prop · FV034 · 1972-12-31 00:00:00 — Detta förutsättsockså bli fallet med juristerna vid de allmänna advokatbyråerna. Bestämmelsen itredje stycket om särskilt medgivande från samfundets styrelse bör emellertidinte gälla för sådan befattningshavare. En regel av denna innebörd har tagits insom en andra punkt i tredje stycket Den föreslagna bestämmelsen tordeföranleda ändring i stadgarna för . Enligt den föreslagna rättshjälpslagen kommerbeslut om att allmän rättshjälp skall upphöra att fattas av rättshjälpsnämnd.Detsamma gäller beslut om förordnande av biträde enligt den föreslagna lagen.Bestämmelser i dessa frågor finns i 21 och 34 §§ i förslaget tillrättshjälpslag. Med hänsyn till den nya ordningen utgår denbestämmelse i 17 kap. 14 § som avser beslut om att förmån av fri rättegångskall upphöra. Prop.1972: 4 352 Bestämmelseni vad den avser utseende av biträde har behållits eftersom den torde avse ävenannat biträde än biträde enligt LFR (jfr 20 kap. 19 § och prop.1924: 53 s. 126 f). Enligt denna paragraf skall ersättning förrättegångskostnad fullt motsvara kostnaden för rättegångens förberedande ochtalans utförande jämte arvode tUl ombud eller biträde, såvitt kostaadenskäligen varit påkallad för alt ta tillvara partens rätt. I förarbetena tUllagrammet anges att rättegångskostnad i första hand är sådan kostnad som haruppkommit under själva rättegången. Hänsyn skall emellertid även tas till kostnadsom har varit erforderlig för ett ändamålsenligt förberedande av partens talan,såsom kostnad för anskaffande av bevisning och för säkerställande av partensanspråk genom kvarstad eller skingringsförbud. TUl rättegångens förberedandetorde även böra hänföras förhandling mellan parterna utom rätta, i den månförhandlingen haft tUl syfte att klarlägga tvisteläget eller eljestsäkerställa ett ändamålsenligt genomförande av rättegången. Också kostnad föråtgärd som har företagits i syfte att förebygga rättegång, t. ex. försök tillförlikning, torde vara ersättnings-gUl. Ersättning kan dock endast utgå i denmån åtgärden har betydelse för rättegångens förberedande och talans utförande idenna, t. ex. genom att parternas ståndpunkter preciseras. Frågan om betydelsen av förlikningsarbete som harutförts före rättegångens inledande har berörts i ett par rättsfall vilkagällt ersättning tUl biträde enligt LFR. I ett av dessa avgöranden (NJA 1949 s.580) tUl-erkändes biträdet ersättaing för förlikningsarbete som visserligen lågutom ramen för parternas yrkanden i målet men som ansågs ha sambandmed och betydelse för rättegången. I ett annat rättsfall (NJA 1954 s. 468)tUlerkändes biträde ersättning för omfattande arbete före rättegången för altåstadkomma förlikning i vissa vårdnads-och underhållsfrågor i mål omhemskiUnad. Också i detta fall motiverades beslutet med arbetets samband medoch betydelse för utförandet av partens talan i målet Det finns enligt min mening skäl att överväga ominte förlikningsar-bete i högre grad än vad som synes ha förutsatts vid RB:stUlkomst bör kunna beaktas som arbete med rättegångens förberedande. Genom ensådan ordning stimuleras tvistande parter att söka bilägga sina meningsskiljaktigheterutan att liUgripa ett ofta dyrbart och tidsödande rättegångsförfarande. Dettaär uppenbarligen önskvärt såväl från allmän synpunkt som av hänsyn tUl deenskilda parterna. Mot den här förordade ordningen kan visserligen invändasatt parterna uppmuntras att förhala en process genom alltför vidlyftigaförlikningsförhandlingar samt att 1972: 4 353 domstolen vid sin prövning av kostnadsyrkandena kan fåsvårigheter alt kontrollera anspråk på ersättning för arbete utom rätta. Deangivna betänkligheterna är dock enligt min mening inte alltför tungt vägande.Bestämmelsen all en kostnad för att vara ersättningsgiU skall vara skäligenpåkallad för tillvaratagandet av partens rätt torde utgöra ett tillräckligtremedium mot ersättning för onödigt förUkningsarbete. När del gällerdomstolens kontrollmöjligheter måste vidare beaktas alt den som begärersättning för