prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — Arbeten avtypen länsplanering 1967 och länsprogram 1970 förefaller annars mindre meningsfulla.Liknande synpunkter framför i , som dessutomtillägger att det vUttigaste momentet i en regional utveckhngsplanering är enmedveten anpassning av mfrastrukturens utbyggnad efter de regionalpolitiskamålen. Det är därför angeläget att den regionalpolitiska verksamheten inordnasunder en långsiktig samhäUsekonomisk planering som omfattar åtmuistone ensamordnad och planmässig utbyggnad av hela den offenthga sektorns struktur. i berör samspelet mellanden regionala och centrala nivån och stryker under, att länsstyrelsensantagande av programmet inte innebär att definitivt beslut därmed har fattatsom de mål och åtgärder som innefattas i länsprogrammet. Först sedan Kungl.Maj:t och har tagit ställning till länsprogrammen kan en direktverkstähighetsplanering påbörjas. framhåller också det angelägnai att överensstämmelse åstadkomms mellan planeringsansvar och beslutskompetens.Ett sätt att åstadkomma detta är.enligt , att i ökad utsträckningtilldela länen ramar, som länsförvaltningen får fördela inom länet på egetansvar och i överensstämmelse med en fastställd regionalpohtisk målsättning. (1många länsprogram tas liknande synpunkter upp, se avsnitt 9.2.2). En planeringsom inte är förenad med ansvar för planernas genomförande kommer i längden attminska tilltron till värdet av denna planering, anser . 1 många länsprogram understryksvikten av att en regionalpolitik förs som omfattar hela landet. Så framhållerlänsstyrelsen i , att den i och för sig berättigadeprioritering av de lokaliseringspohtiska insatserna till förmån för vissakommunblock inom stödområdet som har uttalat sig för inte fårinnebära en strypning av tillväxtbetingelserna i övriga delar av landet.Enligt mening kan det heller inte vara riktigt att fastslå attsamtliga tillbakagående områden utanför stödområdet är så väl belägna iförhållande till expansiva regioner, att deras problem saknar intresse i ettriksomfattande regionalpolitiskt handlingsprogram. Ett realiserande avmålsättningen för regionalpolitiken kan, anser vidare, komma attkräva centralt vidtagna åtgärder även i glesbygdsregioner utanför stödområdet. 1 flera länsprogram kommenterasockså sambanden mellan den regionalpolitiska planeringen och den fysiskaplaneringen. Sålunda anför i län att de mål som har sattsupp för den regionala pohtiken måste bli utgångspunkt också för den fysiskaplaneringen. i åberopar att den i länsplanering1967 redovisade lokahseringspolitiska målsättningen har som riktlinje, attexpansionsförutsättningarna i samthga delar av länet skall tillvaratas. a.därför pågår en integrerad regional planering, innefattandeförsök att belysa vilU Prop.1972:1 II Bilagal 242 framhåller att det är en brist i det nuvarandeplaneringsförfarandet att det finns en så ringa anknytning tUl den fysiskaplaneringen. Detta bör kunna ehmineras till nästa planeringsomgång. Även i Västmanlandslän pekar på betydelsen av en samordning mellan fysisk och ekonomisk planeringi den översiktliga planeringen. Fysiska planer förutsätter ofta mvesteringarvilka inte finns redovisade i den ekonomiska planeringen. Frågan är då om defysiska planerna inte är avsedda att genomföras eller omde ekonomiska planerna saknar verkUghetsunderlag. För att lösa dessa frågor ärdet enligt vUctigt att etappindelningen i de fysiska ochekonomiska planerna överensstämmer. Några delade meningar om att kommunblocket i enlighet medanvisnmgarna för länsplanering 1967 och länsprogram 1970 skall vara minstaplaneringsenhet framförs inte. i framhållerdock, mot bakgrund av ortsklassificeringen och specieht tUlskapandet avstorstadsalternativ, att det även i andra delar av landet än storstadsområdenavisar sig alltmer behövhgt att arbeta med större planeringsregioner änkommunblock på grund av att de funktionella sambanden sträcker sig över denuvarande kommunblocksgränserna. Däremot påpekar i länatt en regionalt avstämd