prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Ä andra sidan, påpekar kommittén, torde jordbmkarnai allmänhet anse kravet att föra räkenskaper enligt föreskriftema ijordbruksbokföringsförordningen som en nackdel. För den som varit van atlupprätta deklaration enligt kontantprincipen lorde i vart fall lill en början deklaration enligt bokföringsmässiga grunder anses besvärligare och därförmer tidskrävande. Kommittén räknar med atl etl slorl antal jordbrukare tordekomma att behöva sakkunnigt biträde för fullgörandet avdeklarationsskyldigheten. Övervägandenoch förslag Allmänna synpunkter Kommittén påpekar all den kritik som vid skildatillfäUen anförts mot kontanprincipen som redovisningsmetod för inkomst avjordbruksfastighet lill en del återgetts i kommitténs granskning av dennametod. I slorl sett samma kritik har även kommit fram under utredningsarbetet isvar på en förfrågan som kommitlén riktat till samtliga försie taxeringsinlendenieri landet om vilken av de nu gällande redovisningsmetoderna som kan anseslämpligast med tanke på materieU rättvisa, likformighet och lättUlämplighet. Enligt kommitténs mening är gällande regler förbeskattning av jordbmk med kontantmässig redovisning starkt föråldrade.Reglerna medför i många fall taxeringsresullal som varken är rättvisa iförhållande lill andra kategorier skallskyldiga eller likformiga vid jämförelsemellan jordbmkare. Del är obestridligt, anför kommUlén, all den bokföringsmässigaredovisningsmetoden är vida överlägsen den kontantmässiga och alt den itiUämpningen ger ett mer rättvisande taxeringsresullal. Kommittén anser detvidare otUlfredsställande att de materieUa skattereglerna dvs. frågan om vadsom utgör skaUepliktig inkomst resp. avdragsgill ulgift skall bedömas olika ien och samma förvärvskäUa beroende på om inkomsten därav redovisas enligtkontanlprincip eller bokföringsmässiga grunder. Dessa överväganden har lell kommittén tilluppfattningen all en allmän övergång till redovisning enligt bokföringsmässigagrunder är önskvärd. Vid denna bedömning tar kommittén hänsyn även tiUstmktur-rationaliseringen och de förändrade driftmetoderna inom jordbrakel. ManframhåUer också att en bokföringsmässig redovisning behövs för attanvända sådana moderna regler om avskrivning av tillgångar i jordbmket somkommittén kommit fram tUl. Ätt vissa svårigheter kan uppslå under enövergångsperiod och innan nya bestämmelser blivit allmänt kända finnerkommitlén uppenbart. Men de torde inle bli av den storleksordningen alt de börutgöra ell hinder för en övergång lill bokföringsmässig redovisning förjordbruket. I detla sammanhang hänvisar kommittén till atl vissa jordbrukare iDanmark, och är skyldiga att redovisa enligt bokföringsmässigagrunder, även om de materiella reglerna inle alllid innebär en enligt svenskabegrepp fuUsländig bokföringsmässig redovisning. Kommittén tar upp tUl bemötande betänkligheter avden art som kom till uttryck i samband med tillkomsten av gällande regler omratt för jordbrukare alt taxeras efter bokföringsmässiga grunder (prop. I flera remissyttranden framfördes farhågor för atl i vart fall de mindrejordbrukarna skulle ha svårt att utan hjälp av bokföringskunniga personerupprätta rUctiga deklarationer med räkenskapsmässig redovisning. Uttalanden avdella slag kan enligt kommittén ha varil berättigade då degjordes, dvs. har emellertid en belydandeförändring skett i della avseende. De nu aktiva jordbrukarna måste antas varaväsentligt bättre rustade att sköta räkenskaper och skattemässig redovisningenligt bokföringsmässiga grander. Den omfattande upplysnings- ochstudieverksamhet som bedrivits såväl inom lantbrukets egna organisationer som idel allmännas regi har medfört en betydande förbättring av kunskaperna på dettaområde. Dagens jordbmkare torde vara minst lika bokförings- och skattemed-velnasom andra företagare, vilka är skyldiga alt tUlämpabokföringsgrunder oavsett verksamhetens omfattning. HärtUl kommer attjordbrukarnas deklarationsunderlag numera regelmässigt torde