prop · FV0349 · 1972-12-31 00:00:00 — Jaghar tidigare angett att senaste dag att påkalla ny taxering vid omtaxeringsgmndernaplanändrmgar m. m. samt rörelsenedläggning bör vara den 15 febmari undertaxeringsåret. Samma senaste tidpunkt bör enligt min mening gälla för avlänmande.av samtliga deklarationer som avges utan anmaning. Vid de nytaxeringsgmnder sominte är fakultativa, dvs. samtliga utom de båda nyssnämnda, bör emellertidtaxeringen kunna prövas, även om deklarationen kommit in . Deföljdförslag som utredningen lagt fram synes välmotiverade. Skäl finns sålundaatt förlänga tidsfristen för fastighetsägaren, då han anmanats deklarera tiUminst efter det han fått anmaningen. Fastighetsägaren kan behövadenna frist för att t. ex. skaffa faktauppgifter om en fastighet. Jag vill idetta sammanhang framhålla att taxeringsnämnden inte bör underlåta att skaffain deklaration även i de fall den anser sig kunna åsätta ny taxering på grundav de uppgifter den fått in från olika myndigheter. Vidare bör deklarationinfordras i de fah fakultativ gmnd för ny taxering föreligger och framstäUningom ny taxering inkommit utan att deklaration avgetts. Undantag såvitt gällerinfordrande av deklaration bör gälla endast för ny taxering som avser vissaarealförändringar e. d. Det bör ankomma på att behandla dennafråga i sina anvisningar. TiU skiUnad mot utredningen anser jag attdeklaration som avges efter anmaning skall kunna lämnas förutom till den somutfärdat anmaningen även tUl lokal skattemyndighet. Frånsett det förhållandejag sist nämnt biträder jag de förslag utredningen framlagt som konsekvens avförslaget om slopandet av den generella deklarationsskyldigheten. Preliminärunderrättelse om tilltänkt taxeringsvärde synes i regel f. n. inte länmas.Liksom vid övrig årlig taxering är det emeUertid föreskrivet att tillfäUe skallberedas den skattskyldige att yttra sig vid ifrågasatt avvikelse från hansdeklaration. Underrättelserom innehållet i taxeringsnämndens sluthga beslut vid särskildfastighetstaxering skall alltid sändas av lokal skattemyndighet tillfastighetsägaren. Underrättelsen skall även innehålla besvärshänvisning. Utredningenhar föreslagit skyldighet för taxeringsnämnd att sända underrättelse omtilltänkt taxeringsvärde till fastighetsägaren då deklaration inte avgetts ochdå firåga är om avvikelse i väsentligt avseende från uppgift som lärrmats ideklaration. I det förra faUet avses underrättelsen skola innehålla ävenuppgift om delvärdena och anledningen till den nya taxeringen. I det senarefallet skaU fastighetsägaren underrättas om de tUltänkta värdena ochinnebörden av den ifrågasatta av- vikeisen.Vidare föreslår utredningen att upplysning om nämndledamots skiljaktiga meningskall lämnas i underrättelse om slutlig taxering. Delademeningar föreligger bland remissinstanserna i fråga om förslaget omunderrättelser om tilltänkta värden m. m. Några påkallar en utvidgning avunderrättelseskyldigheten till att avse varje tiUtänkt ny taxering. Å andrasidan har betänkligheter redovisats redan mot den utökning avunderrättelseskyldigheten som utredningen föreslagit med hänsyn till den kortatiden för taxeringsarbetet. Man har även framhåUit att det kan vara förenat medsvårigheter att avgöra om en ifrågasatt avvikelse är av så väsentlig karaktäratt underrättelseskyldighet föreligger. Härvid har bl. a. påpekats attfastighetsägaren vanligtvis inte har möjlighet att föreslå taxeringsvärde ideklaration. Minuppfattning är att den knappa taxeringsperioden inte medger att prelunmäraunderrättelser sänds ut vid samtiiga nya taxeringar. Taxeringsnämnderna hinnerinte att före det slutliga beslutet fullgöra en generellunderrättelseskyldighet beträffande de preliminära besluten. Att förlänga tidenför taxeringsarbetet anser jag inte möjhgt f. n. Däremot bör enligt min meningkommunikation ske med fastighetsägaren innan det slutiiga beslutet fattas i defäll då denne inte avgett deklaration. Om så inte skulle ske, kan man befarabl. a. att antalet besvär kommer att onödigtvis