kostnad också har alt visa fog för yrkandet. Man torde kunnautgå från alt motparten inte försummar all påtala att kostnadsyrkandet avserirrelevant eller eljest onödigt arbete. I enlighet med det anförda harföreslagits det tillägget lUl 18 kap. 8 § RB att som åtgärd för rättegångensförberedande anses förhandling angående fråga, som har direkt samband medtvisten. Förhandling som syftar till uppgörelse mellan parterna får i regelanses ha direkt samband med tvisten. Del är således inte nödvändigt attförhandlingen leder till klargörande av parternas ståndpunkter eller eljest harstörre betydelse såsom förarbete för själva rättegången. Också förhandlingangående fråga som inte omfattas av yrkandena i målet kan ha direktsamband med tvisten. Sådan förhandling kan ofta leda till en begränsning avtvisteföremålets omfattning. Av kravet på direkt samband med tvisten följerdock all det spörsmål som behandlas vid förhandlingen måste hänga nära sammanmed de frågor som själva tvistemålet gäller. Del förhållandet att vissaförhandlingar sålunda kan vara att betrakta som åtgärder för förberedande avrättegång behöver naturligtvis inte innebära all den tappande parlen alltidskall åläggas att ersätta den vinnande kostnaden för förhandlingsarbetet.Kostnaden skall vara skäligen påkallad för att la tillvara partens rätt.Vidare äger bestämmelsema i 18 kap. RB om kvittning och jämkning avkostnadsersättning samt om påföljd för försumlig processföring tillämpningockså när det gäller sådana utomrättsliga åtgärder som här avses. Den föreslagna ordningen erbjuderytterligare en fördel när det gäller rättshjälp. Enligt den föreslagnarätlshjälpslagen kan rättshjälp utgå för såväl processuelll somutomprocessuellt biträde. Ersättning för den processuella rättshjälpen skallemellertid bestämmas av domstolen medan ersättning i övrigt faststäUs avrättshjälpsnämnden. Den nu föreslagna ordningen innebär att frågan omersättning för rättshjälp i ett och samma ärende i görligaste mån bedöms samlatav en myndighet. I paragrafens första styckebehandlas regleringen mellan parterna av vissa rällegångskostnadsfrågor. Iandra stycket ges f. n. en hänvisning till LFR i fråga om skyldigheten att tillstatsverket återbetala kostnad som har utgått av aUmänna medel med anledning avatt part haft fri rättegång. Enligt förslaget lill rättshjälpslag skall partsförmåga att bidra till 12 1972.1 saml. Prop.1972: 4 354 kostnadernaför rättshjälpen enbart tas i anspråk genom kostnadsbidrag. Någonåterbetalningsskyldighet skall sålunda inte förekomma. Däremot skall enligt 31§ första stycket förslaget till rättshjälpslag bestämmelse i lag om partsrättegångskostnad ha tiUämpning i fråga om kostnaderna för rättshjälpen.Motpart eUer annan som är ersätlningsskyldig för sådan kostnad skall åläggasatt utge ersättningen till statsverket. I 31 § andra stycket har tagits in enspecialregel för vissa mål. Beträffande bestämmelsernas närmare innehållhänvisas lill vad som anförts i anslutning tUl 31 § rättshjälpslagen.Bestämmelsen i 18 kap. 13 § andra stycket RB har i enlighet med det anfördaändrats till att avse rättshjälpslagen. I fråga om ändringarna i denna paragraf hänvisastill den allmänna motiveringen. Beträffande de föreslagna ändringarna i dennaparagraf hänvisas tUl den allmänna motiveringen och till vad som har anförts ianslutning lill 22 § förslaget tillrättshjälpslag. Ersättning för utredningskostnader underförundersökning utgår inte enligt rättshjälpslagen. Under förundersökningen kan vittnesförhör hållaseller annan bevisupptagning äga rum inför rätten enligt 23 kap. 13 och 15 §§.Detta kan ske bl. a. i fall då någon som, om åtal väcks, är skyldig att vittna,vägrar all yttra sig. Det kan också ske om det föreligger fara för alt bevissom skall åberopas vid huvudförhandlingen går förlorat . I fråga om kostnaden för bevisupptagningen gällervanliga regler. Om bevisupptagningen begärs av förandersökningsledaren, vilketär en föratsättning för att vittnesförhör skall äga mm enligt 13 §, utgår