prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — transportmedel framhålls från några håll att det är ettrimligt krav att staten svarar för en tUlfredsstäUande trafikförsörining iglesbygderna och att de ekonomiskt sämst ställda kommunerna inte belastas medkostnader härför. hävdar i detta sammanhang att, om ettgenerellt servicebidrag tUl glesbygden blir aktuellt, stödet tUl linjetrafikenbör inordnas i detta bidrag. I länsprogrammen skisseras olikasätt att antingen transportera varor och tjänster tih glesbygdsbefolkningeneller underlätta dennas resor tUl serviceorterna. Flera länsstyrelser framhålleratt, oavsett vilket altemativ som väljs, förbättrade vägar utgör dengmndläggande förutsättningen för att lösa serviceproblemen i många områden. 1anslutning därtill påpekas att en utökning av medelsramen förvägförbättringsåtgärder med detta syfte utgör ett verkningsfulltsocialpolitiskt medel och att större hänsyn bör tas till de regionalpolitiskasynpunkterna vid bestämningen av medelsramens storlek. Flertalet länsstyrelser strykerunder nödvändigheten av att trafikförsöriningsplaner upprättas för kommunblockenför att en samordning av de olika insatserna skall åstadkommas. Härvid hänvisasi många fall till planeringen enligt Vilhelminamodellen (SOU 1968:33). Någralänsstyrelser erinrar om att utredningar på trafikförsörjningsområdet harutförts. Bland åtgärder som i övrigt försfram i länsprogrammen kan pekas på att glesbygdsutredningen förutsätts läggafram förslag till riksomfattande normer för hur glesbygdstrafiken skallutformas. Vidare krävs en genomgång av de lagar och förordningar som för närvarandepåverkar trafikpolitiken, så att dessa inte lägger hinder i vägen förgenomförandet av nya trafiklösningar etc. Beträffande kollektivtrafikenframhåhs i de flesta länsprogram angelägenheten av att berörda parterdiskuterar linjesträckningar, turtäthet, avgångs- och ankomsttider ochsamordnar taxor och biljett så att övergång mellan olika trafikföretagunderlättas. 1 länsprogrammen framkommer vidare förslag om att i områden som saknar busstrafik exempelvis skolskjutsar genom särskild beställningstrafikeller privatpersoner med egen bil mot ersättning skulle kunna transporterapassagerare till uppsamlingsplatser vid vägar med busstrafik eller direkt tillcentralorten eller större arbetsplatser. Olika lösningar diskuteras i fråga ommatarlinjer och beställningstrafik (skolskjutsar och taxibilar) som ettkomplement till den ordinarie linjetrafiken. Några länsstyrelser anser attstaten eller kommunen bör svara för kostnaderna för sådan transportservice. 1 åtskilliga av länsprogrammenbetonas att kommunikationerna är av största betydelse såväl för den allmännautvecklingen som för vissa orters utveckling och för glesbygdensserviceförsörjning. Från flera håh framförs Prop.1972:111 BUaga 1 358 också att serviceproblemen, främst i glesbygd och mindretätorter, tiU stor del är en fråga om att förbättrakommunikationsmöjligheterna. 1 anslutning till sådana uttalanden riktar fleralänsstyrelser kritik mot trafikpolitikens utformning och förordar en omprövningav trafikpolitiken med sikte på bl. a. ökad samordning av trafikpolitiken ochregionalpohtiken. Uttalanden med denna innebörd görs av bl. a. länsstyrelsernai , , , , och fleranorrlandslän. Flera länsstyrelser lämnarsynpunkter på utformningen av kommunikationssystemet. Sålunda uttalas attkommunikationerna bör utformas efter orternas funktion och sättas i relationtUl ortsklassificeringssystemet. Vidare framhålls att kommunikationssystemetutgör en mycket väsentlig del av utgångspunkterna vid formulering avhandlingsprogram både vad gäller sysselsättning och serviceförsörjning.Länsstyrelsen i anser att det är regionalpolitiskt motiveratatt utveckla ett trafiknät som garanterar acceptabla förbindelser mellanstorstäder, storstadsalternativ och lands-delsregionala utvecklingscentra.Liknande synpunkter anlägger i , som vidareframhåller att en allmän riktlinje för trafikplaneringen bör