öka. Preliminär underrättelsesynes emellertid inte behövas, om ärendet rör enbart ändring av fastighetenstotala areal. Vidare synes det lämphgt att som utrednmgen föreslagit utvidgaunderrättelseskyldigheten beträffande prelhninära beslut tUl att avse även defall där taxeringsnämnden avser att i väsenthgt hänseende avvika från avgivendeklaration. Jag finner alltså utredningens förslag i denna del välbetänkt. Denpreliminära underrättelsen skall innehålla uppgift om såväl totalvärde somdelvärden. Dessutom bör prelimmär underrättelse lämnas om tilltänkt ändring av skattephktsförhållandeoch beskattningsnatur. Någraytterligare synpunkter på frågan om vad som i förevarande sammanhang bör avsesmed uttrycket "avvikelse i väsentiigt hänseende" kan här vara på sinplats. Det står givetvis fastighetsägaren fritt att i deklarationen yrka dettaxeringsvärde han anser böra åsättas. En avvikelse från ett sådant yrkandebör naturligtvis föranleda en underrättelse. Som avvikelse i väsentligthänseende bör emellertid vidare betraktas de faU då nämnden frångår de gmnduppgiftersom entydigt lämnats i deklaration sä att till följd därav taxeringsvärdetskiljer sig med i normalfallet mer än ett par procent från det värde som skulleha åsatts enligt uppgifterna i deklarationen. Vidare bör underrättelse sändas,om annat förhållande i skattepliktshänseende eller annan beskattningsnaturpreliminärt bestämts än vad som avsetts i deklarationen. Däremot bör medhänsyn tUl nänmdens arbetsbelastning underrättelse om avvikelse beträffandeövriga delar av nämndens preliminära Sådan ändring skall framgå av den slutiiga underrättelsen ienlighet med vad som framgår av det följande. Vid1971 års taxering har de lokala skattemyndigheterna på gmnd av en anvisning sommeddelats av riksskattenämnden kompletterat fastighetslängden med uppgifter omtaxeringsenheternas totalareal. Kompletteringarna har skett på grundval avuppgifter från fastighetsregistermyndigheterna. Som förklarande text har ilängdformuläret angetts att uppgiften om totalareal avser förhåUandet vidtaxeringsårets ingång. Som jag tidigare anfört bör under begreppet ny taxeringinnefattas också förändringar av totalarealen även om taxeringsvärdet intefinnes böra ändras. Ändring av totalarealen får därvid inte komma till ståndutan taxeringsnämndens beslut. Jag har utgått från att ändring avtaxeringsvärdet inte skall ske, om inte värdeändringen till följd av arealändringenöverstiger de spärregler jag föreslagit. Underrättelse om taxeringsnämndensslutligt beslut bör lämnas även då den nya taxeringen avser endastfastställande av en förändrad totalareal. I samband med ny taxering på grund avförändrad totalareal bör av praktiska skäl andra taxeringsätgärder än de somavser totalarealen inte företas. Sålunda bör därvid ändring inte om inteenskilds rättsliga intresse påfordrat det göras av andra beslutsskäl såsom ägoslagsarealer,skogsfaktorer m. m. Underrättelsen behöver därför i dessa fall inte innehållauppgift om ägoslagsfördelning utan endast om den ändrade totalarealen. Det börankomma på att utfärda de anvisningar som behövs i dettasammanhang. Enremissinstans har diskuterat lämpligheten av att föreskriva att uppgift omskiljaktig mening skall lämnas i samband med underrättelse om slutligtaxering. Med anledning därav får jag anföra följande. Skyldigheten attunderrätta om skiljaktig mening vid årlig taxering regleras genomförvaltningslagen (1971:290). Enligt denna lag föreligger sådan skyldighet, omdet är uppenbart att beslutet gått sökanden emot. Då underrättelser omdefinitiv avvikelse vid inkomst- och förmögenhetstaxeringen som regel gåttdeklaranten emot, behöver underrättelseskyldigheten i fråga inte särskiltregleras i TF. Då det gäller beslut om fastighetstaxering kan man emellertid idetta hänseende inte utan vidare dra paralleller med den årliga inkomst- ochförmögenhetstaxeringen. Vid fastighetstaxeringen är det i aUmänhet inte frågaom att ett beslut i och för sig gått en fastighetsägare emot, utom då t. ex. bestämtyrkande