prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — Även de statsägda företagen spelar en betydande roll för denindustriella utvecklingen i norr. Av de totalt ca 34 000 anställda hosStatsföretag sysselsattes 13 000 () i det allmänna stödområdet. 7400 () av dessa fanns i det inre stödområdet. De statliga företagen i norraSverige befinner sig f. n. i en period av stark uppbyggnad. Redan genomfördaoch planerade investeringar inom , NJA och beräknas under första delenav uppgå till . Även på en rad andra områden harinsatserna varit betydande. Sålunda har jordbmket i norra sedan längevarit föremål för särskUda stödåtgärder, som successivt har förstärkts. Jagvill fästa uppmärksamheten vid prisstödet tUl mjölk-, kött- ochfläskproduktionen samt stödet tUl jordbrukets rationalisering. Också åtgärdernaför att främja skogsbruket har varit omfattande. Beslutet vid rUcsdag attomlokalisera central statlig förvaltning från tih 13 orter i andradelar av landet ger betydande regionalpolitiska effekter. Omlokahseringen berör30 myndigheter och institutioner samt väsentliga delar av ytterligare sexmyndigheter med sammanlagt omkring 6 000 anställda. I fråga om åtgärder som omedelbartsyftar till att skapa sysselsättning intar den lokaliseringspolitiska stödverksamhetenen framträdande plats. Genom riksdagsbeslut förstärktes ochvidareutvecklades de regionalpolitiska medlen. Investeringsstödet ochutbildningsstödet byggdes ut. Vidare infördes sysselsättningsstöd ochtransportstöd. Bland de olika stödformerna vUl jagfrämst nämna lokaliseringsstödet till industrhnvesteringar. den1 juli 1965den har lokaliseringsstöd i form av bidrag och lånbeviljats 920 företag med sammanlagt 1 850 milj. kr. Stödet har utgått tillföretag i hela landet. 1 har punktinsatser gjorts i områden somhar drabbats av allvarliga sysselsättningsstörningar. Insatserna har emellertidvarit koncentrerade till norra , där vi allmänt sett har haft de mestakuta problemen. av stödet har sålunda utgått till företag inom detallmänna stödområdet. av perioden har en kraftigexpansion av lokaliseringsstödets omfattning skett trots att den allmännakonjunkturen har varit dämpad. Efterfrågan på lokaliseringsstöd visar enstigande tendens, vilket tyder på att stödet har den stimulerande effekt somstatsmakterna eftersträvar. De totala investeringarna för vilkalokaliseringsstöd har beviljats under nämnda period har i ansökningarna om stödangetts till ca 3,5 miljarder Prop.1972:111 BUaga 1 447 Företagen själva har beräknat att investeringarnaskall ge upphov till omkring 23 500 nya arbetstillfällen, när investeringarnahar kommit till stånd. Genom försorghar en undersökning gjorts om sysselsättningsförändringen inom deindustriföretag som fick lokaliseringsstöd den 1 juli 1965den30 . Undersökningen visar att antalet sysselsatta i stödföretagenhade ökat från ansök-ningstUlfäUet fram tUl med sammanlagt13 500 personer, varav 9 400 inom det allmänna stödområdet. I företag sombeviljades stöd kan man räkna med att investeringarnahelt eller tUl aUra största delen var genomförda vid undersök-ningstUlfället. ökade antalet sysselsatta enligt undersökningen med 12 000personer medan den i ansökningarna planerade ökningen var 16 000 personer. Detinnebär att av den planerade ökningen hade realiserats. Resultatetpåverkas av att en del investeringar inte var slutförda. Det har givetvis ocksåförekommit att företags förväntningar om sysselsättningsökning inte har kunnatinfrias tiU följd av bl. a. ändrade marknadsförutsättningar. Antalet renamisslyckanden i den meningen att företagen trots lokahseringsstöd inte harkunnat bestå har emeUertid varit relativt litet. av det totalastödet har utgått tUl företag som sedermera har gått i konkurs elleravvecklats. Det sysselsättningstillskott som stödföretagen har svaratför är betydande och jag vUl beteckna sysselsättningseffekterna av stödet somgoda. Närmare en tredjedel av totalantalet sysselsatta inom industrin istödområdet är enligt beräkningar som har gjorts på