prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Eftersom ersätlning vid realisation av djur ochinventarier ej räknas som skattepliktig inkomst i förvärvskällanjordbruksfastighet, får avdrag för utgifter för den första anskaffningen avdjur och inventarier inte göras i denna förvärvskälla. Sådan utgift hänförsenligt kontanlprincipen till icke avdragsgill nyuppsällningskoslnad. För inköpav omsättnings-djur får dock numera avdrag åtnjutas enligt kontanlprincipenäven när fråga är om den första anskaffningen. Ä andra sidan medges avdrag förutgifter för anskaffning av djur och inventarier lill ersättning för såldaeller utrangerade. Avdrag medges på en gång med hela det belopp som betaltskontant . Avdrag för årlig värdeminskning av inventarier kommer ej ifråga. Vid kontantmässig redovisning får annanredovisningsperiod än kalenderår inte förekomma. Reglerna om bokföringsmässig redovisning avjordbruksinkomsl överensstämmer i stort med dem som avser inkomst av rörelse.Vid inkomstberäkningen påverkas årsresultatet inte bara av inkomster ochutgifter ulan även av förändringar beträffande varulager vartill hänförs bl.a. djur varafordringar och varaskulder. All ersätlning vid försäljning avdjur och inventarier utgör skattepliktig inkomst i förvärvskällan oavsett omfråga är om normal omsättning eller totalavyttring. Ä andra sidan är allautgifter för anskaffning av djur avdragsgilla, således ävennyuppsättningskostnad. Koslnader för inköp av inventarier får dras av genomårliga värdeminskningsavdrag. När inventarier utrangeras ur driften medgesavdrag för det skattemässiga restvärdet. Värderingen av lagret av produkter ochförnödenheter vid årets utgång kan göras inom tämligen vida gränser. I frågaom rörelse och jordbruksfastighet, som redovisas enligt bokföringsmässigagrunder, gäUer som allmän regel att den i räkenskapema gjorda värdesätlnmgen påtillgångar avsedda för omsättning eller förbrukning skall godtas, om den inteinnebär en lägre värdering än av anskaffningsvärdet efler avdrag förinkurans (anvisnmgarna tUl 41 § KL). Bestämmelserna medför således en rätt tUlnedskrivning av lagervärdet med av anskaffningsvärdet. För värderingen av djurbeståndet gäUer emellertidsärskUda bestämmelser, som i fråga om stamdjur awiker från de aUmänna reglernaom varulagervärdering.Bestämmelsema om djurvärden ändrades genom lagstiftnuig (SFS 1970:233). Fr. o. m. gäller skilda regler för stamdjur ochomsällningsdjur (punkt 1 fjortonde och femtonde styckena av anvisningarna till41 § KL). Värdet av slamdjur får inle tas upp till lägre värden än deminimivärden som åriigen fastställer för olika slag avstamdjur. Verket faststäUer dessa värden (senastRSV I 1971: 7). Värdena gmndas därvid på genomsnittsprisema den1 oktober närmast före fastställelsen. Verkets värdenmotsvarar i princip av dessa genomsnittspriser. Jämkning av djurvärdet medgesi speciella fall, t. ex. om djurbesättningen är av särskilt god kvalitet.Beträffande sådana djurslag för vUka verket inte har fastställt någotminimivärde, exempelvis för dyrbarare avelsdjur, bestäms värdet till avallmänna saluvärdet. I fråga om omsättningsdjur föreskrivs alt värdet får tasupp lill lägst hälften av de riktvärden angivit, dvs. iprincip till av saluvärdet. Värdet av omsättningsdjur får således skrivasner efler samma regler som gäller för andra lagertiUgångar. Särskildaövergångsbestämmelser gäller vidare i fråga om värdering av lager avomsällningsdjur