prop · FV035 · 1972-12-31 00:00:00 — En anställd hos försäkringstagaren ärsåledes inte skyddad i ett sådant fall, och ersättning ur försäkringen utgårföljaktligen endast und» förutsättning att ansvarighet för skadan åvilarförsäkringstagaren t. ex. enligt regler eller grundsatser om principalansvar eller annan försäkrad mot vilken undantaget inte kan åberopas. Andra viktigaundantag i försäkringsvillkoren avser skada på omhändertagen egendom. Iprivatansvarsförsäkringar är det visserligen vanligt att skyddet omfattarockså sådana skador. Men i företagsförsäkringar görs i regel undantag för skadapå egendom, som försäkrad eUer för hans Majtts proposition nr 1972 33 räkning annan person nyttjat eller åtagit sig att tillverka,reparera, förvara etc. Undantagen gäller såväl försäkringstagares som annanförsäkrad persons ansvar och skadeståndsansvaret drabbar således också i dessafall skadevållaren personligen. Vid skador av detta slag torde dockförsäkringstagaren vanligen själv vara ansvarig enligt gällandeskadeståndsregler, eftersom det i flertalet fall rör sig om skada ikontraktsförhåUanden. Ansvarsförsäkring för privatpersoner skyddar som regelinte försäkringstagaren eller hans familjemedlemmar vid skador som de orsakari yrkes-eller tjänsteutövning. Anledningen härtUl är i första hand att det förde flesta yrkeskategorier anses mest naturligt att arbetsgivaren genom sin företagsförsäkringskyddar arbetstagarna mot yrkesriskerna. I fråga om flertalet yrkesgruppergäller att arbetstagarna över huvud taget inte kan skaffa sig ett individuelltskydd genom egen försäkring mot skadeståndsansvar vid vållande i tjänsten.Försäkringsgivarna räknar nämligen med att riskurvalet skulle bli oförmånligtoch att stora svårigheter skulle uppkomma att beräkna premierna. För vissakategorier arbetstagare har det dock öppnats möjlighet till individuellförsäkring i form av tillägg till privatansvarsförsäkring. Det gäller framförallt vissa yrken där man räknar med att arbetsgivaren normalt inte tecknarnägon försäkring. Också av andra skäl kan vissa yrkesutövare vara hänvisadetill individuell försäkring, t.ex. därför att i vissa verksamheter gränsenmellan yrkesliv och privatliv är svår att dra. Individuell försäkring kan ienlighet med det sagda tecknas av t. ex. läkare, lärare, präster,handelsresande, brevbärare, skådespelare, hemsystrar och s. k. dagmammor. Detbör också framhåUas att vissa yrkesutövare har möjUghet att skydda sig motsådant ansvar för ren förmögenhetsskada som kan uppkomma på grund av handlingari tjänsten. Sådan ansvarsförsäkring mot förmögenhetsförlust står öppen för bl.a. domare och advokater. Ansvarsförsäkringsbeloppen utgör f.n. . Utanför denna begränsningfaller utrednings- och rättegångskostnader. Beloppen kan höjas efter särskiltavtal, en möjlighet som utnyttjas ofta vid företagsförsäkring men mera sällanvid annan försäkring. I allmänhet tillämpas viss självrisk vid varje skada, nämligen300 kr. i företagsansvarsförsäkring och . Ansvarsförsäkring har numera en vidsträckt utbredning. Dettorde höra tUl undantagen att en företagare eller annan med anställd personalinte har ansvarsförsäkring. Antalet försäkringar inom oUka kategorier framgårav följande tabell: 3 Bihang till protokoll 1972. Majtts proposition nr 5 år1972 »Privatansvar» omfattar hemförsäkringar eller villa- ochhemförsäkringar. »Fastighetsansvar» är försäkringar av fastighetsägaresansvar, såväl i fråga om vUlor och fritidshus