vara väsentligtbättre än tidigare med hänsyn bl. a. till den för flertalet gällandeskyldigheten att redovisa mervärdeskatt. Farhågorna om atl landets jordbrukareinte kan klara av den i regel enkla bokföring som blir nödvändig vidbokföringsmässig redovisning är därför enligt kommitténs mening överdrivna. Kommittén finner det angeläget alt framhålla, attredovisning enligt bokföringsmässiga grunder inte medför någon merbelastningfrån arbetssynpunkt för den som driver verksamhet i ringa omfattning. Som kommitténförut berört måste varje skattskyldig ha ett tUUlörlitiigt underlag för attkunna fullgöra deklarationsskyldigheten på rätt sätt. Den jordbrukare somnöjer sig med s. k. enkel bokföring behöver enligt kommitténs mening i regelinte föra räkenskaper av större omfattning än som erfordras för redovisningenUgt kontantmetod. Redovisningen av balansposter lagertUlgångar,varufordringar och varuskulder utgör inte något nylt arbetsmoment. Dessaposter skall nämligen, som kommitténerinrar om, också redovisas vid tillämpning av kontanlmeloden, även om de dåinle skall anges på jordbmksbilagan utan endast på förmögenhetsbUagan. Sedan kommitlén kommit fram till alt i vart fall endel av landels jordbrukare måste gå över till bokföringsmässig redovisning, harkommittén övervägt lämpligheten av en partiell skyldighet att deklarerabokföringsmässigt omfattande endast innehavare av större och medelstorajordbruk. För en sådan lösning lalar enligt kommittén att antalet mycket småjordbmk är betydande. Svårigheter kan vidare uppkomma för de bokföringsbyråersom kan bU anUtade och för skattemyndigheterna i samband med att ettförhållandevis stort antal jordbrukare åläggs att byta redovisningsmetod. Komnuttén ställer härvid frågan om hur enavgränsning bör göras meUan sådana jordbrukare, som bör vara skyldiga attredovisa bokföringsmässigt, och de som skall tillåtas använda en annanredovismngs-metod. Som en grundval för en sådan uppdelning diskuterar kommitlénmöjlighelerna att knyta an till antingen åkerareal, taxeringsvärde ellerbrultoomsällning eller en kombinalion av två av dessa faktorer. Enav-gränsningsregel grandad på viss minsta åkerareal skulle vara lätt atttill-lämpa och även lämplig, under fömtsättning att aU jord var av sammakvaUtet och att produktionen bedrevs på samma sätt i alla jordbruk. Eftersomdetta inte är förhållandet skulle resultatet kunna bli, anmärker kommittén, attett arealmässigt sett relativt stort jordbruk med ringa jordbruksproduktionskulle bli redovisningsskyldigt, medan ett intensivt bedrivet jordbruk på enmindre åkerareal men med en vida större produktion och omsättning inte skulle omfattasav samma skyldighet. Även anknytning tiU laxermgsvärdet som används i finner kommittén kunna medföra ojämna verkningar till följd av intensivdrift,skUlnader i byggnadsbestånd e. d. Det skuUe också bli nödvändigt att fastställataxeringsvärdet för jordbruk som inte utgör särskilda laxerings-enheter. Så ärfallet med en stor mängd företag som till en del ägs och till en del arrenderasav brukaren. Kommitlén tUlfogar att betydande geografiska ojämnheter skulleuppslå på grund av den stora variationen i de enhetsvärden per ha åker somligger tUl grund för fastighetstaxeringen. En avgränsning med hänsyn tiU bmttoomsättningenanser kommittén ha både för- och nackdelar. Bmttoomsättningen på enjordbruksfastighet är i regel ett gott uttryck för jordbrukets storlek ochomfattningen av jordbruksdriften. Om bmttoomsättningen används som grandval fören uppdelning, torde man således kunna räkna med alt de effektiva ochbärkraftiga jordbruken skuUe komma alt redovisas enligt bokföringsmässigagrunder. EmeUertid har delta altemativ den nackdelen att brut-toomsätlningenkan variera mycket från elt år lill elt annat, särskilt på sådanafasligheter där skogsförsäljning förekommer vissa år. bör dock enUgtkommitténs mening inte utgöra något oöverstigligt hinder för atl tillämpa dennaavgränsningsregel. Om skyldigheten att gå över tUl bokföringsmässigredovisning