när övergång tUI bokföringsmässig redovisning har skett den 1juli 1970 eller . En redogörelse för dessa lämnas i ett följande avsnittom byte av redovisningsmetod. Som nämnts får jordbrukare som använderbokföringsmässig redovisning tUlgodogöra sig avdrag för anskaffningskostnadenför inventarier i form av årliga värdeminskningsavdrag. För inventarier som ärimderkastade snabb förslitning s. k. treårsinventarier får hela kostnadendock dras av på en gång under anskaffningsåret. I fråga om avskrivningsmetod m.m. tiUämpas i övrigt reglerna om avskrivning av inventarier i rörelse (punkt 1sjätte stycket av anvisningama till 22 § KL). Detta innebär attjordbmksinvenlarier får avskrivas antmgen enligt värdeminskningsplan, s. k.planenlig avskrivning, eller i överensstämmelse med de i räkenskaperna gjordaavskrivningama, s. k. räkenskapsenlig avskrivning. Underlaget för avskrivningen skall utgöras avanskaffningsvärdet. Som anskaffningsvärde anses den verkliga kostnaden föranskaffningen när inventarierna förvärvats genom köp, byte eller därmedjämförligt fång. Om inventarier förvärvas på annat sätt (gåva, famUjerättsligtfång), skaU deras allmänna saluvärde anses som anskaffningsvärde. Sker sådantförvärv av inventarier tUlsammans med hel förvärvskäUa, skaU emellertid detbelopp som i beskattnmgshänseende återstår oavskrivet för överlåtaren ansessom anskaffningsvärde för inventarierna. Har övertagandet av förvärvskäUanskett på gmnd av arv eller testamente och har arvsskatten beräknats efterlägre värde än det för överlåtaren oavskrivna värdet på inventarierna, gällerdet lägre värdet som anskaffnmgsvärde. Enligt en särskUd jämknmgsregel kananskaffnmgs- värdetändras, om den skattskyldige eller någon honom närstående vidtagit åtgärd föratt den skattskyldige skaU kimna tUlgodoräkna sig ett högre anskaffningsvärdeän som kan anses rimligt och detta kan antagas ha skett för att ge någon av demobehörig förmån i beskattningshänseende (punkt 3 b fjärde stycket avanvisningarna tiU 29 § KL). Vid planenlig avskrivning fördelasanskaffningsvärdet för inventarier på i följd genomvärdeminskningsavdrag. Ärligt avdrag sker efler viss avskrivningsprocent sombestäms med hänsyn till hur länge olika inventarier beräknas vara i bruk. Avskrivningarnaredovisas på särskild plan som bifogas deklarationen. För inventarier somanskaffats under beskattningsåret medges i regel avdrag endast för den del avåret under vilken inventarierna varit i bruk. När inventarier säljs skallredovisning lämnas om försäljningspris och åtnjutna värdeminskningsavdrag.Avdrag får härvid göras för oavskrivet restvärde, men belopp som erhålls vidavyttringen skaU i sin helhet tas upp som skattepliktig intäkt. Vid utrangeringfår avdrag ske för oavskrivet värde. Många jordbmkare har funnit det vara enklare atttUlämpa den s. k. nettometoden vid planenlig avskrivning. Nettometoden innebäri princip att avskrivning inte beräknas på grandval av anskaffningsvärdet utantUl viss procent av en nettosumma motsvarande skUlnaden meUan kostnaden föranskaffning av inventarier under beskattningsåret och vad som uppburits vidförsäljning av inventarier under . Nettometoden lämpar sig främst förslörre företag med en mångfald inventarier. I dessa fall skulle en individuellredovisning av vinster och förluster vid byten av inventarier medförasvårigheter. Avvikelse från värdeminskningsplan får göras undervissa förutsättningar med hänsyn tUl