prop · FV0312 · 1972-12-31 00:00:00 — Kommunernas förmåga all, med ledning av de normalsotningstaxorsom upprättas efter förhandlingar mellan kommunernas och skorstensfejarmästarnasorganisationer, göra en rättvis fördelning av sotningskostnaderna kan enligtkommittén knappast sältas i fråga. Kommittén föreslår därför altkommunfullmäktiges beslut att anta sotningstaxa inte längre skall underställaslänsstyrelsens prövning. När skorstensfejarmästaren är anställd av kommunenoch denna alltså är huvudman för verksamheten i ekonomiskt avseende, bör sotningsavgifterinte fä tas ut med högre belopp än som krävs för att täcka kommunens kostnaderför verksamheten. Kommittén anser att nägra uttryckliga bestämmelser härom intebehövs, särskilt som fallet är mycket sällsynt. Kommitténs förslag i fråga om gatuhandels- och torgavgiflernahar föranlett kritik frän några remissinstanser. I övrigt har så gott somsamtliga remissinstanser tillstyrkt kommitténs förslag eller lämnat dem utanerinran. Omkring en tredjedel av remissinstanserna tillstyrker förslagen utansärskild motivering. Några remissinstanser anför vissa allmänna synpunkter påfrågan om statskontrollen över kommunerna. Stadsfullmäktige i anseralt del är angeläget all underställningsskyldighelen, som härrör från en tidnär de kommimala förvaltningarna var svagt utvecklade, upphör. De nuvarandekommunerna har en förvaltningsapparat som förhindrar maktmissbruk och ger tillräckligagarantier för rättssäkerhet. Liknande synpunkter anförs av stadsfullmäktige iSundsvall och av . Enligt yttrandena från ochGotlands handelskammare är syftet med underställningsskyldighelen att ge statenmöjlighet att övervaka alt kommunerna inte överskrider eller missbrukar sinabefogenheter. Risken för alt en kommun skulle utnyttja ett markinnehav på ettoskäligt sätt vid avgiftsbeläggning synes numera inte vara sä stor. Med hänsyn lillutvecklingen hos kommunerna och till önskemålet om ett så praktiskt ochrationellt förfarande som möjligt är det enligt handelskamrarna moliverat attkommunala beslut i ökad utsträckning blir underställningsfria.Underställningsskyldigheten utgör ibland en förutsättning för en enhetlig praxis och den är också av betydelse från rättssäkerhetssynpunkt, särskilt som detvid kommunalbesvär endast är lagUgheten och inte lämpligheten av detöverklagade beslutet som prövas. Även om underställningsskyldigheten är avbetydelse från dessa synpunkter, tillmäter handelskamrarna de praktiskafördelarna av ett underställningsfritt förfarande större vikt. KammarkoUegiet, planverket, länsstyrelserna i Stockholmsoch , och läns landstings förvaltningsutskott,stadskollegiet i och ansluter sig tillkommitténs förslag all beslut om antagande av reglemente för besvärsnämnd ocksåi fortsättningen skall underställas resp. Kungl. hänvisar i sitt yttrande lill önskemåletatt föreskrifterna för besvärsnämndernas verksamhet och arbetsformer blir sålikartade som möjligt. De skälsom kommittén anför till stöd för sitt ställningstagande är enligtstadsfullmäktige i inte övertygande, särskilt med hänsyn till attkommunerna har rätt men inte skyldighet att inrätta besvärsnämnd som en extrabesvärsinstans i Ijänstetillsättningsärenden. anserockså att underställningsskyldigheten bör slopas i fråga om reglemente förbesvärsnämnd och framhåller att underställningsskyldighet inte föreligger ifråga om något annat nämndreglemenle. Det är bara ell tjugotal kommuner som harinrättat besvärsnämnder och de flesta nämnderna har handlagt bara ett fåtalärenden. Deras blotta existens har utgjort en ytterligare garanti för all Ijänstelillsällningsären-denahandläggs gmndligt och objektivt. Reglementena för de besvärsnämnder som harinrättats företer bara mindre avvikelser från varandra. Den nödvändigasamordningen bör kunna tillgodoses genom all liksom hiltillstillhandahåller förebilder lill reglemen-len och lämnar råd och anvisningar.Svenska kommunförbundet anser att ett slopande av underställningsskyldigheteninte ger anledning lill några farhågor för den