prop · FV034 · 1972-12-31 00:00:00 — Den rättshjälpsreform som föreslås innebär atträttshjälp i princip skall kunna lämnas var och en i alla rättsligaangelägenheter där behov av bistånd föreligger oberoende av om den rättsligaangelägenheten behandlas vid allmän domstol, förvaltningsdomstol,förvaltningsmyndighet eller av skiljemän. Rättshjälpen skall också kunnaomfatta biträde vid allmän rådgivning. Vissa begränsningar itillämpningsområdet föreslås emellertid. Andra juridiska personer än dödsbonskall inte kunna få rättshjälp. För angelägenhet som har samband med denrättssökandes näringsverksamhet skall rättshjälp endast kunna lämnas i undantagsfall.Vissa begränsningar skall också gälla för den som är bosatt utomlands samt försjälvdeklarationer och andra liknande massärenden. Till skiUnad frånpromemorieförslaget skall vidare enligt departementsförslaget personer i dehögsta inkomstlägena vara uteslutna från rättshjälp. För rättshjälp skaU erläggas ett kostnadsbidrag somstår i förhåUande till betalningsförmågan. Bidraget utgår i första hand efterårsinkomst och underhåUsskyldighet enligt vissa schabloner. Förmånema vid rättshjälp är enligtdepartementsförslaget desamma som enligt promemorieförslaget. I huvudsakinnebär rättshjälpen att ersättning utgår i fråga om kostnaderna för biträde,inställelse vid domstol eUer annan myndighet och för utredning. I fråga ombiträde har inte ställts upp några formella behörighetskrav. När del gäller misstänkt i brottmål skaU liksomhittUls offentiig försvarare förordnas när det finns behov av sådan.Behörighetsvillkoren för offentlig försvarare har i departementsförslagetlindrats något i förhållande tUl vad som gäller nu och föreslagits ipromemorian. Prop.1972: 4 307 skildaskäl föreligger skall nämligen annan än advokat kunna förordnas lill offentligförsvarare. Reglerna om den misstänktes skyldighet att ersätta statsverketkostnaden för försvarare och annan kostnad som utgått av allmänna medel harmjukats upp. I övrigt har i departementsförslaget tagits upp bestämmelser omrättshjälp åt misstänkt i brottmål vUka i huvudsak överensstämmer medpromemorieförslaget. Sådan rättshjälp skaU sålunda utgå när årsmkomslen inteöverstiger basbeloppet och något kostnadsbidrag skall inte utgå,Förmånema vid denna form av rättshjälp består i alt instäUelsekostnader ochvissa utredningskostnader ersätts av allmänna medel, I fråga om återbetalningsskyldighetför sådana kostnader föreslås samma regler gäUa som för kostnad för offentiigförsvarare. Liksom promemorieförslaget innehållerdepartementsförslaget en viss utvidgning av frikänd tUltalads rätt tillersättnuig för rättegångskostnad som varit skäligen påkaUad för alt tiUvaratahans rätt Ersättningsbestämmelsen är enligt departementsförslaget något meravidsträckt än enligt promemorieförslaget och omfattar kostnad för försvarare,för vittne eUer annan bevisning under förandersökningen eller i rättegången,för vissa utlägg samt för inställelse vid rätten. EttbetydelsefuUt inslag i den föreslagna rätlshjälpsreformen är alt konsultationskall lämnas mot en enhetsavgift om f, n, . Avgiften kan i speciella fallsättas ned eller helt efterges. Enligt departementsförslaget skallkonsultation utan särskild ansökan kunna lämnas av advokat eUer biträdandejurist vid allmän eUer enskUd advokatbyrå. Någon auktorisation av biträdenutanför denna krets med behörighet att lämna konsultation skall däremot intekunna ske. Biträdets