grundval avindustristatistiken anställda i företag som har fått lokaliseringsstöd. De vidgade möjligheter som infördesår att ge utbhdningsstöd har lett till en kraftig ökning avutbildningsvolymen. Under budgetåren 1970/71-1971/72 beviljades 732 företagsådant stöd för utbUdning av sammanlagt 15 000 personer, därav 12 000 inom detallmänna stödområdet. Sysselsättningsstöd, som ärbegränsat till det inre stödområdet, har för utgått med 7,5 milj. kr.,vilket motsvarar en sysselsättningsökning med I 500 årsarbetskrafter. För år1971 har sysselsättningsstöd beviljats med 10,1 milj. kr. Stödet avsersysselsättningsökning med 1 180 årsarbetskrafter och kvarståendesysselsättningsökning med 846 årsarbetskrafter. Företagsutvecklingen inomstödområdet främjas vidare genom flyttningsstöd, som skall underlätta flyttningav kvahficerad arbetskraft till företag inom stödområdet. Vidare kan företagsom flyttar sin verksamhet tUl ort inom stödområdet få ersättning för flyttningav maskiner. Sådan ersättning har under /71 utgått fall. Information omlokaliseringsförutsättningarna har använts som ett medel i regionalpolitikensedan mitten av . Genom riksdagsbeslut om obligatorisktlokaliseringssamråd har denna upplysningsverksamhet formaliserats istorstadsområdena. prop.1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 448 tiden den 1 april 1971den omfattat 210företag av vilka dock endast tre har förklarat sig avstå från planeradutbyggnad för att i stället etablera sig utanför de områden som omfattas avsamrådet. Genom beslut av riksdaginfördes ett särskilt regionalt transportstöd, som utgår förjärnvägs- och landsvägstransporter av helfabrikat och mera bearbetadehalvfabrikat inom stödområdet eller ut från stödområdet, om transportsträckanöverstiger . Stödet utgör av erlagd frakt beroende påvar avsänd-ningsorten ligger inom stödområdet. Under /72 uppgickdet totalt utbetalade transportstödet till 40 milj. kr. För har ettspeciellt transportstöd införts . I detta sammanhang bör också nämnasatt de möjligheter som gällande bestämmelser öppnar att utnyttjainvesteringsfonderna i regionalpolitiskt syfte har tagits till vara i inteoväsentlig omfattning. Härigenom har från lokaliseringssynpunkt viktiga projektkommit till stånd inom stödområdet. har 136 företag fåtttUlstånd att ta i anspråk investeringsfondsmedel för investeringar inomstödområdet på sammanlagt 620 milj. kr. Den beräknade sysselsättningseffektenhärav uppgår till omkring 4 000 personer. Även Norrlandsfondens verksamhet harvarit omfattande. har fondens styrelse beviljat låntill industriell utbyggnad med sammanlagt 116 milj. kr. harNorrlandsfonden lämnat stöd med närmare 30 milj. kr. 1 anslutning till den redogörelsejag nu har lämnat för de långsiktiga åtgärder som har vidtagits för attstimulera utvecklingen i de problem-drabbade regionerna vill jag erinra om attarbetsmarknadspolitiken utgör ett värdefullt komplement till regionalpolitiken närdet gäller att lösa mera kortsiktiga sysselsättningsproblem. Dearbetsmarknadspolitiska insatserna har varit betydande framför allt iskogslänen. Detta gäller inte minst arbetsmarknadsutbildningen. 1arbetsmarknadsutbildning deltog under budgetåren 1966/67-1970/71 sammanlagt 430000 personer. Av dem var omkring 130 000 bosatta i skogslänen. Det är i dettasammanhang värt att notera att av dem som efter arbetsmarknadsutbildningbörjar ett nytt arbete gör det i sitt hemlän. För skogslänen var andelennärmare . 