som hyresfastigheter. Ansvaretvid innehav av fabriksfastighet o. 1. ingår däremot i »företagsansvar». Dennakategori omfattar ansvarsförsäkring för företagare. Som företag rälcnas i dettasammanhang också lantbruk.i Vissa rättssubjekt är s.k. självförsäkrare, vilket innebäratt de med hänsyn till riskutjämningen inom den egna verksamheten har funnitdet förenligt med sina ekonomiska intressen att inte teckna försäkring. Tilldenna kategori hör främst staten, som endast undantagsvis tecknar ansvarsförsäkring,men också vissa större kommuner. Hit hör också ett fåtal mycket stora företag.Dessa anlitar emellertid ibland försäkringsbolag för sin skaderegleringsverksamhetenligt »försäkringsavtal» självrisk. Svensk lagålägger i vissa fall den som utövar viss verksamhet skyldighet att hålla ansvarsförsäkring. Som jag redan har nämnt skall sålunda den ansvarighet somenUgt lag åvUar ägare och förare av motorfordon vara täckt avansvarsförsäkring. Föreskrifter härom finns i lagen (nr 77) omtrafikförsäkring å motorfordon (trafikförsäkringslagen, TFL). TiU denna laghar knutits vissa specialförfattningar, bl. a. lagen (nr776) med vissa bestämmelser rörande trafikförsäkring å motorfordon, som nyttjasav staten, m. m., och kungörelsen (nr 655) med särskUdabestämmelser ang, försäkring å motorfordon som införts för tUlfälligt brukandei riket. Enligt 1 § TFL skall trafikförsäkring finnas för allamotorfordon som är registrerade i eller som brukas här i landet.Trafikförsäliringsplik-ten, dvs. skyldigheten att teckna försäkringen och hålladen vid makt, åvUar fordonets ägare. Förseelse häremot kan föranleda straff-och vitessanktion (2426 §§). Undantag från försäkringsplikten föreliggerbl.a. beträffande statliga fordon (4 §) samt i de fall som anges i lagen medvissa bestämmelser rörande trafikförsäkring å motorfordon, som njrttjas avstaten, m. m. Trafikförsäkringen medför rätt för den som på grund av skada iföljd av trafik med motorfordon är berättigad till skadestånd av fordonetsägare, brukare eller förare att få ut skadeståndet direkt av försäkringsgivaren(3 § första stycket). Den skadelidande har alltså rätt till s.k. direkt talanmot försäkringsgivaren. Försäkringen fungerar som en garanti att den skadelidandefår ut sitt skadestånd, I den mån försäkringsgivaren inte har gjort 1 Uppgifterna i tabellen har lämnats av . Liknande tabeller finns i »Skadestånd II», s. 30, för åren 195960 och196162, Det bör dock framhållas att siffrorna i dessa tabeller inte ärjämförbara med de siffror som anges här. Redovisningen av de oUka slagen avförsäkringar bar nämligen skett enligt skilda grunder, Maj:ts proposition nr 1972 35 förbehåll om annat, gäller försäkringen också för försäkringstagarenmot den ansvarighet för skada som åvUar honom, dvs. Menutan särskUt åtagande är försäkringsgivaren inte ansvarig för skada på fordoneteller på egendom som befordras med detta. För skada på föraren av fordonet är försäkringsgivarenansvarig endast om försäkringstagaren, dvs, ägaren, är ansvarig för skadan.Utan särskUt åtagande är försäkringsgivaren inte heller ansvarig för skada påperson som färdas med fordonet när detta brukas olovligen och den som färdasmed fordonet har vetskap därom (3 § andra stycket). För varje händelse, som medför skada, skallförsäkringsgivarens ansvarighet täcka skadestånd om sammanlagt 25 mUj. ianledning av personskada samt om tillhopa 1 milj. kr. i anledning avegendomsskada (11 §). TUlägg enligt lagen (nr 663) omtillägg tUl vissa trafikUvräntor, vUken syftar till att åstadkomma värdesäkringav trafiklivräntor, utgår även om begränsningsbeloppet därigenom överskrids.Belopp som den skadelidande inte kan få ut från försäkringen tUl följd avbegränsningarna får han kräva ut av den skadeståndsskyldige personligen. Dennesansvar är nämUgen inte begränsat till visst belopp, som t. ex. iatomansvarighetslagen. Om trafikförsäkring saknas eller om det i visst fall intekan klarläggas genom vUket fordon skada har förorsakats, är samtligatrafikförsäkringsanstalter solidariskt ansvariga för skadan. För reglering avsådana skador har anstalterna bUdat en förening. ,som har oinskränkt regressrätt mot den som är ansvarig för skada som föreningenhar ersatt (21 §). Också på andra områden föreskrivs i viss omfattningobligatorisk ansvarsförsäkring. Reglerna om objektivt ansvar, kanalisation ochansvarsbegränsning i atomansvarighetslagen har förknippats med bestämmelser omatt innehavare av atomanläggning i princip är skyldig att täcka sin ansvarighetgenom försäkring (22 §). Enligt 10 kap. 2 § luftfartslagen äger Konungenförordna att på luftfartyg, som används i luftfart, skaU finnas försäkring motskyldighet att ersätta skada, som i följd av sådant användande tiUfogas personeller egendom som inte befordras med fartyget. Genom socialförsäkringensförmåner har samhället infört ett skydd mot utgifter och inkomstbortfall tillföljd av sjukdom och invaliditet. Man kan anta, att förmån frånsocialförsäkringen inte sällan är en skadad persons enda kompensation förkostnader och inkomstförlust hans arbetsförmåga inskränkts pågrund av skadan. Men en mycket vanlig situation är attsocialförsäkringsersättning och skadestånd sammanträffar. Som jag i detföljande närmare skall beröra reduceras skadeståndet därvid i normala fall medförsäkringsersättningens belopp utan att den skadeståndsskyldige behöver räknamed återkrav från so- Majtts proposition nr 5 år1972 Man kan därför säga attsocialförsäkringen ocksä verkar till den skadeståndsskyldiges fördel. TUl socialförsäkringen hör den allmännaförsäkringen, dvs. sjukförsäkringen, folkpensioneringen (AFP) ochtiUäggspensioneringen (ATP), som regleras i lagen (nr 381) omallmän försäkring (AFL). En \iktig gren av socialförsäkringen ärockså yrkesskadeförsäkringen, vars huvudförfattning är lagen (nr 243) om yrkesskadeförsäkring (YFL). Vissa andra författningar ger andrakategorier än yrkesarbetare likartat skydd och bygger på samma grund som YFL,bl. a. mUitärersättningsförordningen (nr 261). AFP förbehåUs i pruicip svenska medborgare. Genomkonventioner, bl. a, med de övriga nordiska länderna, har dock detta kravuppmjukats. ATP intjänas av en arbetstagare som regel oberoende avmedborgarskap. Yrkesskadeförsäkringen omfattar alla anställda, som ärsysselsatta i verksamhet som bedrivs här i , oavsett deras medborgarskapeller bosättning. Detsamma gäller anställda i arbete som bedrivs i utlandet försvensk arbetsgivares räkning, dock endast om arbetet är tidsbegränsat eller avövergående natur. Socialförsäkringen är inom den nu angivna ramen i principobligatorisk. Den kan i viss omfattning kompletteras med frivilligatUläggsförsäkringar. Pensioner och livräntor från försäkringen är i allmänhetberäknade på grundval av det s. k. basbeloppet och blir därigenom fortlöpandeanpassade tUl växlingarna i penningvärdet. Basbeloppet, som motsvarar 4 000kronor penningvärde, fastställs för med ledning