bl. a. rörelsens växlande resultat,överpris som kan vara eriagt för en tUlgång eUer så ringa rörelseöverskott attplanenligt avdrag inte kunnat utnyttjas, s. k. jämkade och förskjutna avdrag(punkt 3 c av anvisningama till 29 § KL). För tUlämpning av räkenskapsenlig avskrivning krävsmedgivande av taxeringsnämnd eUer skatterätt. Ett formeUt krav är att denskattskyldige har ordnad bokföring som avslutas med vuist- och förlustkonto(dubbel bokföring) och möjliggör utredning om vad som i beskattningshänseendeåterstår oavskrivet av inventariernas anskaffningsvärde. Vid räkenskapsenligavskrivning skall nämligen överensstämmelse råda meUan avskrivningen iräkenskaperna och värdemmskningsavdrag vid taxeringen. Vidare skaU bokfördavärden och skattemässiga restvärden överensstämma vid varje tUlfälle. EttviUkor är dessutom att trygghet föreligger att vid försäljning av inventariernauppkomna vmsler inle undgår taxering. Medgivande om räkenskapsenligavskrivning gäller tUls vidare och kan återkallas om skäl föreUgger tUl det. Enligt huvudregeln vid räkenskapsenlig avskrivning den s. k. 30-regeln får avskrivning göras med högst av summanav det ingående bokförda värdet för inventarierna och kostnaden förnyanskaffningar av inventarier som finns kvar vid årets utgång. Iavskrivningsunderlaget medräknas inle sådana nyanskaffningar under årel somsålts, förlorats eUer utrangerats under . För därvid uppkommen förlustmedges avdrag. Har tiUgångar som anskaffats före räkenskapsårets ingångavyttrats eUer gått förlorade får avdrag åtnjutas förförsäljningssumman och eventuell försäkringsersättning. Samma belopp skaU isådant fall tas upp som inkomst. SärskUt avdrag kan vidare under vissaomständigheter medges för överpris eller merkostnader. Huvudregeln har kompletterats med en regel sommedger alt inventarievärdet alltid kan nedbringas tiU belopp motsvarande 20 %årlig avskrivning på anskaffningsvärdet för kvarvarande inventarier. Denskattskyldige kan vid laxeringen efler eget val använda antingen huvudregelneller kompletteringsregeln. Skulle vidare i något fall inventariernas verkligavärde understiga del lägsta belopp tiU vilket inventariema enligt de nämndareglerna får avskrivas, får den ytterligare avskrivning företas som fordrasför alt inventariernas värde i balansräkningen inte skall översliga verkligavärdet. Avdrag för värdeminskning av byggnad medges eflersamma regler vid såväl kontantmässig som bokföringsmässig redovisning av jordbruksfastighet.Rätt lill avdrag för oavskrivet anskaffnmgsvärde vid utrangering av byggnadtillkommer dock endast den som har bokföringsmässig redovisning (punkl 2 a avanvisningarna till 22 § KL). Avdraget skall bestämmas lUl viss procent avbyggnadernas värde. För fastställande av avskrivningsunderlaget harriksskattenämnden i anvisningar till ledning för taxeringsmyndigheterna angettatt följande meloder kommer i fråga (RN 11970 nr 9: 3). 1, I försia hand tas byggnadsbeståndelsvärde upp till anskaffningskostnaden om denna kan visas. Vid denna metod skaUvärdeminsknuigs-plan användas. 