om viss taxering, som framställts i fastighetsdeklaration, inte följts.I några fall går alltså beslutet fastighetsägaren emot; i övriga fall vUkautgör huvudparten av taxeringsfaUen kan detta inte med bestämdhet sägas haskett. Samtliga underrättelser om slutlig fastighetstaxering utsändsemellertid av lokal skattemyndighet genom maskinellt ifylldaunderrättelseblanketter. För lokal skattemyndighet finns i det nu förevarandeskedet av taxeringen ej någon som Prop.1972: 49 89 helstmöjlighet att utreda i vilka fall fastighetstaxeringen gått en fastighetsägareemot. Detta förhållande som således får anses motsvara intentionerna i förvaltningslagen kan anses utgöra grunden till att upplysning om skiljaktig mening bör länmasi underrättelse om slutligt beslut om fastighetstaxering i samtliga fall därskiljaktig mening förekommer. Medde tillägg jag förordat beträffande underrättelsernas innehåll biträder jagsåledes utredningens förslag om utvidgad underrättelseskyldighet. a. föreslagit att lägre taxeringsvärden än . inte skall anges ifastighetslängden. Remissinstansernahar inte haft några invändningar mot vad utredningen anfört under rubriken"övriga förslag". anser dock att beloppunderstigande . inte skall längdföras. För min del anser jag atten höjning av lägsta längdföringsbelopp tUl . är rationell och föreslårsåledes en ändring av bestämmelserna i detta hänseende. F. n. gäller att såvältaxeringsvärden som delvärden skall anges i taxeringsbesluten med fullahundratal kronor. De nya reglerna bör dock tiUämpas successivt framtill nästa aUmänna fastighetstaxering, dvs. endast vid fall av ny taxering ochvid ändring i högre instans av mål om allmän fastighetstaxering. Frågan omsättet för längdredovisning av taxeringsenheter eller delvärden under 1 000 kr.kan regleras av Kungl. Maj:t i särskild ordning. I enhghetmed det anförda har inom upprättats förslag tiU 1) lag om ändring ikommunalskattelagen (1928: 370), 2) lag om ändring itaxeringsförordningen (1956: 623), 3) lag om ändring i förordningen(1962: 656) angående de tider då allmän fastighetstaxering skall äga mm. 6 §.I samband med diskussionen i det föregående om innebörden av uttrycket taxeringberörde jag ett formellt hinder för den föreslagna användningen av uttrycket iden nuvarande 6 § 2 mom. KL. Utredningen har föreslagit en ändring av 6 § 2mom. för att nå terminologisk överensstämmelse samt vissa redaktionellaändringar i 6 § 1 mom. Dessa ändringar har oförändrade tagits in idepartementsförslaget. Utrednmgen har föreslagit dels en redaktionell ändring i första stycket,dels ett nytt tredje stycke av innebörd att om fastighet eller komplexav fastigheter, som annars skulle vara taxeringsenhet, tiU viss del ärskattepliktig och tiU annan del icke skattepliktig, delarna skaU var för sigutgöra taxeringsenhet. Deimaregel har behandlats i samband med diskussionen om vad som skall utgörataxeringsenhet. I departementsförslaget har utredningens förslag tagits upp isakligt hänseende oförändrat. I övrigtbör nämnas att 8 § innehåller bestämmelser som blivit för åldrade i och med den nya fastighetsbildningslagstiftningen. Bestäm melserna om taxeringsenhet hänger emellertid nära samman med ut formningen av reglerna för det skatterättsliga fastighetsbegreppet. Ett förslag om nya regler i detta hänseende (Ds Fi 1971:15) övervägs f. n. i . I nu förevarande sammanhang bör således inga andra ändringar göras i 8 § än som föranleds av fastighetstaxeringsut redningens förslag. II §.Ändringen i första stycket har berörts i det föregående. Iparagrafens andra stycke föreskrivs att värde på taxeringsenhet som inte uppgårtUl . skall införas endast i fastighetslängdens anteckningskolumn.Stycket kan upphävas. Bestämmelser härom bör meddelas i administrativ ordningmed hänsyn tiU 150 § 2 mom. och 187 § tredje stycket TF, enhgt vilkabestämmelser närmare föreskrifter om fastighetslängdens förande kan meddelas avKungl. Momentet innehåUer bestämmelserna om när allmän fastighetstaxering skallske, saint för vilken tid taxeringsvärde som fastställts vid allmänfastighetstaxering skall gälla. Utredningenhar, som tidigare redovisats, ansett att tiden mellan två fastighetstaxeringarbör benämnas löpande taxeringsperiod och att denna definition uttryckligenskrivs in i KL. Departementsförslagethar tagit upp utredningens förslag i nu nämnt avseende. Dessutom har gjorts enredaktionell ändring, anpassad efter den nya terminologiska användningen avuttrycket taxering. 