prop · FV0324 · 1972-12-31 00:00:00 — Kungl.Majits proposition nr 1972 Prop. Kungl.Mai:ts proposition angående ändrad organisation av verksamheten med hjälpmedelför handikappade m. m.; given . Kungl.Mai:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver socialärenden, föreslå att bifalla de förslag om vars avlåtandetill föredragande departementschefen hemställt. Dentekniska och medicinska utvecklingen och det ökade utbudet av handikapphjälpmedelställer allt större krav på en rationell organisation för att tillförsäkra dehandikappade goda och ändamålsenliga hjälpmedel. Motdenna bakgrund föreslås i propositionen en samordning och ef-fektivisering avupphandlingsförfarandet i fråga om handikapphjälpmedel. Vidare föreslås attsocialstyrelsen förstärks med ett hjälpmedelsråd för att biträda styrelsen mederforderliga bedömningar inom hjälpmedelsområdet. Ipropositionen föreslås även att vissa på hjälpmedelsförteckningen nu upptagnaförbrukningsartiklar för handikappade skall tillhandahållas av apoteken fr. o. m.den 1 januari 1973 och att kostnaden för dessa förbrukningsartiklar från sammatidpunkt skall betalas genom sjukförsäkringen. Ipropositionen anges också riktlinjer för ett förenklat bidragsförfarande förenklare hjälpmedel och för ändrade bidragsregler för vissa hjälpmedel. Anslagetför bidrag till vissa hjälpmedel för handikappade föreslås för nästa budgetårtill 135 milj. kr. Utdrag av protokollet över socialärenden, hållet införHans Maj:t Konungen i statsrådet på . Närvarande: statsministern , ministern för utrikesärendena , statsråden , , , , ,, , , , , , , ,, . Chefen för , statsrådet ,anmäler efter gemensam beredning med statsrådets övriga ledamöter fråga omändrad organisation av verksamheten med hjälpmedel för handikappade m. m. ochanför. 1972: 1 (bil. 7 s. 182) har Kungl. Maj:tföreslagit , att i avvaktan på särskild proposition i ämnet, tillBidrag till vissa hjälpmedel för handikappade för /73 beräknaett förslagsanslag av 135 milj. kr. Jag anhåller att nu få ta upp dessafrågor. Hjälpmedelsgruppen* har avlämnatbetänkandet (Ds S 1971:4) Hjälpmedelsverksamhetens organisation. I betänkandetföreslås att förstärks med ett hjälpmedelsråd. För attrationalisera den starkt splittrade inköpsverksamheten föreslår gruppen att enstatlig inrättas. För att förenklalandstingens utlämning av vissa enklare och vanligen förekommande hjälpmedelföreslås statsbidraget för dessa hjälpmedel utgå i form av ett samlingsbidrag.Beträffande vissa förbrukningsartiklar avsedda för handikappade föreslåsdistribution genom apoteken och kostnadstäckning från den allmännaförsäkringen. över hjälpmedelsgruppens betänkande har efter remissavgetts yttranden av , , ,och högskolor, ,styrelsen för teknisk utveckling, direktionen för sjukhuset,efter hörande av handikapporganisationer, han- , ordförande,departementssekreteraren och överingenjören har biträtts av 9 experter. 1972: 24 3 dikapplnstitutet.Apoteksbolaget, förvaltningsutskotten i samtliga landsting utom läns landsting, sjukvårdsstyrelserna i och kommuner,, , . Svenska hälso- och sjukvårdens tjänstemannaförbundefter hörande av , efterhörande av berörda läkargruppers föreningar och . Yttranden har vidare inkommit från De handikappades riksförbundoch , över vilka statens handikapprådyttrat sig. Handikappvårdi mera organiserade former påbörjades inom vanföre-förenihgama. Dessaföreningar byggde upp en viss organisation för atttillhandahålla handikappade hjälpmedel, främst proteser. börjadelandstingen och de landstingsfria städerna lämna ekonomiskt stöd tillkostnaderna för stödjebandage och proteser som ordinerades vidvanföreanstalterna. Är 1937 övertog staten motsvarande bidragsgivning, vilkenår 1941 vidgades till att även gälla hjälpmedel som ordinerats vid lasarettensortopediska avdelningar. Tillhandahållandetav hjälpmedel åt handikappade är nu en angelägenhet för sjukvårdshuvudmänneninom ramen för och i anslutning till sjukvårdsuppgifterna. Derashjälpmedelsverksamhet avser