enskildes rättssäkerhet. Bara två remissinstanser, i länoch handelskammare, anför invändningar mot kommitténs förslag att denuvarande placeringsbestämmelserna i , KLS, FSL och LL skall ersättas med enregel som anger normalförfarandet med överskottsmedel, nämligen insättning hosbank eller annan penninginrättning, och som efter mönster från LL ger denbeslutande församlingen frihet att utan underställning bestämma om annanplacering. Anlitandetav checkräkningar, bankgiro och postgiro har numera kraftigt begränsatanvändningen av kontanter, anför kyrkorådet i och kyrkliga samfällighet.Eftersom några större konlant-innehav inte brukar förekomma, kan föreskrifternaförenklas i enlighet med kommitténs förslag. anser attdet praktiska behovet av möjligheter lill annan än ordinär placering avkommunala medel, som inte behövs för nära förestående utbetalningar, är ganskabegränsat. Den fria placeringsrätlen har för landstingskommunernas del intemedfört några olägenheter och enligt kan kommunernaanses väl skickade all själva besluta i dessa frågor. handelskammareoch handelskammare, vilka också tillstyrker förslaget, framhåller attdet av lagtexten bör klart framgå att huvudregeln skall vara att kassaöverskottsätts in på bank eller annan penninginrällning. Underslällningsskyldigheten har fortfarande en vissbetydelse i fråga om beslut om extraordinär penningplacering, anför Skåneshandelskammare. 1 yttrandet från i Stockholnis län redogörs förett ärende i vilket en kyrklig samfällighet anhöll om tillstånd att få placeraett belopp hos en kommun, som på grund av rådande kredilreslriktioner intekunde få ell lån i bank. anmärker alt del uppenbarligen var frågaom etl nyttjande av samfällighetens medel lill ett ändamål som låg utanför samfällighetenskompetensområde. Med hänsyn till att fall av denna typ har stor principiellbetydelse, även om de inte kan bli många, anser det tveksamt om underställningsskyldighelenbör upphävas. De remissinstanser som yttrar sig på denna punkt anser,liksom kommittén, att beslut om valkretsindelning även i fortsättningenbör underställas Kungl. Remissinstanserna ansluter sig lill kommitténs uppfattningalt underställningsskyldigheten i fråga om beslut att antaga förbundshandlingbör behållas. Enligt har den nuvarande ordningen vidfastställande av förbundsordning inte inneburit sådana olägenheter att fastställelseförfarandetbör upphöra. Gatubyggnadskostnadsbidrag och avgifter hos byggnadsnämnd Remissinstanserna har inte något att invända mot vadkommittén anför om all del f. n. inte finns anledning att ta upp frågan omunderställning enligt 67 § BL lill prövning eller att ändra gällande ordningbeträffande fastställelse av avgifter enligt 8 § första stycketbyggnadsstadgan. Gatuhandels- och torgavgifter m. m. Som förut sagts har kommitténs förslag i fråga om gatuhandels-och torgavgifterna föranlett kritik frän några remissinstanser. Av de remissinstansersom yttrar sig särskilt i fråga om gatuhandels- och torgavgiflerna tillstyrkerkammarkollegiet, och handelskammare,handelskamrarna i , och , stadsfullmäktige i Härnösandoch , Föreningen kommunala torg och s/akthus. Svenska kommunförbundetoch förslaget på denna punkt. Den gruppremissinstanser som anför kritiska synpunkter är tämligen liten. a. den föreslagna samordningen mellan gatuhandels- och torgavgiflerna, deföreslagna grunderna för bestämmandet av avgifterna saml förslaget all imderställ-ningsskyldighetenskall tas bort. Nästanalla remissinstanser som går in på frågan om enhetliga regler i princip börgälla för gatuhandelsavgifterna och torgavgiflerna tillstyrker kommitténsförslag om en samordning i delta avseende. Med hänsyn till den alltmer minskadeskillnaden mellan de båda handelsformerna anser i länatt enhetliga grunder bör gälla för avgiftssättningen. Liknande synpunkteranförs av , handelskammare, stadskollegiet iStockholm, stads-fuUmäktige i SundsvaU och . Till deremissinstanser som uttryckligen tillstyrker kommitténs förslag på denna punkthör vidare kommerskollegium, och