vara att främstknyta samman kommunblockscentra som saknar fullständig regionservice så attdessa kan komplettera varandra och därmed även möjliggöraupprätthållande av nuvarande service. i anför attlänets olika regioncentra måste hållas samman av ett väl utvecklat trafiknät.Ett system av kommunikationsleder bör tillskapas på olika nivåer, anserlänsstyrelsen i län. Vidare bör kommunikationerna mellan Skånesöstra och västra delar byggas ut. De större orterna inom den inreMälarregionen bör knytas samman med högklassiga kommunikationsleder för attförbättra dessa områdens förutsättningar att fungera som en motvikt tUlStockholmsområdet, framhåller i . Länsstyrelserna stryker allmäntunder att den kollektiva trafiken måste byggas ut inom och mellan tätorternaoch från landsbygden och mindre tätorter till de större tätorterna. Som skälför en sådan utbyggnad åberopar i nödvändigheten avatt komma tUl rätta med trafikstockningar, brister på parkeringsplatser och dealltmer tilltagande miljömässiga problemen i form av buller och avgaser. Ett antal länsstyrelser betonarockså att de kollektiva transporterna mellan arbetsplatser och bostad måsteordnas, bl. a. för att underlätta för kvinnoma att gå ut i förvärvslivet.Länsstyrelsen i framhåller att målsättningen bör vara attinvånarna skall kunna nå de viktigaste arbets- och serviceorterna med kollektivtrafik. i ser en ökning av möjligheterna tillpendling angelägen. Därmed skuUe flera regionalpolitiska målsättningar lättarekunna uppnås, t. ex. valfrihet i fråga om bostads- och arbetsplats, snabbareregional inkomstutjämning och likartade möjligheter tUl ett tUlfredsstäUande 1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 359 Liknande synpunkter framförs av åtskilligaandra länsstyrelser. i län anför idetta sammanhang att i de fall transporter är nödvändiga för att tiUgodosenäringslivets behov av arbetskraft det är rimligt att företagen själva står fören del av kostnaderna för sådan trafik. i län förordar att ettverkställande organ tillskapas inom varje planeringsområde (kommunblock ellerstörre) med uppgift att svara för all transportplanering. Enligt iSkaraborgs län bör den kollektiva trafiken samordnas på regional och kommunalnivå. Betydelsen av att en samordningkommer till stånd mellan olika typer av transporter, t. ex. mellan linjetrafikoch skoltransporter samt mellan gods- och persontransporter, framhålls i ettstort antal länsprogram, bl. a. av länsstyrelserna i , ,, , , och . Någralänsstyrelser anser att de allmänna kommunikationerna bör kompletteras med t.ex. matarlinjer, beställningstrafik, taxibilar och skolskjutsar. Angelägenheten av att kommunalatrafikförsöriningsplaner upprättas stryks under i de flesta länsprogrammen.Länsstyrelsen i anser att dessa planer snabbt bör leda fram tillkommunala ställningstaganden i trafikförsöriningsfrågan. i anseratt resp. kommuner/block bör upprätta trafikplaner, vari såväl mål som åtgärderför den kollektiva trafikservicen anges. bör å sin sida ange enallmän trafikpolitisk målsättning för länet. Begreppet tillfredsställandetrafikförsörjning bör definieras, hävdar i , somunderstryker betydelsen av att en regional trafikförsöriningsplan upprättas. regionala trafikplaneringen bör samtliga led i distributionskedjan mellanproducent och konsument beaktas och inte enbart detaljledet. i länkonstaterar att bättre betingelser bör skapa.s för en övergripandetrafikplanering på det regionala planet. Flera länsstyrelser anser attsamhället i större utsträckning bör lämna stöd åt den kollektiva trafiken.Yrkandena härom framförs av bl. a. länsstyrelsena i , ,, och . i länförordar att persontaxor används som lokaliseringspolitiskt medel, Flera länsstyrelser, framför alltinom det allmänna stödområdet, begär en vidare utveckling av det transportstödsom infördes (SFS 1970:592) för järnvägs- och lastbUstransporter frånorter inom det allmänna stödområdet på sträckor överstigande . 