1 dessa län har också den skyddade verksamheten och deindustriella beredskapsarbetena haft stort sysselsätt-ningspolitiskt värde. Störst betydelse har emellertid detraditionella beredskapsarbetena haft. som togs ianspråk för beredskapsarbeten under budgetåren 1966/67-1970/71 tillfördes över3 miljarder kr. skogslänen, där i genomsnitt 9 000 personer sysselsattes pådetta sätt. har beredskapsarbetena i hög grad bidragit till attförbättra samhällsmiljön i skogslänen. Härigenom har man på många håll kunnatbygga upp en servicestandard som eljest inte skulle ha kommit till stånd.Närmare allmänna vägar och inemot skogsbUvägar har byggts somberedskapsarbeten där. Arbetsmarknadspolitiken har slutligen fyllt en viktiguppgift genom att bereda den arbetskraft som inte har Prop.1972:111 BUaga 1 449 kunnat få sysselsättning på hemorten möjlighet tilltryggad utkomst på annan ort inom eller utom hemlänet. Det finns områden i vårt land - deegentliga glesbygderna där de regionalpolitiska och arbetsmarknadspolitiskainsatserna inte har förmått trygga godtagbara levnadsförhållanden för dem sombor där. SärskUda åtgärder har vidtagits för att stödjaglesbygdsbefolkningen. Fr. o. m. /69 har under femtehuvudtiteln anvisats medel för försöksverksamhet med social service iglesbygder. Verksamheten, som omfattar ett sextiotal kommuner och tvålandsting, syftar främst tUl att lösa problem inom barna-, åldrings- ochhandikappvården. verksamheten har pågått har i olikaaktiviteter satsats ca 16 milj. kr. Bidrag har utgått tUl bl. a. uppsökandeverksamhet, varudistribution, distribution av färdiglagad mat, snöröjning,ambulerande hemhjälpsservice, tandvård och reumatikervård, institutionellaservice-och trivselanordningar, lekskoleverksamhet, färdriänst för rörelsehindradem. För att stimulera till nya sysselsättningsmöjligheterhar försöksverksamhet /69 bedrivits i form av stöd tillhemarbete och hemslöjd m. m. i glesbygdskommuner inom skogslänen. Underförsöksperioden har bidrag beviljats till verksamheten med ca 8 milj. kr. FramtUl febmari 1972 beräknas sammanlagt 2 200 personer ha beretts bestående hel-eller deltidssysselsättning. Efter förslag av glesbygdsutredningen har vidareunder senare år en intensifierad sysselsättningsplanering bedrivits inågra kommuner. Inventeringen av tUlgången på arbetsobjekt visar att relativtbetydande sysselsättningsmöjligheter kan skaffas fram på detta sätt. 1 de trekommuner där verksamheten har nått längst har 500 personer beretts längre eller kortare tids sysselsättning. Behovet att på det sätt jag harbeskrivit ge olika samhällsaktiviteter en regionaipolitisk inriktning har singrund i de regionala obalansproblem som utvecklingen har fört med sig. Denföreteelse som i ett historiskt perspektiv har haft den största betydelsen föruppkomsten av dessa problem har varit övergången från ett samhälle där jord-och skogsbruket spelade den allt överskuggande rollen till dagens industri- ochservicedominerade samhälle, där jord- och skogsbruket svarar för endast en litendel av den totala sysselsättningen. Orsakerna tUl denna utveckling är välkända. Rationaliseringen inom både jordbruket och skogsbruket har lett till ettminskande arbetskraftsbehov. Denna utveckling har varit den enda möjliga vägentill en förbättrad inkomstsituation för dem som har sin utkomst inom dessanäringar. Man får räkna med attstrukturförändringarna inom jord- och skogsbruket kommer att fortsätta. Ännu år1965 bodde ca 1,5 milj. människor i kommunblock där avsysselsättningen hänförde sig tUl jord- och skogsbruket. Sysselsättningen inomdessa näringar kan beräknas sjunka från ca 350 000 sysselsatta tUl ca110 1980. En sådan utveckling skulle innebära att endast ca 100 000människor skulle komma att bo i kommuner med sysselsatta Prop.1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 450 inom jord- och skogsbrukssektorn. Allt talar för att övergängen frånjordbruks- till industrisamhälle kommer att sakna nämnvärd betydelse för denregionala utvecklingen i landet efter 1970-talets slut. befinner vioss i ett skede där de faktorer som dominerar framtidens regionala utvecklingförändras. Industrin måste med hänsyn till bl. a. den internationellakonkurrensen specialisera produktionen och utnyttja tillgängligaslordriftsfördelar. Motsvarande tendenser visar sig nu också inomservicenäringarna. Denna utveckling leder till ökadensidighet i arbetskraftsefterfrågan, särskilt på de små lokalaarbetsmarknaderna. ställer den tekniskt allt mer kompliceradeproduktionen av varor och tjänster krav på arbetskraft med god