av förändringari konsumentprisindex. Den fortsatta framställningen utgår i exempel och vidangivande av olika förmåner från ett basbelopp om . I det följande lämnas i starkt koncentrerad form enöversikt av de delar av socialförsäkringssystemet som är av särskilt intresseför skadeståndsfrågornas bedömning. Från sjukförsäkringen utgår ersättning för läkarvård, sjukhusvård,resor m. m. men också kompensation för inkomstförlust i form av sjukpenning, omarbetsförmågan på grund av sjukdom helt bortfallit eller nedsatts med minsthälften. Högsta sjukpenningbeloppet utgör f. n. per dag, svarande moten årsinkomst av och däröver. Förtidspension från den allmänna försäkringenspensionsgrenar aktualiseras om den skadades arbetsförmåga visar sig varaktigtnedsatt med minst hälften. Är nedsättningen inte varaktig men kan den antasbestå avsevärd tid (enligt praxis ), utgår tidsbegränsadförtidspension, kallad sjukbidrag. Beroende på i vUken omfattningarbetsförmågan är nedsatt utgår hel pension, två tredjedels pension eller halvpension. Grundskyddet utgör förtidspension frän AFP, som inte ärberoende av att den försäkrade kvaUficerat sig för förmän genom att han varitför-värvsverksam eller att avgifter erlagts för hans försäkring. Helförtidspension för år uppgår tUl sanmia belopp som ålderspension från AFP, Kungl.Majtts proposition nr 1972 eller för ensamstående av basbeloppet (6 030kr.) och för vardera av två pensionsberättigade makar av basbeloppet(.) Därutöver kan utgå barntUlägg, hustrutiUägg m. m. , räknat från , kommer pensionerna frånAFP att successivt öka med pensionstillskott upp tiU av basbeloppet,ökningen skall fördela sig av basbeloppet och utgårendast tUl den som inte från ATP har pension som tUlsammans medpensionstillskottet uppgår tUl av basbeloppet. En påbyggnad på grundskyddet utgör förtidspension fränATP, vars förmåner grundas på och avvägs efter inkomsten av det förvärvsarbetesom den försäkrade utfört under sin aktiva tid. Försäkrad kan begära s. k.undantagande från ATP när det gäller inkomst av annat förvärvsarbete än anställning.Pensionsgrundande inkomst är den försäkrades årsinkomst mellan en undre gräns,som motsvaras av basbeloppet, och en övre gräns som motsvarar sju och en halvgånger basbeloppet, dvs. De poäng som läggstill grund för pensionsberäkningen uttrycker det antal gånger basbeloppet ryms inomden försäkrades inkomst mellan dessa gränser. Följande uppställning ger en föreställning om storleken avfull förtidspension från både AFP och ATP: Full förtidspension från den aUmänna försäkringen ger somsynes en kompensation som svarar mot en relativt hög procent av den försäkradesårsinkomst som aktiv. Kompensationsgraden är högre för en person med låginkomst än för en med hög inkomst. Vid dödsfall kan familjepension från de bådapensionsgrenama utgå. Under vissa förutsättningar är änka berättigad tUlänkepension från AFP. FuUa pensionsbeloppet är lika stort som ålderspensionenför ensam ålderspensionär, dvs. PensionstiUskott utgårenligt samma principer som gäller för förtidspension. Barnpension till bamunder utgår för år av basbeloppet (. ), om en avföräldrarna har avlidit, och av samma belopp (.) om bådaföräldrarna avlidit. Från ATP utgår familjepension under vissa viUkor, bl. a,att den avlidne vid sin död var berättigad tiU förtidspension ellerålderspension från pensionsgrenen eller att han skuUe ha varit berättigad tillförtidspension, om hans arbetsförmåga vid tiden