ordination, ut-provning, träning, prövning,anpassning, information, rådgivning, instruktion, demonstration, tillverkning,utlåning och reparation. Staten har tagit på sig ett successivt växande ansvarför verksamheten genom att lämna sjukvårdshuvudmännen statsbidrag tillanskaffande av hjälpmedlen. omfattar statsbidragsgivnLngen till sjukvårdshuvudmännenen lång rad hjälpmedel av olika slag. I princip har statsbidraget alltsedan sintUlkomst avsett hjälpmedel som handikappade behöver och använder i sina socialafunktioner utanför sjukvården. Kungörelsen(1968: 238) om statsbidrag till vissa hjälpmedel för handi kappade (ändrad1970: 409) anger under vilka förutsättningar statsbidrag lämnas till hjälpmedelför handikappade. Med anledning av kungörelsen har utfärdattillämpningsföreskrifter (cirkulär , MF nr 27) samt upprättat hjälpmedelsförteckning.Hjälp-medelsförteckningen har fortlöpande kompletterats genom en rad cirkulärskrivelserfrån . Attett hjälpmedel är statsbidragsberättigat innebär att staten står för denkostnad som hjälpmedlet, i funktionsmässigt och estetiskt god- tagbartutförande, betingar på den allmänna marknaden. Statsbidraget beviljas ochutbetalas av . Bidragsmottagare är landsting, kommuner utanförlandsting och vissa sjukvårdsinstitutioner. Hjälpmedelskungörelsenanger inte närmare vem som skall anses som handikappad. Ordinatören avgör omhandikappet är sådant att hjälpmedel behövs och kan tillhandahållas medstatsbidrag. har dock i fråga om hjälpmedel för den dagligalivsföringen i till-lämpningscirkulär uttalat, att med handikappad avses enperson med fysisk eller psykisk skada som medför särskilt behov av sådant hjälpmedel.Vidare har styrelsen i tillämpningscirkuläret angivit vissa riktlinjer för statsbidragsgivningoch ordination av vissa andra hjälpmedel. Dehandikappades ålder eller ekonomiska förhållanden har ingen betydelse för tilldehiingenav hjälpmedel. Behovet av hjälpmedel får emellertid inte vara tillfälligt.Statsbidrag utgår nämligen inte om behovet av hjälpmedel består endast underakut sjukdom. Ett sådant hjälpmedelsbehov skall tillgodoses inom sjukvården. Denhandikappade får hjälpmedlet för eget bruk. Enligt huvudregeln skall tvåvillkor uppfyllas för att handikappade skall få hjälpmedel med statsbidrag: 1) Hjälpmedlet skall vara upptaget ihjälpmedelsförteckningen. 2) Hjälpmedlet skall ha ordinerats av ordinationsberättigadbefattningshavare. Ioch med att för upp hjälpmedlet i hjälpmedelsförteckningen ärdet statsbidragsberättigat. Innan beslutar härom skallhandikappinstitutet ha prövat hjälpmedlet från teknisk och funktionellsynpunkt. Vissa hjälpmedel är dock undantagna från sådan prövning. Vidaregäller en undantagsbestänunelse för särskilt kostsamma hjälpmedel, dvs. dehjälpmedel som inklusive mervärdeskatt kostar mer än . För att ettsådant hjälpmedel skall bli statsbidragsberättigat skall den som utfärdarordinationen underställa ärendet i det enskilda fallet.Socialstyrelsen fattar beslut om statsbidrag skall utgå i just detta fall ochunderställer sitt beslut Ktmgl. Maj:t för godkännande. Iprincip får ett hjälpmedel ordineras i det antal exemplar som behövs för attden handikappade skall få erforderlig hjälp. I fråga om vissa hjälpmedel finnsdock särskilda bestämmelser. Statsbidragetär avsett att täcka hela kostnaden för hjälpmedlet och utgår även tillfraktkostnad, som står i samband med anskaffande, förhyrning eller i vissafall reparation av statsbidragsberättigade hjälpmedel. Förutsättningför att den handikappade skall få hjälpmedel med statsbidrag är att hanerhållit ordination på hjälpmedlet. Ordinationsrätt tillkommer innehavare avvissa tjänster som läkare, sjukgynmaster, arbets-terapevter ochdistriktssköterskor. Bestämmelserna om ordinationsrätt anges ihjälpmedelsförteckningen. Handikappinstitutetbörjade sin verksamhet . Institutet har enligt av Kungl. Maj:tfastställda stadgar till ändamål att främja, samordna och medverka iutvecklings- och forskningsarbete inom området för tekniska hjälpmedel ochandra