prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — När jag således ifortsättningen talar om markanläggningar, åsyftas med detta ullryck ävenskogsvägar. Även jag anser en utvidgning av den nuvarandeavdragsrälten för markanläggningar klart motiverad. Att det dock skall varafråga om markanläggnuig, som är avsedd för drUten i förvärvskällan, anser jagvara självklart. Det är naturligt atl de nya avskrivningsregler för markanläggningari rörelse som beslutats blir vägledande också för jordbruket. Medhänsyn till förhållandena inom jordbruket måste dock vissa skiljakligheler frånrörelsereglerna godtas. Jag anser nämligen i likhel med kommittén motiv finnasför en särbehandling av täckdiken. För detta ståndpunktstagande talar denomständigheten att sådana anläggningar har en väsentlig betydelse förjordbrukets avkastningsförmåga och därmed även för dess lönsamhet.Täckdikningsanläggningar är så jordbruksberoende alt de av vissa anses börahänföras till inventarier. Visserligen har täckdikningsanläggningar enförhåUandevis lång varaktighet, i det helt övervägande antalet fall envaraktighelstid som väsentligt överstiger , varefler de skall kunna varahelt avskrivna. Med hänsyn tUl anläggningarnas speciella karaktär förordar jagemellertid att hela anläggningskostnaden för läckdiken skall få utgöraavskrivningsunderlag saml atl den åriiga avskrivnmgen bör få ske efter avunderlaget. Vidare anser jag i likhet med kommitlén att i avskrivningsunderlagetskall inräknas inte bara läckta avlopp i direkt anslutning tUl täckdUcen utanäven täckta huvudavlopp. Mitt förslag beträffande avdrag för värdeminskningav täckdiken innebär således att nuvarande regler skall tillämpas även i detnya systemet men med tUlägget att även huvudavlopp skall ingå i avskrivningsunderlaget.Syftet med hela förslaget i propositionen är alt åstadkomma en allmän övergångtUl bokföringsmässig redovisning av jordbmk. Som jag tidigare anfört måste denobligatoriska övergången till bokföringsmässig redovisnmg av praktiska skäl skei etapper. Den föreskrivna övergångstakten utgör däremot inle någol hinder föridkare av jordbrak att gå över till bokföringsmässig redovisning före den tidpunktdå övergången eljest aktualiseras. Mot den bakgrunden finns enligt min meningingen anledning att ändra de nuvarande reglerna för jordbruk som redovisarenligt kontantprincipen. För andra egentiiga markanläggningar äntäckdikningsanläggningar anser jag all avskrivningsreglerna bör ulformas ienlighet med de regler som gäller för markanläggningar i rörelse. TUl dennagrupp kommer markanläggningar av vitt skUda slag att hänföras.Varaklighetstiden är härvid givetvis svår att bedöma, men i helt övervägandeantalet faU torde fråga inte vara om anläggningar med begränsad varaktighet.Jag föreslåralltså atl av kostnaderna för dessa anläggningar skall få skrivas av under20 år, dvs. SomvUlkor för avdrag bör som normalprincip gälla atl kostnaderna beslritts av denskattskyldige och avser anläggning, som utförts han ägtfastigheten, och alt jordbmksinkomslen redovisas enligt bokföringsmässiga grunder.Vidare skall kostnaden ha nedlagts efter ikraftträdandet av de här föreslagnabestämmelserna. Avskrivningen skall vara planbunden. Omfattar beskattningsårkortare eller än bör avdraget jämkas i motsvarande mån.Med hänsyn lill rätten lill föriustutjämnuig saknas anledning alt föreskrivarätt att på annal säll förskjuta avdrag som mte kunnat utnyttjas vidlaxeringen. Jag anser i likhel med kommitlén all olika regler om beräkning avavskrivningsunderiag bör gälla vid onerösa och benefika fång. Vid förvärvgenom köp, byte eller därmed jämförligt fång föreslår jag all den nye ägareninte skall få tUlgodoräkna sig vad som kvarstår oavskrivet av markanläggnuig.Däremot bör den föregående ägaren för det beskattningsår varunder fastighetensäljs eller byts få avdrag på en gång för vad som återstår oavskrivet. Till denföregående ägarens avdragsrätt i detta fall återkommer jag i det följande isamband med behandlingen av