12 § 2 mom. Momentet innehållerbestämmelserna om ny- och omtaxering imder löpande taxermgsperiod. Momentethar föreslagits skola upphävas och ersättas med föreskriftema i 13 § samt därtiUhörande anvisningar. Förutvarande 13 § harupphävts genom SFS 1953: 400. Utredningen har föreslagit att reglema för nytaxering under löpande taxeringsperiod, dvs. vid den särskildafastighetstaxering som då århgen skall äga mm, tas m i 13 §. För reglemasmateriella innehåll har redogjorts i det föregående. Departementsförslagetskiljer sig dessutom i re-daktioneUt avseende från utredningens förslag pånågra punkter. I departementsförslaget har, i 13 § 1 mom. första stycketpunkterna 1 3, tagits upp sådana förändringar som avser ny redovisning av taxeringsenhetsfastighetstekniska eller taxeringstekniska data och som alltså påkallar nytaxering närmast av ördningsskäl. Dit hör således nybildning, ombildning,taxeringsenhets beskattningsnatur samt frågor om skatteplikt. I punkten 4, somockså närmast avser taxeringstekniska fastighetsdata, har tagits in den nytaxeringsgnmdsom sammanhänger med frågan huruvida taxeringsenheten skaU anses vara bebyggdeller inte. I pimk-teraa 5 och 6 har tagits upp nytaxeringsgmndema värdeändringtill följd av ändring i fråga om byggnadsbestånd eller anläggning eller tUlföljd av markarbete resp. värdeminskning genom täktverksamhet eller naturhändelse. I13 § 1 mom. andra stycket av departementsförslaget har tagits upp denfakultativa nytaxeringsgmnden värdeändring till följd av planändring m. m. Föratt denna grund skall få åberopas krävs således framställning därom senast den15 febmari under taxeringsåret av kommun eller taxeringsenhetens ägare. Vissaförfaranderegler har tagits in i ett femte stycke. Andra förfarandereglerkommer att tas upp i TF. 1ett tredje stycke i 13 § 1 mom. av departementsförslaget återfinnsspärreglerna, femtedelsregeln och tiotusenkronorsregeln samt möjligheten attfå taxeringen omprövad vid fall av investeringar på minst 1 milj. kr.Beträffande sistnämnda spärregel kan ytterligare framhållas följande. Medhänsyn till att regeln är avsedd att tillämpas endast för investeringar börden inte komma tUl användning i fråga om värdeminskning. Den kan således avseendast den anledning till ny taxering som tagits upp i 13 § 1 mom. förstastycket 5 i departementsförslaget, dvs. närmare bestämt värdeökning på grund avförändringar i fråga om byggnadsbeståndet eller markanläggning eller till följdav markarbete. Det investerade belopp som utlöser tUlämpningen av regeln, dvs.1 mUj. eller högre, skall hänföra sig endast till den löpandetaxeringsperioden eller, om nytt värde åsatts vid särskUd fastighetstaxeringtidigare , endast till den tid som förflutit därefter.Självfallet kan ny taxering i nu förevarande fall ske med bortseende frånövriga spärregler. Nytaxeringsgrimdenvärdeminskning till följd av stadigvarande rörelsenedläggning har idepartementsförslaget tagits upp i momentets fjärde stycke. Även denna nytaxeringsgmndär fakultativ. Momentetsfemte stycke innehåller enligt departementsförslaget vissa förfaranderegler,nämligen att framställning om ny taxering tUl följd av planändring m. m. ochtill följd av rörelsenedläggning skall göras hos länsstyrelse, lokalskattemyndighet eller ordföranden i den taxeringsnämnd på vilken taxering avfastigheten ankommer och vara inkommen senast den 15 febmari undertaxeringsåret. Detta motsvarar vad som gäller om ingivande av särskUdfastighetsdeklaration. Utredningenhar i 13 § 2 mom. föreslagit vissa regler, som finns i 12 § 2 mom. andra ochtredje