åtgärder för olika grupper handikappade. Institutet har sålunda bl. attfölja utvecklingen på hjälpmedelsområdet, attutarbeta och fortlöpande revidera ett långsiktigt program för forsknings- ochutvecklingsarbete, attsamordna verksamhet av ifrågavarande slag som bedrivs på skilda håll, atti lämpliga former sprida kännedom om tekniska hjälpmedel och andra åtgärder förhandikappade, attbevaka behovet av, ta initiativ till och medverka i utbildning av personal inomsitt verksamhetsområde, attta initiativ till och medverka i testning och egenskapsdeklaration av tekniskaåtgärder och hjälpmedel för handikappade samt bedöma dessas lämplighet förhandikappade, atttill avge utlåtande beträffande hjälpmedel som prövats avinstitutet. Hjälpmedelskostnadernahar ökat starkt i omfattning. /61 uppgick statsbidraget tillhjälpmedel åt handikappade till 8 milj. kr. /71 var motsvarandekostnad 121 milj. kr. Sjukvårdshuvudmännens kostnader för tillhandahållandet avhjälpmedlen är inte närmare redovisade men torde ha ökat i motsvarande takt. Hela1960-taIet karakteriseras av betydande utvidgningar av statsbi-dragsgivningentill handikapphjälpmedel. blev hela kostnaden för hjälpmedletbidragsberättigande. Inkomstprövningen vid utlämning av hörapparater bortföll.Bidrag tUl hjärtstimulatorer infördes. vidgades statens engagemangytterligare, bl. a. genom bidrag till ADL-hjälpmedel (hjälpmedel för dendagliga livsföringen). Gällandebestämmelser, som infördes (prop. 1968: 41, SU 1968: 88, rskr 1968:206) efter förslag av handikapputredningen, medförde bl. a. att statsbidragäven utgår till hjälpmedel för den dagliga livsföringen som inte ärspecialkonstruerade för handikappade, t. ex. hushållsimaskiner och elektriskaskrivmaskiner. Vidare började statsbidrag utgå för speciella hjälpmedelstypersom peruker, vadutfyllnader, bröst- och ögonproteser. Den av socialstyrelsenutfärdade hjälpmedelsförteckningen omfattade ca 450 hjälpmedel. Nytillkomnahjälpmedel och sjukvårdshuvudmännens ökade rehabiliteringsverksamhet torde hahaft en avgörande betydelse för kostnadsutvecklingen. Som ett exempel kannämnas att antalet utlämnade hörapparatermer än fördubblats - från ca 13 1961 till ca 30 000 år1970. Det ökade antalet åldringar, större möjligheter att överleva t. ex.trafikolycksfall och medfödda handikapp har också bidragit tillkostnadsutvecklingen. Följandetabell avser att ge en bild av kostnadsfördelningen mellan de under budgetåret1970/71 utdelade hjälpmedlen. Tabellen visar kostnaderna för olika grupper avutlämnade hjälpmedel samt vissa antalsuppgifter för dessa enligtsocialstyrelsens redovisning. Sjukvårdshuvudmännenhar efter hand byggt upp en särskild organisation för hjälpmedelsverksamheten.Derma organisation är emellertid inte enhetlig. Hos vissa sjukvårdshuvudmän ärden väl utbyggd, medan den på andra håll har mindre omfattning. Handikappinstitutethar i samråd med utarbetat ett förslag tiUorganisation av hjälpmedelsverksamheten hos sjukvårdshuvudmännen. I anslutningtill denna avser att ge ut en vägledande informationavsedd för sjukvårdshuvudmännen, varvid man utgår från att ett centralt organför hjälpmedelsförsörjningen bör byggas upp inom varje sjukvårdsområde. Avflera skäl har det bedömts motiverat att som regel inordna hjälpmedelsverksamheteni sjukvårdsorganisationen. Det är också angeläget att få till stånd en ommöjligt likartad organisation i samtliga sjukvårdsområden. Defunktioner som bör åligga hjälpmedelsorganen anses i ett inledningsskede böraavse samtliga hjälpmedel utom ortopediska och hörseltekniska hjälpmedel ochbl. a. omfatta utredning och administration, ansvar för tillhandahållande avhjälpmedel, medverkan vid bl. a. teknisk anpassning av hjälpmedel, informationom hjälpmedelsfrågor och medverkan vid utprovning och anpassning avhjälpmedel. Medhänsyn till behovet av differentierad teknisk service och till varierandelokala förutsättningar har det bedömts rationellt att bygga upp en organisationmed hjälpmedelsorgan på olika nivåer. rekommenderar att detinom varje sjukvårdsområde inrättas ett organ för behövlig, inte specialiseradteknisk service inom området. På sjukvårds-regional nivå bör vidare tillskapasett hjälpmedelsorgan som får sådana resurser att det också kan tillgodosebehovet av kvalificerad teknisk service för samtliga i sjukvårdsregioneningående sjukvårdsområden. Båda typerna av hjälpmedelsorgan bör föranpassnings-, reparations-och servicearbeten få tillgång till egen verkstadsamt på heltid anställda tekniker. 