2, Om anskaffningskostnaden ej kanvisas, får avskrivningsunderlaget beräknas schablonmässigt tUl beloppmotsvarande 2/3 av suraman av under beskattningsåret gällande taxeratjordbruksvärde, skogsmarksvärde, värde av övrig mark och värde av särskildatillgångar, minskat med skäligt värde på mera betydande naturtUlgångar ochsärskilda förmåner. Skogsmarksvärdet inräknas dock med högsl 25 000 kr.NalurtUl- gångaroch särskilda förmåner anses som mera betydande om värdet därav överstiger 1/10av ovannämnda summa. Avskrivningsunderlaget får ävenbestämmas enligt en kombinerad metod tUi det schablonmässigt beräknade värdetenligt 2 ökat med faktiska kostnader för ny-, tiU- eller ombyggnad som utförtsefter den tidpunkt, tUI vUken det schablonmässiga värdet hänför sig.Värdeminskningsplan skall användas. När jordbrakaren kan visaanskaffningskostnaderna för en eller flera byggnader, som uppförts före dentidpunkt till vilken gällande taxeringsvärde hänför sig, kan dessa koslnaderanvändas som avskrivningsunderlag för hela byggnadsbeståndet om de tiUbeloppet överstiger schablonmässigt beräknat värde. En viss reduktion av avskrivningsunderlaget kanifrågakomma, om jordägarens egen bostadsbyggnad representerar elt större värdeän som anses behövligt för jordbrak av molsvarande sloriek, s. k. överloppsbyggnad. Huvudparten av landets jordbrukare använder sig avelt schablonmässigt beräknat avskrivningsunderlag enUgt 2. Vid denna metod förändrasavskrivningsunderlaget när taxeringsvärdet ändras genom senare faststäUdfastighetstaxering. De övriga metoderna förutsätter däremot att etl en gångbestämt avskrivningsunderlag får gälla för framtiden, självfaUet ökat meddärefter gjorda investeringar i byggnader. Avdrag för värdenunskning av byggnad beräknas enUgtpraxis i regel tiU av avskrivningsunderlaget. När schablonmetodenanvänds motsvarar avdraget av det taxerade jordbraksvärdet m. m. Beräknasavdraget på gnmdval av verklig anskaffningskostnad, kan annan procentsatskomma i fråga anpassad efter byggnadernas beskaffenhet och användning. För s, k. fasta maskiner och andra fastainventarier i driftbyggnader på jordbmksfastighet kan värdeminskningsavdragmedges separat enligt de för byggnad gäUande reglema men efter högreprocentsats. Avskrivningsunderlaget skall därvid i första hand tas upp liUanskaffningskostnaden. Om denna inte kan visas, bestäms värdet lUl skäligtbelopp motsvarande uppskattat saluvärde eller bruksvärde.Värdeminskningsavdrag medges i aUmänhet av avskrivningsunderlaget.Värdeminskningsplan skall användas. Närvärdeminskningsavdrag beräknas särskUt för fasta maskiner, skallavskrivningsunderlaget för byggnader minskas med vad som därav belöper påfasta maskiner. Har avskrivningsunderlaget för byggnader beräknatsschablonmässigt, bör enUgt riksskattenämndens anvisningar reduktion ske medendast viss del, i regel högst , av avskrivningsunderlaget för fastamaskiner. Vid beräkning av inkomst av jordbruksfastighet enligt bokförings- mässigagrunder kan avdrag medges när byggnad utrangeras eller rivs. Föratsättninghärför är att jordbrukaren kan visa byggnadens anskaffningskostnad ochvärdeminskningsavdrag som» erhållits vid lidigare laxeringar. Avdrag medgesmed oavskriven del av anskaffningskostnaden för byggnaden, i den mån dettabelopp överstiger vad som kan ha influtit vid försäljning av rivningsvirke o.d. Avdrag för värdeminskning av läckdikmngsariläa,gmngoch skogsväg på jordbruksfastighet medges enligt samma regler vid kontantmässigsom bokföringsmässig redovisning (punkl 2 b av anvisningarna till 22 § KL).Kostnader för andra slag av markanläggningar får inte dras av såvida inte frågaär om koslnader för reparation eller underhåll. Sådana kostnader får dras avpå en gång som omkostnad. Underlaget för avskrivning avtäckdikningsanläggning utgörs av den faktiska