inte skall gälla alla jordbrukare, fiimer kommitlén det varaenldast och lämpligast att uteslutande knyta an till en given omsätlningssumma.Med hänsyn lill det förhållandevis stora antal skattskyldiga som kan beröras aven sådan reform bör en övergång tUl bokföringsmässig redovisning ske etappvis.Var en omsätlningsgräns skall sättas anser kommittén vara en bedömningsfrågamed hänsyn bl. a. tUl angelägenheten att inom överskådlig tid kunna i huvudsakaweckla konlanlprmcipen och få full jämställdhet i redovisningshänseende mellanjordbruk och rörelse. Den beloppsmässiga gränsen bör därför inte sällasalltför högt. Enligt en frekvensundersökning av jordbrukarnas brattoinläkler,som statistiska cenlralbyrån utfört för kommitténs räkning, hade mer änhälften av det totala anlalet jordbmkare i landet . Enligt kommitténs mening innebär det en lämpligavvägning att fastställa beloppsgränsen lUl . Om detta altemativ skulle väljas, beräknarkommittén alt av landets jordbrukare kommer att redovisa enligtbokföringsmässiga grander i mitten av 1970-lalet. Närmare 30 000 jordbmkareskulle då återstå som således inte skulle ha skyldighet men väl rättighet att deklarera bokföringsmässigt. Frågan uppkommer då om dessa jordbrukare börtillåtas fortsätta med den kritiserade kontanlmeloden. Som ett alternativnämner kommitlén utvägen att utan alltför stora ingrepp anpassa metoden efterde förhållanden under vilka jordbruk bedrivs . Kommitlén anser det härvidmest angeläget att eliminera möjlighetema alt genom uppfödning och sedermerarealisation av djur skapa skattefria vinster. Vidare bör avdragsrätten förinventarieanskaffningar moderniseras och förbättras genom införande av rättlill årliga värdeminskningsavdrag. Från denna utgångspunkt har kommittén undersöktmöjligheten av att skapa en modifierad form av kontantprincipen ulan alt införaandra ändringar i de nuvarande materiella reglerna än just belräffande djur ochinventarier. Djuren borde då behandlas på samma sätt som varalager och avdragför inventarieanskaffning ske i form av årliga värdeminskningsavdrag enligt enenkel restvärdemetod. Detta skulle dock nödvändiggöra tUlskapande avövergångsbestämmelser som gav nuvarande jordbmkare möjlighet att få avdrag förden urspmngliga nyuppsättningskostnaden för djur och inventarier elleralternativt värdet av befintiiga stamdjur och inventarier. Ett sådantvärderingsförfarande skulle emellertid medföra så pass komplicerade regler alten modifierad form av kontantprincipen enligt kommitténs mening inle utgör ettlämpligt alternativ tUl bokföringsmässig redovisning. För övrigt skulle en så- danmodifierad kontanlprincip inle komma att avvika särskUt mycket i förhållandelill en bokföringsmässig redovisningsmetod. Komnuttén har även övervägt möjligheten av allinföra regler om schablonmetod för beräkning av inkomst av vissajordbruksfastigheter i Ukhet med vad som gäller om villor i förvärvskällanannan fastighet. Nuvarande regler innebär att alla jordbmksfastigheler skallredovisas enligt konventionell metod oavsett storleken av intäkter ochkostnader. Detta medför all deklarations- och laxeringsförfarandel förfasligheler med i regel obetydliga intäkter och kostnader blir onödigt omständligt.En ändring av beskallningsprincipen för vissa jordbruksfastigheter bör, enligtvad kommittén anför, ha till syfte att skapa likformighet ibeskattningshänseende för fastigheter med Ukartad användning men olikabeskattningsnatur. En övergång till schablonbeskattning bör därför i principbegränsas lill all omfatta endast fasligheler som i fråga om sloriek ochanvändningssätt kan jämställas med vUlafastighel. Kommittén tillägger att viddenna jämförelse dock bör bortses från förekomsten av skogsmark och improduktivmark. Kommittén påpekar all det ofta gjorts gäUande atlägarens bostadsbyggnad på jordbmksfastighet generellt borde schablonbeskattaspå samma säll som i regel sker för ägarens bostad i villafastighet i förvärvskällornaannan faslighet och rörelse. På jordbraksfastighet, där omfattandejordbruksdrift