1972: 24 7 Statsbidragskostnaderna for handikapphjälpmedel /71 fördelade på olika grupper samt vissa antalsuppgifter om utlämnadehjälpmedel Tippsängar av SVCR:s tillverkning Proteser, stödjebandage, ortopediska skor 133 637 Hålfotsinlägg av speciell typ Reparation av ortopediska hjälpmedel ADL-hjälpmedelsärskilt avsedda för handikappade Bandagemateriel m. m. for bandagering av kutana stomier Hjälpmedel för patienter med urin- inkontinens och urinretention Elektriska lyftblock Övriga ADL-hjälpmedel ADL-hjälpmedel ej sårskilt avsedda för handikappade Hjälpmedel för hygieniska bestyr m. m. Övriga hjälpmedel Elektriska hjärtstimulatorerTalapparater Hörapparater Bröstproteser ögonproteser Peruker Rygg- och vadutfyllnader Kontantbelopp till invalidbilarReparationer av rullstolar, invalidvagnar och bandspelare 1972: 24 8 Denortopediska vården repUerar i protes- och bandagetekniskt avseende påsärskilda verkstadsenheter. Det finns ett 30-tal ortopediska verkstäder ilandet. Ungefär hälften av de ortopediska klinikerna har tillgång tillverkstäder drivna av respektive sjukvårdshuvudman, medan övriga ortopediskakliniker har avtal om ortopedteknisk service från företag utanförsjukvårdsorganisationen. Ortopedskomakeri sköts genom verkstäderna i skiftandeorganisationsformer. Ortopedverkstädemasutgifter täcks i allt väsentligt av de inkomster som de får för de statsbidragsberättigadehjälpmedlen. Under /71 svarade de ordinerade ortopediskahjälpmedlen för närmare 37 milj. kr. eller av statsbidragskostnadema. Audiologiskaavdelningar och öronkliniker har hörcentraler för hör-apparatutprovning ochviss teknisk service. Landstingens inköpscentral () har om hand större delenav behövlig reparationsservice av hörapparater. Installationer avljusindikatorer, teleslingor etc, utförs av och vissa andra företag. Vid36 av landets totalt 46 hörcentraler utlämnades sammanlagt 57 446hörapparater och andra hörseltekniska hjälpmedel (teleslingor, hörtelefoner,förstärkare o. I genomsnitt utlämnade således varje hörcentral 1 596sådana hjälpmedel. Uppräknat på landets samtliga hörcentraler kan antaletutlämnade hörselhjälpmedel beräknas till drygt 73 000 , därav ca30 000 hörapparater. För /71 var statsbidragskostnaden förhörapparater m. m. drygt 14 milj. kr. Någrastatliga anvisningar för hur sjukvårdshuvudmännen skall upphandla hjälpmedelhar inte utfärdats. Inköpen av hjälpmedel är som regel inte samordnade medövrig upphandling. Mycket varierande inköpskällor utnyttjas, och styckekostnademaför många hjälpmedel av samma typ visar betydande variationer. En avhjälpmedelsgruppen genomförd undersökning visar bl. a. att åttasjukvårdshuvudmän tillämpar avropsavtal för vissa hjälpmedel. I övervägandeantalet fall avser avtalen förbrukningsartiklar. Tre sjukvårdshuvudmänutnyttjar emellertid denna upphandlingsform även för andra hjälpmedel. Fördessa huvudmän iimebär avropsavtalen enligt uppgift genomgående förmånligarepriser och en betydligt förenklad administration. fall då lagerhållning av frekventa och bUliga hjälpmedel inte förekommeranskaffas dessa på samma sätt som vid rekvisition av dyrare hjälpmedel, dvs.hjälpmedlen rekvireras i enstaka exemplar från leve- 1972: 24 9 rantören.Tillvägagångssättet kan medföra att ett hjälpmedel belastas med så storakostnader för frakt, expeditionsavgift, fakturering, emballage m. m. att dessaöverstiger kostnaden för själva hjälpmedlet. Administrationen blir dessutombetungande och kostsam för sjukvårdshuvudmannen då det här är fråga omtusentals