tUl komplettering och differentiering av näringslivet.Utbhdningsstöd bör också kunna komma i fråga. Sala och bör vidarekomma i åtanke vid lokahsering av statlig verksamhet. Sala föreslås som lämpligort för ett industricentrum. Vägförbindelserna Gävle-Sala ochAvesta-Norberg-Fagersta-SkinnskattebergLindesberg har stor betydelse förnäringslivet i norra länsdelen och angränsande län och bör byggas ut tillhögstandard som en länk i nätet av fjärrtransport-leder. Utbyggnad av serviceverksamheter iVästerås. anser vara lämplig lokaliseringort för ohkatyper av stathg verksamhet. Vidare bör till förläggas institutionerför högre undervisning och forskning, exempelvis universitetsfilial eUermotsvarande, institutioner för tekniskt utvecklingsarbete och forskning,yrkesteknisk högskoleutbildning, högre konstnäriig utbildning etc. Övriga ensidiga orter. Med hänsyntill att många orter i länet präglas av ett starkt ensidigt näringsliv vUllänsstyrelsen verka för tillskapande av sysselsättningstihfällen som bidrartill en mångsidigare arbetsmarknad. Remissinstansernaansluter sig i stort sett enhälligt till förslag. Iremissyttrandena understryks olägenheterna med näringslivets ensidighet ochangelägenheten av åtgärder som medför större differentiering och flerarbetstillfällen för kvinnor. kommun anser att statlig verksamhet börlokaliseras även till . kommun framhåller att statligtlokaliseringsstöd bör kunna utgå i och anföratt kommunen bör ingå i det allmänna stödområdet eller eljest erhållaerforderiigt stöd. anser att den svårplacerade arbetskraften börberedas arbete BihangB Sammanfattning av länsprogram 1970 243 främst i halvskyddad sysselsättning. Skyddade verkstäderbör utnyttjas restriktivt. Flera remissinstanser yrkar på utbyggnad av vägarnaoch förbättrade vägförbindelser. Länsstyrelsenfinner det angeläget med lokaliseringspohtiska insatser i alla regioncentra,dvs. inte bara i , och utan även i , menprioriterar de tre förstnämnda kommunerna vad gäller lokalisering av statiigverksamhet. Beträffande kravet från om lokaliseringsstöd anserlänsstyrelsen att det inte bör vara uteslutet för lämphga projekt. Tillyrkandet från anför att den inte finner anledningatt yrka på att stödområdet utsträcks till någon del av länet men vih verka föratt stöd utgår tiU lämphga projekt. Åtgärder för att trygga service försörjningen Länet har enligt vad länsstyrelsenpåpekar ett förhåhandevis väl utbyggt nät av små och stora tätortervälutrustade med service och avstånden mellan dem är ringa. anseratt detta inte får leda tih en koncentration av serviceutbudet till några fåorter, t. ex. regioncentra utan det måste förbli en viss spridning, vUket dockinte behöver betyda att t. ex. närhetsservice skah tillgodoses genom fastaserviceanläggningar överaht. Länet har hög andel boende itätorter, av befolkningen , medan landet som helhet har . Inom länet har kommunerna den lägstaurbaniseringsgraden med förhåhandevis stor andel av befolkningen i åldrarnaöver men den relativt sett största ökningen av andelentätorts-boende. 1 och med att glesbygden bhr ännu glesare befolkad försvårasserviceförsörjningen för den kvarboende (äldre) befolkningen. Av länetsglesbygdsbefolkning bodde på ett avstånd av mer än tiUbusstrafikerad väg. Några direktakonkreta förslag till lösning av problemet med det minskade serviceutbudet iglesbygden har inte framlagts av någon kommun. har vid kommunkontakternakonstaterat att kommunerna är väl medvetna om de problem som uppkommer vidserviceuttunningen i glesbygden. En del kommuner är aUvariigt bekymrade överbefarade hnjeindragnuigar av den koUektiva trafiken och anser, utan att direktföreslå det, att samhället i än högre grad än f. n. måste subventionera denkoUektiva trafiken, att skolbussar även skall transportera glesbygdsboende ochatt bussbolagen i större utsträckning borde använda s. k. minibussar påglesbygdshnjerna. I flera kommuner pågår utredningsverksamhet i och kringsocialpolitiska frågor (transportapparaten och åldringsvården). För att trygga goda levnadsförhållanden i orter och regioner där en Prop.1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m. m. långsiktig bedömning ger vid handen att en sviktandeutveckling i och för sig är ofrånkomhg framhåller att det är avstörsta vikt att kommunerna, och andra organ i länet följerutvecklingen inom följande områden. I fråga om vamdistributionen, bådeden stationära och den ambulerande, föreslår att kommunerna tarkontakt med företrädare för handeln och diskuterar den lämpligastedistributionsformen av hvsmedel i glesbygden. Alternativa lösningar kaninnebära att man antingen transporterar varor tih kunderna eller svarar förtransport av kunderna thl butikerna. Kommunerna och trafikföretagen börnoggrant diskutera linjesträck-lungar samt ankomst- och avgångstider till resp.från kommuncentmm. Trafikföretagen bör samordna sina taxor och biljetter så attt. ex. övergången mellan olika trafikföretag