prop · FV0310 · 1972-12-31 00:00:00 — Den första föreskriver attnärhelst oskadliga eller mindre skadliga ersättningsprodukter finns att tillgåde skall användas i stället för bensen eller produkter som innehåller bensen.Enligt den andra bestämmelsen skall konventionen ägatUlämpiiing inte bara påbensen utan också på produkter vilkas bensenhalt överstiger en volymprocent. Ikonventionen föreskrivs att användning av bensen och sådana produkter skallför- bjudasi vissa arbetsprocesser som fastställs genom nationeU lagstiftning. Den tredjebestämmelsen behandlar den högsta tiUåtna bensen-koncentrationen i luften iarbetslokaler. Arbetsgivaren måste tUlse att bensenkoncentrationen i luften påarbetsplatsen inte överetiger ett maximum som av vederbörande myndighet skallfastställas till en nivå som ej överstiger ett takvärde av 25 ppm (/m). Vidare föreskriverkonventionen att arbetsprocesser, vari ingår användning av bensen skall så långtmöjligt utföras i ett slutet system eller, då sådant system inte kan komma ifråga, att effektiva medel måste finnas för avlägsnande av bensenångor.Konventionen kräver att arbetstagare som utsätts för bensen skaU förses medlämplig personlig skyddsutrustning. Arbetstagare skall före anställningen ochperiodiskt genomgå läkarandersökning. Slutligen finnsbestämmelser om att behållare som inrymmer bensen skall märkas på visst sätt samtom instruktion för arbetstagare som utsätts för bensen. I rekommendationenutvecklas de i konventionen fastslagna principerna. Sålunda sägs att bensenhalteni andra produkter än sådana vilkas halt överstiger en volymprocent börsuccessivt minskas till så låg nivå som möjligt, när detta är erforderligt föratt skydda arbetstagares hälsa. Rekommendationen innehåller en förteckning påde medicinska och tekniska säkerhetsåtgärder som bör vidtas. Vidare föreslåsatt anslag, som anger risker, förebyggande åtgärder och första hjälp i händelseav akut bensenförgiftning, skall sättas upp. Slutligenanges att myndighetema bör föra statistik över fall av bensenförgiftning samtpublicera de statistiska uppgifterna. Desvenska bestämmelser som har samband med det i konventionen ochrekommendationen behandlade ämnet är arbetarskyddslagen (1949: 1),arbetarskyddskungörelsen (1949: 208), kungörelsen (1949: 211) om läkarandersökningoch läkarbesiktning till förebyggande av vissa yrkessjukdomar, kungörelsen(1966: 523) om ersättning för läkarandersökning och läkarbesiktning tillförebyggande av vissa yrkessjukdomar, kungörelsen (1949: 491) om förbud attanvända bensolhaltigt ämne vid tillverkning av läderskodon samt kungörelsen(1966: 521) om förbud att använda minderårig till vissa arbeten. Även giftiagstiftningenoch lagstiftningen om brandfarliga varor bör nämnas i detta sammanhang. Yttrandenhar avgivits av arbetarskyddsstyrelsen, arbetsmedicinska institutet , ,och . Arbetarskyddsstyrelsen gören jämförelse mellan konventionen och rekommendationen å ena sidan och svensklagstiftning å den andra. frågaom konventionen framgår av vad styrelsen anfört samt av vad inom ILO-kommitténupplysts i huvudsak följande. Enligt3 § arbetarskyddslagen är vissa arbeten undantagna från arbetarskyddslagensoch följaktUgen även från arbetarskyddskungörelsens och minderårigkungörelsenstillämpning. För att konventionen helt ut skall kunna tUlämpas i blirdärför en lagändring nödvändig så att lagstiftningen blir tillämplig på allaarbeten där arbetstagare utsätts för bensen eller ämnen vilkas bensenhaltöverstiger en volymprocent bensen. Bestänmielsemaunder punkt 1 i denna artikel kräver, att 25 § arbetarskyddskungörelsen ändrassåtUlvida, att kravet på utbyte av gift eller annan hälsofarlig vara blirabsolut vad gäller bensen eller produkt som innehåller bensen. Enligtsvensk lagstiftning har förbud mot användning av ben-senhaltiga ämnenstadgats endast i fråga om tillverkningen av läderskodon. För attöverensstämmelse mellan konventionstexten och svensk lagstiftning skall uppnåsär det därför