handelskammare,handelskammare, stadsfullmäktige i , Föreningen kommunala torgoch slakthus. gatukök & kiosknäring och . En annan uppfattning kommer till uttryck i yttrandena frånnäringsfrihetsombudsmannen och delar inte uppfattningen att någon väsentlig skillnad i allmänhetinte föreligger mellan torghandeln och gatuhandeln. De kiosker som svarar förden övervägande delen av gatuhandeln är oftast av permanent karaktär och de hari allmänhet en betydande omsättning. Kioskägarna är i regel tvungna attinvestera stora summor i kioskerna och dessa blir då jämförliga med vanligabutiker. Torgplatserna röjs däremot av . Det är därför enligtförbundet naturligt att anlägga andra synpunkter på gatuhandeln än på dentorghandel där ortens befolkning säljer t. ex. trädgårdsprodukter. Underförutsättning all den hittillsvarande självkoslnadsprincipen behålls i frågaom torgavgifterna tillstyrker förbundet emellertid en formell och administrativsamordning av torgavgifterna och gatuhandelsavgifterna. Enligt är kommitténs förslagatt AvgL skall göras tillämplig ocksä på torghandeln tillsammans med förslagetom nya grunder för avgiftssältningen ägnat att medföra en minskning avtorghandelns och eventuellt också av gatuhandelns konkurrensförmåga ifölhållande till övrig handel. Att en kommun genom avgiftsbeläggning belastartorghandeln så att den får omkostnader som är jämförliga med den bofasta handelns ligger inte i konsumenternasintresse. anser vidare alt en skillnad i avgiftssältningenmellan torghandeln och gatuhandeln är motiverad. Hänsyn bör tas lill atttorgplatserna upplåts bara och till all torghandeln kan varabegränsad , medan markupplåtelsen vid gatuhandel ärstadigvarande. Torghandeln åsamkas vidare särskilda kostnader för transport ochhantering av varor och torgstånd. tillstyrkeremellertid förslaget att AvgL skall göras tillämplig också på torghandeln,eftersom förslaget medför administrativa fördelar. Han anser däremot intemotiverat att, som kommittén föreslår, ändra lagens bestämmelser om grundernaför avgiftssältningen. En positivinställning till kommitténs förslag i fråga om reglerna förskälighetsbedömningen vid avgiftssättningen redovisas i yttrandena från kommerskoUegium,i , stadskollegiet i , stadsfullmäktige iHärnösand, Föreningen kommunala torg och slakthus samt Svenska kommunförbundet.Enligt blir det med den föreslagna utformningenmöjligt alt bestämma avgifterna efter vad som med hänsyn till objektivaomständigheter kan anses rimligt. Föreningen anför alt de nuvarande gmndernaför avgiftssältningen vid gatumarksupplåtelse har varit svåra att tillämpa.Hänsyn skall tas till bl. a. den beräknade vinsten av rörelsen. Därvid skallman utgå från en objektiv beräkning av vad som kan anses vara normalt för enrörelse av det slag det gäller och inte frän det verkliga utfallet av rörelsen.Att göra en objektiv vinstberäkning för rörelser av samma slag som bedrivs vidolika delar av en gata är i de flesta fall omöjligt. Kommitténs förslag innebär enligt Stockholmshandelskammare och handelskammare att kommunerna ges stora möjlighetertill en skönsmässig prövning av avgifternas storlek. I den mån rörelsensresultat beror av läget kommer hänsyn att kunna tas till omsättning och brultovinst,vilket f. n. inte får ske. Handelskamrarna motsätter sig inte att förslagetgenomförs men anmärker att riktlinjer behövs för hur kravet på skälighet ipraktiken skall uppfyllas. Somframgår av det förut sagda avstyrker och handelsträdgårdsmästareförbundkommitténs förslag i fråga om grunderna för avgiftssältningen. gatukök & kiosknäring. Svenska pressbyrån ochSveriges kioskägares riksförbund avstyrker också förslaget. Enligt handelskammarenbör avgifterna liksom f. n. inte fä sättas i relation till omsättningen ellerlönsamheten i det enskilda fallet. Kommitténsförslag ger enligt Svenska pressbyrån utrymme för godtyckliga bedömningar av nyttjarensfördel av upplåtelsen och "övriga omständigheter". Avgifterna börbestämmas efter objektiva grunder. Kommunens kostnader i anledning