prop · FV03127 · 1972-12-31 00:00:00 — Även inom konfektionsindustrinorsakar säsongväxlingarna betydande påfrestningar på likviditeten ochbetungande räntekostnader för säsongkrediter upplyserKonfektionsindustriföreningen. Föreningen anser det värdefullt attsäsongkreditstödet utvidgas tUl att även omfatta konfektionsindustrin. Frågan om statligt stöd eilerstatiigt engagemang rörande en intensifierad konsumentupplysning ochutbildning för att hålla efterfrågan på högkvalitativa skor uppe harintresserat några av remissinstanserna. Statskontoret anser det intesannolikt att ökad konsumentupplysning avsevärt kommer att förändra konsumtionsmönstret,då skor av hög kvalitet synes ha starkare reklamstöd än övriga. synpunktär det också angeläget att det finns tillgång på prisbilliga, importerade skorpå marknaden. påpekar att de offentligakonsumentorganens uppgift inte är att entydigt arbeta för att rikta efterfråganmot högkvalitativa produkter utan snarare mot produker vilkas bruksegenskaperär väl avpassade efter konsumentens behov. Det är däremot angeläget attframställa information som gör det möjligt för konsumenten att bedömakvaliteten och användbarheten av olika skor. anser det vidarevara väsentligt att får nära kontakt med ÖEF i sådana frågor. KF är tveksam inför förslagetsproduktionsuppehållande effekter. Det är inte givet anser KF att denefterfrågeökning man kan åstadkomma riktar sig mot just svenska skotiUverkare.Sveriges köpmannaförbund understryker såväl behovet av en brett upplagdkonsumentupplysning om skor som förslaget om statligt ekonomiskt stöd förgenomförandet. Beträffande möjligheten till vidgad konsumentupplysning i formav varuinformation vid skoförsäljningen hänvisar till denlagstiftning som gäller i och som föreskriver attbotten- och ovandelsmaterial i flertalet skoslag skall redovisas genom ettenkelt märkningsförfarande. En liknande ordning bör eftersträvas i . Utredningens förslag om fortsatt statligt stöd föratt få fram hög-värdigt ersättningsmaterial för läder har föranlett synpunkterfrån ett par instanser. i län delar i stortutredningens uppfattning. framhåller att det iDanmark pågår ett utvecklingsarbete beträffande ovandelsmaterial sominnehåller garveriavfaU. Verksamheten är initierad av det gemensamma nordiskaforskningsinstitutet i och förtjänar samma stöd från den svenskastatens sida som andra liknande forskningsuppgifter. påpekar att de nyamaterial, som redan kommit och i än högre grad väntas komma att ersätta ellerkomplettera lädret, kräver en insikt som man knappast kan förvänta att den enskildeskofabrikanten besitter. Föreningen föreslår därför att frågan om att inrättaen materialprovningstjänst tas upp som ett ytterligare stöd för skoindustrin. STU och vill fästauppmärksamheten på de effekter som en ändrad prispolitik i detaljhandelnskulle medföra. Prestationspålägg i stället för procentuella pålägg skullegynna den svenska skoindustrin enligt en företagen undersökning vidföretagsekonomiska instUutionen vid . Undersökningen utfördesför lättare skor. För vinterskor bör ännu starkare utslag erhållas. Det ärdärför vUctigt att resultatet följs upp samt att man omgående vidtar enliknande undersökning på teko-området. framhåller attgarveriernas stora miljöproblem är avloppsvattnet. F. n. kan inte statsbidragerhållas för avgifter till kommunens reningsverk. Eftersom dessa miljövårdskostnaderkan komma att stiga till alltför höga belopp för lönsamheten, ansergarveriidkareföreningen att förslag bör läggas fram att särskilt utreda fråganom att utvidga statens bidrag till att omfatta alla former av miljövårdandeåtgärder vid garverierna. Offentligupphandling som ett led i försörjningsberedskapen Remissinstanserna är i huvudsak positiva tillutredningens förslag beträffande den statliga upphandlingen. Det tillstyrks iprincip av , , , ,generaltullslyrelsen, kommerskollegium, NO, marknadsrådet, ÖEF, ,, och . Beträffande den statliga upphandlingens omfattningoch betydelse delar FMV i princip utredningens