styckena. Beträffande 13 § 2 mom. första stycket i dess sålunda härföreslagna lydelse är att säga att regeln numera ger uttryck åt nyvärderingsprincipeni stället för den delvärde- 1972: 49 92 ringsprincipsom är innebörden av dess motsvarighet i 12 § 2 mom. andra stycket. Somtidigare nämnts avses nyvärderingsprincipen visserligen vara huvudregel menskall kunna frångås, om särskUda skäl föranleder det. Närmare anvisningar förhur värdering bör ske kan meddelas av . För ett specialfallhar uttryckligen fömtsetts delvärdering, nämligen ny taxering avjordbruksfastighet som avser annat än förändringar i skogsbruksvärdet. Dettafall behandlas i punkten 6 av anvisningarna till 13 §. Regeln i 13 § 2 mom.andra stycket har i sak samma innebörd som nuvarande 12 § 2 mom. tredjestycket. I departementsförslaget har 13 § 2 mom. upptagits i saklig överensstämmelsemed utredningsförslaget. Anvisningarnatill 10 §. En redaktionell ändring har skett i punkt 1, som följd av denföreslagna ändringen i 11 §. Anvisningartia till 13 §.De särskilda regler för värdering av stamfastighet som utredningen föreslagitskola tas in i punkt 1 är obehövliga med hänsyn tUl det förut redovisadeståndpunktstagandet till ombildning som grund för ny taxering. I detföregående har framhållits att ny taxering, med den nya terminologi somutredningen föreslagit och jag godtagit, inte nödvändigtvis behöver leda till åsättandeav nytt värde. Vid ny taxering på gmnd av ändrade fastighetstekniska ellerrättsliga förhållanden t. ex. annan areal eller annan beskattningsnatur synesi och för sig nytt värde inte behöva åsättas, om inte förändringen kan ansesinnebära också en värdeändring som motsvarar kravet i femtedels- och tiotusenkronorsreglerna.Av skäl som tidigare framförts synes någon uttrycklig regel härom dock intepåkallad. Närmare anvisningar om ändring av åsätt värde i här avsedda falltorde kunna meddelas av . Föreskriften att med bUdande av nytaxeringsenhet avses även uppförande av byggnad på annans mark finns redan i 8§ och behövs således inte. Utredningensförslag såvitt avser punkt 2 synes obehövligt eftersom regler i detta avseenderedan finns i 6 § 2 mom. KL. Ipunkt 1 av departementsförslaget har tagits upp regler motsvarande vadutredningen föreslagit i punkt 7. Endast redaktionella ändringar har skett. Punkt2 i departementsförslaget, som i sakligt hänseende motsvarar punkt 4 iutredningens förslag, har tidigare berörts. Punkt3 i departementsförslaget motsvarar sakligt sett punkt 5 i utredningensförslag och har också diskuterats tidigare. Punkt4 i departementsförslaget, som innehåller regler om "kvittning"mellan minskning i skogsbeståndet till följd av avverkning eller annan orsak åena sidan och tillväxten å andra sidan vid tillämpning av femtedels- och tiotusenkronorsreglema,motsvarar helt punkt 6 i utredningens förslag. Punkt5 i departementsförslaget, som i huvudsak motsvarar punkt 3 i Prop.1972: 49 93 utredningensförslag innehåUer i första stycket regeln att vid värderingen hänsyn skall tas tUlaU värdeändring sedan taxeringsperiodens början. Har nytt värde åsatts vid särskUdfastighetstaxering tidigare skall hänsyn dock inte tas tUlvärdeändring som skett dessföriiman. De nu redovisade reglerna skall gälla ävenvid tUlämpning av föreskrifter i 13 § 1 mom. tredje stycket andra punkten KL,som itmebär möjlighet till ny taxering vid investeringar på minst 1 mUj. kr.Även detta framgår av departementsförslaget. Iandra stycket av punkt 5 i departementsförslaget finns de även av utredningenföreslagna reglerna om sammanläggning av värdeökande respektive värdeminskandeomständigheter vid tUlämpning av spärr-reglerna. Punkt 6 idepartementsförslaget motsvarar i sak punkt 8 i utredningsförslaget ochinnehåller den tidigare berörda speciahegeln för delvärdering vid ny taxeringav jordbruksfastighet av annan anledning än tUl följd av förändrmgar iskogsbeståndet. Övergångsbestämmelserna.De nya reglema är avsedda att tUlämpas första gången vid den särskildafastighetstaxeringen . har nämnts att de nya längdföringsbestämmelsernaskall tillämpas successivt. De får fullt genomslag först i och med nästaallmänna fastighetstaxering. 