avupplåtelsen kan vara en sådan objektiv grund. Svenska pressbyrån anför vidareatt kommunerna ofta har en felaktig uppfattning om kioskhandelns lönsamhet, vilketkan leda till alltför höga avgifter. Det är ett samhällsintresse altkioskhandelns existensmöjligheter inte försämras ytterligare genom en kraftighöjning av avgifterna för upplåtelse av mark. Tillämpningenav de nuvarande gmnderna för avgiftssältningen har enligt gatukök& kiosknäring inte vållat några svårigheter. Avgifterna bestäms redan nuefter affärsmässiga grunder. Koi"nmitléns förslag, särskilt förslaget atthänsyn skall tas till nyttjarnas fördel av upplåtelsen och lill "övrigaomständigheter", lämnar däremot fältet fritt för olika tolkningar.Förslaget är knappast tillfredsställande från rättssäkerhetssynpunkt. Del kan,anför riksförbundet, leda till att avgifterna beräknas efter generella taxoroch bestäms till en viss procent av omsättningen utan hänsyn till om dennaberor på försäljningsplatsens läge eller är en frukt av rörelseidkarensprestationer. anser att etl genomförande av kommitténs förslaginnebär en risk för att kommunerna beaktar vinningssynpunkter i sådanutsträckning alt avgifterna blir oskäliga. Det kan bli vanligt att markenupplåts till företag som vill skaffa sig ett visst monopol inom gatuhandeln ochsom därför erbjuder sig att betala avgifter som inte står i rimlig proportiontill vad försäljningsplatserna kan anses värda enligt en objektiv bedömning. Enliknande uppfattning redovisas i yttrandet från . Enligt riksförbundet ligger det i sakens natur att en sådanskälighetsbedömning som måste göras när gatuhandelsavgifter skall bestämmasinnebär svårigheter. Svårigheterna kommer att bli än större, om kommitténsförslag genomförs. Om kommunerna får bestämma avgifterna med hänsyn till nyttjarensfördel av upplåtelsen, lämnas fältet fritt för subjektiva bedömningar.Kommunerna har sällan tillgång lill experter som kan göra affärsmässigabedömningar som kan läggas till gmnd för en avgiflstaxa. ,, handelskammare och Föreningen kommunalatorg och slakthus understryker vikten av att avgiftstaxorna utformas isamförstånd med representativa företrädare för näringslivet. Genom ett sådantsamråd åstadkoms enligt kommerskollegium, Föreningen kommunala torg ochslakthus och en presumtion för alt taxorna uppfyllerkravet på skälighet. gatukök & kiosknäring är av motsatt uppfattning. Kammarkollegiet,stadsfullmäktige i och , ochFöreningen kommunala torg och slakthus tillstyrker kommitténs förslag attskyldigheten för kommunerna ati tillhandahålla friplatser för viss torghandelskall upphävas. Motivet för bestämmelsen härom, angelägenheten av att den livsmedelsproducerandelantbefolkningen ges tillgång lill avgiftsfria försäljningsställen, är enligtföreningen inte längre aktuellt. Enligthovrätten för Nedre är del fortfarande angeläget alt lämpligatorgplatser mot låg avgift ställs till förfogande för jordbrukare och andra somönskar sälja egna produkter. Kommitténs förslag i fråga om grunderna för avgiftssättningenhindrar visseriigen inte att avgifterna differentieras eller att socialasynpunkter beaktas, när avgifterna bestäms. Hovrätten anser dock att intressetav att torgplatser för försäljning av egna produkter tillhandahålls lill låg avgift bör skyddasgenom uttryckliga bestämmelser. KommerskoUegium och handelskammareanser all det är tveksamt om skyldigheten att lillhandahälla friplatser börupphävas. Försäljningen av egna lantbruksprodukter på salutorgen spelar enligthandelskammaren visserligen en obetydlig roll inom vamhandeln. Den utgör dock etluppskattat inslag i stadsbilden. Ävgiflsfrihelen, som har gammal hävd, tillgodoserett socialt ändamål och saknar ekonomisk betydelse för kommunerna. Enligt kommerskoUegium, ,handelskammare, stadsfullmäktige i och handelsträdgårdsmästareförbundär det motiverat att torgavgifterna differentieras så att lägre avgifterbestäms för ortens odlare och tillfällig torghandel än för stadigvarandetorghandel och handel av kringföringsnatur. En sådan differentiering