uppfattning, men anser trots detatt betydelsen överdrivits. Om upphandlingen begränsas enbart tilluniformstyger anser RRV att den ekonomiska effekt går förlorad som skulle kunnauppnås om beställningarna omfattade kompletta artiklar, dvs. påpekar attgarverierna har samma behov och önskemål som övriga berörda industrier att blidelaktiga av den statiiga upphandlingen. När t. ex. skor för närvarandeupphandlas förutsätts det inte att det ingående lädret skall vara inhemskt,vilket borde vara naturligt. Upphandlingens betydelse understryks av . ÖEF framhåller angelägenheten av att svensk textil-och beklädnadsindustri bereds möjlighet att leverera beklädnadsvaror och andratextilvaror inom ramen för det internationella biståndsprogrammet. Dessa synpunkterframförs även av . Utredningens förslag att inköp och lagring avuniformstyger bör ske genom ÖEF samt att vissa myndigheter bör åläggas attinköpa sina unifomistyger hos ÖEF föranleder skilda kommentarer frånremissinstansema. FMV har i princip mtet att erinra. En fömtsättningär emeUertid att upphandlad väv helt överensstämmer med FMV:s kvalitetskravsamt att man närmare preciserar vilka vävslag det gäller. FMV anser att man börgå fram försiktigt vid inköpssamordningen. Om denna drivs för långt kan detkomma att ske på bekostnad av rationalitet och smidighet i handläggningen.Rikspolisstyrelsen menar att ett åläggande för en myndighet att köpauniformstyg från ÖEF:s lager bör innefatta möjlighet för myndigheten attsjälvständigt uppdra sådant inköp åt uniformstillverkare. Från RRV:s sida sätts i fråga om inte industrin istället efter överenskommelse skulle kunna hålla erforderliga lager på sammasätt som föreslagits i fråga om övriga textilvaror och föreslår att denföreslagna inköpsrutinen utreds ytterligare innan definitivt beslut fattas.När det gäller regler för den offentiiga upphandlingen av teko-varor och skormenar vidare att man bör beakta att denna upphandling är av begränsadomfattning och inte motiverar mer vittgående organisatoriska eller andraåtgärder. SJ har intet att erinra mot att inköp och lagringav unLformstyger sker genom ÖEF, förutsatt att föreslagen standardisering avtygerna genomförs. Frågan om standardisering är relativt svårlöst, varför ettgenomförande bedöms ta . I stort sett av samma uppfattning är . ÖEF anser att överstyrelsen bör beredas möjlighetatt lagra väv och även vissa färdigvaror i första hand avsedda förbiståndsverksamhet inklusive katastrofhjälp. Det understryks av att man bör beaktaföretagens behov av tillräckliga produktions- och leveranstider. LO påpekar vikten av att samhället har en sådaninsyn i de skilda företag som får offentliga order att inte dessa order överförstill dotterbolag i utlandet eller medför att annan produktion förläggsutomlands. Beträffande utredningens förslag om samråd med ÖEFföre statlig upphandling av andra varor inom tek o-s ek torn samt skor ärendast FMV negativt. Verket motsätter sig helt de föreslagna rutinerna,vilka enligt verket innebär en ytterligare fördröjande byråkratisering iförhållande till de rutiner som gällt beträffande teko-varor. För vissfrån försörjningssynpunkt viktig materiel bör däremot ÖEF ges möjlighet attlämna anvisningar på basis av anskaffningsplanerna. ÖEF däremot föreslår attäven och åläggs samråd före upphandlingav teko-varor och skor. Uppfattningen att generella regler för handlandetkan vara lämpliga biträds av RRV, som framhåller att ett kommande regelsystembör följa den metodik som upphandlingskommittén föreslagU i sitt betänkande. , , , , SJ och ÖEFtar upp frågan om merkostnaden för statlig upphandling och är samtliga överensom att den inte bör belasta den enskilda inköpande myndigheten. ÖEF anser attden eventuella merkostnaden bör tas upp i ÖEF:s årliga anslagsframställningar.Denna uppfattning delas av . LO anser det självklart attmyndigheterna inte själva skall svara för eventuella merkostnader. Dessa skallregleras inom ramen för de totala försvarsutgifterna. FMV konstaterar att fullinsyn i