kostnadenav allmänna medel. Detsamma gäller om den begärs av misstänkt med frirättegång. Annan misstänkt får betala kostnaden själv i samma utsträckning somgäller i fråga om bevisning som han åberopar i ett mål. Har kostnaden förbevisupptagningen utgått av allmänna medel, kan ålerbetalningsskyldighetförekomma enligt 31 kap. 1 § RB eller 13 § LFR. I enlighet med vad som föreslagils i promemorianskall kostnaden för bevisupptagningen enligt departementsförslaget alltid utgåav all- En särskild regel härom har tagits upp i 15 §. Enligt 13 § utgår somnämnts kostnaden redan nu alltid av allmänna medel. F. n. innefattar förmånen av fri rättegångmöjlighet för den misstänkte att få ersättaing av allmänna medel för sininställelse vid bevisupptagning enligt 13 och 15 §§. EnUgt förslaget tUlrättshjälpslag skall rättshjälp i annan form än offentlig försvarare inte utgåunder förandersökning. I 13 och 15 §§ har tagits upp bestämmelser enligt vilkakostnad för den misstänktes inställelse skallutgå av allmänna medel. Ersättning skall utgå enligt samma normer som gällerför tilltalad som åtnjuter rättshjälp. I paragrafen finns för brottmålens del bestämmelserom verkställighet av dom eller beslut som inte har vunnit laga krafl. Bland dei första stycket upptagna besluten som genast går i verkställighet nämns beslutgenom vUket rätten har bestämt att förmånen av fri rättegång skall upphöraeller lill biträde utsett annan än part föreslagit. Som har nämnts i anslutningtill 36 § i förslaget tUl rättshjälpslag finns ingen bestämmelse om alträttshjälp åt misstänkt i brottmål skall kunna upphöra. Med anledning däravföreslås att detta slags beslut skall utgå ur uppräkningen i 30 kap. 12 § RB.Delsamma gäller beslut om förordnande av biträde. Frågan om ålerbetalningsskyldighet för tUltalad ibrottmål har utförligt behandlats i den allmänna motiveringen. Därvid har ävennämnts att samma reglering av återbetalningsskyldigheten bör gälla oavsett omdet gäller tilltalad med eller utan rättshjälp. Den föreslagna samordningeninnebär all kostnad som i mål om allmänt åtal har utgått av allmänna medelbehandlas lika, vare sig kostnaden utgått enligt RB eller enligt den föreslagnarättshjälpslagen. Frikänns tilltalad som åtnjutit rättshjälp, skall kostnadenför rättshjälpen liksom t. ex. kostnaden för åklagarens bevisning i principstanna på statsverket. Döms han däremot kan han förpliktas att betala båderättshjälpskoslnaden och annan kostnad, som utgått av allmänna inedel. I 38 §förslaget tUl rättshjälpslag hänvisas tiU RB i fråga om skyldighet förtilltalad i brottmål att till statsverket återgälda kostnaden för rättshjälp. Som sista punkt i första stycket har lagits upp deni den allmänna motiveringen berörda anknytningen av. återbetalningsskyldighetentill maximibeloppet enligt förslaget tUl rättshjälpslag. I första stycket har ocksåföretagits en redaktionell ändring som sammanhänger med ändringen i 21 kap. 10§. Inom den angivna ramen har, som nämnts i denallmänna motiveringen, möjligheten tiU jämkning vidgats. Jämkningsregeln hartagits upp som ett andra stycke i paragrafen. Det nuvarande andra stycket har fåttutgå. Någon ändring i sak beträffande där angivna kategorier är emellertid inteavsedd. Paragrafen innehåller bestämmelser om frikändtilltalads rättegångskostnad. Även denna fråga har behandlats utförligt i denallmänna motiveringen. I första stycket har tagits upp de kostnader somskall kunna utgå när den tilltalade frikänns, föratsatt att kostnaden varitskäligen påkallad för att tiUvarata hans rätt Det är här fråga om kostnad förförsvarare, vittne eller för annan bevisning samt för delgivning och förutskrift av protokoll m. m. Bestämmelsen om rätt tUl ersättning för kostnad förutskrift av dom har utgått. Frihet från avgift för dom föreligger numera enligt8 § 11) i expeditionskungörelsen (1964: 618). Ersättning skall enligt förstastycket också kunna utgå för den kostnad den frikände haft för sin inställelse.EnUgt andra stycket skall ersättning utgå i enlighet med vad