utrangeringsavdrag. Jag vill här bara påpeka atlavskrivning, som återvinns i samband med fastighelsförsäljning, givelvis skallbeaktas i vanlig ordning vid realisationsvinstbeskattningen. Vid förvärv påannat sätt än genom köp, byte eUer därmed jämförligt fång bör den nye ägarendäremot få överta överiåtarens avskrivnmgsplan och åtnjuta de värdeminskningsavdragsom överlålaren inte hunnit tUlgodogöra sig. Delta är en skillnad i förhållandetill vad jag föreslagil i fråga om byggnader vid benefika överlåtelser. Mittförslag i fråga om markanläggningar föreslavas emellertid av alt liknanderegler gäller i fråga om markanläggningar i rörelse. Mot denna bakgrandanser jag det motiverat med skUda behandlingar vid benefika överlåtelser avbyggnader och markanläggningar. Förslaget belräffande avskrivning av markanläggningarär självfallet inte avsett atl leda till någon ändring i den redan nuförefintiiga rällen till direkl avdrag för sedvanliga reparations- ochunderhållskostnader på sådana anläggnmgar. Däremot innebär förslaget attnuvarande rätt lill avdrag vid utbyle av sådana anläggningarbortfaUer. Särskilt avdrag för ersättnmgsanskaffningar får således inleåtnjutas . Detta medför bl. a. att kostnader för fördjupning avbrunn som sinat eller bormuig av ny brunn i stäUet för den som sinat, vUkaarbeten får anses likställda med tillbyggnad resp. nybyggnad, skall föras upppå avskrivningsplan och bli föremål för årlig avskrivning av avkostnaden. Enligt min mening finns inga motiv för att reglera avdragsrältenolika för olika markanläggningar, bortsett från de speciella täckdiknmgsanläggmngarna.Någon anledning att särbehandla smärre koslnader, exempelvis för smärrekompletteringstäckdikningar anser jag inte heUer föreligga. Däremot föreslårjag i lUdiet med kommittén att kostnaden för rent tUlfäUiga anläggningar,avsedda att användas endast ett fåtal år, får dras av vid taxering för det årdå anläggningen anskaffades. Motsvarande gäller belräffande tillfälligamarkanläggningar i rörelse. Avdragför reparation och underhåll av byggnad Kommitténs förslag innebär att kostnader för sådanaändringsarbeten på ekonomibyggnad som normalt vidtas inom ramen för denbedrivna verksamheten skall likställas med avdragsgUla reparations- och underhållskostnader.Däremoi skall koslnader för ändringsarbeten av mer genomgripande art påekonomibyggnad och kostnader för ändringsarbeten på bostadsbyggnad inteberättiga till avdrag. I det senare fallet skaU kostnaderna enligtkommitléförslaget aktiveras för att avskrivas genom årliga avdrag. Remissinstanserna har i allmänhet godtagitförslaget. Några remissinstanser uttalar sig emellertid för alt den utvidgaderätten tUl reparationsavdrag skall gälla även för jordbruketspersonalbostäder. Jag har i sak intet att invända mol förslaget attkostnader för mindre ändringsarbeten på jordbmkets ekonomibyggnader skallberättiga tUl avdrag såsom för reparation och underhåll. Så är fallet pårörelsebeskattningens område och motsvarande regler för jordbrukaren skulleunderlätta ändringar i produktionsinriktningen. Den utvidgade avdrags-rättenbör emellertid inte omfatta jordbrukets personalbostäder, eftersom ändringarav sådana bostäder sällan är betingade av ändringar i jordbruketeproduktionsinriktning utan merendels har sin gmnd i andra omständigheter. Avdragvid utrangering av byggnad och markanläggning Utrangeringsavdrag för byggnad medges enligtgäUande bestämmelser om driftbyggnad på jordbriUtsfastighet utrangeras ellerrivs ned och den skattskyldige förebruigar utrednmg om anskaffningsvärde ochåtnjutna värdeminsknmgsavdrag. Fömtsättnmg för utrangerUigsavdrag är dock attjordbmket redovisas enligt bokföringsmässiga gmnder. I fråga omavskrivningsbara markanläggningar täckdiken och skogsvägar finns inte någonformeU rätt till utrangeringsavdrag. Övertals fastighet genom försäljning ellerdärmed jämställd avyttring medges emellertid automatiskt utrangeringsavdraggenom atl avdrag då får ske för kvarstående oavskrivet värde av