rekvisitioner. Förden handikappade medför det senast redovisade rekvisionssyste-met inte sällanlång leveranstid och kan medföra problem och besvär i samband med uthämtning avhjälpmedlet vid postkontor eller järnvägsstation. Hjälpmedelskostnadenper invånare är mycket växlande mellan de olika sjukvårdsområdena.Riksgenomsnittet för utbetalat statsbidrag, fördelat efter invånarantal, var13: . Som illustration till de stora skillnaderna kan nämnas atttvå sjukvårdsområden med ungefär Uka stor folkmängd redovisade kostnader om . resp. 13: . Skillnaderna torde främst bero på attresurserna för hjälpmedelstilldelningen inte är likformigt utbyggda och i vissmån på att olika praxis tUlämpas av ordinatörema. Hjälpmedelsgruppenkonstaterar att samhället under det gångna årtiondet på ett klarare sätt änförut blivit medvetet om handikappades särskilda behov och med allt störrekraft verkat för att tillgodose dessa. Åtgärderna skall tillgodose varierande behovoch de syftar till att handikappade skall kunna leva som andra. Hjälpmedelsverksamhetensändamål är att förse handikappade med de hjälpmedel som med hänsyn tillhandikappets art behövs i det enskilda fallet. Det kan gälla protes åt enamputerad, rullstol åt en förlamad, kranöppnare åt en person med nedsatthandfunktion eller hörapparat åt en hörselskadad. Området är omfattande ochinnesluter de flesta av det dagliga livets aktiviteter. Hjälpmedelsverksamhetenbör inte ses som en isolerad rehabiliteringsinsats utan som en integrerad deli ett större samordnat helt. Många handikappade behöver anlita flera slagssocialtjänst för att kunna leva självständigt och oberoende. Bostaden behöver imånga fall anpassas till individuella behov och därför få särskild utrustningoch större utrymmen. I bostaden behövs dessutom ofta personlig hjälp t. ex. avhemsamarit. I kringmiljön, för arbete och andra aktiviteter, kan behövasfärdtjänst. För barn och ungdom - och även för vuxna som i ökande omfattninggör anspråk på utbildning - måste undervisningen göras till- gängliggenom särskilda personella och tekniska insatser. Detsamma gäller utformningenav arbetsmiljö och arbetsplatser för att handikappade skall kuima få ochbehålla anställning. Detär totalmiljön som skall göras tillgänglig. För den samtidiga anpassningen avskilda funktioner bör åtgärdssystemet, i vilket hjälpmedelsverksamheten ingårsom en viktig del, hanteras samordnat. Härigenom utvinns den bästa effekten.Utvecklingen går också entydigt mot ett ökat samråd mellan samhällsorganen. Hjälpmedlenär i många fall nödvändiga för att handikappade skall kunna leva oberoende avandras hjälp. Handikappade kan med hjälp av proteser och redskap bo kvar i sinegen bostad, sköta sitt arbete och även i övrigt ordna sitt liv efter egnaönskemål och intressen. I åtskilliga fall, där hjälpmedlen inte är direktnödvändiga för den enskildes sociala funktioner, ger de en ökad säkerhet,bekvämlighet och trygghet. Enväl utbyggd och fungerande hjälpmedelsverksamhet har också samhällsekonomiskaeffekter. Dessa är av huvudsakligen två slag, nämligen minskade vårdkostnaderoch möjlighet för den handikappade att aktivt delta i arbetslivet. Isamma mån som hjälpmedel gör det möjligt för handikappade att klara sig själva,minskar deras behov av kvalificerad institutionell och annan specialvård. Försjukvårdshuvudmännen kan hjälpmedlens lönsamhet mätas i minskade kostnader försjukvård. Även dyra hjälpmedel är med detta betraktelsesätt snabbt betalade.För den kommunala socialvården innebär hjälpmedlen en avlastning som gör detmöjligt för personalen att ägna sig åt andra som behöver personlig hjälp ochomsorg. Förmånga handikappade utgör hjälpmedlen en förutsättning för att de skall kunnasköta ett arbete och därmed klara sin försörjning och fullgöra de skyldighetersom allmänt åvilar medborgarna. Hjälpmedelsverksamheten blir därigenomekonomiskt lönsam både för den enskilde och för samhället. Hjälpmedelsgruppenframhåller att det finns ett behov av att bättre än nu definiera begreppethjälpmedel för handikappade. Gränsdragningen mellan egentligahandikapphjälpmedel och hjälpmedel i sjukvårdande verksamhet är sålunda enligtgruppens åsikt inte tillfredsställande. Det är med hänsyn till det deladefinansiella ansvaret angeläget att så säkert som möjligt bestämma vad som ärhjälpmedel i hjälpmedelskungörelsens mening för att kunna åtskilja dessa frånsådana hjälpmedel som används inom sjukvården (terapevtiska hjälpmedel). Dennabegreppsbestämning har dock visat sig svår att göra bl. a. därför att sammaslags hjälpmedel i många fall används både i och utanför sjukvården. 