ersättning för konsultation har bestämts lill samma beloppsom konsultationsavgiften. Enligtdepartementsförslaget skall liksom enligt promemorieförslaget ersättningentUl biträden och offentiiga försvarare kunna bestämmas med ledning av taxor.Avsikten är att taxor skall kunna fastställas för vissa typer av mål ochärenden, där arbetsinsatsen erfarenhetsmässigt kan beräknas vara relativtlikartad. För varje sådan måltyp skall beräknas en genomsnittstaxa, från vilkenavvikelse skall kunna ske endast i den mån det är påkallat av särskUdaförhållanden i det enskilda fallet. Vid bestämmandel av taxor ochnormalarvoden skaU kostnadsläget vid de allmänna advokatbyråerna tUlmätas storbetydelse. I departeroentsförslaget föratsätts alt taxor skall komma till användningi betydande utsträckning. Närdet gäller rättshjälpens organisation har i departementsförslaget genomförtsbetydande förändringar i förhållande till vad som föreslagits i promemorian.Den väsentligaste organisatoriska förändringen i förhåUande tiUpromemorieförslaget är att det allmännas advokatverksamhet ochmyndighetsfunktionerna i samband mad rättshjälpens ad- ministrationenligt departementsförslaget skall utövas av skUda myndigheter. När det gällerdet allmännas advokatverksamhet utgår departementsförslaget från att var ochen i princip skall ha möjlighet att fritt välja biträde eUer offentligförsvarare bland privatpraktiserande jurister och tjänstemän på allmänadvokatbyrå. AUmänna advokatbyråer föreslås skola inrättas i varje län. Iförsta hand bör rättshjälpsanstalterna omorganiseras tiU aUmänna advokatbyråer.I övrigt skall uppbyggnaden och dimensioneringen av allmänna advokatbyråer skemed beaktande av förekomsten av privatpraktiserande jurister och andraförhåUanden på varje ort. Fömtsältningarna för de privatpraktiserande juristemaskall inte rubbas i någon väsentUg mån. De administrativa uppgifterna på rättshjälpsområdetskall regionalt skötas av särskUda rättshjälpsnämnder. Dessa skall prövaansökningar om rättshjälp, förordna biträde samt dessutom pröva ersättaing tiUbiträde i sådana mål eUer ärenden som inte behandlas vid aUmän domstol.Ersättning tiU biträde i mål eUer ärende vid allmän domstol skaU prövas avdomstolen. När det gäller misstänkt i brottmål skaU domstolen pröva ansökan omrättshjälp, förordna offentUg försvarare och pröva ersättningen tUl denne, I rättshjälpsnämndema skaU enligt förslagettjänstgöra en domare och två lekmän, I vissa fall skaU dessutom tjänstgöra tvåadvokater, varav den ene skall vara verksam på allmän advokatbyrå och den andrevara privatpraktiserande. Huvuddelen av göromålen är avsedda att delegeras tUlen heltidsanstäUd tjänsteman vid varje nämnd, Verksamhetsom-området är avsettatt anknytas tUl hovrätternas domkretsar och kansliet tUl hovrättsadministrativa avdelning. För tUlsyn över och samordning av uppgiftema inomrättshjälpsområdet skaU fmnas en centralmyndighet är att centralmyndighetsfunktionernaskall förläggas tUl ett blivande domstolsverk. Uppgifterna förcentralmyndigheten består i första hand av tUlsyn över rättshjälpsnämndemasverksamhet, I anslutning härtill skall centralmyndigheten genom direktiv ochanvisningar sörja för en riktig och enhetlig rättstiUämpning, skall också varafullföljdsinstans i fråga om beslut av rätlshjälpsnämnden. I förhåUande tiU deaUmänna advokatbyråema skall centralmyndigheten också ha vissa personal- ochekonomi-administrativa uppgifter men skall