1 förstahand krävs en sänkning av nuvarande minimiviktgräns (per sändning),utvidgning av stödet till att omfatta även transport av råvaror som Prop.1972:111 Bilagal InrUcesdepartementet 360 förädlas inom stödområdet samt transporter med egnafordon. Sålunda gör i gällande attviktrestriktionema missgynnar vissa företag på ett sätt som inte kan varaavsikten. Viktgränsen bör sänkas betydligt eller göras mera villkorlig. Vidarebör gränsen mellan de stödberättigade och inte stödberättigade delama av landetgöras mindre markerad genom en mer långtgående gradering av transportstödet.Länsstyrelsen i framhåller att fraktstödet bör utformas såatt framtida taxehöjningar inte reducerar stödets avsedda effekt. Fraktstödetbör utvidgas tUl att omfatta styckegodsssändningar understigande ochäven råvaror som förädlas inom länet. Transportstödets verkningar bör enligtlänsstyrelsen i följas upp för att därigenom säkerstäUa att desssyfte uppnås till alla delar. i länhåher för sannolikt att transportstödet kommer att visa sig vara ett effektivtregionalpolitiskt medel. Frågan om stödets utformning bör dock bh föremål fören omprövning. Sålunda bör bl. a. transporter med egna fordon och transporterin till stödområdet av råvaror m. m. komma i fråga för stöd. i länförklarar sig nöjd med det regionalt differentierade fraktstödet men framhålleratt detta vid taxehöjningar inte får urholkas. hemställer attstödet får omfatta även transporter tih stödområdet av råvaror som bevisligeninte kommer från stödområdet. Synpunkter på vägplaneringen lämnasav flertalet länsstyrelser. Vidare berör ett stort antal länsstyrelservägnätets betydelse ur regionaipolitisk synvinkel. Sålunda föreslårlänsstyrelsen i att större hänsyn tas tUl regionalpohtiskasynpunkter vid bestämning av ramen för vägförbättringsåtgärder. I likhet medflertalet andra länsstyrelser framhåller i atten upprustning av vägnätet framstår som en av de mest angelägnaregionalpolitiska åtgärderna. erinrar om att den i sitt yttrandeöver vägplaneutredningens betänkande (SOU 1969:56, 57) Vägplan 1970 påvisadetänkbara konsekvenser för utbyggnaden av det sekundära vägnätet i län medförhållandevis stort huvudvägnät. Av Vägplan 1970 framgår också enhgtlänsstyrelsen i att länet har det sämsta allmänna vägnätet isödra vad gäller de sekundära vägama. Kommunindelningsreformen är heltgenomförd i länet. Denna har dock inte följts upp med behövliga förbättringarav de s. k. kommunvägarna. bedömer det därför nödvändigt attsärskilda medel stäUs tUl förfogande för en snabb utbyggnad av de mestangelägna kommunvägarna. Vidare är en uppmstning av det sekundära vägnätetangelägen och en viktig gmndförutsättning för näringslivets utveckling inomlänets olika delar. i understryker bl. 1972:111 BUaga I 361 måste samordnas med samhällets regionalpolitiskamålsättningar. Angelägenheten av att en samordning sker av vägplanering ochden regionalpolitiska planeringen framhålls också av iKristianstads län. Vägutbyggnader bör användas somregionalpolitiskt medel, anför i . En inventeringbör göras i samråd med statens vägverk av de vägutbyggnader somlokaliseringspolitiken kan kräva. De prioriteringar som därvid kan komma frambör ligga till grund för ett ökat vägmedelsanslag speciellt inriktat påregionaipolitisk styrning. förklarar sig vidare delauppfattningen att den samhähsekonomiska lönsamheten av väginvesteringar skalltillmätas stor betydelse vid prioriteringen mellan vägföretag. Stor vikt börvidare enligt mening läggas vid tidsmässig samordning mellanbyggande av trafikleder och samhällsutbyggandet i övrigt. i anseratt vid den statliga vägbyggnadsplaneringen större uppmärksamhet bör riktas påde svårmätbara sociala, lokaliseringspolitiska, miljö- och försvarseffektema.Länsstyrelsen i framför liknande synpunkter. Åtskilliga länsstyrelser uttryckerönskemål om större medelstilldelning för vägbyggande. iStockholms län framhåller att de i flerårsplanen för perioden 1970-1974meddelade ramama är otillräckliga med hänsyn tih det växande trafikarbetet ochregionens expansion. Även