förekommer, kan enligt kommitténs mening mangårdsbyggnadenemellertid inle jämställas med villa. Mangårdsbyggnaden ingår där som en delav själva förvärvskällan och får enligt kommittén anses ha sådant samband medjordbruksdriften att den åtminstone tiU viss del kan anses jämställd meddriftbyggnad. En utbrytning av mangårdsbyggnaden på egentligajordbraksfastigheter ser kommittén ej heller som en nödvändig följd av en schablonbeskattningav mindre jordbmksfastigheler med huvudsaklig karaktär av bosladsfastighet. Attockså reparations- och underhållskostnader för en mangårdsbyggnad till viss delkan anses hänförliga till personliga levnadskostnader ulgör enligt konunitténinte tiUräckliga skäl för en genereU schablonbeskattning av mangårdsbyggnaderpå jordbruksfastighet. Vid sin prövnmg av frågan om en schablonbeskattningav sådana jordbruksfastigheter som huvudsakligen används för bosladsändamålfinner kommittén att betydande svårigheter uppstår när man närmare skaU angevilka fastigheter som bör omfattas av en schablon. Kommittén anser del inlelämpligt all därvid uteslutande gä efter totalarealen eller arealen avinägojord. Det enklaste sättet synes kommittén vara alt föreskriva altjordbruksfastighet med en normal årlig braltointäkt av annat slag än avskogsbruk understigande visst belopp skall redovisas enligt schablonmelod,under föratsättning dessulom att ägaren själv disponerar faslighetensmangårdsbyggnad. Kommitténullalar alt åtskilliga av de skäl som föranledde genom- förandetav schablonbeskattning av villor kan sägas föreligga också beträffande vissa'jordbraksfastigheter. Fördelar från såväl förenklings-som rättvisesynpunktskulle vinnas om en liknande schablonmelod införs för nundrejordbruksfastigheter där egentiig jordbruksdrift inle förekommer. Kommitténhar emellertid kommit tiU den uppfattningen atl en ändring av reglerna förinkomstbeskattningen inte bör genomföras ulan mer ingående utredningar ochöverväganden än kommhlén haft möjlighet att utföra. Kommittén har därför inteansett sig böra lägga fram något förslag om schablontaxering av fastighet somtaxerats som jordbruksfastighet. I stället ifrågasätter kommittén om intemolsvarande effekt kan nås på ett enklare sätt än genom alt ändra reglerna förinkomstbeskattningen. skulle kunna ske genom att här avseddajordbmksfastigheler vid nästa allmänna fastighetstaxering laxeras som annanfaslighet eller alt mangårdsbyggnader på sådana fastigheter bryts ut till ensärskUd taxeringsenhet och laxeras som annan fastighet. Frågan om berördafastigheters beskattningsnatur bör i försia hand prövas i samband med enändring av reglerna för fastighetstaxeringen. Om det därvid skulle visa sig,att det inte är möjUgt eller lämpligt att ändra beskattningsnaturen för sådanafasligheler eller byggnader, bör enligt kommitténs mening införande avschablonbeskattning aktualiseras. Som framgått av del föregående har kommittén mteansett del möjligt att ändra den nuvarande kontanlprincipen så atl den iframtiden lämpligen kan användas som redovisningsmetod jämsides med redovisningenligt bokföringsmässiga grunder. Kommittén framhåller att den således haft attvälja mellan en bokföringsmässig redovisningsmetod, som är obUgatorisk för allajordbrakare, eller denna redovisningsmetod i förening med en oförändradkontanlprincip för en med tiden mycket liten grupp jordbrukare. Kommittén anför att det måste anses angelägel avsåväl principiella skäl som av rättviseskäl alt samma redovisningsmetod och ihuvudsak samma materiella skatteregler gäller för såväl jordbruk som rörelse.Såsom tidigare berörts anser kommitlén det också nödvändigt med bokföringsmässigredovisning för atl rörelsebeskallningens nya avskrivningsregler för byggnaderm. m. skall kunna anpassas för motsvarande tillgångar i jordbrak. Dåjordbraksverksamhet alltmer fått karaktär av rörelse ochensartade skatteregler så långt möjligt bör gäUa för all slagsnäringsverksamhet, bar kommittén inte kunnat finna några bärande skäl för attvissa jordbrukare