som gäller förtilltalad som åtnjuter rättshjälp. Ersättningen skall med tillämpning av 9 §andra stycket 3 och 37 § förslaget till rättshjälpslag avse resa och uppehälleför parten samt i förekommande fall för ställföreträdare eUer vårdare ellerannan som han behöver anlita för inställelsen. Enligt 26 § i lagen skallersättning utgå enligt bestämmelser som Kungl. Genom dennareglering åstadkoms att frikänd tilltalad befrias från att bära kostnaden förinställelsen i lika mån, vare sig han har rättshjälp eller ej. Tredjestycket motsvarar sista punkten i paragrafen i dess nuvarande lydelse. Om åtalavvisas eller avskrivs, har den tUllalade rätt till ersätt ning för dekostnader som avses i första stycket, om det finns skäl för detta. Frågan omersättning skall utgå får bestämmas efter de grunder som angetts i förstastycket. Enligt första stycket skall yrkande omrättegångskostnad framställas innan handläggningen avslutas. Även åklagareskall ange de kostnader som han vill att den tilltalade skallåterbetala till statsverket. Rätten skall emeUertid oberoende av yrkande prövabl. a. om kostnad som enligt dess beslut skall utgå av allmänna medel skallåterbetalas av den tilltalade eller annan. Som förat har nämnts har tilltalad rätt all utanavgift utfå dom eller slutiigt beslut i brottmål. Kostnad härför har därförinte tagits upp i 1972: 4 357 I nu förevarande paragrafs första stycke har som en följd härav regeln attsådan kostnad skall ersättas utan yrkande fått utgå. Iparagrafens sista stycke finns f. n. en hänvisning till LFR i fråga omåtergäldande av kostnad som har utgått av allmänna medel i anledning av attden tilltalade haft fri rättegång. Hänvisningen avser 6 och 13 §§ LFR. Som fömtframhållits skall återbetalningsfrågan regleras slutgiltigt i 31 kap. 1 §,oavsett om tilltalad har rättshjälp eller inte. Det nuvarande fjärde styckethar därför fått utgå. Enligtförsta stycket i denna paragraf skall beträffande rättegångskostnad i mål omenskilt åtal bestämmelsema i 18 kap. gälla i tillämpliga delar. Hänvisningentill 18 kap. innebär att kostnadsfördelningen väsentligen bestäms av målelsutgång. I fråga om skyldighet för part att ersätta statsverket kostnad föroffentlig försvarare och rättshjälp enligt 36 § rätlshjälpslagen skall 18 kap.13 § i princip tillämpas. Som framhållits i den allmänna motiveringen skallkoslnadsbidrag inte utgå vid rättshjälp åt misstänkt i brottmål. I gengäldskall den misstänktes betalningsförmåga kunna tas i anspråk om han döms förbrottet. Iandra stycket ges särskUda regler om den misstänktes ersättningsskyldighet ifråga om kostnaden för offentlig försvarare eller annan rättshjälp som denmisstänkte åtnjutit Sådan ersättning ersätts enligt samma grander som enligt 31kap. 1 § i dess nya lydelse gäller för misstänkt i mål om allmänt åtal. Någotskäl alt i detta hänseende behandla misstänkta i mål om allmänt åtal ochenskilt åtal olika torde inte föreligga. Det nuvarande andra stycket har i förslaget tagilsin som ett tredje stycke i paragrafen. Idenna paragraf har endast förelagils en redaktionell ändring. I första stycket finns bestämmelser om i vilka falltalan mot underrätts beslut under rättegången skall föras särskilt. Underpunkt 7 nämns beslut varigenom rätten har avslagit begäran om fri rättegångeller om ersättning eller förskott till part, som åtnjuter sådan förmån, ellerförordnat, att förmån av fri rättegång skall upphöra, eller avslagit begäranom biträde eller försvarare eller tUl biträde eller försvarare förordnat annan,än part föreslagit. Allmän rättshjälp skall enligt departements- 1972: 4 358 förslagetbeslutas av rältshjälpsnämnd, medan rättshjälp åt misstänkt i brottmål skallhandhas av rätten. Som framhållits förat finns inte någon bestämmelse omrättshjälpens upphörande när det gäller misstänkt i brottmål. Paragrafen harändrats i enlighet härmed. Ändringama återverkar på grund av hänvisning påinnehållet i 54 kap. 3 och 8 §§. Angående skälet till ändringen i denna paragrafhänvisas till vad som har anförts