i påtalar bristen påbalans mellan verkliga behov och tillgängliga resurser för vägbyggande. Medhänsyn till vägnätets betydelse för utvecklingen anser i Blekingelän att länet för byggande av riksvägar och primära länsvägar bör tilldelasminst den medelsram som redovisas i långtidsplanen. Medelstilldelningen förförbättringar av det sekundära och primära vägnätet bör också öka. Främst måsteökat utrymme i planerna skapas för vägar som betjänar lokaltrafiken, inte minsti glesbygderna. Liknande synpunkter anförs av i Kristianstadslän. Enligt i länbör anslagen till upprustning av länsvägar bli så stora att det finnsmöjligheter att tillgodose de krav som ställs av de delar av näringslivet somligger vid sidan av huvudvägarna. Ett väl utvecklat vägnät och högstandard i fråga om bärighet och framkomlighet framförs av iVärmlands län som ett villkor för en gynnsam utveckling av länetsskogsindustrier. En väsentlig ökning av länets ram för utbyggnad av statligavägar i enlighet med behovsplanen är en grundläggande förutsättning för eneffektiv regionalpohtik och för möjligheterna att knyta samman tätorterna ilänet i en näringsgeografiskt funktionell struktur. Liknande synpunkterframförs av länsstyrelserna i och . Flertalet länsstyrelser behandlar isina länsprogram en rad konkreta vägprojekt, som bedöms ha särskild betydelseför resp. län. Ofta anges de angivna vägprojekten vara av stor vikt förnäringslivet och serviceförsörjningen samt för att sammanbinda orter på olikanivåer. Prop.1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 362 9.6.4 Järnvägs- och busstrafik 1 flera länsprogram framförssynpunkter på den kollektiva trafiken och framhålls angelägenheten av att dennainte försämras. Det betonas att regionalpolitiska hänsyn bör tas vid beslut omnedläggning eller uidrag-nmg av kommunikationer. Sålunda framhållerlänsstyrelsen i att regionalpohtiskt betingade insatser böranvändas i större utsträckning då verksamheter inom transportsektorn hotas avnedläggning av företagsekonomiska skäl. i anför attstatens järnvägar inte bör lägga ned eller göra radikala inskränkningar i sinnuvarande trafik. Åtskilliga länsstyrelser motsättersig ytterligare nedläggningar av järnvägslinjer. Sålunda framhållerlänsstyrelsen i , som ser allvarligt på den planeradenedläggningen av gods- eller persontrafiken på vissa bandelar, att desamhälleliga målen för regional utveckling bör beaktas i SJ.srationaliseringssträvanden. Vidare betonas angelägenheten av att en satsninggörs på kollektiv trafik och att utredningen om statligt bidrag till kollektivtrafik slutförs. Länsstyrelserna i och betonar vikten av att trafiken på de s. k. trafiksvagajärnvägslinjerna upprätthålls. Enligt sistnämnda länsstyrelse måste aviseradenedläggningar av järnvägstrafiken sättas in i sitt regionalpolitiskasammanhang. De ekonomiska fördelarna för SJ:s del måste vägas mot ökadevägkostnader och regionalpolitiska nackdelar av försämrade kommunikationer iberörda områden. Länsstyrelserna i ,och tar upp vissa speciellatrafikförsöriningsfrågor i anslutning till järnvägsnätet och förutsätter bl.a., att dessa prövas i samband med den pågående läns-och kommunvisatrafikplaneringen. i län anföratt den framtida utformningen av järnvägsnätet är av avgörande betydelse föratt länet och sydöstra skall kunna tillvarata befintligautvecklingsmöjligheter och skapa en levnadsstandard som är likvärdig med övrigadelar av landet. Länets järnvägsnät företer brister, som i olika angivnahänseenden bör rättas till. i länföreslår att statsmakterna som ett led i en mer konsekvent regionalpolitikavstår från järnvägsnedläggningar som inte är samhällsekonomiskt motiverade. i anseratt inga järnvägsnedläggningar bör ske medan planeringen av den kollektivatrafiken i sydvästra pågår. Flera länsstyrelser understrykerbetydelsen av en utbyggnad av pendlingsmöjligheterna för såväl arbets- somserviceresor. Yrkanden i fråga om utbyggnad av pendeltågstrafik på vissaangivna sträckor görs av bl. a. länsstyrelserna