sådanaanläggningar. Utrangeras sådan anläggning under verksamhetens fortbestånd ellernedläggs verksamheten utan avyttring kan utrangeringsavdrag inte komma ifråga. tUUiörförvärvskäUan jordbruksfastighet, lorde dock rätt föreUgga att åtnjutavärdeminskningsavdrag enligt den ursprungUga planen. Enligt kommittéförslaget skaU avdrag vidutrangering av byggnad i jordbruk få åtnjutas på samma sätt som för byggnad irörelse. Reglerna innebär att avdrag vid utrangering eUer nedrivning av annandriftbyggnad än mangårdsbyggnad får ske för oavskriven del av anskaffningskostnaden.Med anskaffningskostnad jämställs sådant värde för byggnader som enligt kommitténsförslag räknats fram genom propor-tionermg av köpeskiUingen för faslighetenmellan taxerat byggnadsvärde och fastighetens hela taxeringsvärde. Beträffandemarkanläggningar föreslår kommittén att utrangeringsavdrag skall medges med anläggningensskattemässiga restvärde dels vid överiålelse genom försäljning eller jämförligavyttring av jordbraksfastighelen, dels vid nedläggning av helajordbraksverksamhelen på fasligheten utan att avyttring av fastigheten sker. De erinringar som framförts mot kommitléförslagetvid remissbehandlingen sammanhänger främsl med att avdrag inte medges vid utrangeringav mangårdsbyggnad eller för vad som återstår oavskrivet av schablonberäknatanskaffningsvärde. Jag anser kommitténs förslag beträffande avdrag förutrangering av byggnad och markanläggningar väl avvägda. Sådant avdrag bör såledesinte medges i fråga om ägarens bostadsbyggnad. Även om utrangeringsavdrag kanerhåUas för mangårdsbyggnad enligt nu gällande regler vUl jag i likhet medkommittén erinra om att sådan byggnad, trots att den i viss mån kan betraktassom driftbyggnad, främst bör jämställas med bostadsbyggnad i förvärvskällanannan fastighet. Då utrangeringsavdrag inte kan medges i fråga om byggnad iden förvärvskäUan bör enUgt min mening inte heller rätt tUl utrangeringsavdragföreligga beträffande mangårdsbyggnad på jordbruksfastighet.Utrangeringsavdrag bör aUteå medges endast såvitt avser ekonomibyggnader ochpersonalbostäder. Utrangeringsavdrag bör komma i fråga endast i defall när avskrivningsunderlaget utgörs av den faktiska anskaffningskostnaden,dvs. i de fall då anskaffningskostnaden kan utredas, och i de fall anskaffningskostnadenberäknas enligt den proportioneringsmetod som jag föreslagit i det föregående.Att medge utrangeringsavdrag med restvärdet när avskrivnmgen har skett pågrandval av den schablonmetod som beskrivs i punkt 2 a första stycket avanvisningarna till 22 § KL är däremot inte lämpligt. Såvitt avser markanläggnmgar delar jag kommitténsuppfattning alt utrangeringsavdrag bör medges när fastighet avyttras genomförsäljnmg eUer liknande fång. Avdraget bör självfallet begränsas till vad somåterstår oavskrivet av den del av anläggningskostnaden som äravskriv-ningsbar. Rätt till avdrag för oavskrivet restvärde bör vidareföreligga närhela verksamheten på fastigheten läggs ned. Genom ett sådant restavdrag kanaUteå den avskrivningsbara kostnaden bli helt avskriven hos den som haftkostnaden. Som framgått av det föregående får köparen i delta faU intetUlgodoräkna sig någol värdeminskningsavdrag på markanläggningen. Anläggningenär i beskattningsavseende slutgUtigt avskriven. KöpeskUling kan därför,bortsett från byggnader, inventarier och växande skog, presumeras avse i förstahand mark och inte markanläggning. Om markanläggning utrangeras under pågåendejordbruksdrift men innan anläggningen hunnil slulavskrivas, börvärdeminskningsavdrag få åtnjutas även efter utrangeringen i enlighet med denursprungliga planen. Jag anser alltså i likhet med kommitlén alt särskUtutrangeringsavdrag inle behövs för sådant fall. Jag har i det föregående förordat atl, omjordbmksfastighet övergått till ny ägare genom arv, gåva eller därmedjämförligt fång, den nye ägaren bör få tillgodoräkna sig delvärdeminskningsavdrag för markanläggning på fastigheten som skuUe hatillkommit förre ägaren om denne fortfarande ägt