däremot inte kunna ingripa i advokatverksamhelen.En viktig uppgift för centralmyndigheten är att utarbeta och fastställa taxorför ersättning tiU biträden och offentliga försvarare. Också när det gäller förfarandet vid rättshjälp hari departementsförslaget genomförts betydande förändringar i förhåUande tillpromemorieförslaget. Sålunda skaU rättshjälp kunna lämnas vid allmän eUerenskUd advokatbyrå utan beslut av rättshjälpsnämnden så länge kost- 1972: 4 309 nadernaför rättshjälpen understiger maximibeloppet för den rättssökandeskostnadsbidrag. Så snart kostnaderna överstiger maximibeloppet och subventionfrån det allmänna sålunda skall lämnas, får däremot rättshjälp inte lämnasutan beslut av rätlshjälpsnämnden. Om rättshjälp lämnas med annan än advokateller biträdande jurist vid advokatbyrå som biträde får rättshjälp över huvudtaget inte lämnas ulan beslut av nämnden. Den rätlssökandes bidragsskyldighetskall i princip fullgöras genom att han betalar koslnadsbidraget tiU biträdet.Biträdets ersättning av allmänna medel reduceras i stället med vad han mottagiti kostnadsbidrag. Biträdesersältaingen prövas av domstol eller avrättshjälpsnämnden oavsett om rättshjälp utgår efter beslut av rättshjälpsnämndeneller utan sådant beslut. Dennärmare tidpunkten för reformens ikraftträdande kommer att anges ipropositionen tUl . Lagförslaget är disponerat så att under rabrikeninledande bestämmelser anges i 1 § de olika former av rättshjälp som utgårenligt rätlshjälpslagen. I 25 §§ finns regler om rättshjälpens organisation.Bestämmelsema i övrigt har uppdelats på ett avsnitt om allmän rättshjälp (634§§), ett avsnitt om rättshjälp åt misstänkt i brottmål (3540 §§) och ettavsnitt om konsultation (4143 §§). Därefter följer särskUda bestämmelser(4446 §§). I denna paragraf anges de olika former avrättshjälp som utgår enUgt rätlshjälpslagen. Rättshjälp utgår som allmänrättshjälp, rättshjälp åt misstänkt i brottmål och konsultation. De olikaformerna av rättshjälp har berörts i den allmänna motiveringen. I rältshjälpsorganisationen ingår de allmännaadvokatbyråema. Dessa byråers organisation och verksamhet samt därmedsammanhängande frågor har närmare berörts i den aUmänna motiveringen. I dennaparagraf har tagits upp de viktigaste bestämmelserna om de allmänna advokatbyråema.Deras uppgift anges vara att lämna biträde i rättsliga angelägenheter enligträttshjälpslagen. Som anförts i den allmänna motiveringen skall allmännaadvokatbyråer i princip finnas i varje län. Ivissa faU kan det dock finnas skäl alt låta annat område än län utgöraverksamhetsområde för allmän advokatbyrå. Maj:t har tillagts behörighetatt bestämma verksamhetsområde för allmän advokatbyrå. Bestämmelsen hartUlkommit med tanke på bl. a. alt det f. n. finns mer än en rättshjälpsanstalti en del län. Det har också i rätlshjälpslagen slagils fast att chefen förallmänna advokatbyrån skall vara advokat Av första stycket framgår vidare att även enskUtverksam advokat eller, i fall som anges i lagen, annan kan lämna biträde irättsliga angelägenheter enligt bestämmelsema i rätlshjälpslagen. Frågan omfördelning av rältshjälpsuppdragen meUan de allmänna advokatbyråerna ochprivatpraktiserande jurister har behandlats i den allmänna motiveringen. I paragrafens första stycke, som motsvarar 1 § ipromemorieförslaget, finns bestämmelser om de för rättshjälpen ansvarigaregionala myndigheterna. Särskilda rätlshjälpsnämnder skall inrättas för