i , ,och i län betonarden stora betydelse de framtida snabbgående tågen kan få. 1 framtiden börsnabbtågstrafiken mehan och (-) ledas via ochÖrebro med tanke på det stora befolkningsunderiaget i dessa områden. Prop.1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 363 Flera länsstyrelser, däriblandlänsstyrelserna i och , uttalar sig för ensänkning av kostnaderna för persontransporter. Myndigheterna bör enligtlänsstyrelsen i undersöka möjhghetema att underlättalängre resor mellan bostad och arbete genom exempelvis bidrag tUl snabbusslinjer. Beträffande busstrafik påtalarlänsstyrelsen i att SJ:s ersättningstrafik med bussar vidjärnvägsnedläggningar inte är tUlfredsstäUande. 1 många fall har efter handskett en försämring av kommunikationsservicen. i Västerbottenslän anser att det nuvarande bidragssystemet till olönsam busstrafik börersättas med ett system som täcker kostnaderna för upprätthållande av en trafiksom kan anses vara tillfredsställande. Några länsstyrelser däriblandlänsstyrelserna i , , och tar uppfrågor med anknytning till godstrafiken och framhåller dennas betydelse för denregionala utvecklingen. Uttalanden görs bl. a. om att godstrafiken börupprätthållas till kommunblockscentra och att SJ:s knutpunktstrafik anpassastill länsplaneringen. Bland åtgärder som i övrigtföreslås i syfte att förbättra möjligheterna att upprätthålla godajärnvägsförbindelser kan pekas på förslag av länsstyrelserna i Kristianstadsoch att en tidsplan upprättas för byggande av de fastaförbindelserna över mellan och samt mellan Malmöoch . En samordning av den kollektiva trafikplaneringen iÖresundsområdet anses angelägen. Vidare bör enligt länsstyrelserna järnvägstrafikvia till komma tUl stånd. Flera länsstyrelser framhållerbetydelsen av en ut- eller nybyggnad av vissa flygplatser och ställer krav påfler och mer direkta flyglinjer. i länbegär en utredning om lokahseringsort för en ny primär flygplats i länetavsedd för tyngre trafik. Det är i hög grad angeläget anser iKronobergs län att den på regional/nivå beslutade länsflygplatsen vidÖjaby utanför kommer till stånd. i länframhåller att upprustningen av Kalmarflygfältet är mycket angelägen och attflygfälten i och är av stor lokaliseringspoliriskbetydelse. I fråga om efterlyser i länet en tidsplanför utbyggnaden av såväl flygplatsen på Saltholm som de fasta förbindelsernatill ön. Vidare framhålls att det med hänsyn till det enhgt luftfartsverketmycket begränsade utrymmet för allmänflyget i de skånska luftrummen ärnödvändigt med ett regionalt samarbete i fråga om småflygfältens lokalisering.Länsstyrelserna i samt i finner detangeläget att det s. k. Trestadsområdet får en flygplats med reguljär trafik.Länsstyrelsen i anför vidare att ett modernt flygfält i som tekniskt uppfyller alla krav är en betydelsefull faktorför regionens utvecklingsmöjligheter. Enligt mening är därförförverkligandet av Härrydafältet betydelsefullt. i länförordar att ett länsflygfält med reguljär hnjetrafik byggs vidViglunda nordost om . i uttalar sig för enregional storflygplats i det inre , 1 fråga om länframhålls betydelsen av att Rommeheds flygplats i byggs ut tUlett s,k. En fortsatt utbyggnad av /flygfält (Midlanda)förordas av i som också menar att de kommunalaplanerna på ett flygfält i Ange med reguljärt anslutningsflyg till börrealiseras. i påyrkar en förbättring avGunnarns llygfält så att detta kan klassificeras som trafikflygfält. Dessutomframhålls betydelsen av att flygplatserna i , och Hemavanupprustas. Krav på en utökning avflygförbindelserna framförs av bl.a. länsstyrelserna i ,, , och . i länunderstryker flygprisernas betydelse för och påpekar att inrikesflygetprimärt bör betraktas som ett led i regionalpolitiken. Liknande synpunkteranförs av länsstyrelserna i och . 