blirenligt kammarkollegiet, kommerskoUegium, ochGotlands handelskammare fortfarande möjlig, om kommitténs förslag genomförs.Kommerskollegium ifrågasätter dock om inte en uttrycklig erinran om dennamöjlighet bör tas in i AvgL. För flertalet av de kommunala avgifterna är del enligt kommerskoUegiumkaraktäristiskt alt kommunen tillhandahäller den avgiftsbelagda nylligheten ien monopolställning. monopol innebär alltid en risk för att situationenutnyttjas för att ta ut för höga avgifter. tror dock inte attförslaget all underställningsskyldigheten skall slopas i fråga om gatuhandels-och torgavgiflerna innebär några påtagliga risker för all kommunerna kommer attmissbruka sin monopolställning. Intresset av förenkling och rationalisering av förvallningsförfarandettalar vidare för att underställningsskyldighelen slopas. Kommerskollegiumtillstyrker därför förslaget. , Gotlandshandelskammare, och handelskammare, handelskamrarnai , och , , stadsfullmäktige iHärnösand och SundsvaU, Föreningen kommunala torg och slakthus saml är också positiva till förslaget. Enligt handelskamrarna iGöteborg, och samt ger rätten all anförakommunalbesvär tillräckliga garantier för alt kravet på skälighet blirtillgodosett. Underställningsskyldighelen kan enligt iStockholms län anses innebära en garanti mot alt avgifterna i alltför hög gradbestäms efter rörelseidkarens omsättning eller på annat sätl görs oskäligthöga. Kommunalbesvärsinstilutels effektivitet ökas, om grunderna för skälighetsbedömningen,som kommittén föreslår, anges i AvgL. Det är emellertid tydligt att rätten attanföra kommunalbesvär inte kan lill alla delar ersätta underslällningsskyldigheten.Länsstyrelsen anser därför att del är tveksamt om underställningsskyldighetenbör slopas. gatukök & kiosknäring. Svenskapressbyrån och motsätter sig all underslällningsskyldighetenslopas. Alt kommunerna har fåll bättre utvecklade förvaltningsapparaterbetyder inte alt det kommersiella tänkandet i kommunerna dämpas, anför gatukök & kiosknäring, somockså erinrar om all prövningen vid kommunalbesvär bara avser det överklagadebeslutets laglighel. Svenska pressbyrån anser all underställningsskyldighetenger staten en ofta behövlig insyn i den kommunala förvaltningen och allförslaget alt den skall slopas innebär en försämring frånrättssäkerhetssynpunkt. Enligt kan det befarasatt kommunernas handläggning av avgiftsärendena blir mycket summarisk, om underställningsskyldighelenslopas. Underställningsskyldighetenhar enligt handelskammare en viss uppgift all fylla när del gälleravgifter för bensinstationer, gatukök, reklampelare o. d. Sådana anläggningarkräver ofta stora utrymmen, varför avgifterna är av betydelse frånkostnadssynpunkt. Stora meningsmotsättningar i fräga om avgifternas storlekeller sättet för deras beräknande föreligger ofta. Handelskammaren anser att engaranti mot maktmissbruk behövs och all den bästa garantin är allunderställningsskyldigheten behålls. Parkeringsavgifter m. m. i anser att ettbesvärsförfarande inte kan lill alla delar ersätta den nuvarande underslällningsskyldighetenoch att det är tveksamt om denna bör slopas i fråga om parkeringsavgifterna. Övrigaremissinstanser som ullalar sig på denna punkt, nämligen stadskollegiet iStockholm, Motororganisationernas samarbetsdelegation. ,och trafikbilägares riksorganisation,tillstyrker däremot kommitténs förslag. Behovet avatt ta ut parkeringsavgifter är enligt Svenska lokaltrafikföreningensjälvfallet störst inom tätorlsbebyggelse med slark trafik och inom en tätorlskommunkrävs med hänsyn lill syftet med parkerings-avgifterna en kraftig variation avavgifternas storlek. Föreningen delar kommitténs uppfattning alt kominunernasjälva bäst kan anpassa avgifterna med hänsyn till det trafikreglerande syftetoch all det inte behöver befaras att avgifterna sätts högre än som behövs föratt parkeringsplatserna skall fylla sin uppgift i den allmänna samfärdseln.Föreningen finner det tillfredsställande att det i kommitténs förslag tillförfattningstext i fräga