skall få tiUämpa annan redovisningsmetod än sådan enUgtbokföringsmässiga grander. Kommittén föreslår därför att kontantprincipen heltavvecklas som redovisningsmetod för mkomst av jordbruksfastighet och att denbokföringsmässiga redovisningsmetoden görs obligatorisk för alla idkare avjordbruk. Kommittén är väl medveten om alt en obligatoriskskyldighet för jordbmkare att gå över till bokföringsmässig redovisning för medsig åtskilliga problem under övergångsskedet för såväl jordbrukarna somtaxeringsmyndigheterna. En samtidig övergång för alla jordbrukare i landelfinner kommittén därför utesluten. För alt göra övergången så smidig sommöjligt föreslår kommitlén i stället alt den får ske successivt under enperiod med början . Alla jordbrakare som börjar sinverksamhet efler nämnda dag bör dock vara skyldiga att ha bokföringsmässigredovisning. Kommitlén påpekar att det med hänsyn till nedläggningstakten närdet gäller småjordbruk och åldersfördelningen bland de nuvarande jordbrukarnalorde vara realistiskt att räkna med alt åtskilliga av de minsta jordbrukeninte kommer atl beröras av de nya reglerna. Många småjordbrak kommer att haavvecklats, innan skyldighet att gå över till bokföringsmässiga grunder kommerall föreligga. Den successiva övergången till bokföringsmässigredovisning bör enligt kommitténs förslag beslämmas av bmttoomsältningen. Somunderlag för bedömningen av lämpliga beloppsgränser har kommittén haft en avstatistiska centralbyrån utförd undersökning av jordbrukarnas brattoinläklersådana de framgått av jordbrukarnas deklarationer avseende inkomståret 1968.Enligt denna undersökning ulgjorde antalet brukningsenheter med över 2 ha åkerför vUka redovisades inkomst av jordbruksfastighet i runt tal 163 000, varav 8400 eller redovisade enligt bokföringsmässiga grunder. Vidare framkom allendast 17 000 jordbrukare haft bruttointäkter , alt 47 400eller av det lotala antalet jordbrukare i landet haft bruttointäkt . saml all 86 000 eller mer än inte kommit upp i30 . Av undersökningen framgår att betydande skillnaderföreligger mellan olika delar av landet. De minsta brukningsenheterna, dvs. demed mindre bmtiointäkler än , återfinns framför allt i , ,och . Mer än 1/3 av brukningsenheterna i de tvåminsta storleksgrupperna finns sålunda i dessa län. Brakningsenheterna med deslörsta bmttointäktema är tUl stor del belägna i , som har över 5700 eller drygt 1/3 av brukningsenheterna med mer än . De omsättningsuppgifler som framkommit vidundersökningen kan enligt kommitténs mening inte ulan vidare läggas lill grundför överväganden om vilka beloppsgränser som bör fastställas eller den takt ivilken en övergång lill bokföringsmässig redovisning bör ske. Gmnden härförmåsle vara de förhållanden som kan tänkas föreligga vid ingången av de aktueUaövergångsåren 19731977. Kommitlén har därför sökt ta hänsyn lill bl. a.inkomslulvecklingen, nedläggningslakten för jordbmksom beräknas upphöra och antalet frivUliga övergångar. Taklen iövergångsskedet bör enligt kommitténs mening vidare vara sådan all övergångsskyldighelende första åren inle kommer alt omfatta aUtför stora grupper. Sedan den nyalagstiftningen varit i kraft och kan antas ha blivit relativt väl kändav såväl de bokföringsbyråer och enskilda personer som brukar biträdajordbrukarna med att upprätla deklarationer som av jordbrukarna själva, bör eltstörre antal kunna gå över lill bokföringsmässig redovisning. Ensuccessiv övergång i tämligen långsam takt anser kommitlén vara önskvärd ocksåmed hänsyn till personalresurserna hos bokföringsbyråer och taxeringsmyndigheter. Enligt kommitténs förslag bör vidareövergångsskyldigheten inle knytas liU bmltoomsältningen för det senaslebeskattningsåret utan till omsättningen närmast föregående år, dvs. två årföre övergångsåret. Härigenom får de skattskyldiga mera tid på sig attförbereda övergången till bokföringsmässig redovisning. Kommittén föreslår att övergång tillbokföringsmässig redovisning skall göras av dels aUajuridiska personer som enligt