nödvändigt att en förteckning över de arbetsprocesser upprättas,där användningen av bensen och ämnen som innehåller bensen ej är tillåten. Idenna artikel upptas bl. a. en bestämmelse om att den tid under vilken arbetareutsätts för en benseiikoncentration i luften på arbetsplatsen, som överskriderdet maximum, /m, som anges i artikel 6 punkt 2 i konventionen skallbegränsas så långt möjligt. En bestämmelse av i huvudsak samma innebörd finnsi 30 § arbetarskyddskungörelsen. De svenskaföreskrifterna beträffande läkarundersökning och läkarbesiktning tillförebyggande av vissa yrkessjukdomar förutsätter dels att särskild fara föruppkomst av bensenförgiftning skall förefinnas, dels att arbetarskyddsstyrelseni det enskUda fallet lämnar föreskrift om sådan undersökning eller besiktning.För att överensstämmelse med konventionstexten skall kunna uppnås fordras vissändring i ifrågavarande svenska föreskrifter. Kravenenligt denna artikel på läkarundersökningar och kompetent laboratorium tordekunna tillgodoses genom av arbetarskyddsstyrelsen efter samråd medsocialstyrelsen utfärdade föreskrifter. Enligt bestämmelsema ikungörelsen om ersättning för läkarandersökning och läkarbesiktning tUlförebyggande av vissa yrkessjukdomar utgår ej ersättning tUl arbetstagaren förläkarundersökningen före anställningen. Bestämmelsenom att gravida kvinnor och ammande mödrar inte skall sysselsättas iarbetsprocesser som här avses är betydligt mera omfattande än bestämmelserna i35 § arbetarskyddslagen om arbetsledighet före och efter bamsbörden. I arbetskonferensensplenum hävdade det svenska regeringsombudet att begreppet exposition ej bordeinnefatta sådan ringa exposition som t. ex. föreligger vid arbete på en ordinärbensinstation. Om ej ett sådant förbehåll gjordes, fanns för svensktvidkommande risk för att konventionen skulle få avsevärda arbetsmarknadsmässigaföljder av negativt slag, utan att någon påvisbar ökning av den medicinskasäkerheten för den kvinnliga arbetskraften erhöUs i utbyte. I minderårigkungörelsenstadgad dispensrätt bör utgå vad gäller bensen om fuU överensstämmelse medkonventionen skaU uppnås. För minderåriga som undergår utbildning skall dockundantag kunna medges. Dessafrågor regleras av giftlagstiftningen, som emellertid inte tUl fullo uppfylleri artikeln ställda krav. Även lagstiftningen om brandfarliga varor berörs avkravet på farosymboler. Det kan ifrågasättas ominte bestämmelserna i 45 § arbetarskyddslagen borde kompletteras så, att deäven omfattar kemisk-tekniska produkter. Kravet att varje behållare sominrymmer bensen eller produkt som innehåller bensen skall märkas är praktisktomöjligt att genomföra. Närdet gäUer rekommendationen hänvisar styrelsen i fråga om punkterna 1, 3 och 4till vad som anförts beträffande konventionens artikel 1, 2 resp. 4. Punkt 5 finner styrelsensakna stöd i svensk lagstiftning. Frågan kan lösas inom ramen förgiftlagstiftningen eller genom komplettering av 45 § arbetarskyddslagen. Punkterna10 och 11 saknar likaledes motsvarighet i svensk lagstiftning. Vad avser arbetskläder saknas sådana bestämmelser i Frågan brukar enligt praxis lösas avtalsvägen. Det har gjorts gäUande,att de specieUa riskförhåUanden som råder i fråga om bensen och produkt sominnehåller bensen motiverar en ändrad instäUning tiU frågan om arbetskläder.Styrelsen är inte övertygad om att detta resonemang är hållbart i fråga om alltarbete som medför exposition för bensen eller produkt som irmehåller bensen.Där påtaglig ex position riskeras är ju i rekommendationens punkt 9föreskrivet om persoiUig skyddsutrustning. Det bör även beaktas att likartadeproblem kan uppstå vid arbete med vissa andra kemikalier, Ifråga om punkt 15 hänvisas tUl konventionens artikel 9 och beträffandepunkterna 1718 till artikel 10 med tUlägg att i arbetarskyddslagstiftningeninte finns någon bestämmelse om att undersökningar böi utföras på arbetstid.Tillämpningen av en sådan bestämmelse torde stöta på vissa