överstyrelsens underlag för prissättning måste tillhandahållas. Utredningensförslag att ÖEF även i fortsättningen blir instmktions- mässigtundantagen från upphandlingskungörelsens be-,s I ä m ni c 1 s c r föranlederinvändningar från RRV, som menar att den NU akluclla upphandlingen intemotiverar någon allmän dispens frän upphandlingskungörcisen. Frågan omeventuell dispens i särskilda fall bör enligt RRV prövas närförsörjningsberedskapsutredningen slutfört sitt arbete. Utredningenssynpunkter på att en samordning eller styrning av landstingens och kommunernasinköp av teko-varor bör komma till stånd kommenteras av vissa remissinstanser.ÖEF finner det angeläget med en samordning eller styrning av landstingens ochkommunernas inköp av teko-varor och skor så att bered-skapssynpunkterna kantillgodoses. , och framförlUcnande synpunkter. anser det också önskvärt attdiskussioner med ÖEF i sådana frågor kommer till stånd. RRV erinrar om att upphandlingskommittén föreslagitatt inrätta en delegation för upphandlingsfrågor inom RRV. I denna skall primärkommuneroch landsting representeras i frågor som är av gemensamt intresse för stat ochkommun. Inköpssamarbetet inom teko- och skoområdena och även andrabranschområden som kan komma att aktualiseras bör enligt RRV:s meninglämpligen ske inom denna delegation. Vilkadelbranscher skall få stöd? Remissinstanserna tillstyrker i stort eller lämnarutan erinran utredningens förslag att möjlighet skall skapas att ge stöd tillall slags tillverkning inom textil-, beklädnads-, läder-ochlädervarutillverkning (näringsområde 32 enligt standard för svensknäringsgrensindelning, SNI). understryker att läget fordrar omedelbaraåtgärder inom vissa delbranscher, främst den grandtextila tillverkningen. Avsamma mening är ÖEF. ÖEF tillägger att förutom inom näringsområde 32 äventillverkning av gummiskor och rayonfiber bör kunna komma ifråga för detföreslagna stödet. understryker att de särskildastödåtgärderna som innefattas i avtal om beredskapslagring, leasing ochavskrivningslån endast sällan torde bli aktuella för andra branscher än dengmndtex-tila industrin. För dessa bör i princip de mera generellt betonade stödåtgärdernavara tillfyllest. är ytterst tveksamt beträffande deföreslagna stödåtgärdernas effekt att bromsa utvecklingen inom andra aktuellaindustrigrenar än den gmndtextila. Förbundet menar vidare att stödåtgärdernainte får utformas så att de innebär eller möjliggör en sammanbandning avnäringspolitik och beredskaps-politik. Denna synpunkt delas helt av LO. 3 1972.1 saml. i län är däremot av ennågot annorlunda uppfattning. Den anser att ökad uppmärksamhet bör ägnasmöjUgheten alt bevilja lokaliseringsstöd i sådana fall där beredskapspolitiskaskäl tas med i bedömningen. påpekar att denfortsatta uppföljningen av utvecklingen inom konfektionsindustrin måstebeaktas. Skjortin-dustrin t. ex. är en bransch inom konfektionsindustrin somanvänder avancerade specialmaskiner och har en relativt mekaniserad produktion.Det är där synnerligen komplicerat, om överhuvudtaget ens möjligt, att ställaom produktionen för tillverkning av andra produkter än skjortor. understryker vidare betydelsen av atthänsyn tas till produktionens framför- och efterliggande led. Sådana synpunkterframförs även av . ÖEF bör enligt Textil-rådetfå i uppdrag att göra en successiv uppföljning och prövning av utvecklingen iförsörjningshänseende samt ges möjlighet att medge stöd inom relativt vidaområden. i föreslår att vid valav företag bör även hänsyn tas till deras roll som ledande företag, dvs.företag med rikt förgrenat underleverantörs- och fUialsystem. Satsningen pådessa företag kan ge multiplikatoreffekter i andra företag än detstatsunderstödda, vilket kan påverka såväl beredskaps- somsysselsättningssituationen positivt. Förslagangående arbetskraft, statistik och administrativ handläggning Utredningens förslag beträffande möjligheterna förbeklädnadsindustrin att i ett krisläge få behålla den kvalificerade arbetskraftenoch få möjligheter till nyanställning i erforderlig utsträckning haruppmärksammats av vissa remissinstanser. ÖB understryker att planläggningen beträffandearbetskraften för denna industri bör ske enligt de regler och inom de ramarsom uppskovskungörelsen anger i likhet med vad som gäller för övrig industri.