i anslutning till 4 §. I överensstämmelse med den övergångsreglering somhar föreslagits i fråga om rättshjälpslagen föreslås att äldre bestämmelserskall gäUa om fri rättegång beviljats på gmnd av ansökan som gjorts före nya lagensikraftträdande. Denna reglering får betydelse i fråga om de bestämmelser i anknyter till LFR. I övrigt är de nya bestämmelserna tillämpligaomedelbart vid ikraftträdandet 19.16.3Förslaget lill lag om ändring i lagen (1946: 804) om införande av nyarättegångsbalken Som jag har nämnt i den allmänna motiveringenföreslås ändrade behörighetsvillkor för offentlig försvarare. Denna frågaregleras i 21 kap. 5 § RB. Med de nya bestämmelserna blir 27 § RP obehövlig.Det föreslås därför alt paragrafen upphävs. Jaghemställer att lagrådels yttrande över förslagen till 2) lag om ändring irättegångsbalken 3) lag om ändring i lagen (1946:804) om införande av nya inhämtas genom utdrag avprotokollet. Vadföredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemställtbifaller Hans Maj:t Konungen. Prop.1972: 4 359 Rättshjälp enligt denna lag handha ves avrättshjälpsmyndigheter. Vid rättshjälpsmyndighet finnes rättshjälpsnämnd ochallmän advokatbyrå. skaU finnas i varje län.Konungen kan dock bestämma alt annat område än län skall utgöraverksamhetsområde för rättshjälpsmyndighet. består av ordförande, som skallvara lagfaren och erfaren i domarvärv, samt två andra ledamöter som skall varamyndiga svenska medborgare och bosatta inom nämndens verksamhetsområde. Förledamot skall finnas ersättare. Konungen förordnar ordförande i rättshjälpsnämndsamt ersättare för ordföranden. Övriga ledamöter och ersättare för dem utses avden i 3 § angivna centralmyndigheten efter förslag av i det län därrättshjälpsnämnden har sitt huvudsakliga verksamhetsområde. Utgöres dethuvudsakliga verksamhetsområdet av kommun, som inte tillhör landstingskommun,skall förslag lämnas av fullmäktige i kommunen. står under tillsyn av encentralmyndighet. är den myndighet som Konungen bestämmer. Rättshjälp åt annan än misstänkt i brottmål(rättshjälp i allmänhet) får bevUjas i fråga om varje rättslig angelägenhet därbehov av rättshjälp föreligger. Rättshjälp får icke beviljas 1. svensk medborgare som ej ärbosatt här i riket i fråga om angelägenhet som saknar anknytning här i riket, 2. utiänning som ej är bosatt häri riket och ej heller annan utiänning i fråga om angelägenhet ulan anknytninghär i riket, 3. annan juridisk person än dödsboeUer ideell förening, 4. näringsidkare i fråga omangelägenhet som har samband med hans näringsverksamhet, om del icke med hänsyntill sökandens eko- 1972: 4 360 nomiskaförhållanden eUer sakens beskaffenhet föreligger synnerliga skäl förrättshjälp, 5. den som ej har befogat intresseav alt få sin sak behandlad, 6. i fråga om anspråk somöverlåtits till den som söker rättshjälp och överlåtelsen kan antagas ha ägtrum i syfte att vinna fördel vid prövning av ansökan om rättshjälp, 7. i fråga om upprättande avsjälvdeklaration. Vid rättshjälp får ersättning av aUmänna medel utgåi fråga om kostnad för 1. biträde som förordnats enligt18 §, 2. utredning i angelägenhet somkan komma under aUmän domstols, krigsrätts, vattendomstols, expropriationsdomstols,arbetsdomstolens eller skiljemäns prövning och ej är förvaltningsärende ellerav beskaffenhet alt kunna komma under förvaltningsmyndighets prövning, om annatej följer av 24 och 25 §§, 3. resa och uppehälle för den somhar rättshjälp, hans ställföreträdare eller vårdare i samband med inställelseinför domstol eller annan myndighet, om personlig inställelse ålagts, 4. avgift som enligtexpeditionskungörelsen (1964: 618) utgår för ansökan och expedition viddomstol, dock ej för avgift för sådan rättens expedition, som utfärdas endastpå särskild begäran och som ej utgöres av lagakraflbevis, om icke expeditionenbegäres innan liden för fullföljd av talan utgått, 5. delgivning, 6. kungörelse i mål eller ärendevid domstol. Skall säkerhet stäUas för all få till stånd eller hindra kvarstad,skingringsförbud