utbildning, enutbildning som i dagens också ställs tUl förfogande. En situation harskapats där det är långt ifrån självklart att en lokal arbetsmarknad, trots attden kan ha lika många arbetstiUfäUen som arbetssökande, erbjuder arbete inomdet yrke för vUket den arbetssökande har utbUdat sig. Utvecklingen efter dessalinjer har pågått men har genom den snabba och omfattandeutbyggnaden av utbildningsväsendet accentuerats speciellt under de senastedecennierna. De faktorer som ligger bakom denna utveckling kommer jag attberöra närmare i det följande. En konsekvens av de genomgripandeförändringarna i näringslivet har blivit en koncentration av befolkningen påalla regionala nivåer, inom kommunerna till centralorterna, inom länen tillstörre centra och inom hela landet tih storstadsområdena. Den mest expansivautvecklingen har de områden fått som redan vid periodens början hade denstörsta delen av sin befolkning boende i tätorter och sysselsatt inom industrioch service. I varie fall har emellertid de största tätorternainte vuxit speciellt snabbt utan den starkaste utvecklingen, procentuellt sett,har skett i tätorter av måttlig storlek. Ett karakteristiskt drag ibefolkningsutvecklingen har varit att storstadslänen jämteangränsande län har ökat sin folkmängd, medan skogslänen och harhaft den kraftigaste folkmängdsminskningen. Med undantag för hardock minskningen inte i något län varit större än . Till stor del kanskillnaderna i utveckling mehan länen förklaras med att jord- och skogsbrukethar haft olika utbredning och omfattning i olika län. Av de län som hadeen totalt sett minskande folkmängd uppvisar flertalet en något mindre negativutveckling under senare delen av perioden. Av skogslänen hade endastNorrbottens och en mera negativ utveckling under den senaredelen av perioden än under den förra. De större norrländska kuststäderna ochÖstersund hade en klart positiv utveckling . Dessa tendenserhar förstärkts . Det är naturligtvis svårt attentydigt ange orsakerna till denna uppbromsning av omflyttningen. Till en deltorde den kunna förklaras med konjunkturutvecklingen, men en bidragande orsakhar också varit den positiva industriutvecklingen inom stödomrädeslänen underslutet av 1972:111 BUaga 1 InrUcesdeparteinentet 451 Inom stödområdet har industrisysselsättningenunder ökat med 2,mot en minskning med 3,utanförstödområdet och i , Det är ingen tvekan om att detregionalpolitiska stödet har haft stor betydelse i detta sammanhang. ökade sysselsättningen inom stödföretagen med . Möjligheterna att få arbetevarierar starkt mellan olika regioner. Detta gäller speciellt för kvinnor. Deregionala skillnaderna i kvinnornas möjligheter till yrkesverksamhet harvisserligen tenderat att minska. har antalet kvinnor påarbetsmarknaden ökat i snabb takt. Ännu var spännvidden mellan länennär det gäller kvinnornas möjligheter till förvärvsarbete mycket stora. För män är skillnaderna i andelensysselsatta inte lika stora som för kvinnor. Ändå finns det delar av landet därman kan tala om en klar undersysselsättning också för män. Det rör sig främstom delar av länen i övre . Vissa delar av landet har underhela präglats av relativt höga arbetslöshetstal. Det har varitfallet inom skogslänen som under både hög- och lågkonjunkturer har haft enhögre arbetslöshet än landet i dess helhet. Jag vill också fästauppmärksamheten på att variationerna i arbetslöshetstalen mellan orter medolika regionala funktioner är avsevärda. Under de två högkonjunkturåren 1969och 1970, då den rent konjunkturbetingade arbetslösheten var ganska liten, vararbetslösheten i storstadsområdena bara hälften av den genomsnittliga förriket, medan t. ex. mindre kommuner inom stödområdet hade nästan såhög arbetslöshet som riksgenomsnittet. Inom hela stödområdet vararbetslöshetsnivån mer än dubbelt så hög som i riket i desshelhet. De regionala variationerna iinkomstläget är fortfarande mycket stora trots en påtaglig minskning under1960-talet. Räknat i inkomst per inkomsttagare ligger över riksgenomsnittet. Inga