anskaffningskostnaden. Häriinbegrips även kostnaden för täckta avlopp i direkt anslutning tilltäckdikning, dock inle huvudavlopp. har förldarat altgränsdragningen mellan täckdikningsanläggning och huvudavlopp bör ske medutgångspunkt från rör-dimensionen (RN 1 1964 nr 5:3). TUltäckdikningsanläggning räknas normalt täckta sugdiken och stamdiken medrörledningar med en inre diameter av högst . Rörledningar med slörrediameter än hänförs i allmänhet till huvudavlopp. Iavskrivningsunderlaget får även ingå kostnader för islåndsällande och omläggningav förut anlagd täckdikning. Sådana koslnader får däremot inte dras av somunderhållskostnad (punkt 7 av anvisningarna tiU 22 § KL). Underlaget föravskrivning av skogsväg utgörs av en tredjedel av nedlagd kostnad. Avdrag får göras enligt särskild värdeminskningsplanmed av avskrivningsunderlaget. Överlåts jordbraksfastighet på vilkentäckdikning eller skogsväg finns genom köp eller liknande fång får överlåtarenpå en gång göra avdrag för anläggningens skattemässiga restvärde. Den nyeägaren får inle tiUgodoföra sig någol avskrivningsunderlag för den övertagnaanläggningen. Vid överlåtelser genom gåva eller famUjerättsligt fång fårdäremoi den nye ägaren överta överiåtarens avskrivningsplan och åtnjuta devärdeminskningsavdrag som denne skulle varit berättigad till om han fortfarandeägt fastigheten. Arrendatorsförbättringskostnader på arrenderad fastighet Enligt 22 § 2 mom. KL får avdrag ej göras vidinkomstberäkningen för kostnad för ny-, tUl- eUer ombyggnad av fastigheten eUerför grund-förbältring därå. Rådande rättspraxis medger dock arrendator rätt attomedelbart dra av kostnader som han haft för förbättring av jordägarensegendom. Som föratsättning för rätten tUl avdrag gäller att äganderätten tiUvad som utförts tUlkommer jordägaren och att arrendatorn inteomedelbart fått ersätlning av denne för kostnaderna. Förbättringskostnaderanses således för arrendator jämsläUda med driftkostnader. Arrendator som harbokföringsmässig redovisning torde i praktiken kunna välja mellan atttiUgodoföra sig avdraget på en gång eller all fördela del på den återståendenylljanderällstiden (RÄ 1965 ref 30). För rätten till avdrag saknar det i allmänhetbetydelse, om arrendatorn enligt arrendeavtalet haft skyldighet alt ulföraarbetena eller ej. Likaså torde jordägarens skyldighet alt vid arrendetsupphörande ersätta arrendatorn för koslnaderna inle kunna inverka påbedömningen av arrendatorns avdragsrätl. Den omständigheten allsläktskapsförhållande eller intressegemenskap föreUgger mellan jordägaren ocharrendatorn har inle heller ansetts förta arrendatorn rätt lill avdrag förnedlagda koslnader (RÅ 1954 ref 50, RA 1959 Fi 1871 och RÄ 1969 Fi 99). Skulle å andra sidan den uppförda byggnaden elleranläggningen bli arrendatorns egendom gäller de allmänna reglerna om avdrag förkostnaden genom årliga värdeminskningsavdrag. Mot arrendators avdragsrätl förförbättringskostnader svarar i princip skattskyldighet för jordägaren. Ipraxis bedöms emellertid frågan om jordägarens skattskyldighet först vid dentidpunkt då arrendet upphör. Beskattning torde därvid endasl kunna komma ifråga för värdet av förbättringar av bestående nalur som finns kvar då. Skattskyldighetför jordägaren kan dock aktualiseras tidigare i sådana fall då arrenda-lomgenom arrendeavtal eller annat åtagande förbundit sig att utföra vissaförbättringsarbeten efter samråd med jordägaren. Den omständigheten