befolkningsprognos, uppdelad på kommuner ocheventuellt på mindre enheter, är ett vUctigt gemensamt planeringsunderlag ochen förutsättning för en väl samordnad utbyggnad av hela regionen. Vissa andralänsstyrelser framhåller behovet av samordning mellan kommuner i störreregioner eher mellan länsstyrelserna i skUda län. Sålunda erinrarlänsstyrelserna i och om att det har varit möjligtatt utarbeta gemensamma målsättningar för bebyggelse- och näringslivsfördelningi . Detsamma gäher förslaget till tätortsklassificering. Ett antal länsstyrelser berörsamarbetet mellan stat och kommun när det gäller den regionala planeringen.Sålunda anför i att det bhr en huvuduppgift förlänsplaneringen att utifrån rimhga regionala avvägningar främja en samordnadutbyggnad av ohka samhäUsområden och därmed främja en samordning av statlig ochkommunal planering. Eftersom den ojämförligt största delen av de offentligainvesteringarna är kommunala, utgör kommunernas planer en självklar stomme ilänsprogrammet. Länsplaneringen förutsätter sålunda en aktiv planeringoch är ägnad att stärka denna. Flera kommuner har enhgt i länetuttryckt farhågor för en övergripande samhällsplanering över huvudet påkommunerna. anser att i den mån farhågorna sammanhänger medinvesteringsplaneringen torde dessa bero på de oklarheter som denna ännu ärbehäftad med. De principer som tillämpas för prioriteringen av olikainvesteringsbehov är oklar och bör bh föremål för grundhgt studium i dencentrala utvärderingen av föreliggande försöksetapp. Även iJämtlands län framhåller betydelsen av den kommunala planeringen förförverkligandet av länsprogrammet men konstaterar att de kommunala planerna imånga faU inte fyller särskUt högt ställda krav när det t. ex. Prop.1972:111 Bilagal Inrikesdeparternehtet 243 Om berättigade krav skall kunnaställas på statliga insatser måste kommunema vara i stånd att ta emot dessa. 9.2.1 Prognoser och planeringsnivåer Länsstyrelserna utarbetade ilänsplanering 1967 bl. a. prognoser över sysselsättnmgs- och befolkningsutveckhngenfram tUl . Med dessa som utgångspunkt uppställdes därefter målsättnings-eller planeringstal för kommunblocken vUka skuUe utgöra gmnd för planeringen.Resultatet av länsplanering 1967 redovisades 1969 (prop.1969:1 bU. 13, s. 92, BaU 1969:30, SU 1969:57 rskr 1969:188), varvid uttaladesatt man för kommuner utanför stödområdet kunde som utgångspunkt för planeringenacceptera en utveckhng i huvudsakhg överensstämmelse med de uppgjordaprognosema. Planeringsnivåerna för kommunblock inom stödområdet berördes inte iriksdagsuttalandet. Det poängterades att regionalpolitiska målsättningar i formav befoUcningstal inte kunde få bindande verkningar utan endast borde tjäna somallmänt vägledande underlag för avvägningar och beslut om fördelning avlånemedel, statsbidrag m. m. Dessa uttalanden biträddes av en enhälligriksdag. Enligt anvisningama för länsprogram1970 skall länsstyrelserna i sina bedömningar av åtgärdsbehovet utgå från målenenhgt länsplanering 1967 med de modifieringar som följer av riksdagensuttalande . Länsstyrelserna har i varierande grad modifieratplaneringsnivån för resp. län med hänsyn till detta uttalande och inträffadeförändringar i utveckhngstendenserna. De skilda länsstyrelsernas förslagtill planeringsnivåer uttryckta i befolkningstal för länen framgår av tabeh9:1. Uppgifterna avser s. k. kommunblockslän (summan för kommunblocken i resp.län enhgt indelningen ). Summan av dessa tal för uppgårtill ca 9 milj. personer. senastebefolkningsframräk-ning för riket (Statistiska Meddelanden Be 1971:6) anger enfolkmängd om 8 560 000 som trohg för . Summan av de föreslagnaplaneringsnivåerna överstiger alltså med den sannohka folkmängden iriket detta år. 1 det följande redovisas avlänsstyrelserna i länsprogram 1970 angivna planeringsnivåer samt vissasammanfattande uppgifter om den aktuella befolkningsutveckhngen samt prognoser(alternativ 2) och målsättning enligt länsplanering 1967. DärtUl lämnas ensammanfattning av kommunernas remissyttranden över förslagen tUlplaneringsnivåer i de preliminära länsprogrammen. Endast i ett fåtal fall harremissyttrandena föranlett några ändringar av planeringsnivåema i de definitivalänsprogrammen. Synpunkterna och kraven är därför i stor utsträckningtUlämpliga också Tabell 9:1 Länsstyrelsernas prognos och förslag tillplaneringsnivå för i länsprogram 1970. 