praktiskasvårigheter. Närdet gäller punkterna 1920 och 21 hänvisar styrelsen till artikel 11 resp,artikel 12 i konventionen. Vadgäller punkt 22 erinrar styrelsen om att hälsofarlig vara vid överlåtelse skaUvara innesluten i förpackning som kan anses betryggande vid transport m. m. ochbeträffande punkt 24 finner styrelsen att föreskrifterna i 3 §arbetarskyddskungörelsen inte täcker de ställda kraven. Slutligenframhåller styrelsen beträffande punkt 27 att yrkesskadestatistik förs avriksförsäkringsverket, som även publicerar densamma. Denna är dock inte sådetaljerad att den kan anses uppfylla i punkt 27 ställda krav. Styrelsenkonstaterar under hänvisning till den lämnade redogörelsen att konventionen ochrekommendationen på flera punkter går längre än motsvarande svenska bestämmelser,i vissa fall beroende på hur extensivt de internationella bestämmelsernatolkas. Styrelsen anser, att det kan finnas anledning att utvidga de svenskabestämmelserna så att överensstämmelse uppnås med konventionens ochrekommendationens bestämmelser. Då en sådan utvidgning måste bli relativtomfattande och även berör arbetarskyddsfrågor av generell innebörd, bör fråganom ändring av lagstiftningen enligt styrelsens mening hänskjutas tiU arbetsmiljöutredningen. finner konventionen och rekommendationen väl genomtänkta och harintet väsentligt att invända mot texterna men föreslår för visst fallskärpning av bestämmelserna om högsta tillåtna bensenkoncentration. SAFkonstaterar att såväl konventionen som rekommendationen i många avseenden gårbetydligt längre än motsvarande svenska bestämmelser. Med anledning häravansluter sig föreningen till arbetarskyddsstyrelsens förslag att frågan omändring av den lagstiftning som berörs av konventionen hänskjuts till arbetsmiljöutredningen.Föreningen förordar att beslut huruvida skall antaga konventionenuppskjuts till dess utredningens förslag tiU ny lagstiftning antagits. några omständigheter som kan komma att försvåra ettsvenskt antagande av konventionen. Bl.a. erinrar föreningen om det uttalandesom det svenska regeringsombudet i konferensens plenisammanträde gjorde ifråga om artikel 11 och som finns återgivet i arbetarskyddsstyrelsens yttrandeöver nämnda artikel. Skulle likväl anta konventionen bör under allaförhållanden detta uttalande vara vägledande för den svenska tolkningen.Vidare anser föreningen i likhet med arbetarskyddsstyrelsen att det ärpraktiskt omöjUgt att genomföra kravet att varje behållare som innehållerbensen eller produkt som innehåller bensen skall märkas. Föreningen anser att detbör ankomma på arbetsmUjöutredningen att i samband med översynen avarbetarskyddslagstiftningen i dess helhet ta StäUning till frågan omförändringar i svensk lagstiftning i anledning av rekommendationen. Föreningenframhåller emellertid redan i detta sammanhang att frågor om kostnader förarbetskläder enligt praxis i löses avtalsvägen och även ifortsättningen bör göra det. Som arbetarskyddsstyrelsen påpekat ärriskförhållandena i fråga om bensen och produkter som innehåller bensenknappast sådana att de motiverar en annan bestämmelse beträffande arbetskläderän den som gäller inom andra områden. Föreningen tUlstyrker däremotrekommendationen att det i fråga om bensen föreskrivs, att där påtagligexpositionsrisk föreligger, arbetsgivaren skall tUlhandahåUa personligskyddsutrustning. Föreningen kan inte ansluta sig tiU rekommendationen om enbestämmelse enligt vUken läkarandersökning såväl före som under anställning bör utföras på arbetstid. Som arbetarskyddsstyrelsen påpekat skulle till-lämpningenmedföra praktiska svårigheter. LO uttalar sin tiUfredsstäUelsemed att antagit en konvention och en rekommendation om förgiftningsriskerhärrörande från bensen dels med hänsyn tUl detta ämnes specieUa farlighet, delsmed hänsyn tiU att LO uppfattar detta initiativ som ett genombrott för ettnytänkande. LO säger sig vara väl medveten om att den konvention och rekommendationsom nu föreligger måste medföra