altjordägaren och arrendatorn är nära släkt med varandra eller att annanintressegemenskap föreligger torde inte inverka på frågan om jordägarensbeskattiung (RÄ 1954 ref 11, RÄ 1957 ref 50, RA 1963 Fi 862 och RN 1 1964 nr 2:6). Avdragför anläggningskostnad för fruktodlingar m. m. Vid beskattningen av yrkesmässigt bedrivna frakt-,bär- och blomster-odlingar skiljer man i tUlämpningen meUan sådana odlingar därträden eUer buskarna ulgör anläggnmgstillgångar och andra odUngar som ärhänförliga tUl omsättningstillgångar. Bedömningen blU således beroende av om dei anläggningen ingående kulturerna används som produktionsfaktor eller äravsedda för försäljning. När träden eller buskarna inte är avsedda att varaförsäljningsobjekt som sådana utan endast avkastnuigen av dem, hänförs de tUlanlägg-ningstUlgång av fast egendoms nalur. För inköp av sådana tUlgångarmedges ej avdrag vid den första anskaffningen. Avdrag för årUg värde-mmskningkan ej heller ifrågakomma (RÄ 1962 ref 5). Avdrag medges i stället förkostnaden för ersättiungsanskaffning när träd eller buskar byts ut mot nya påsamma bruknmgsenhet. rätttorde vara, att omplantering sker på mark som lidigare varil planterad medsådana träd. Belräffande odlingar av bär från plantor,exempelvis jordgubbsod-lingar, torde i praktiken avdrag aUtid medges även förkostnaderna för den första planteringen. Så sker i regel även i fråga om frukt-och bärodlingar av mindre omfattning, framför allt sådana som utgör binäringtill jordbruk. Även i blomslcrodlingar som har karaktär av anläggnings-tiUgångtorde koslnader för inköp av rosenbuskar o. d. i regel få dras av. När träd och buskar odlas för försäljning behandlaskostnaderna för anskaffningen på samma sätt som kostnader för övrigadriflförnöden-heler i jordbmk. Avdrag medges alltid vid anskaffning av träd ochbuskar och skatteplikt föreligger för inkomsterna av försäljningen. Avdragför substansminskning av naturtillgång Vid beräkning av inkomst av jordbruksfastighetgäller i princip alt rätt tUl avdrag för substansminskning föreligger, närnalurfyndighet på fastigheten utnyttjas. Såvitt avser jordbruksinkomst somredovisas enligt bokföringsmässiga grunder är avdragsrätten reglerad genom enföreskrift om motsvarande tiUämpning av de bestämmelser som gäller rätten tiUavdrag för substansminskning vid bestämmande av inkomst av rörelse (punkt 8 avanvisningarna tiU 22 § KL). Denna föreskrift tUlkom i samband med införandetår 1951 av bestämmelserna om rätt tUl bokföringsmässig redovisning avjordbrak. Något motsvarande stadgande finns inte beträffande kontantmässigtredovisande jordbrukare. Enligt praxis medgavs emellertid sådana jordbrukareredan dessförinnan avdrag för värdeminskning av grus- och lertäkter (ex.vis RÄ1939 Fi 385). Någon ändring i detta avseende har inte skett i praxis. EnUgt de för rörelseinkomst gäUande bestämmelsemafår avdrag för substansminskning göras i form av årlig avskrivning med skäligtbelopp som så avpassas att anskaffningsvärdet för naturtUlgången blir tillfullo avdraget tiUgången beräknas räcka. I anskaffningsvärdetmedräknas vad som erlagts vid inköp eller annat förvärv av fyndigheten.Dessulom får i anskaffningsvärdet uträknas vad som nedlagts för fyndighetensexploatering, exempelvis för upplagande av schakt vid grava eUer vid anläggningav utfartsvägar, allt i den mån sådana kostnader inte fått dras av i denlöpande driften (punkt 8 av anvisningarna lill 29 § KL). Storleken