ÖB anser det ej erforderligt med yUerligare speciella åtgärder på detta område.Vid personalplanläggning för beredskap och krig bör enligt AMS i princip endaslsvenska medborgare medtas. anför tvivelbeträffande möjligheten att få arbetskraft, hinna lära upp den etc, i huvudsaki överensstämmelse med experten särskUda yttrande.Konfektionsindustriföreningen och delar i stort denna uppfattning.TCO anser att utredningen ej har behandlat arbetskraftproblemet vid en avspärrningtillräckligt ingående. En avancerad personalplanering framstår som ettangeläget krav, då det råder brist på teko-tekniker. Kommerskollegiumoch SCB berör utredningens förslag om att möj- ligheternatill en förbättring av det statistiska underlaget närmare undersöks av SCB isamråd med ÖEF och andra intressenter. SCB framför att de synpunkterutredningen framfört i denna punkt stämmer väl överens med de planer somföreligger inom SCB. Verket avser att ta kontakt medbl. a. ÖEF, berörda branschorganisationer och diskutera statistikens utformning. SCB framhåller dessutom att vidbeslut om statistikens utformning måste även de kostnader beaktas som uppkommerhos de enskilda företagen i samband med deras uppgiftslämnande. Det är därförnödvändigt att studera vilka konsekvenser ett alltför detaljerat och frekventuppgiftslämnande kan få, inte minst för statistikens kvalitet. Vikten av enundersökning enligt utredningens förslag understryks av kommerskollegium. Remissinstanserna tillstyrker i princip elleravstår från att kommentera utredningens förslag att ÖEF ges resurser atthandlägga frågoma på myndighetsplanet. ÖEF förklarar sig beredd att handlägga deföreslagna stödåtgärderna på myndighetsplanet. Fömtsättningen är dock att administrativa,personella och finansiella resurser ställs till förfogande i enlighet med utredningensförslag. Överstyrelsen framhåller särskUt att de föreslagna personellaresurserna utgör ett minium för att de nya arbetsuppgifterna skall kunnahandläggas effektivt. Statskontoret anser att åtgärderna i hög gradsammanfaller med AMS:s intressen, varför det är viktigt att en samordningmellan AMS och ÖEF kommer till stånd. menar att ÖEF:s stödverksamhet börsamordnas med andra statiiga stödformer. finner ÖEF:s kommandeuppgifter synnerligen betydelsefulla. Det är därför motiverat att betrakta denkommande treårsperioden som en försöksperiod, efter vilken ÖEF redovisar detaktuella läget för förnyad prövning. Inrättandet av en rådgivande delegation underledning av generaldirektören vid ÖEF, som utredningen tagit upp i sittbetänkande, har berörts av ett fåtal remissinstanser. godtar denna form av samordningmen förutsätter att, om olika meningar yppas inom delegationen, frågan underställsKungl. Maj:t. STU anser att samråd och samarbete mellan STU och ÖEF ärnödvändigt på den föreslagna nivån, eftersom STU har huvudansvaret för statiigtstöd till teknisk forskning och utveckling. Remissinstanserna är klart positiva tiUutredningens förslag att inrätta samarbetsgrupper på tjänstemannanivå. SPK, ÖEF, STU, och ärpositiva till förslaget och delar i allt väsentUgt utredningens uppfattning.SHIO finner dock att den föreslagna gmppen blir tämligen omfångsrik och förutsätteratt den närmast får karaktären av ett råd, medan det löpande arbetet handläggsav en numerärt begränsad grupp. Utredningens kostnadsbedömningar tas huvudsakligenupp av ÖEF och i viss mån även av kommerskollegium. Utredningen föreslår enutökning av beredskapslagringen inkl. uniformstyger till sammanlagt 350 milj.kr. ÖEF anser att lageruppbyggnaden bör ske med 47,5milj. för innevarande budgetår, 52,5 milj. kr. för /74, 50 milj. kr.för /75 samt 45 milj. kr. för /76. Den totala lagerinvesteringen,inkl. nuvarande lager på