1 836 600' ' Värdena justerade med hänsyn tlUsådana ändringar i kommunblocksindelningen som innebär ändring ikommunblockslänets omfattning. 2 angerplaneringsnivå endast för . Vid bearbetningen i harför jämförelsen med andra län antagits en planeringsnivå för somförutsätter samma tillvä.xt som har antagit . I de fall länsstyrelserna kommenterarremissynpunkterna redovisas detta. En utföriigare redovisning återfinns isammanfattningarna av länsprogrammen i bihang B. 1 643 400 1 643 400 1 603 000 1 603 000 I 836 600 1 836 600 1 727 000 1 727 000 ' Värdena justerade med hänsyntill sådana ändringar i kommunblocksindelningen som innebär ändringar ikommunblockslänets omfattning. Länet hade 1 477 600 invånare år1970 och ökade sin folkmängd med 107 600 personereller med . Den prognos i länsprogram 1970 över den troliga utvecklingensom tillika föreslår som planeringsnivå innebär en ökning framtill med drygt 249 000 personer eUer . Detta förutsätter en ökningsom är något större än senare hälft. Huvuddelen av ökningenfaher på . Också för kommun väntas enfortsatt kraftig expansion. Den i länsprogram 1970 angivnaplaneringsnivån för understiger med ca 110 000 invånare den i länsplanering1967 prognoserade. Nedjusteringarna hänför sig till ochSödertälje kommun och motiveras av att folkmängdsökningen har varitmindre än vad som antogs i länsplanering 1967. Såväl födelseöverskottet somflyttningsöverskottet har varit lägre. Som ett ytterligare skäl för sänkningenframförs de regionalpolitiska strävandena att dämpa storstadstillväxten.Länsstyrelsen understryker vikten av att planeringen i inrättasför en mer balanserad utveckling men varnar också för experiment som kan ledatUl att den lönsamma och relativt väl fungerande ekonomiska enhetenStorstockholm försvagas. En ledamot av länsstyrelsenreserverar sig mot förslag till planeringsnivå eftersom dennainnebär en planering för ökad storstadstillväxt och således inte är förenligmed den målsättning som har antagit. Flertalet remissinstanser anslutersig till bedömning av befolkningsutvecklingen i länet.Landstinget påpekar att befolkningsprognoserna är osäkra. a. ärinvandringen svår att bedöma. Den gjorda justeringen minskar inteinvesteringsbehoven i regionen. menar attrevideringen av befolkningstalen borde ha fått anstå tUl nästaplaneringsomgång. framhåller att det kan bli omöjligt atträtta tUl sociala problem, ojämhkheter, brister och köer av olika slag omåtgärderna för dämpning av storstadstillväxten bhr alltför omfattande. Deregionalpohtiska medlen måste utformas så att de verkligen åstadkommer enbalanserad regional utveckhng och inte ensidigt slår mot välfärdsutvecklingen istorstadsregionerna. Länsplanering 1967 Prognos 234 900 Länsprogram 1970 Justerad prognos 237 600 Länet hade 218 600 invånare år1970, vilket innebär att folkmängden ökade med ca 20 000 personer eller 10%under perioden 1965-1970. På gmnd av omfattande länsgränsändringar och desenaste årens utveckling har funnit det motiverat att justera prognoserna i länsplanering 1967. Denna justerade prognosanger en befolkning av ca 238 000 invånare som trolig . Detta prognosvärde har valts somplaneringsnivå och överensstämmer också med målsättningen i länsplanering 1967.Den angivna planeringsnivån förär 1975 innebär att ökningen under tiden1970-1975 skulle bh densamma som senare hälft. Folkmängdenantas öka i samthga länets kommuner. Den största ökningen fömtses för Uppsalakommun men också antas få en fortsatt kraftig expansion. I förhåUande tUl målsättningen ilänsplanering 1967 har planeringsnivån sänkts något för men höjts förövriga kommuner. Som fömt har nämnts harlänsstyrelsen inte angett någon planeringsnivå för . Remissinstanserna ansluter sig istort sett tUl bedömning av befolkningsutvecklingen i länet.Uppsala kommun påpekar att utvecklingen kan bli snabbare än som fömtses ilänsprogrammet främst bl. a. som en följd avomlokahsering av statlig verksamhet till kommunen. anförosäkerhet i fråga om utveckhngen i kommun. Länsplanering 1967 Prognos 266 200 278 200 Målsättning - 290 800 Länsprogram 1970 Planeringsnivå 264 900 278 200 ' Värdena justerade med hänsyn tiUsådana ändringar i kommunblocksindelningen som innebär ändring ikommunblockslänets omfattning. Länet hade 248 700 invånare år1970. Detta innebär en ökning med 8 500 personer eher . Enhgtprognosen i länsplanering 1967 skuhe folkmängden i länet uppgå tUl 278 200personer . Utveckhngen hittUls ansluter tiU den prognoserade. Prognosensom väljs tUl planeringsnivå anger en ökning fram tUl med 30 000personer eUer . TiUväxten antas därmed bli högre än under 1960-taletssenare hälft. Samtliga länets kommuner väntas öka sin folkmängd. Den störstaökningen fömtses för EskUstuna och /. Flertalet av länets kommuner accepterari stort sett de föreslagna planeringsnivåerna. kommun anser att detfinns anledning att anpassa planeringsinsatserna till en något långsammaretillväxttakt än vad som anges i länsprogrammet. Länsplanering 1967 Prognos 404 200 425 800 Målsättning 420 200 457 700 Prop.1972:111 BUaga I 247 Länsprogram 1970 Justerad prognos 404 200 425 800 Planeringsnivå 412 800 439 800 Folkmängden i länet uppgick tUl 383300 invånare . Länet ökade sitt invånarantal med 14300 personer eller . Den föreslagna planeringsnivån fömtsätter entillväxt fram tUl med 56 500 personer eUer . Ökningen antasdärmed bh högre än senare hälft. Folkmängden skulle minskanågot i kommunerna , , , medan övriga antas ökasina befolkningstal. De största ökningarna redovisas för ochNorrköping. För länet som helhet stämmer den i länsplanering 1967 prognoseradeutvecklingen väl med den faktiska. Med hänsyn tiU utvecklingen under de senasteåren har en revidering av prognoserna för vissa kommuner ansetts varanödvändig, vUken dock inte påverkar länssiffran. Enligt länsstyrelsensuppfattning måste ortsklassificeringen få återverkningar på planeringsnivån.För de kommuner som av klassificeras som storstadsalternativeller servicebasorter, dvs. , , och , harplaneringsnivån lagts högre än vad prognosvärdena anger. Detta innebär attplaneringsnivån för länet överstiger prognosen för med 14 000personer. De kommuner som i sina remissvarhar kommenterat planeringsnivån för länet som helhet anser det rimhgt atträkna med en något högre befolkningstillväxt än som har antagits.Några kommuner anser att de egna utvecklingsbetingelserna har bedömts alltförnegativt i prognosema. anför i sin kommentar till remissvarenatt de planeringsnivåer som redovisas i länsprogrammet ger en bild av de utvecklingsmöjlighetersom bedöms finnas i de skilda kommunblocken som de ger uttryck förden inriktning som vill ge de centralt vidtagna stimulerandeinsatserna. Två ledamöter i reserverar sig till förmån för ett förslagom att den beräknade ökningen i storstadsalternativet begränsas och motsvarandedel överförs på övriga block. I ett särskUt yttrande anför en ledamot ilänsstyrelsen att denna inte bör acceptera en befolkningsminskning i något avde nuvarande kommunblocken. Länsplanering 1967 Prognos 308 100 321 800 Målsättning 316 500 333 000 Länsprogram 1970 Planeringsnivå 316 500 333 000 ' Värdena justerade med hänsyntill sådana ändringar I kommunblocksindelningen som innebär ändring ikommunblockslänets omfattning. Länet ökade sitt invånarantal med drygt 11600 personer eller och hade 299 400 invånare . Folkmängdsökningen i länet har varit något störreän vad som förutsågs i prognosen i länsplanering 1967. anserdärför att målsättningen i länsplanering 1967 och inte prognosen bör utgöraplaneringsnivå. Målsättningen överstiger prognosen för med 11 200personer. Den föreslagna planeringsnivån förutsätter en ökning per femårsperiodtill som är något högre än senare hälft.Befolkningsökning