för dödsfallet varit så nedsattsom krävs för rätt tiU sådan pension. Änkepensionen är ett visst procenttal avden avlidnes egenpension, dvs. ålders- eller förtidspension, som faktisktutgick till honom, eller den förtidspension som han skulle ha fått om rätt tillhel sådan pension inträtt för dödsfallet. Procenttalet är 35 omden avlidne också efterlämnar pensionsberättigat Kungl.Maj:ts proposition nr 5 dr 1972 barn, annars 40, Barnpension från ATP utgår till barnunder , också med visst procenttal av den avlidnes egenpension. Detta talutgör 15, om den avlidne även efterlämnade pensionsberättigad änka. Är ett barnensamt pensionsberättigat är talet 40. Finns flera barn än ett ökasprocenttalen 15 och 40 med 10 för varje barn utöver det första. Det sammanlagdabeloppet fördelas lika mellan barnen. Relationenmellan famUjepension enligt AFL och den avUdnes inkomst illustreras av följandeexempel, som utgår från att den avUdne efterlämnat hustru och två barn under 16år: 13 400 26 800 40 200 För att bereda ersättning vid yrkesskador dvs. skadorgenom olycksfall i arbetet eller under färd tUl eller från arbetsplatsen samtvissa andra skador eller andra hälsorubbningar som har orsakats av arbetet finns ett syslem av förmåner som utgår inom yrkesskadeförsäkringen. Förutomviss sjukvårdsersättning, ersättning för särskilda hjälpmedel m. m. kan utgåsjukpenning, livränta vid invaliditet, vårdbidrag, ef ter levandelivränta samtbegravningshjälp. Förmånerna från yrkesskadeförsäkringen aktualiseras vanligenförst efter den s.k. samordningtidens slut. , som uppgår tiU 90dagar, utgår ersättningen enligt AFL på samma grunder som vid annan sjukdom. Deflesta yrkesskadefallen regleras därmed inom AFL :s ram. Om skadan kvarstårefter 90-dagarsperiodens utgång, utgår sjukpenning etc. frånyrkesskadeförsäkringen. Livränta till den skadade utgår, om efter det akutasjukdomstillståndets upphörande föreligger invaliditet, som nedsätter denskadades arbetsförmåga med . Livräntan bestäms med ledning avett ersättningsunderlag som utgör viss del av den skadades årligaarbetsförtjänst före skadan, bestämd med utgångspunkt i basbeloppet. Inkomstsom för år överstiger fem gånger basbeloppet (,) beaktas inte.Ersättningsunderlaget vid denna inkomst är . Livräntan utgör en vissandel av ersättningsunderlaget. Denna andel är mindre ju lägreinvaUditetsgraden är. Vid en årlig arbetsförtjänst om , utgörersättningsunderlaget också . samt årsbeloppet av livräntan vid25-procentig invaliditet . och vid 100-procentig in-vaUditet 12 283 kr.Högsta möjliga livränta (ersättningsunderlag om , 100-procentiginvaliditet) uppgår till . Livränta tiU änka utgår med ett årsbelopp motsvarande 1/3av den avlidnes årliga arbetsförtjänst, beräknad på samma sätt som gäUer närersättningsunderlag fastställs. Livränta tUl barn som inte fyllt utgårårligen med 1/6 av arbetsförtjänsten. Om invaliditets- eller efterlevandeförmåner utgår enligtbåde AFL och YFL, sker samordning enligt vissa regler som syftar tUl attförhindra överkompensation. Om t. ex. förtidspension enligt AFL utgårsamtidigt med jkesskadelivränta enligt YFL, reduceras i allmänhet pensionen medtre fjärdedelar av livräntan. Enligt miUtärersättningsförordningen utgår ersättning förskada tUl följd Kungl.Maj:ts proposition nr 1972 39 avolycksfall under militärtjänstgöring eller motsvarande tjänstgöring. Rätt tUlersättning tillkommer värnpliktiga, vapenfria tjänstepliktiga, vissa fastanställda