fasligheten. Med hänsynhärtill skall överlålaren vid benefika överlåtelser inte ha rätt tUlutrangeringsavdrag. Avdragsrättför förbättringskostnader på arrenderad fastighet Enligt gällande bestämmelser medges vid beräkningav inkomst av jordbraksfastighet avdrag för koslnader för reparation ochunderhåll av byggnader, stängsel och diken (22 § 1 mom. KL) under del attkostnader för ny-, till- eller ombyggnad på fastighet eller förgrundför-bältringsarbelen därå såsom nyodling, vattenavledning, sjösänkning o.d. inle är avdragsgilla (22 § 2 mom. KL). Dessa bestämmelser gäller oavsettefter vilken metod inkomsten redovisas. Frågan om ett arbete skall ha karaktärav reparation eller underhåll eller av ny-, till- eller ombyggnad ellergrundförbättring har emellertid enligt rättstillämpningen oftast endaslbelydelse för ägare av jordbruksfastighet. Arrendator anses nämligen enligtpraxis berättigad till avdrag för kostnad även för förbättring av jordägarensegendom under förutsättning atl äganderätten till vad som utförts tillkommerjordägaren. Arrendator som redovisar inkomst av jordbruksfastighet enligtbokföringsmässiga grander lorde dock ha valfrUiet att tillgodogöra sig avdragför sådana förbättringskostnader på en gång eller fördela dem på återståendenyttjanderättstid. För jordägaren anses värdet av den verkställda förbättringenutgöra skattepliktig intäkt. Frågan om dennes skattskyldighet bedöms dock iregel först sedan nyltjanderätlen upphört och därvid med utgångspunkt i värdetav då kvarstående förbättring av bestående natur. Arrendators i praxis grundaderätt till avdrag för förbättringskostnader liksom jordägares skattskyldighetför värdet av förbättringen gäller även för det fall skyldskap föreliggermellan jordägaren och arrendatom. Frågan om arrendators omedelbara avdragsrätt förförbättringskostnader på annan lUlhörig fastighet har diskuterats i skildasammanhang under de senasle årtiondena. All nuvarande rättstillämpning kan utnyttjaspå OtiUbörligt sätt och leda till skatteflykt uppmärksammades redan i slutet av1940-lalet. Några lagstiftningsåtgärder för all förhindra möjligheterna lillopåkallade skattelättnader i samband med nyttjanderällsupplåtelser föreslogsdock inle , då skatteflyktskommittén lade fram förslag tiU vissalagändringar för all komma lill rätta med oUka skatteflyktsålgärder (SOU 1963:52). Förslaget, som dock inle föranledde ändrad lagstiftning, innebar ihuvudsak atl den omedelbara avdragsrälten skulle ersällas med en tjugoårigavskrivningstid kombinerad med utrangeringsavdrag, om nyttjanderältsavlaletupphörde . Vidare föreslogs alt skattskyldigheten förfastighetsägaren för värdeökningen skulle lagfästas och att skattskyldighetenskulle inträda när arrendeavtalet upphörde. Slutiigen föreslogs altnyttjanderätlsinnehavaren inte skulle medges något avdrag förförbättringskostnader vid särskUt kvalificerad intressegemenskap dvs. närnyttjanderältsavtal slutits inom koncerner eller under därmed jämförligaförhållanden. Förbättringsarbetena skulle i dessa fall anses utförda avfastighetsägaren. Även företagsskalteutredningen har i sitt betänkande (SOU1968: 26) berört frågan om nyttjanderättshavares förbättringskostnader påfaslighet som används i rörelse. Jordbmksbeskatlningskommillén, som anser att regleri KL bör ges för behandlingen i skattehänseende av förbättringskostnader somarrendator nedlagt på fastigheten, framhåller att rådande liberala praxis påområdet i vissa fall missbrukats i syfte att vinna otillbörlig skattelättnad,Detla synes emeUertid främsl gälla endasl fall där arrendator och jordägareslår i intressegemenskap med varandra. Lagreglerna bör enligt kommittén inte fåden effekten att de förhindrar eller försvårar för arrendatorer alt göraönskvärda och effeklivilelsfrämjande invesleringar i byggnader ochmarkanläggningar. Det föreslås därför att gällande praxis bör lagfästas utomför avsedda fall av intressegemenskap. Detta innebär alltså att, omintressegemenskap inte föreligger, arrendator medges avdrag