ca 150 milj. kr., uppgår då till 350 milj. kr. Beträffande leasingförfarandet anser ÖEF att detäven bör omfatta byggnader. Redan ett enstaka projekt kan då helt fylla ut denangivna ramen. Med hänsyn till att uthyrning av industrilokaler kan utgöra ettstöd även för den icke kapitalintensiva industrin föreslår överstyrelsen enhöjning av leasingbeloppen till 10 mUj. kr år 1 och till 5 milj. kr. för vartoch ett av åren 25. beräknar att kostnadema för denföreslagna exportkonsulenten blir . I direktiven till försörjningsberedskapsutredningenframhöll jag att det ekonomiska försvarets omfattning väsentligen bestäms avvår säkerhetspolitik samt vårt näringslivs struktur och i framtiden.Planläggningen och beredskapsåtgärderna i fred är inriktade på att göra detmöjligt för vårt näringsliv att vid krig, avspärrning eller annan kristillhandahålla de varor och tjänster som behövs för försörjningen. I de fall dåvarubrister beräknas föreligga, måste dessa täckas genom omsorgsfullt planeradproduktion eller lagring. I de anvisningar för s. k. miljöstudier inom detekonomiska försvaret som dåvarande chefen för meddeladeden anges bl. a., att tilltron till aUiansfria poUtiksyftande till neutralitet i krig förutsätter att stormakterna är överygade omatt i händelse av konflikt är berett att med vapenmakt fullfölja dendeklarerade politiken. Försörjningsberedskapen måste därför utformas så attsvenskt militärt motstånd ter sig trovärdigt för den som överväger angrepp motlandet. Vidare måste enligt anvisningarna försörjningsberedskapen vara såutformad att möjligheter att bevara och fullfölja sin neutralitetunder krig i vår omvärid ter sig trovärdiga. En tillfredsställandeförsörjningsberedskap är därför en förutsättning för att vårasäkerhetspolitiska mål skall kunna uppnås. Jag finner ati utred- 1972: 127 37 ningensförslag beträffande försörjningen med beklädnadsvaror utgår från samma gmndsyn. Jag vill också erinra om vad chefen förförsvarsdepartementet anförde i prop. 1972: 75 (s. 123) om försvarets framtidainriktning. Han underströk den betydelse som verksamheten inom övrigttotalförsvar har för våra samlade försvarsansträngningar liksom för tilltrontill dessa. Detta gäller såväl den verksamhet som närmast tar sikte på attsäkerställa totalförsvarets funktionsduglighet i ett krigsläge som den verksamhetsom främst syftar till att trygga handlingsfriheten i ett avspärrnings- ellerneutralitetsläge. Inriktningen av övrigt totalförsvar borde vidare tillgodosekravet på balans i våra samlade försvarsinsatser. I de anvisningar för perspektivplanering avseendedet militära försvarets och civilförsvarets utveckling somchefen för försvarsdepartementet efter bemyndigande av Kungl. Maj:t nyligenutfärdat anges de säkerhetspolitiska utgångspunkterna för planeringen inom totalförsvaret.Det erinras bl. a. om att den gmndläggande utgångspunkten vidperspektivplaneringen skall vara att vår säkerhetspolitiska linje uttryckt somalliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig står fast. Denna politiksyftar till att hålla landet utanför eventuella krig och motstå påtryckningaroch hot från främmande makt. Vårt försvar skall vara ett uttryck för viljan attnå dessa syften. Neutralitetspolitiken blir trovärdig och realistisk först närden byggs upp och genomförs med stöd av ett totalförsvar avpassat och uppbyggtför att värna vårt oberoende. Försvaret bör därför enligt anvisningama ha ensådan styrka och sammansättning att ett angrepp mot inte kan bedömaslönsamt för någon. Då har försvaret den önskade fredsbevarande förmågan. Mot bakgrund av vad jag här har anfört beträffandeden säkerhetspolitiska aspekten på försörjningsberedskapen, vill jag betonaatt kostnaderna för de åtgärder jag kommer att föreslå för att trygga en tillfredsställandeförsörjning i en kristid med livsnödvändiga beklädnadsvaror, liksomtotalförsvarets kostnader i övrigt, bör ses som en kostnad för vårneutralitetspolitik. Jag anser i likhet med chefen förförsvarsdepartementet att vi måste tillgodose