atthandlägga frågor om rättshjälp enligt rättshjälpslagen. Rätlshjälpsnämndernaskall i princip utöva myndighetsfunktionerna inom rätlshjälpssystemet Som harnämnts i den aUmänna motiveringen har dock vissa undanlag gjorts från dennaprincip genom alt domstolar, förvaltningsmyndigheter, advokater och biträdandejurister vid advokatbyråer har tUlagts vissa befogenheter inomrätlshjälpssystemet I första stycket andra punkten föreskrivs altverksamhetsområde för rättshjälpsnämnd skaU bestämmas av Kungl, Maj:t,Bestämmelsen har behandlats i den allmänna motiveringen. blir att betrakta somförvaltningsmyndighet. Förvaltningslagen (1971:290) blir aUtså tUlämplig.Lagen innehåller bl.a, bestämmelser om jäv, besvär och kommunikation. I andra stycket, som motsvarar 3 § ipromemorieförslaget, föreskrivs alt rättshjälpsnämnd skall stå under tUlsyn aven centralmyndighet. Maj:t har getts befogenhet att bestämma vUkenmyndighet som skall vara centralmyndighet. Som anförts i den allmännamotiveringen är avsikten att ett blivande domstolsverk skaU vara central förvaltningsmyndighetäven inom rättshjälpsområdet. skall ha hand om vissapersonal- och ekonomiadministraliva uppgifter rörande rättshjälpsnämndema ochskall däratöver genom direktiv och anvisningar till nämndema sÖrja för enriklig och enhetlig tillämpning av gällande bestämmelser. Även de allmännaadvokatbyråema skall i administrativt hänsende inordnas undercentralmyndigheten. skall dessutom vara fuUföljdsinslansbeträffande beslut av rältshjälpsnämnd och i visst fall annanförvaltningsmyndighet. Bestämmelser om detta finns i 44 §. Bestämmelser om rättshjälpsnämnds sammansättningoch hur sådan nämnd utses finns i denna paragraf, som har motsvarighet i 2 §promemorieförslaget. Bestämmelserna har berörts i den allmänna motiveringen.När verksamhetsområdena för rättshjälpsnämnderna har bestämts, får närmareregleras i vilken ordning förslag till ledamot eller ersättare för ledamot skaUlämnas av landsting eller kommun som inte tillhör landstingskommun, I denna paragraf finns regler om rättshjälpsnämndsbeslutförhet, om omröstning inom nämnden och om delegation av beslutanderätt, I ärenden som ordföranden finner vara av sådanbeskaffenhet att deltagande av de båda advokatledamöterna inte är påkallat, ärrätlshjälpsnämnden enligt första stycket beslutför om ordföranden och de tvåledamöter som inte är advokater deltar, I annat ärende är nämnden beslutförendast om samtliga ledamöter deltar. Bestämmelsen har behandlats i denallmänna motiveringen, I andra stycket föreskrivs att omomröstning i domstol med endast lagfarna ledamöter skall ha motsvarandetUlämpning på avgörande av rättshjälpsnämnd. Ordföranden skaU dock säga sinmening först. Hänvisningen tUl RB avser 16 kap, EnUgt tredje stycket får i den utsträckning Kungl,Maj:t bestämmer tjänsteman vid nämnden slutligt pröva rättshjälpsärende. Sådantjänsteman skaU vara lagfaren och ha erfarenhet av domstols- eller advokatverksamhet.