av det avdrag för substansminskning somden skattskyldige får tillgodoräkna sig vid inkomsttaxeringen är såledesberoende av bl. a. det anskaffningsvärde som beräknas för fyndigheten. Medhänsyn till att delvis skUjaktiga principer för bestämmandet avanskaffningsvärdet (avskrivningsunderlaget) utbildats i praxis i fråga omutnyttjande av naturtUIgång i jordbmk och som självständigt bedriven rörelsehar den ekonomiskabetydelsen av avdragsrätten för den skattskyldige utfallit olika i olikasituationer. Vid beräkning av inkomst av jordbmksfastighet somförvärvals genom köp beräknas enligt praxis avskrivningsunderlaget lill en såslor del av anskaffningskostnaden för fasligheten som kan anses belöpa påtillgången (RÄ 1965 Fi 1461, 1770, 1775). Har fastigheten förvärvats genom arvberäknas ingångsvärdet tUl motsvarande andel av fastighetens taxeringsvärde vidarvstillfäUet (RÄ 1965 Fi 1460). Tidpunkten för förvärvet är i dessa fallavgörande för bestämmandet av avskrivningsunderlaget. I fråga omjordbmksfastighet som förvärvals genom gåva synes tvekan kunna råda om eflervilka gnmder avskrivningsunderlaget skall bestämmas. I några avgöranden avregeringsrätten har avdrag för substansminskning beräknals påavskrivningsunderlag som överstigit de genom gåva erhållna fastigheternastotala taxeringsvärde (RA 1962 Fi 1664 och 1965 Fi 1901). I dessa mål synesavskrivningsunderlaget ha fastställts tiU tiUgångens allmänna saluvärde. Omsaluvärdet anknutits till gåvotillfället eller tidpunkten för exploateringensbörjan framgår dock inte på grund av att exploateringen i de båda målen skeddei samband med gåvan. När naturtillgång exploateras i förvärvskällanrörelse synes huvudregeln vara alt den verkliga anskaffningskostnaden förtUlgången utgör avskrivningsunderlag. Denna princip gäller i försia hand när enfyndighet tUlförs en redan påbörjad rörelse för exploaterande av naturtillgångar.På samma sätt torde i praxis bedömas det fall att fyndigheten överförs lUIförvärvskällan rörelse, dvs. börjar exploateras i rörelsemässig omfattning inära anslutning till tidpunkten för förvärvet av den fastighet på vilkenfyndigheten ligger. Anskaffningsvärdet för fyndigheten beräknas därvid medutgångspunkt från den andel av köpeskillingen för hela fastigheten som kananses belöpa på fyndigheten (RN I 1963 nr 6: 8). I andra fall haravskrivningsunderlaget däremot fått beslämmas tUl fyndighetens beräknadeallmänna saluvärde för exploateringens början. Så har i praxisskett när fyndighet överförs tiU och börjar utnyttjas i rörelse mera avsevärdtid efter förvärvet av den fastighet på vilken fyndigheten finns (RN I 1962 nr4: 6, 1965 nr 2: 5, RÄ 1970 Fi 2284). lagstiftning om rätt för jordbrukare altanvända bokföringsmässig redovisning intogs särskildaikraflträdandebestämmelser om vad som skall gälla vid övergång frånkontantmässig till bokföringsmässig redovisningsmetod (SFS 1951: 790).Bestämmelsema ändrades i viss del genom lagstiftning (prop. 1970: 129,BeU 1970: 46, rskr 1970: 300, SFS 1970: 232). Syftet med bestämmelserna är att reglera hur vissatillgångar i jordbruk skall värderas vid ingången av del försia räkenskapsårför vilket den nya redovisningsmetoden används. Dessa s. k. ingångsvärden fåromedelbar betydelse för beräkningen av inkomsten . I den måningångsvärde är underlag för skattemässiga avskrivningar, såsom i fråga ombyggnader och inventarier, påverkas även inkomstberäkningen för senarebeskattningsår.