andra län än storstadslänen ligger över huvudtaget över riksgenomsnittet. har högre inkomstnivåän länen med de lägsta inkomstnivåerna. Även ortstyper sinsemellan förehggerbetydande variationer i inkomstläget. I mindre kommuner inom stödområdet utgörmedelinkomsten , i större orter inom stödområdet , i motsvarandeorter utanför stödområdet och i länshuvudorterna avmedelinkomsten i . Minskningen av de regionalainkomstskillnaderna belyses i följande figur. Av denna framgåratt storstadslänens försprång i förhållande till riket i övrigt har reduceratsunder hela perioden. De stora skillnader som kvarstår är naturligtvis långtifrån tUlfredsstäUande, men de senaste årens erfarenheter inger förhoppningarom att det på grundval av en fortsatt välståndsutveckling skall bli möjligt attytterligare uriämna skillnaderna i inkomst mellan olika delar av landet. K.N |G,H,L.R G,H,L,N,W S C,M U B,W G,L,N,Y H,K,P,X.AC S,BD Inkomst per inkomsttagare åren 1960,1965 och 1970. Index: Riket = 100 1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet index 1960 1965 1970 ***1 flyttar ett stort antal människorkortare eller längre sträckor inom landet. Endast en förhållandevis liten delav dessa flyttningar resulterar emeUertid i en nettoomflyttning mellanregioner. Den totala flyttningen över länsgräns uppgick till ca 250 000personer. Nettoeffekten innebar emellertid en vinst i inflyttningslänen påendast ca 15 000 personer. Detta antal kan sägas utgöra ett mått på den totalaregionala obalansen mellan länen. Siffrorna antyder att en stor del avflyttningarna över längre distanser inte har samband främst med totalt settbristande sysselsättningsmöjligheter i utflyttningsregionen. För en sådantolkning talar bl. a. de kartläggningar av de flyttandes inkomstsituation somhar gjorts inom och som är redovisade i det föregående. Dessakartläggningar visar att inkomsten före flyttningen oftast har varit ganska godoch att den har förbättrats på inflyttningsorten. Även flyttningar som inte iförsta rummet beror på akuta svårigheter att få sysselsättning kan emellertidändå genom uppbrottet från en välbekant miljö innebära avsevärda uppoffringarför den enskUde. Med det jag nu har anfört har jagvelat klargöra att den målmedvetna regionalpolitik som har utvecklats undersenare år har medfört att de regionala obalansproblemen har blivit mindreframträdande . De positiva effekterna av den förda regionalpolitikenvisar att vi är på rätt 1972:111 BUaga 1 InrUcesdepartementet 453 vUl jag starkt understryka att de hittUlsuppnådda resultaten representerar endast en första etapp för att förverkliga delångsiktiga och ambitiösa mål för regionalpolitiken som har ställts upp. Vimåste konstatera att insatserna hittiUs inte i önskvärd utsträckning haråstadkornmit bättre regional balans. Arbetet på att tUlförsäkra människorna iolika delar av vårt land likvärdiga levnadsbetingelser måste fullföljas med allkraft. Det är i detta sammanhang värt atthålla i minnet att de regionalpolitiska målen inte kan uppnås en gång för alla.Vårt näringsliv kommer också i fortsättningen att befinna sig i en oavbmtenomvandling. De krafter som den tekniska och ekonomiska utvecklingenrepresenterar medför ständigt risker för nya regionala balansproblem. Enfortsatt industriell expansion är en nödvändig förutsättning för den framtidavälståndsutvecklingen. För att en sådan expansion skall bli möjlig måsteindustrisektorn också i fortsättningen underkasta sig stora strukturellaförändringar och anpassa sig till ny teknik och ändringar i efterfrågan.Samtidigt kommer den redan påbörjade utvecklingen mot ett samhälle därservicenäringarna svarar för en aht större del av sysselsättningen att innebäraen genomgripande förändring av hela näringslivets struktur. Det krävs enfortlöpande och intensiv bevakning från samhällets sida, om utvecklingen skaUkunna länkas i sådana banor att de regionalpolitiska målen säkras. Vi måstedärför vara beredda att även på lång sUct driva en energisk regionalpolitik föratt