Även denna bestämmelse har behandlats i den allmänna motiveringen. I 68 §§ anges liUämpningsområdet för allmänrättshjälp. I 6 § regleras föratsättningarna för att fysisk person skall kunnafå rättshjälp. För dödsbo finns motsvarande bestämmelse i 7 §. I 8 § angessedan vissa inskränkningar i möjligheten att få rättshjälp. Med undantag avreglema i 7 § första stycket är bestämmelserna tiUämpliga såväl på rättshjälpefter beslut av rättshjälpsnämnd som rättshjälp utan sådant beslut. Reglerna i7 § första stycket avser enbart rättshjälp efter beslut av rättshjälpsnämnd(jfr 16 §), Enligt 6 § första stycket får aUmän rättshjälplämnas fysisk person i fråga om varje rättslig angelägenhet där behov avbistånd föreligger, 1972: 4 312 omden rättssökandes beräknade årsinkomst inte överstiger ett gränsbelopp sommotsvarar åtta gånger basbeloppet. Grandläggande föratsättningar för atträttshjälp skall kunna utgå är sålunda att behov av sådan hjälp föreligger frånsaklig synpunkt och med hänsyn tUl den rättssökandes ekonomiska förhåUanden,En närmare precisering av behovet från saklig synpunkt har skett i 8 § samt ivissa av de bestämmelser som reglerar förmånema vid rättshjälp, t, ex, 9 §andra stycket 1 och 19 § i fråga om biträde. Den begränsning itUlämpningsområdet som genom en anknytning tUl basbeloppet har skett medhänsyn till sökandens ekonomiska förhåUanden har berörts i den allmännamotiveringen. Med den rättssökandes beräknade årsinkomst förståshans beräknade årsinkomst när rättshjälp begärs. Hänsyn skall aUtså tas tiU defaktiska inkomsterna vid tiden för begäran om rättshjälp samt dessutom tillinkomstema närmast före och de sannolika inkomsterna under tidennärmast efter framställningen om rättshjälp. Utgår rättshjälp utan beslut avrättshjälpsnämnd beräknas årsinkomsten med utgångspunkt från den tidpunkt närframställning om sådan rättshjälp görs. Denna tidpunkt blir avgörande förberäkning av årsinkomsten även när ansökan om rättshjälp därefter görs hosrättshjälpsnämnden. Med årsinkomst avses vidare i departementsförslagetliksom i promemorian den rättssökandes bmttoinkomst. Därigenom kan utredningom smärre avdrag för inkomstens förvärvande, t, ex, avdrag för kortare resortUl och från arbetsplatsen, undvikas. Emellertid är det självklart alt merabetydande utgifter för inkomstens förvärvande måste beaktas. Det är sålundatydligt att en rörelseidkares inkomst i regel inte kan bestämmas utan atthänsyn tas tiU utgifterna i rörelsen. För att tUlämpningen av reglema om basbeloppetskall kunna ske så friktionsfritt som möjligt torde det vara nödvändigt attcentralmyndigheten tillhandahåller tabeller för beräkning av koslnadsbidrag m.m. Sådana tabeller bör inte ändras alltför ofta. På grand härav har föreskrivitsatt med basbeloppet avses basbeloppet för oktober året innan rättshjälpbegärs. I andra stycket finns en bestämmelse som anger hurunderhållsskyldighet skall beaktas. Bidrar den rättssökande i väsentligomfattning tUl annans underhåll, skaU gränsbeloppet, dvs. det belopp sommotsvarar åtta gånger basbeloppet, ökas med ett belopp som motsvarar hälften avbasbeloppet för var och en till vUkens underhåll han sålunda bidrar. Avformuleringen framgår att det är den faktiska underhåUsbördan som är avgörande,oavsett om underhållsskyldighet föreligger enligt lag. Bestämmelsen harbehandlats i den allmänna motiveringen. Det bör framhållas att underhåUsskyldighetinte alltid skall medföra en höjning av schablongränsen för en rättssökande.Höjning skall ske endast i de fall där den rättssökande i väsentiig omfattningbidrar till annans un- 1972: 4 313 derhåll.Som rättegångskommittén har anfört i sitt belänkande om rättegångshjälp börhänsyn t. ex, inte tas tiU en makes underhållsplikt mot andra maken, om bådamakarnas ekonomiska villkor är sådana att ingen kan anses väsentiigen försörjaden andra. Inte heller bör hänsyn tas till faders eller modersunderhållsskyldighet mot barn, som