9.6.6 Hamnar och vattenleder m. m. I länsprogrammen tas i olikaavseenden upp frågor med anknytning till hamnapoch vattenleder. Sålundaframhåller i betydelsen av att hamnutvecklas vidare samt att vid Fyrudden i kommunkombineras med fritidsbåtshamn. En samordning av hamnplaneringen iSkåne och efterlyses av i . iGöteborgs och län framhåller att det är ett riksintresse att Göteborgshamn även i fortsättningen kan hävda sin ställning som den viktigaste hamnen ilandet. Vidare förordar en koncentration av fisket till ett färreantal hamnar, bl. a. med hänsyn till utvecklingen mot aht rationellarefiskemetoder. Lösningen av hamnfrågan i nedre är av storregionaipolitisk betydelse, framhåller i ochtillägger att de små och orationella lastageplatserna bör ersättas av encentralt belägen hamn i med möjligheter till modern ocheffektiv godshantering. Frågan om ett ökat svenskt utnyttjande av de isfriahamnama vid är av vital betydelse för näringshvet i Jämtlandenligt i länet. Trots de många problem som är förknippade medfrågan förordar ett svenskt initiativ i syfte alt ökatransitotrafiken från . Några länsstyrelser diskuterarhamnutredningens förslag i betänkandet De svenska hamnarna (SOU 1969: 22).Sålunda motsätter sig länsstyrel- Prop.1972:111 BUaga I InrUcesdepartementet 365 sen i län planerna på en koncentration avhaninrörelsen till ett tiotal regionhamnar i riket, baserade på rentföretagsekonomiska skäl. Hamnpolitiken måste underordnas de allmännasamhällsekonomiska målsättningarna och först i andra hand börföretagsekonomiska synpunkter få göra sig gällande. En viss specialiseringmellan länets hamnar skuhe kunna ske inom ramen för ett hamnförbund. Genom specialiseringkommer enligt såväl samhälls- som företagsekonomiska synpunkteratt kunna tillgodoses. erinrar vidare om att hamnutredningen haransett det påkallat att särskilt utreda betingelserna för lokalisering av enspecialhamn för utskeppning av skogsprodukter från smålandslänen och finner detnaturligt att en sådan anläggning lokaliseras till län. Eftersom en ökadösthandel kommer att medföra att produkter i allt högre utsträckning utskeppasfrån ostkusthamnarna, är det enligt uppfattning nödvändigt attupprusta, underhålla och utvidga länets hamnanläggningar. i länpåpekar att den positiva utveckling som kännetecknar hamnarna i länet och somavspeglar näringslivets utveckling kan äventyras om hamnutredningens förslaggenomförs. Ytterligare en faktor som talar för sydöstra kustens betydelse urhamnsynpunkt är att man troligtvis kan räkna med att en internationellavspänning kommer att medföra väsentligt utökade kontakter med östersjöländerna.Länsstyrelsen i kan inte acceptera hamnutredningens förslag attlänets hamnar skulle vara underordnade hamn, med vilken de i ställetkan konkurtera. i stöder hamnutredningens förslagatt skall bh en av regionhamnarna i landet. Vid en eventuellöverflyttning av vissa hamnfunktioner från hamnarna i och Hudiksvalltill måste emellertid hänsyn tas tiU de konsekvenser detta kan medföra iett vidare regionalpolitiskt perspektiv. Beträffande vattenleder åberoparlänsstyrelsen i att en utbyggnad av bör varafördelaktig ur transportsynpunkt för tillförsel av olja till länet och kräveren förstärkning av isbrytarberedskapen i . Även iVärmlands län påpekar betydelsen för länets näringsliv av en utbyggnad avTrollhätte kanal. i , som erinrar om att välutbyggda kommunikationers betydelse för länets näringsliv betonades redan ilänsplanering 1967, finner en fördjupning av Mälarleden vara av största viktför näringslivet i Västerås- och Köpingsregionerna, i länbegär en utökning av isbrytarflottan samt kostnadsfri isbrytning ochlänsstyrelsen i uttalar sig för att anslagen tillisbrytarväsendet ökas. i länpåpekar att Norrlandsfonden har beviljat medel för en undersökning rörandekonsekvenserna av en utvidgad isbrytarverksamhet, vilken bor vara av intresseför statsmakterna vid bedömningen av hamnutredningens förslag angåendevintersjöfart på bottenvikshamnarna. 9.6.7 Post och tele En del länsstyrelser kräverändringar av områdesindelningar inom post-och televäsendet. 1 anslutning tUldetta anför [ att postanstaltområdena börsammanfalla med kommunblocksgränserna.