eller annan handräckning enligt bestämmelserna irättegångsbalken eUer utsökningslagen (1877: 31 s. 1) eUer verkställighetenligt bestämmelserna i sistnämnda lag, får ansvarsförbindelse för statenutställas. Bestämmelserna i första stycket 3 äger motsvarandetUlämpning i fråga om kostnad för inställelse för blodundersökning eller annanundersökning rörande ärftliga egenskaper i mål om äktenskaplig börd ellerfaderskapet till barn utom äktenskap. Den som åtnjuter rättshjälp är befriad frånskyldighet att gottgöra statsverket ersättning till tolk och stenograf,ersättning som utgått enligt 4 § lagen (1958: 642) angående blodundersökning m.m. i mål om äktenskaplig börd eller faderskapet till barn utom äktenskap ellerkostnad som enligt föreskrift i eller 3 § första stycketnämnda lag utgått av allmänna medel för bevisning som rätten självmant föranstaltatom. Densom beviljas rättshjälp skall erlägga rättshjälpsavgift. Avgift får ej utgå med högre belopp än sommotsvarar rättshjälpsmyndighelens kostnad för rättshjälpen. Lägstarättshjälpsavgift är dock, om annat ej följer av 7 § första stycket, 12 § andrastycket och 14 § första stycket, . 1972: 4 361 Är sökanden ej juridisk person och överstigerinkomsten ej' ett gränsbelopp som motsvarar det vid årets ingånggällande basbeloppet enUgt lagen (1962: 381) öm allmän försäkring(basbeloppet), utgår rättshjälpsavgiften med . Avgiften får nedsättaseller efterges, om särskilda skäl föreligger. Överstiger inkomsten det gränsbelopp som anges iförsta stycket och är kostnaden för rättshjälpen högre än ett maximibelopp,beräknat på sätt nedan anges, motsvarar rättshjälpsavgiften maximibeloppet.Maximibeloppet utgör en tjugondel av den, del av sökandens,inkomst, somöverstiger ett gränsbelopp som motsvarar tre njen ej fem gånger basbeloppet, en femlondel av den del av inkomsten som överstigerett gränsbcT-lopp som motsvarar fem men ej sex gånger basbeloppet; en tiondel av den del av inkomsten som överstigerett gränsbelopp som motsvarar sex men ej sju gånger basbeloppet, hälften av den inkomst som överstiger ell gränsbeloppsom motsvarar sju men ej åtta gånger basbeloppet Överstiger inkomsten åtta gånger basbeloppet, skallavgift utgå med belopp som motsvarar rättshjälpsmyndighelens kostnad förrättshjälpen. Bidrar sökanden i väsentiig omfattning tUl annansunderhåll, skall gränsbelopp som anges i förstatredje stycket ökas med ettbelopp som motsvarar en tredjedel av basbeloppet för var och en mot vilkensådan underhållsskyldighet fullgöres. Vid tillämpning av andra stycket skallmaxirriibeloppel jämnas tiil närmast lägre fulla tiotal kronor. Inkomsten enligt 7 § utgöres av sökandens beräknadeårsinkomst för ansökan. Är sökandens betalningsförmåga föransökan väsentligt ökad på grand av förmögenhet eller annan särskild omständigheteller är hans betalningsförmåga väsentligt nedsatt på grund av skuldsättningeller annan särskild omständighet, skall sådan omständighet beaktas i skäligutsträckning vid bestämmande av årsinkomsten. Är sökanden dödsbo och överstiger kostnaden förrättshjälpen ett maximibelopp som med hänsyn till dödsboels behållning ochdelägarnas ekonomiska förhållanden är skäligt, motsvarar rättshjälpsaygiftendetta maximibelopp. Om behållningen i boet och delägarnas ekonomiskaförhållanden föranleder det, skaU avgift utgå med belopp som motsvararrättshjälpsmyndighelens kostnad för rättshjälpen. Avlider den som har rättshjälp, åtnjuter dödsboeträttshjälp på samma villkor. Har den som beviljats rättshjälp ellerställföreträdare för honom genom försummelse föranlett särskilda kostnader förrättshjälpen, skalP skälig hänsyn tagas till delta vid rättshjälpsavgiftensfaststäUande. Undergår inkomst eUer förhållande som avses i 7 §fjärde stycket, 8 eller 9 § väsentlig förändring, innan ärendet avslutats,skall vid rälts-hjälpsavgiftens bestämmande skälig hänsyn tagas tUlförändringen. Första stycket äger motsvarande tillämpning om densom beviljats rättshjälp till följd av rättshjälpen tillförs tUlgång avbetydelse.