föratses för samtliga kommuner med undantag för Aneby.Hälften av länets hela ökning faller på . Stora folkmängdsökningarredovisas också för , och . Kommunerna ansluter sig i sinaremissyttranden i stort sett tUl de av föreslagna planeringsnivåerna.Från några kommuner framförs krav på något högre värden. anför isin kommentar att en allmän översyn av prognoser och planeringsnivåer bör anståtill dess nytt underlagsmaterial föreligger, Prognos 172 800 181800 Målsättning 172 800 181800 Justerad prognos 174 700 184 500 Planeringsnivå 175 300 185 700 Länet hade 167 000 invånare år1970. Detta innebär en ökning med 8 300 personer eller 5 %.Utvecklingen i länet har varit mer expansiv än som antogsi prognosen i länsplanering 1967. Prognosen har med hänsyn härtill revideratsför vissa kommuner. För kommunerna angerlänsstyrelsen en planeringsnivå som överstiger prognosen för samma årmed 1 200 personer. Planeringsnivån fömtsätter en tillväxt fram till år 1980med 18 700 personer eller . Ökningen skulle därmed bli densamma somunder 1960-talets senare hälft. Folkmängden väntas minska i ochUppvidinge kommuner, bh i stort sett oförändrad i kommun och öka iövriga. Huvuddelen av ökningen faller på . I remissyttrandena kräver Älmhultsoch kommuner en något högre planeringsnivå medan ochUppvidinge kommuner framhåher att planeringsnivån bör ange oförändradfolkmängd för deras del. Som framgår av definitiva förslag tillplaneringsnivån har kraven från de tre sistnämnda kommunerna delvis tillgodosetts. Prognos 244 800 248 500 Målsättning 249 200 255 500 Justerad prognos 248 300 255 600 Planeringsnivå 248 300 255 600 Länets folkmängd uppgick tUl 241100 invånare och ökade med drygt 2 000 personer eher I%. Eftersom utvecklingen i länet nu är gynnsammare än när länsplanering 1967genomfördes har funnit anledning justera den i det sammanhangetupprättade prognosen. Enligt justerade prognos skullebefolkningen öka till 255 600 personer . Denna prognos, som i detnärmaste sammanfaller med målsättningen i länsplanering 1967 har valts somplaneringsnivå för . Den förutsätter en ökning fram tUl detta år med 14500 personer eller . TUlväxten per femårsperiod antasdärmed bli betydligt högre än senare hälft.FoDcmängdsminskningar förutses för och medan övriga kommunerväntas få oförändrad eher ökad foUcmängd. De största ökningarna hänför sig tillVästervUc, samt Kalmar-Nybroregionen. Remissinstanserna har i stort settsamma uppfattning som om befoUcningsutvecklingen i länet.Yrkanden om högre planeringstal framförs från ett fåtal kommuner. Länsstyrelsenanser att det f. n. inte finns skäl att biträda dessa yrkanden. Länsplanering 1967 Prognos 52 200 50 700 Målsättning 55 000 56 000 Länsprogram 1970 Planering.snivå 55 000 56 000 Länet hade 53 800 invånare år 1970.Befolkningens storlek har legat på oförändradnivå. Enligt prognosen i länsplanering 1967 skulle foUcmängden minska någotunder . En sådan utveckhng kan enligt uppfattning inteaccepteras med hänsyn tUl återverkningarna på bl.a. serviceförsörjningen. Medstöd av vad som anfördes beträffande vid statsmakternas utvärdering avlänsplanering 1967 menar att den i denna planering uppställdamålsättningssiffran, 56 000 invånare , skah vara utgångspunkt för denfortsatta planeringen. Detta förutsätter en ökning framtUlår 1980 . Länsplanering 1967 Prognos 159 500 164 700 Målsättning 161500 168 400 Länsprogram 1970 Planeringsnivå 161500 168 400 Länet hade 153 700 invånare år1970. Folkmängden ökade med 4 500 personer eller under perioden1965-1970. BefoUcningsutvecklingen i länet har hittihs varit mer positiv änvad som förutsågs i länsplanermg 1967 utom i kommunblock. Beslutadenylokaliseringar beräknas ge en mer positiv utveckhng i dettablock. Mot denna bakgrund anser att målsättningen i länsplanering1967 anger den mest trohga utvecklingen för länet och därför bör bibehållassom planeringsnivå. Den överstiger prognosen med 3 700 personer och förutsätteren ökning fram tUl med 14 700 personer eUer . TUlväxten antasdärmed bh betydligt högre