förförbättringskostnader under förulsätlning alt jordägaren blir ägare lill vadsom åsladkommils genom förbättringen. Arrendatorn bör dock, om han så önskar,ha rätt att i StäUet aktivera kostnaderna och fördela dem pånyttjanderättstiden. För jordägarens vidkommande innebär förslaget alt fråganom beskattning bedöms vid arrendets upphörande eller den tidigare lidpunkl, dåparternas ekonomiska mellanhavanden regleras genom avräkning. Intressegemenskap skall enligt kommiltéförslagelanses föreUgga mellan den skaltskyldige å ena sidan och hans föräldrar ochsvärföräldrar, far- eller morföräldrar, make, barn, barns make eller barnbarn åandra sidan eller meUan den skaltskyldige och sådant dödsbo, vari den skattekyldigeeller någon av de nu nämnda personerna är delägare. Vidare skallintressegemenskap anses föreligga mellan den skaltskyldige och sådantaktiebolag eller sådan ekonomisk förening, vari den skallskyldige ensam ellertillsammans med någon av nämnda personer har elt bestämmande inflytande pågrund av del samlade innehavet av aktier eller andelar. I fall avintressegemenskap bör enligt förslaget arrendators avdragsrätt bedömas eftersamma grunder som gäller för ägaren. Förbättringskostnaderna skall därför aktiverasoch arrendatorn bör få åtnjuta avdrag genom årliga värdeminskningsavdrag enligtreglerna om avskrivning av byggnader, markanläggningar och inventarier. Upphörarrendet av annan anledning än alt arrendatorn själv blir ägare tillfasligheten, bör han få rätt att dra av sådana förbättringskostnader som haninte tUlgodogjort sig. Motsvarande föreslås gälla om intressegemenskapenmellan arrendatom och jordägaren upphör exempelvis genom all äganderätten lUlfastigheten övergår tiU tredje man. Kommitlén föreslår vidare alt jordägarenskall beskallas för den del av arrendatorns nedlagda förbättringskostnader somvid arrendets upphörande kan återstå oavskrivna hos honom och för vilkaarrendatorn alltså därvid medges avdrag. Flertalet remissinstanser godlar kommitléförslaget.Viss kritik riktas emellertid mot förslaget om särbehandling av fall avintressegemenskap. Vidare görs invändningar även mot den av kommitténföreslagna kretsen av intressegemenskapsfall. Jag delar kommitténs uppfattning om behov av regleringi KL av skattekonsekvenserna i det fall arrendatorn nedlagt förbättringskostnaderoch äganderätten till vad därigenom tillskapats tillfallerjordägaren. Jag vill särskilt understryka alt de speciella regler som jag nuämnar föreslå endast avser sådana kostnader. Om arrendator uppför byggnad eUeranskaffar inventarium som blir hans egen egendom, får han enligt allmännaregler tillgodogöra sig avdrag härför genom årliga värdeminskningsavdrag.Detta bör givetvis gälla oavsett om intressegemenskap föreligger eller ej. Vidarrendets upphörande skall därvid de allmänna reglema tUlämpas. Jag vUl erinraom att skatte-rättsligt räknas byggnad å annans mark till faslighet. Dettainnebär att om byggnad, som tUlhör arrendatorn, överlåts till jordägaren isamband med arrendets upphörande, beskattning kan komma i fråga endast förrealisationsvinst. Jag vUl här vidare erinra om att enligt allmännaskatterättsliga principer koslnader för arbeten av grundförbättringskaraktärskall fördelas . Denna princip har givetvis sin grund iförelagsekonomiska hänsyn. Jag har i det föregående förordat en sådan ändringav nuvarande avskrivningsregler alt dessa bättre anpassas efter dagens företagsekonomiskasituation inom jordbruket. Förslaget mnebär en ändrad gränsdragning mellan vadsom i avskrivningsavseende skall anses som byggnad,mark och inventarier och vidare atl de årliga värdeminsknings-avdragen förbyggnadsbeståndet beräknade till viss procent av avskrivningsunderlagetkombineras med en rätt liU primäravskrivning av viss del avanskaffningskostnaden. Med en sådan avskrivningsräll kan det starktUrågasättas, om särskilda förelagsekonomiska skäl ger stöd för att lagfästa nuvarandepraxis vid arrendeavtal. Självfallet är vid arrendeupplåtelserna avtalstidenslängd