kravet på balans i våra samladeförsvarsinsatser. Det planerings- och utredningsarbete som f. n. pågår ärinriktat på att ge statsmakterna det underlag som behövs för att man skallkunna fatta beslut om totalförsvarets inriktning . Utvecklingeninom teko- och skoindustrierna Det var mot bakgrund av det svenska näringslivetsfortgående snabba omvandling, orsakad av bl. a. en ökad importkonkurrens, somjag tillkallade särskilda sakkunniga att utreda olika metoder för att upprätt- håUaen tiUfredsställande beredskap inom varuområden som har väsentiig betydelseför försörjningen. En fri utrikeshandel är av stort värde för vårt land och ärockså en gmndläggande princip i den svenska handelspolitiken. Men den ökandeintemationella arbetsfördelningen får konsekvenser för vårförsörjningsberedskap. Vissa från försörjningssynpunkt viktiga varorproduceras av allt färre företag. I fråga om vissa produkter kan det inom dennärmaste tiden bli fråga om att tUlverkningen inom landet helt läggs ned. Dettaställer givetvis ökade krav på beredskapsplaneringen och kan aktualisera stöd-och skyddsåtgärder för att vi skall kunna bibehåUa viss produktionskapacitet. Inom teko- och skoindustriema harföretagsnedläggningar, driftinskränkningar och produktionsomläggningar medförten successivt minskande självförsörjningsgrad. Försörjningen med kläder ochskor är av avgörande betydelse för vår förmåga att uthärda de påfrestningar sområder i en kristid. Krympningen av dessa industribranscher har gått snabbt. Ominte motverkande åtgärder sätts in, anser jag att det finns risk för attproduktionskapaciteten inom vissa delbranscher kommer att nå en frånförsörjningsberedskapssynpunkt alltför låg nivå. De berörda industribranscherna har varit föremålför ett flertal omfattande utredningar . En rad statligastödåtgärder har vidtagits . Dessa åtgärder har i första handmotiverats av näringspolitiska skäl. I likhet med försörjningsberedskapsutredningenanser jag att de stöd- och stimulansåtgärder av allmän karaktär för export,omställning och företagsutveckling som är i kraft bör kunna utgöra viktigagrundläggande element även i ett statiigt stöd- och stimulansprogram som tarsikte på att av beredskapsskäl bibehålla en nedläggningshotad industri. Utredningenredovisar utvecklingen i stort samt en bedömning avutvecklingen . Man konstaterar att självförsörjningsgradeninom teko- och skoområdena har sjunkit. Tillförseln tUl marknaden har ökatsamtidigt som den inhemska produktionen gått ned. Importen har tagit en alltstörre del av marknaden och detta har inte kunnat kompenseras genom export. Densjunkande självförsörjningsgraden är särskUt påtaglig för produktionen avvävnader och garner. Den fredstida produktionsförsörjningen t. ex. medbeklädnadsvävnader av ull uppgår till och med bomullsgarn till . Med produktionsförsörjning avser utredningen den inhemska produktionensandel av den beräknade totala förbrukningen. Utredningen finner att dennautveckling kommer att fortsätta . Slutsatsen blir attsärskilda åtgärder från samhällets sida måste tUl om inteförsörjningssituationen skall bli bekymmersam. Jag delar i stort utredningens bedömning av denframtida utvecklingen inom de aktuella industribranscherna. Tendensen tUl enfortsatt krympning av produktionen stryks under av flera remissinstanser. framförallt av berörda branschorganisationer. Jag är också enig med utredningenbeträffande behovet av åtgärder, särskilt för att från försörjningssynpunkttrygga en viss produktion inom spinnerier och väverier. Grundläggande för planeringen inom det ekonomiskaförsvaret är den försörjningsuthållighet och den försörjningsstandard som maneftersträvar. Beträffande uthålligheten har utredningen samrått medrepresentanter för de s. k. miljöutredningarna och försvarsutredning.Utredningen finner att beklädnadsvarorna är oundgängligen nödvändiga förförsörjningen i ett krisläge och att man vid planeringen av försörjningen meddessa varor inte bör utesluta risken för att en krisperiod kommer att varaminst .