ändringar av den svenskaarbetarskyddslagstiftningen i vissa avseenden. Sådana ändringar måsteemellertid betraktas som helt i linje med intentionerna bakom direktiven förarbetsmiljöutredningens arbete. TCO har ingenting attinvända mot utformningen av konventionen och rekommendationen- och tillstyrkerdärför, att konventionen ratificeras och att sådana åtgärder vidtas somerfordras för tillämpning av rekommendationens bestämmelser. Såsomframgår av arbetarskyddsstyrelsens yttrande har styrelsen funnit att såvälkonventionen som rekommendationen i vissa hänseenden innehåller strängare bestämmelser än gällande svensk arbetarskydds- Det kan enligt styrelsens mening finnasanledning att utvidga de svenska bestämmelserna så, att de krav som uppställs ide båda instrumenten uppnås, och styrelsen föreslår därför att frågan omändring i lagstiftningen hänskjuts till arbetsmiljöutredningen. SAF och LOdelar synpunkten att instrumenten bör hänskjutas till utredningen. har med undantag för visst fall inte något väsentligt att invändamot och TCO accepterar helt de båda instrumentens utformning. har enligt sina direktiv tUl uppgiftbl. a. att verkställa en genomgripande översyn av helaarbetarskyddslagstiftningen. Med hänsyn härtill synes det lämpligtatt utredningen överväger om och i vad mån bestämmelsema i konventionen resp.anvisningarna i rekommendationen bör komma till uttryck i svensk lagstiftning.I detta syfte bör de båda instrumenten överlämnas tiU utredningen. I avvaktanpå resultatet av utredningens översyn bör konventionen inte ratificeras avSverige och rekommendationen ej heller föranleda någon åtgärd. Vid internationeUa arbetskonferensens femtiosjättesammanträde, , antogs en konvention och en rekommendation om skydd förarbetstagarnas representanter inom företaget samt en konvention och enrekommendation om skydd mot förgiftningsrisker härrörande från bensen. Vad beträffar konventionen (nr 135) om arbetstagarrepresentantersskydd inom företaget och åtgärder för att underlätta deras verksamhet ansluterjag mig till uttalande att instrumenten behandlar ett ämne somdet, med vissa undantag, ankommer på arbetsmarknadspartema att själva reglera.Av arbetsmarknadspartemas remissyttranden framgår att de funnit av dem tiUämpadpraxis på området i princip stämma överens med konvention nr 135 och att de tUlstyrkerratificering av konventionen. Med hänsyn härtUl och då även ILO-kommitténstöder tanken på ratificering förordar jag att konventionen ratificeras avSverige. När det gäller rekommendationen (nr 143) i samma ämne hararbetsmarknadsparterna enstämmigt fastslagit att den inte till alla delarstämmer med de principer som partema tiUämpar i vårt land. Eftersom det börvara parternas sak att avgöra i vilken utsträckning de önskar följarekommendationens anvisningar, ansluter jag mig till uppfattningatt rekommendationen inte f. n. bör föranleda någon åtgärd från statsmakternassida, I fråga om konventionen (nr 136) om skydd motförgiftningsrisker härrörande från bensen och rekommendationen (nr 144) i sammaämne hararbetarskyddsstyrelsen konstaterat att de båda instramenten på en rad punkterinnehåller strängare bestämmelser än svensk lagstiftning och föreslagit attfrågan om ändringar i lagstiftningen hänskjuts till arbetsmiljöutredningen.SAF och LO instämmer i detta förslag. Även har funnit att fråganhuruvida och i vad mån bestämmelserna i konventionen resp. anvisningarna irekommendationen bör komma till uttryck i svensk lagstiftning bör övervägas av arbetsmiljöutredningen.Jag delar denna uppfattning och torde senare få återkomma till Kungl. Maj:t idenna fråga. I avvaktan på resultatet av utredningens överväganden börkonventionen, som framhållit, inte ratificeras av ochrekommendationen inte heUer föranleda någon åtgärd. Underåberopande av det anförda hemställer jag att Kungl, Maj:t delsföreslår att godkänna att ansluter sig till den avinternationella arbetsorganisationen vid dess femtiosjätte aUmänna