människor i olika delar av landet inte skaU ställas vid sidan av denvälfärd som vår allmänna politik syftar tUl. 13.2 De regionalpolitia målens innebörd Grunden för den fortsattaregionalpolitiken är de allmänna mål för denna som fastställdes av . De utgör enligt min mening en god plattform för det framtidahandlandet. När dessa allmänna mål nu skall läggas till grund för ettsammanhållet regionalt handlingsprogram finns det emellertid anledning attnärmare utveckla målens innebörd. Vår politik på alla områden syftartih att tillgodose de enskilda människornas behov och önskningar. Såväl denekonomiska politiken och stabiliseringspolitiken som den socialavälfärdspolitiken har detta syfte. Inte heller regionalpolitikens mål utgör ettsjälvändamål. Det är förbättringar av de enskilda människornas villkor somskall stå i centrum för den praktiska regionalpolitiken. Människorna i alladelar av landet bör få del av den materiella, sociala och kultureUa välfärdenså långt detta är möjligt. Med denna utgångspunkt är det enprimär uppgift att söka klarlägga människornas krav och önskemål i sädanaavseenden som är väsentliga för dem när de bedömer sin allmänna livssituation. Som både ERU:s ochglesbygdsutredningens undersökningar visar bestäms levnadsförhållandena av enrad olika faktorer. Det finns emellertid vissa inslag i levnadsstandarden somär av mera fundamental Prop.1972:1 II BUaga I InrUcesdepartementet 454 betydelse än andra för det stora flertalet människor. Vihar efter hand fått allt bättre kunskap om vilka dessa faktorer är, inte minsttack vare det omfattande kartläggningsarbete som låginkomstutredningen harutfört. Utredningen har visat på en rad faktorer som tillsammantagna formar detstora flertalet människors välfärd. Hit hör sådana faktorer som hälsa,sysselsättning, arbetsförhåUanden, utbUdning, ekonomiska resurser,bostadsförhållanden, fritid och rekreation. Dessa forsknings- ochutredningsresultat har i hög grad förbättrat våra möjligheter att uppstäUarealistiska mål för den allmänna välfärdspolitiken på olika samhällsområden. När det gäller den del av denallmänna välfärdspolitiken som regionalpolitiken utgör finns fortfarande storaluckor i våra kunskaper om de enskilda människornas värderingar. Våra samladeerfarenheter ger emellertid vid handen att det är tre faktorer som dominerarden enskildes värdering av bostadsorten, nämligen tillgången till arbete, tillsocial, kommersieU och kulturell service samt tiU god boendemiljö och yttremiljö. har ettomfattande utrednings- och forskningsarbete på detta område påbörjats. Sålundahar tUlgången tih arbete och service i olika delar av landet kartlagts. En stordel av länsprogrammen upptar redovisningar av detta slag. Det forskningsarbetesom här är av specieht intresse är koncentrerat framför allt till ERU. ERUbedriver ett forskningsprojekt angående hushållens levnadsvUlkor i olikaregioner. Vissa delresultat har redovisats i ERU:s lägesrapport (Ds In 1972:14)Regionaipolitisk forskning och stödverksamhet 1965-1971 och i publikationenRegioner att leva i. 1 rapporten konstateras bl. a. att enskilda medborgaresattityder ofta är alltför beroende av nuvarande levnadsvUlkor för att kunna geett säkert underlag för samhällsbyggandet. För den som länge har saknat arbeteoch utkomst är kravet på sysselsättning sålunda helt dominerande, medan han förstunden är nöjd med en relativt begränsad service. Omsysselsättningsmöjligheterna förbättras, ökar också anspråken på service liksomkravet på större valmöjligheter mellan olika arbeten. Svårigheterna attklarlägga människornas värderingar hänger också samman med att befolkningen iskilda regioner utsätts för olika informationsflöden, vilket skapar varierandeattityder till och preferenser för t. ex. olika regioner. Av en undersökningsom utfördes i anslutning till länsplanering 1967 för (BD 80)framgår i fråga om människornas krav på service att flertalet tUlfrågadepersoner önskade en service som i nivå motsvarade varuhus, lasarett, gymnasiumoch biograf.