civUrättslig lagstiftning är bokföringsskyldiga,dels alla som börjar driva jordbrak och dels de jordbrakare som haft en bruttoomsätlning om minsl . föreslås enavtrappning av omsätl-ningsgränsen på så sätt att övergång fr. o. resp. 1975 och 1976 skall ske av skattskyldiga vilkasbruttoomsätlning resp. 1973 och 1974 uppgått till elleröverstigit . Det sista övergångsåret inträder enligt förslaget skyldighet för återstoden avlandets jordbmkare att gå över tUl bokföringsmässig redovisning. Om förslagetgenomförs, skulle den kontantmässiga redovisningsmetoden således i principkomma att tillämpas sista gången vid taxering. Med bmtloomsättning bör enligt kommitténs mening idella sammanhang avses summan av bruttointäkterna på jordbruksbilagan enligttaxeringsnämndens beslut. Övergångsskyldighelen bör helt knytas lill den avtaxeringsnämnden faslställda brulloomsätlningen. Äv praktiska skäl bör en avhögre instans senare beslutad ändring av bruttointäkterna inte inverka påövergångsskyldighelen. Någon närmare definition av begreppet bmtloomsättnmganser kommittén inle behövas. Kommittén framhåller alt samtUga intäktersjälvfallet skall redovisas med bruttobelopp. De kostnader som hör samman medviss intäkt skall således inte avräknas direkt från intäkten ulan dras av blandkontanta utgifier. Härav följer bl. a. alt skogsavverkningar och maskinbytenalltid skall deklareras bmlto. Som ett allmänt undantag från skyldigheten attövergå till bokföringsmässig redovisning föreslår kommittén fall där underbeskattnings- åretverksamheten avvecklas i samband med att fastigheten överlåts eller jordbrakelsläggs ned. Undantaget motiveras av kommittén med alt en bokföringsmässigredovisning för elt enda år, det år då verksamheten upphör, ofta skulle kunnaleda tUl missvisande resultat och dessutom skulle te sig tyngande för denskaltskyldige och myndigheterna. Kommittén har låtit göra vissa beräkningar ominnebörden av förslaget i fråga om anlalet troliga övergångar vid 19741978års taxeringar och det lotala anlalet skallskyldiga med inkomst av jordbruksfastighetresp. med bokförUigsmässig redovisning dessa taxermgsår. En sammanställning avdessa beräkningar ulvisar följande. Det tmderstryks av kommittén att beräkningarna ärosäkra i fråga om de senare övergångsåren särskUt med hänsyn till svårighetenatt uppskatta framlida brutloomsättningar och antalet kvarvarandedeltids-jordbrak. Kommitlén förklarar sig medveten om att deföreslagna omsättningsgränserna kan behöva jämkas, sedan erfarenhet vunnits avde försia årens övergångar. På gmnd härav bör enligt kommitténs mening Kungl.Maj:t bemyndigas all vid behov ändra omsättningsgränserna. Det ligger enligtkommitténs mening i sakens natur att sådan ändring endasl kan bli akluell förnågol av . Här bör framhållas alt vad kommittén föreslår omtaklen i övergångsskedet endast avser atl reglera, när skattskyldig senastskall börja tillämpa bokföringsmässig redovisning. Förslaget innebär såledesinget hinder mot att övergång tUl sådan redovisning sker frivUligt före dentidpunkt, då en övergång eljest skulle aktualiseras. Enligt kommitténsuppfattnmg kan det antas, alt åtskilliga skattskyldiga kommer att begagna sigav denna rätt. KommUtén påpekar atl förslaget om obligatoriskövergång lill bokföringsmässig redovisning för aUa skattskyldiga med inkomstav jordbmksfastighet innebär en genomgripande ändring av beskaltningssyste-metför det svenska jordbrakel. För atl denna ändring skall kunna ske med minstamöjliga besvär för såväl de skallskyldiga som taxeringsmyndigheterna syneserforderligt all statsmakterna informerar de skattskyldiga om de nyabestämmelserna. Kommittén utgår från alt ges möjlighet allgenomföra en upplysningskampanj om principerna för bokföringsmässig redovisningoch gällande övergångs- bestämmelseri god tid före det första beskattningsår då de nya bestämmelserna skaUtillämpas. Flertalet remissinstanser tiUstyrker kommitténsförslag om en obUgatorisk övergång tiU bokföringsmässig redovisning av inkomstav jordbraksfastighet.