i stort sett försörjer sig självt eller somfår sitt huvudsakliga underhåll från annan person. Kommittén har också uttalatatt part som ålagts utge underhåUsbidrag tUl annan alltid bör anses väsentligenbidra tUl den andres underhåU, Ett sådant betraktelsesätt för emellertid enligtmin mening aUtför långt. En part som ålagts att utge ett obetydligt beloppskall såunda inte likställas med den som helt försörjer en annan. Vid fastställandet av gränsen för den som ärimderhåUsskyldig skall vidare gälla att hänsyn till underhållsskyldighetenendast tas om denna fullgörs. Om en rättssökande underlåter att fullgöra sinunderhåUsskyldighet, bör underhållsskyldigheten inte beaktas. Regelni tredje stycket behandlas i anslutning tiU 13 §. I denna paragraf, som tUlsammans med 14 § harmotsvarighet i 4 § 3 och 9 § i promemorieförslaget, anges förutsättningama föratt dödsbo skall kunna få rättshjälp. Rättshjälp får lämnas i fråga om varjerättslig angelägenhet där behov av bistånd föreligger, om det med hänsyn tUldödsboets behåUning och delägarnas ekonomiska förhållanden är skäUgt. Liksomfysiska personer i goda ekonomiska omständigheter inte skall kunna fårättshjälp, skaU inte heUer dödsbo med betydande behållning kunna få dennaförmån. Som framgår av bestämmelsen skall hänsyn tas tiU, förutom dödsboetsbehåUning, delägarnas ekonomiska vUlkor, Beträffande frågan i vad mån hänsynskaU tas tdl dödsbodelägares ekonomiska ställning torde, som utredningen omrättegångshjälp bl, a, framhöU, detta framstå som naturligt i synnerhet i faUnär dödsbodelägare på grand av fordran i boet eUer av annat skäl egentligen ärden som har intresse av utgången i målet. Förhållandena kan vara så skiftandeatt det inte är möjligt att i lagtext nå längre än till en allmänskälighetsregel. Av 16 § framgår att reglerna om rättshjälp ulan beslut inte ärtiUämpliga i fråga om rättshjälp åt dödsbo enligt förevarande paragrafs förstastycke. Bestämmelsen i första stycket avser endast det faUalt dödsbo är sökande. I andra stycket ges en föreskrift för det faU att densom har rättshjälp avUder. I sådant fall skaU enligt bestämmelsen rättshjälpenfortsätta att utgå tiU dödsboet. Någon begränsning tUl rättshjälp efter besluthar inte gjorts här. Regeln motiveras främst av praktiska skäl. Framför aUt omrättshjälpen avser en rättegång kan det vara mindre lämpligt alt rättegångenbehöver uppskjutas för att dödsboet skall be- 1972: 4 314 redastiUfälle att begära rättshjälp. Av bestämmelsen framgår också att dödsboetåtnjuter rättshjälp på samma vUlkor som den avlidne. Självfallet kan detinträffa att dödsboets förmåga att bidra tUl rättshjälpskostnadema ärväsentiigt bättre eller sämre än den avlidnes. Delta kan beaktas enligt 15 §,Rättshjälpen kan också upphöra enligt bestämmelserna i 34 §. I denna paragraf, som har motsvarighet i 4 § ipromemorieförslaget, anges i första stycket att rättshjälp inte får lämnas annanjuridisk person än dödsbo. I andra stycket tas i sex olika punkter upp fall närrättshjälp inte får lämnas fysisk person eller dödsbo. I punktema 1 och 2 och i fjärde stycket behandlasde begränsningar i tUlämpningsområdet som sammanhänger med angelägenhetens ochden rätlssökandes anknytning här i landet. Bestämmelsema har behandlats i denallmänna motiveringen. Vid avgörande av frågan var en rättssökande skall ansesbosatt torde ledning få sökas i bestämmelserna i folkbokföringsförordningen.Beträffande dödsbo torde som