en väsentlig faktor i della sammanhang. Det kan emellertid å andra sidanförutsättas all en arrendator i normalfallet inle är beredd alt lägga nernågra betydande kostnader för invesleringar om han inte kan räkna med altbruka den arrenderade fastigheten under en längre lidrymd. I de renaundantagsfall där en arrendator verksläUer en slörre investering trots atl hanär fullt medveten om att han inom en begränsad tid skall frånlräda arrendettorde investeringen inte vara motiverad av sådana skäl att anledning finns attmedge avdrag för investeringskostnaderna i samband med att de nedlagts. Medhänsyn till den föreslagna avskrivningsrätlen lorde del därför inte kunnaanföras några bärande företagsekonomiska skäl för en omedelbar avskrivning avarrendators koslnader för förbättringsarbeten. Enligt min mening finns inleheller motiv för alt behandla arrendatorsförbättringskostnader på olika säll beroende på om äganderätten till vad somutförts tillkommit ägaren eller ej. Principiellt böravskrivningstakten i de båda fallen anpassas så alt förbättringsarbetet ärsluiavskrivet då nyttjanderättstiden upphör. Vid arrendeupplåtelser bordesåledes avskrivningstiden överensstämma med återstående avtalstid. Del äremellertid i praktiken oftast omöjligt att förutsäga denna återståendeavtalslid. Det är därför lämpligt atl ulgå från en avskrivningstid av tjugo årutom för läckdiken, där samma avskrivningstid som för jordägaren bör gälla. Av det föregående framgår att i princip sammaavdragsregler bör gälla för arrendator och jordägare. Anledning finns då inteatl särbehandla fall där intressegemenskap mellan arrendator och jordägare föreligger.Emellertid anser jag all i elt avseende åtskillnad bör göras om arrendatoreller jordägare gör investeringen. Såvitt avser vissa markanläggningar äravskrivningsunderlaget som framgått av det föregående begränsat till avnedlagda koslnader. Om arrendator bekostar investeringen bör enligt min meninghela kostnaden få utgöra underlag. Det kan visserligen anföras skäl för atthärvid behandla arrendator som är i intressegemenskap med jordägaren på annatsäll än annan arrendator. För atl åsiadkomma lällillämpade regler anser jagdock all samma regler bör gälla vid alla arrendeupplåtelser. Upphör arrendeförhållandet innan tillgångarnaavskrivits i sin helhet, bör arrendatorn därvid medges avdrag för oavskrivendel av kostnaderna. Detta skall emellertid såvitt avser byggnader givelvisendast gälla i del faU äganderätten lill byggnad tUlfaUit ägaren vid uppförandel.Jag har i del föregående redogjort för beskattningen i del fall äganderättenlill den uppförda byggnaden från början inle tillfallit ägaren. Om arrendatorn vid arrendeavtalels upphörande ellervid annan tidpunkt uppbär ersättning av jordägaren för tUlgång som här är ifråga skall ersättningen givelvis tas upp till beskattning. Arrendatom bördärvid ha rätt atl liUgodogöra sig avdrag för tillgångens oavskrivna värde. Eriägger jordägare ersättning till arrendator, bördenna ersättning anses som jordägarens anskaffningskostnad förförbättringsarbetet. Jordägaren bör därför få fördela della belopp på detillgångar av skilda slag som förbättringen hänför sig till och påföradelbeloppen resp. avskrivningsunderlag för dessa tillgångar. I de fall ersällning inle utgår bör jordägarensskallskyldighet prövas i samband med arrendets upphörande. Beskattning börhärvid ske för belopp molsvarande del ökade värdet på grund av vad arrendatornnedlagt och själv bekostat. Enligt min mening är det inte heller i detta fallnödvändigt att skUja på om arrendatorn varit i intressegemenskap med jordägareneller ej. Del belopp för vUkel jordägaren blir beskattad bör vidare anses somjordägarens anskaffningskostnad. Om jordägarens ersätlning undersliger värdet av dentillgång arrendatorn bekostat skall självfallet återstående del av värdet tasupp som skattepliktig intäkt av jordägaren. Detta får sedan ingå i jordägarensavskrivningsunderlag. Avdragför anläggningskostnad för fruktodlingar m. m.