sammanttädeantagna konventionen nr 135 om arbetstagarrepresentanters skydd inom företagetoch åtgärder för att underlätta deras verksamhet, dels bereder tillfäUeatt avge yttrande över vad jag anfört beträffande vid samma sammanträdeantagna konvention nr 136 samt rekommendationerna nr 143 och 144, Medbifall tiU vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skall avlåtasproposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. National laws or regulations, collective agreements, arbitrationawards or court décisions may déterminé the type or types of wor-kers'representatives which shall be entitled to the protection and facilities providedfor in this Convention. I nationell lagstiftning, kollektivavtal,skiljedomsutslag eller domstolsbeslut kan bestämmas vilket eller vilka slag avarbetstagarrepresentanter som skall åtnjuta det skydd och de förmåner somavses i denna konvention. Where there exist in the same undertaking both trade unionrepresentatives and elected represente-tives, appropriate measures shall betaken, wherever necessary, to ensure that the existence of electedrepresentatives is not used to undermine the position of the trade unions concernedor their representatives and to encourage cooperation on all relevant mattersbetween the elected representatives and the trade unions concerned and theirrepresentatives. När det i samma företag finns såväl fackUga representantersom valda förtroendemän skaU, om så erfordras, lämpliga åtgärder vidtas delsför att garantera att förekomsten av valda förtroendemän inte utnyttjas föratt undergräva vederbörande fackliga organisationers eller derasrepresentanters StäUning, dels för att främja samarbete i alla hithörandefrågor mellan de valda förtroendemännen samt de fackUga organisationerna ochderas representanter. Effect may be given to this Convention through national lawsor regulations or collective agreements, or in any other consistent withnational practice. Denna konvention kan bringas i tillämpning genom nationelllagstiftning, kollektivavtal eller på varje annat sätt som är förenligt mednationell praxis. The formål ratifications of this Convention shall be communicatedto the Director-General of the International Labour Office for registration. De officiella ratifikationerna av denna konvention skaUdelges internationella arbetsbyråns generaldirektör för registrering. This Convention shaU be binding only upon those Membersof the whose ratifications have beenregistered with the Director-General. Denna konvention är bindande endast för de medlemmar avinternationeUa arbetsorganisationen vUkas ratifikationer registrerats avgeneraldirektören. It shall come into force twelve months after the dateon which the ratifications of two Members have been registered with the Director-General. Thereafter, this Convention shall come into forcefor any Member twelve months after the date on which its ratification has beenregistered. Den träder i kraft efter det tvåmedlemmars ratifikationer registrerats av generaldirektören. Därefter träder denna konvention i kraft för varjemedlem efter den dag, då dess ratifikation registrerats. AMember which has ratified this Convention may denounce it after the expiration of ten years from the date on which the vention first comes into force, by an act communicated to the Di rector-General of the Internatio nal Labour Office for registration. Such denunciation shaU not take effect until one year after the date on which it is registered. Each Member which hasra tified this Convention and which does not, within the year foUow ing the expiration of the period of ten years mentioned in the preceding paragraph, exercise the right of denunciation provided for in this Article, wiU be bound for another period of ten years and, thereafter, may denounce this Convention at the expiration of each period of ten years under the terms provided for in this Article. Medlem, som ratificerar denna konvention kan,förflutit från