bosättningsort få anses den ort där den avlidnesenast var bosatt. Såvitt gäUer statslösa och politiska flyktuigar föranlederden föreslagna regleringen vissa ändringar i lagen (1969: 644) om vissarättigheter för statslösa personer och politiska flyktingar och den därtUlanknutna kungörelsen (1969: 645). Enligt punkt 3 får rättshjälp inte lämnas tUlnäringsidkare i fråga om angelägenhet som har samband med hansnäringsverksamhet, om det inte med hänsyn tUl sökandens ekonomiska förhållandeneller sakens beskaffenhet föreligger särskUda skäl för rättshjälp. Termen näringsidkare förekommer i etl flertal lagarsom har tUlkommit , bl, a, varamärkeslagen (1960: 644), lagen(1970: 412) om otUlbörlig marknadsföring och lagen (1971: 112) om förbud mototUlbörliga avtalsvillkor. Med näringsidkare förstås enligt förarbetena tUldessa lagar den som yrkesmässigt bedriver verksamhet av ekonomisk natur (jfrprop, 1960: 167 s, 48, 1970: 57 s, 90 och 1971: 15 s. 85). Termen har således envidsträckt innebörd. Näringsidkare i denna mening är t. ex. jordbrukare ochfiskare. Även den som i egenskap av fastighetsägare hyr ut lägenhet iflerfamiljshus torde få betecknas som näringsidkare. Rättshjälp får sålunda iprincip inte utgå till dessa för angelägenhet som har samband mednäringsverksamheten. För småföretagare torde dock som framhåUits i den aUmännamotiveringen särskilda skäl ibland kunna åberopas för rättshjälp även närfråga är om angelägenhet som har samband med näringsverksamheten. I sådanafall får rättshjälp lämnas med tillämpning av det senare ledet i den föreslagnabestämmelsen. Av punkt 4 framgår att rättshjälp inte får lämnas ifråga om anspråk som har överlåtits tUl den som begär rättshjälp omöverlåtelsen kan 1972: 4 315 antasha ägt ram i syfte att vinna fördel vid prövning av begäran om rättshjälp.Bestämmelsen motsvarar promemorieförslagets 4 § punkt 6, Enligtpunkt 5 får rättshjälp inte lämnas för upprättande av självdeklaration.Bestämmelsen utgör inte hinder för att medge rättshjälp i angelägenhet darupprättande av självdeklaration utgör en av flera åtgärder som är nödvändigaför att tiUvarata den rätlssökandes rätt. Med självdeklaration avses både allmän och särskUdsjälvdeklaration. Vid remissbehandlingen har ifrågasatts om inte ävenfastighetsdeklaration borde undantas. Enligt min mening finns inte tUlräckligaskäl för ett sådant undantag. Det synes inte särskilt sannolikt att det kommeratt sökas rättshjälp i något större antal faU för upprättande avfaslighetsdeklaration. Skulle delta antagande visa sig oriktigt torde frågankunna lösas genom tiUämpning av tredje stycket i denna paragraf. Enligt punkt 6 får rättshjälp inte lämnas den sominte har befogat intresse av alt få sin sak behandlad. Bestämmelsen, som harbehandlats i den allmänna motiveringen, korresponderar med regeln i 34 § omrättshjälps upphörande. Bestämmelsen i tredje stycket, som innebär attKungl. Maj:t i fråga om visst slag av ärenden som är talrikt förekommande ochnormall av enkel beskaffenhet, får förordna att rättshjälp inte skall lämnas,har berörts i den allmänna motiveringen. Enligtförsta stycket i denna paragraf, som tillsammmans med 10 § i huvudsak motsvarar5 § i promemorieförslaget, ersätter staten vid allmän rättshjälp olika slagskostnader. Bestämmelserna i 16 § andra stycket och 27 § första stycket innebäremellertid att den rättssökande får själv bära kostnad för rättshjälpen inom maximibeloppetför kostnadsbidraget.