om avgifter för allmänplatsmark som upplåtits lill bussuppställningsplalssägs klart att avgiften får uppgå bara till belopp som behövs för att täckakommunens kostnader för upplåtelsen. Hamnavgifter m. m. delar kommitténs uppfattning att en sådanreglering av hamnväsendets ekonomiska förhållanden bör eftersträvas som gördelmöjligt att tillämpa företagsekonomiska principer inom den kommunala hamnverksamhelen.I linje med sådana principer ligger intresset av en förenkling i förhållande lillnuvarande ordning med dess underställnings-förfarande. Utredningen, som ämnarbehandla hamnlaxefrågorna i ell kommande betänkande, anför att den omplacering av reglernaom hamnavgifter som kommittén föreslår lämnar utredningen frihet att välja denlösning som senare visar sig lämplig. Utredningen har därför inte något atterinra mot kommitténs förslag. Förslaget tillstyrks också av iStockholms län och stadsfullmäktige i , medan handelskammareframhåller alt laxehöjningar kan ha stor ekonomisk betydelse och att de kaninverka menligt på trafikens utveckling. Handelskammaren anser därför att underställningsskyldighelenbör behållas inte bara i avvaktan på hamnutredningens förslag. , , Gotlandshandelskammare, handelskammare, planverket, brandinspektionen, länsstyrelseni , stadskollegiet i , stadsfullmäktige i ochSundsvall, länsbrandinspektören i och ansluter sig till kommitténs förslag attunderställningsskyldigheten skall slopas i fråga om sotningstaxorna. Eftersom solningstaxorna bestäms på grundval av förhandhngarmellan kommunerna och och manknappast kan sätta kommunernas förmåga att med ledning av normalsotningstaxornagöra en rättvis fördelning av sotningskostnaderna på de enskilda objekten ifråga, finns det enligt inte anledning att behållaunderställningsskyldigheten. och är kritiska mot kommitténs förslag i fråga 1951 har enligt riksförbundet centrala överenskommelser om generellahöjningar av sotningsavgifterna med anledning av inträffade kostnadshöjningarträffats efter förhandlingar mellan riksförbundet samt Svenska kommunförbundeteller, intill , och har rekommenderat kommunerna att följa de centralaöverenskommelserna och riksförbundet har hos kommunerna begärt höjningar enligtöverenskommelserna. Kommunerna har i regel följt de centrala överenskommelserna.Riksförbundet anser därför att underställningsskyldigheten är onödig. Delpåpekas emellertid att skorstensfejarmästarna inte har någon rätt att påkallaförhandlingar i fråga om sotningsavgifterna, vare sig med eller med en enskild kommun. En kommun är inte tvungen attfölja den centrala överenskommelsen och en skorstensfejarmästare kan inte vidtanågra stridsålgärder för att få förbättrade ekonomiska villkor förverksamheten. Han är vid straffansvar bunden av sina skyldigheter enligt brandlagstiflningen.Kommunalbesvär ger, anför riksförbundet vidare, inte samma möjlighet lillstatskontroll som förvaltningsbesvär eller underställning. Besvärsprövningenvid kommunalbesvär avser bara beslutets laglighet och ger således knappast ulrymrheför en prövning av de beslutade avgifternas skälighet. Besvärsrätten är vidarebegränsad till kommunmedlem och det förekom- mer alt en skorstensfejarmästare inte bor i den kommun därhan är verksam. tillstyrker därför förslaget om att underställningsskyldighetenskall slopas endast under förutsättning att möjlighet införs att anföraförvaltningsbesvär mot en kommuns beslul om antagande av sotningstaxa. avstyrker kommitténsförslag och anför att rätlen att anföra kommunalbesvär är av obetydUgt värde,när kommunens beslut har tillkommit i laga ordning. Någon prövning avavgifternas skälighet kan ju inte ske vid kommunalbesvär. Normalsotningstaxornainnebär enligt förbundet inte någon garanti mot att oskäliga sotningsavgiftertas ut. Fastighetsägarna deltar ju inte i utformningen av normalsotningstaxornaoch de kan därför inte påverka prisutvecklingen. Staten utövar i stor utsträckning kontroll över denkommunala verksamheten. Statsuppsikten tillgodoser skilda syften och sker iolika former.