den tidpunkt då konventionen först trädde i kraft,uppsäga densamma genom skrivelse som delges intemationeUa arbetsbyrånsgeneraldirektör för registrering. Uppsägningen träder ej i kraft förrän ett årefter det den registrerats. Varje medlem, som ratificerar denna konvention ochicke efter utgången av den i föregående mom. nämnda tioårsperiodengör brak av den uppsägningsrätt som medges i denna artikel, skall vara bundenför en ny period av och kan därefter på de i denna artikel föreskrivnavillkoren uppsäga konventionen vid utgången av varje tioårsperiod. The Director-General of the International LabourOffice shaU notify all Members of of all ratifications and denunciations communicated to him by the Membersof the Organisation. When notifying the Members of of the second ratification InternationeUa arbetsbyråns generaldirektör skallunderrätta samtliga medlemmar av internationella arbetsorganisationen om registreringenav alla ratifikationer och uppsägningar, som delgivits honom avorganisationens medlemmar. När generaldirektören underrättar organisationensmedlemmar om registreringen av den andra ra- Recommendation(No. 143) concerning Protection and FacUities to be afforded to Workers'Representatives in the Undertaking The General of the , Having been convened at by the Governing Body of theInternational Labour Office, and having met in its Fifty-sixth Session on 2 1971, and Having adopted the Workers' Representatives Convention,1971, and Having decided upon the adoption of certain proposals withregard to protection and facilities afforded to workers' representatives in theundertaking, which is the fifth item on the agenda of the session, and Having determined that these proposals shaU take the formof a Recommendation, adopts this twenty-third day of one thousand nine hundred and seventy-one the following Recommendation, which may be cited as the Workers' Rep resentatives Recommendation, 1971: Rekommendation(nr 143) om arbetstagarrepresentanters skydd inom företaget och åtgärder föratt underlätta deras verksamhet Internationella arbetsorganisationens allmänna konferens, som avstyrelsen för internationella arbetsbyrån sammankallats tiU och därsamlats till sitt femtiosjätte sammanträde, somantagit konvention om arbetstagarnas representanter, sombeslutat antaga vissa förslag rörande arbetstagarrepresentanters skydd inomföretaget och åtgärder för att underlätta deras verksamhet, vilken fråga utgörden femte punkten på sammanträdets dagordning, och sombeslutat, att dessa förslag skall taga form av en rekommendation, antager denna den tjugotredje dagen årnittonhundra-sjuttioett följande rekommendation, som kan benämnas 1971 årsrekommendation om arbetstagarnas representanter. Effect may be given to this Recommendation throughnational laws or regulations or collective agreements, or in any other consistentwith national practice. Denna rekommendation kan bringas i tiUämpning genomnationell lagstiftning, kollektivavtal eller på varje annat sätt som är förenligtmed nationeU praxis. For the purpose of this Recommendation the term "workers' I denna rekommendation avses med uttrycket »arbetstagarnas representatives" meanspersons who are recognised as such under national law or practice, whether theyare (a) trade union representatives, namely representativesdesignated or elected by trade unions or by the members of such unions; or (b) elected representatives, namely representatives whoare freely elected by the workers of the undertaking in accordance with provisionsof national laws or regulations or of collective agreements and whose functionsdo not include activities which are recognised as the exdusive preroga-tive oftrade unions in the country concerned. National laws or regulations, collective agreements,arbitration awards or court décisions may déterminé the type or types of workers'representatives which should be entitied to the protection and facilities providedfor in this Recommendation.