än senare hälft. Samtligakommuner/kommunblock skulle få befolkningsökning. Flertalet remissinstanser anslutersig tUl förslag till planermgsnivåer för skUda kommuner.Olofströms kommun framför krav på högre planeringstal för den egna kommunenmedan och kommun anser att planeringen för Karlskronakommunblock bör utgå från de högre befolkningstal som angavs i prognosen ilänsplanermg 1967. anför i kommentar över yttrandena att enöversyn av planeringsnivåerna för och bör anstå till nästaplaneringsomgång. Länsplanering 1967 Prognos 276 400 279 100 Målsättning 276 700 281300 Länsprogram 1970 Planeringsnivå 279 100 Folkmängden i länet uppgick till264 700 invånare och ökade med 5 700 personer eller under åren1965-1970. För länet som helhet ansluter sig den faktiska utveckhngen väl tUlden i länsplanering 1967 prognoserade. Denna prognos utgör planeringsnivå förlänet i länsprogram 1970. De i länsprogrammet föreslagna planeringsnivåernainnebär emellertid vissa omfördelningar meUan kommunerna i förhåUande tUllänsplanering 1967. Länet förutsätts öka sin foUcmängd med 15 100 personer framtUl eller . TUlväxten skuUe bh högre än senarehälft. FoUcminsknuigar väntas i , , och Båstadmedan övriga kommu-ner/konmiunblock antas få oförändrad eller ökad foUcmängd. ochkommunerna ansluter sig i stor sett tUl bedömning av denframtida folkmängdsutveckhngen för länet som helhet. Flera kommuner framstäUerdock krav på högre planeringstal. finner f. n. inga skäl att revideraprognoserna eftersom avvikelserna från angivna prognoser är obetydliga enligtlänsstyrelsens uppfattning, och med hänsyn till den nära förestående nyaplaneringsomgången. Prognos 794 100 867 300 Målsättning 794 100 867 300 Planeringsnivå 784 700 850 000 FoUcmängden i länet ökade med ca 50 000 personer eller och uppgick år 1970tih 721800 invånare. På grund av att folkökningen har varh något lägre änprognosen i länsplanering 1967, bl. a. beroende på en lägre nativitet, harplaneringsnivån 1980 nedjusterats med 17 000 personer iförhållande till prognosen. Den planeringsnivå som valts - 850 000 invånare år1980 - fömtsätter en ökning som är högre än senare hälft.Huvuddelen av befolkningsökningen skuhe ske i /men kraftigtUlväxt förutses också i . Sjunkande befolkningstal väntas ilänets östra delar. Nackdelarna med den kraftigaexpansionen i /och folkminskningen i sydöstra starkt i remissyttrandena från flera kommuner utanför sydvästraSkåne och från . Sydvästra samt , Lundoch kommuner anser att stockningsproblemen i /inte ärav större omfattning och går att lösa genom lämplig planering. Länsplanering 1967 Prognos 213 300 227 200 Målsättning 216 200 232 600 Länsprogram 1970 Planeringsnivå 215 100 229 300 ' Värdena justerade med hänsyntill sådana ändringar i kommunblocksindelningen som innebär ändringar ikommunblockslänets omfattning. Länets foUcmängd uppgick tih 200500 invånare . Den ökade med 16 200 personer eller under perioden1965-1970. Utveckhngen har varit mera gynnsam än som förutsades i prognosen ilänsplanering 1967. höjts med drygt 2 000 personer över prognosvärdena förresp. Den valda planeringsnivån förutsätter en öknmg fram tih med26 700 personer eUer . Öknmgen per femårsperiod skuUe därmed bh någotlägre än senare hälft. Samthga länets kommunerväntas få oförändrad eller ökad foUcmängd. De största ökningarna förutses förHalmstad, och . Remissinstanserna ansluter sig istort sett till de av uppställda planeringstalen. Prognos 780 400 823 800 Målsättning 780 500 824 100 Planeringsnivå 763 700 811200 Länet hade 717 300 invånare år 1970och ökade folkmängden med 43 700 personer eller drygt 6 %.Befolkningsökningen i och har varit lägre änvad som antogs i länsplanering 1967 medan i övriga kommuner utvecklingen harlegat på samma nivå som eller något över prognosen. Detta har motiverat enned-justering av planeringsnivån för länet med drygt 12 600 personer för år1980. Denna planeringsnivå fömtsätter en ökning fram tih med 93 900personer eller . Ökningen antas därmed bli något högre än under senaredelen av .