1972: 24 11 Samhälletsansvar och uppgifter när det gäller tillhandahållandet av hjälpmedel åthandikappade är omfattande. De insatser som görs är av flera olika slag. Detgäller analyser av behov, medicinska, sociala och psykologiska bedömningar,tekniska värderingar, inköp och distribution av hjälpmedel samt täckning av hjälpmedelskostnadema.Det ökade utbudet av hjälpmedel, teknikens och medicinens utveckling samt utbyggnadenav den sociala verksamheten ställer nya och ökade krav på samhället. Huvuddelen av statensinsatser sker genom . Denna har att fortlöpande följahjälpmedelsverksamhetens omfattning, utformning och utveckling samt påverkadess inriktning från medicinska, sociala och tekniska synpunkter under beaktandeav samhällets möjligheter att ekonomiskt och på annat sätt stödja verksamheten.I ansvar och uppgifter inom hjälpmedelsområdet ingår attfölja den ständiga förändring och utveckling som pågår. Det går inte att hållafast vid en gång för alla givna bedömningsgrunder och ställningstaganden. Bedömningarnaär beroende av den medicinska och tekniska utvecklingen, den allmänna socialastandarden och de socialpolitiska värderingarna. Det är därför nödvändigt attsocialstyrelsen har tillgång till speciell sakkunskap för att fortlöpande kunnafölja den mångskiftande utvecklingen till hjälp för samhällsorganens bedömningav de insatser som behöver göras. Hjälpmedlen var tidigarenästan uteslutande hantverksmässigt framställda produkter. är de i alltstörre utsträckning industriellt tillverkade. Den nuvarandehjälpmedelsförsörjningen skiljer sig också avsevärt från den tidigare vadbeträffar utbuds- och försäljningsprinciperna. sker ett aktivt utbud medutnyttjande av kommersiell försäljningsteknik där man riktar sig både till denhandikappade själv och till ordinatören. Samhället har att tillse atthandikappade får fullgoda och för sitt ändamål lämpliga hjälpmedel. Samtidigtmåste samhället bevaka att de ekonomiska resurser som genom hjälpmedelsanslagetställs till handikappades förfogande blir så effektivt använda som möjligt.Det är därför angeläget att samhället möter de kommersiella intressena med sakkunnigbedömning av hjälpmedlen ur såväl medicinsk-teknisk som so-cial-medicinsksynpunkt och därvid även alltid beaktar de ekonomiska aspekterna. Deuppgifter som åvUar är kvalitativt och kvantitativt av denomfattningen att hjälpmedelsgruppen finner det nödvändigt med en förstärkningav styrelsens resurser. Gruppen föreslår därför inrättandet av etthjälpmedelsråd inom . skall vara ettsakkunnigorgan som skall bistå styrelsen med bedömningar och råd inom hjälpmedelssektom. Detär enligt gruppens mening viktigt att det föreslagna hjälpmedelsrådet både harkännedom om hjälpmedelsverksamheten i dess helhet och nära kontakt medverksamheten ute på fältet. Rådet bör kontinuerligt följa verksamhetencentralt, regionalt och lokalt. Det bör också ingå i rådets uppgifter attmedverka i införskaffandet av sådant material att behovsanalyser och prognoserför den fortsatta verksamheten kan upprättas. bör vidarefölja forskning och utveckling inom området. Detär viktigt att tillhandahållandet av hjälpmedel åt handikappade sker rationelltoch med effektivt utnyttjande av samhällets resurser. Rådet bör i dessa frågorsamarbeta med det organ som hjälpmedelsgruppen, enligt vad i det följanderedovisas, föreslår skall inrättas med uppgift att svara för inköp m. m. avhjälpmedel.