2 §1 mom. Här hänvisas till vad som tidigare anförts i fråga om innebörden avuttrycket taxering samt uttrycket årlig taxering enligt förslaget i prop.1972:15.1 momentets första stycke har gjorts en redaktionell ändring. Ändringen är, förutom i ett redaktionellt hänseende, betingad av denföreslagna innebörden av uttrycket ny taxering. Momentet innehåller i första stycket f. n. bestämmelserna omskyldighet att deklarera utan anmaning. Av skäl för vilka redogjorts i detföregående avses denna skyldighet bli slopad och ersättas med en rätt förfastighetsägaren att deklarera. Bestämmelserna härom har tagits in i förstastycket i departementsförslaget. Andrastycket lämnar f. n. regler om deklarationsskyldighet vid fall avsamäganderätt. Denna regel har utredningen ansett kunna avskaffas. I andrastycket finns i departementsförslaget i stället den allmänna bestämmelsen omskyldighet att deklarera efter armianing. Iett tredje stycke har tagits upp föreskrifter om när anmaning skall utfärdas.Departementsförslaget följer här utredningens förslag med det tillägget att anmaningskall ske även när framställning enligt 13 § 1 mom. andra eller fjärde styckenaKL inkommit utan att deklaration avgetts. Fjärdestycket i departementsförslaget motsvarar i sak 178 § 3 mom. TF i gäUandelydelse. Momentet innehåller f. n. bestämmelserna om skyldighet att deklareraefter anmaning. I departementsförslaget har tagits in föreskrifter i dethänseende som regleras i 4 mom., dvs. frågor om tid och plats för avgivandeav deklaration. 4 mom. har därför föreslagits skola upphävas. I det föregåendehar framhållits att deklaration som avges utan anmaning skall vara lämnad den15 februari under taxeringsåret. Den bör kunna få lämnas till vUkenlänsstyrelse eller lokal skattemyndighet som helst med hänsyn tUl de nyaregler om avgivande av självdeklaration som föreslagits i prop. 1972: 15. Momentet innehåller f. n. regler om innehållet i särskildfastighetsdeklaration. Dessa bestämmelser har i departementsförslaget tagitsupp i 1 mom. fjärde stycket. Tredje momentet i departementsförslaget lämnarföreskrifter om när och hur deklaration skall avlämnas efter anmaning.Föreskrifter i detta ämne finns f. n. i 181 § andra stycket genom hänvisnmgtill 52 §. För ändringama i sak har redogjorts. Den anmanade skallsålunda ha minst på sig för upprättande av deklaration och skall intei något fall vara skyldig att deklarera före den 15 febmari undertaxeringsåret. Vidare bör påpekas att deklarationen skall kunna lämnas in, fömtomtUl den som utfärdat anmaningen, även tiU vilken lokal skattemyndighet somhelst. Paragrafen innehåller f. n.föreskrifter om att anmaning kan ske för att få in deklaration eller annanuppgift eller för att avhjälpa brist i deklaration eller annan uppgift.Med hänsyn tiU slopandet av skyldigheten att deklarera utan anmaning harparagrafen omredigerats. 1 andra stycket finns f. n.bestämmelser om i vilka faU vite får föreläggas i anmaning. D«partementsförslagetinnebär den ändringen att vite inte skall få föreläggas i den första anmaningenatt avge deklaration. I övrigt har skett en redaktionell ändring med hänsyn tiUatt reglema om tid och plats för avgivande av deklaration efter anmaningflyttas till 178 § 3 mom. Enligt första stycket gäUer bl. a. bestämmelserna i 65 § om preliminärunderrättelse vid inkomst- och förmögenhetstaxeringen även vid särskUdfastighetstaxering. I det föregående har behandlats de föreslagna nya reglemaför preliminär underrättelse vid särskUd fastighetstaxering. Dessa nya reglerhar i departementsförslaget tagits upp i en ny paragraf, 186 a §. Med hänsynhärtill har skett en redaktionell ändring av första stycket. Vidare har idepartementsförslaget tagits upp en bestämmelse om att lokal skattemyndighetskall underrättas om reservation som anförts av annan ledamot äntaxeringsnämndens ordförande i den ordning som föreskrivs av Kungl.