underlättas. Kommunerna bör geökad information till befolkningen om möjligheterna att utnytria taxi inom denav kommunen och trafikkommitté överenskomna ramen. finner det angelägetatt intresserade parter, kommun, landsting och trafikföretag, gemensamt utrederoch söker genomföra en fullständig trafikplanering av länets totalatrafikapparat för att uppnå optimal trafikservice. rekommenderar dekommuner som inte har färdtjänst att utreda behovet och vidta för dehandikappade positiva åtgärder. Åldringsvården är förhållandevisväl utbyggd i länet. Även om fler ålderdomshem behöver byggas bör i framtidentyngdpunkten läggas på social hemhjälp och annan uppsökande och förebyggandeverksamhet. Beträffande dekohektiva kommunikationerna delar remissinstanserna förslag attutreda möjligheterna att genomföra en trafikplanering av länets totalatrafikapparat. anser att den trafiknämnd, som har tillsatts avlandstinget och länsavdelningen av för att handhabidragsgivningen tUl den koUektiva persontrafiken, bör handha den översiktligatrafikplaneringen i länet. uttalar att de nuvarandekoncessionsbestämmelserna torde innebära ett hinder för att i nämnvärd grad fåtih stånd en samordning av den kollektiva persontrafiken. Vidare uttrycksförhoppning att pågående stathga utredningar på detta område skall leda thländringar av nuvarande bestämmelser så att en ändamålsenligt trafikplan skallkunna skapas. kommentar.Länsstyrelsen konstaterar att kommunerna delar uppfattning iberörda frågor. Beträffande transportförsörjningen anser attmöjligheter torde finnas för samhället att skapa en godtagbartransportförsörining för samtliga människor i länet. konstaterarvidare att frågor angående hvsmedelsdistributionen inte har rönt stortintresse, vilket är förståeligt då samhällets möjligheter att inverka styrandepå denna fråga är mycket små. Bihang B Sammanfattning av länsprogram 1970 245 19.5 Investeringarnas regionala fördelning Tih grund för redovisningen ochprioriteringen av kommunernas investeringsbehov för ligger ihuvudsak KELP 69. framhåller att vissa brister vidlådergrundmaterialet. Exempelvis faller investeringarna ojämnt i tiden. Vidarepåpekas att jämförelser mehan kommunerna bör göras med försiktighet eftersomkommunerna bl. a. har använt olika förutsättningar. Enhgt börplaneringsmetodiken byggas ut tiU att avse en större del av den kommunalaekonomin än investeringarna och enhetligare förutsättningar anges tillvägledning för kommunernas arbete med KELP. 1 tabeU B. 19:1 redovisas i sammandragbostadsbyggnadsbehovet samt och primärkommunernasinvesteringsbehov. Primärkommunernas investeringar har fördelats påhuvudtitlar enligt K-planen. I sammandraget ingår inte samtliga kommunalainvesteringsområden. Exempelvis innefattas inte exploateringsinvesteringar isamband med bostadsbyggandet i redovisningen. Vidare har endast de projekttagits med som har kostnadsberäknats tih . Totalt för länet uppgår deprimärkommunala investeringsbehoven för perioden till drygt 724 milj. kr.Bostadsbyggnadsbehovet anges thl 19 740 lägenheter. Enligt uppgårbehovet till 20 140 lägenheter. Huvuddelen eller av deprimärkommunala investeringsbehoven faller på huvudtitlarna 3 (byggnads- ochplanväsen, gatu- och parkförvaltning, sport och frUuftsliv) och 6(undervisning och annan kultureU verksamhet). Huvudtitlarnas andelar avinvesteringsbehoven varierar mellan kommunerna. Exempelvis faller omkring 35 %av kommuns redovisade behov på huvudtitel 3 och på huvudtitel 5(industriell verksamhet) medan motsvarande andelar för kommun är resp. . Äv investeringsbehovavser eller drygt 171 milj. kr. Flertalet remissinstanser understrykerlänsprogrammets karaktär av försöksverksamhet och att denna planeringsomgånginte kan utgöra underlag för några fördelningsbeslut. Ett antal remissinstanseranser dock att de erfarenheter som har gjorts av denna planeringsomgång hargivit ett gott underlag för den fortsatta planeringsverksamheten. Enhgt torde dehistoriska ramarna i princip utgöra en rimlig utgångspunkt för den sektoriellaprioriteringen. Det tillgängliga planeringsunderlaget har dock inte kunnatanvändas för att åstadkomma 1972:111 Bilagal Reg.-pol. handlingsprogram m.m. 246 Länsorganen har därför i de sektoriellaprioriteringarna sökt följa prioriteringsregeln att hänföra avinvesteringsbehoven thl prioritetsgrupp I och tUl vardera avprioritetsgrupperna II och 111. 1flertalet fall har avsetg fått göras från denna regel. vid prioritering av bostadsbyggnadsbehovet tillprioritetsgrupp I fört det antal lägenheter som anses vara den sannolikaramtilldelningen för den aktuella perioden. För de sektorer som omfattar rentkommunala angelägenheter har inte någon sektoriell prioritering ansettsnödvändig. I dessa fall har endast de kommunala långtidsplanerna redovisats. Vid den regionalpolitiskaprioriteringen har i huvudsak accepterat de sektoriellaprioriteringarna eftersom dessa har beaktat målsättningarna i länsplanering1967.