underbefäl, réservpersonal och frivUlig personal. I likhet med vadsom gäller enligt YFL ersätts inte bara skador under själva tjänstgöringen utanockså s, k. färdskador. Dessutom ersätts vissa andra skador, som uppkommit isamband med militärtjänstgöring eller därmed likställd verksamhet. EnligtmiUtärersättningsförordningen gottgörs nödvändiga kostnader för bl. a. lakar-eller sjukhusvård och läkemedel. Den skadade kan vidare erhålla sjukpenningoch livränta enligt bestämmelser som i huvudsak motsvarar dem som gäller vidyrkesskador. Värnpliktigpersonal m. fl. har numera rätt tUl särskild ersättning av staten vid sådanskada under tjänstgöring som leder till förlust eller nedsättning avarbetsförmågan. Bestämmelser härom finns i kungörelsen (nr761) om särskilt olycksfallsskydd för värnpliktiga m.fl. Ifråga om socialförsäkringens finansiering kan följande uppgifter vara avintresse i detta sammanhang. Sjukförsäkringenbekostas i det närmaste helt genom avgifter av de försäkrade,arbetsgivaravgifter och statsbidrag. De försäkrades avgifter fastställs förvarje försäkringskassa med beaktande bl, a, av vad som behövs för infriande avförfallna utfästelser, förvaltningskostnader och erforderlig fondbildning.Under år 1969 uppgick de försäkrades avgifter till den obligatoriskasjukförsäkringen till sammanlagt 1672 mUj.kr. Arbetsgivarnas bidrag tillförsäkringen utgår inom ramen för vissa maximeringar avutbetalda löner och uppgick till 2 001 milj. kr. Från och med år 1970utgör procenttalet 2,9, Statsbidraget slutligen utgår avförsäkringskassornas utgifter för vissa delar av försäkringen, bl, a,sjukvårdsersättning och grundsjukpenning, och uppgick till 518 milj.kr. Kostnadernaför AFP bestrids av staten med bidrag dels från kommunerna (de kommunalabostadstilläggen), dels från de försäkrade i form av folkpensionsavgifter.Avgifterna utgår av den beskattningsbara inkomsten, dock högst . De totala kostnaderna för AFP uppgick för /70 till 7,4miljarder kr,, varav föll på kommunerna. ATPfinansieras helt genom avgifter samt avkastningen av de fondmedel som bildatsav avgifterna. För arbetstagare betalar arbetsgivaren avgiften, som i principberäknas efter viss procentsats på lönesumman. Under /70utgjorde allmänna pensionsfondens inkomster genom avgifter drygt 6 miljarderkr. och genom räntor m. m. ca . DenobUgatoriska yrkesskadeförsäkringen finansieras av arbetsgivarna genom avgiftersom beräknas efter försäkringstekniska grunder, så att de täcker den risk somförsäliringen avser. Staten och vissa kommuner m. fl. betalar däremot inteavgift utan står självrisk. Premieinkomsten /70 utgjorde ca 185milj.kr. Kostnadernaför ersättningar enligt miUtärersättningsförordningen slutligen utgår av vissamedelsanslag under fjärde huvudtiteln. Somjag har nämnt påverkar förmånerna från socialförsäkringen ocksåskadestånd i anledning av samma skada. Såväl i AFL (20 kap. 7 §) Maj:ts proposition nr 5 år1972 som i YFL (51 §) har detta förhållande kommit till uttrycki en regel om att den som äger rätt till ersättning enligt resp. lag inte däravär hindrad att göra gällande det anspråk på skadestånd utöver ersättningen somkan tiUkomma honom. Den skadelidande kan således, när det t. ex. gällerförlorad arbetsinkomst, inte räkna med att uppbära högre skadestånd än somsvarar mot skUlnaden mellan inkomstförlusten och den förtidspension som utgårenUgt AFL. Som framgår av det anförda har vår socialförsäkring nåtten betydande nivå. Men det finns ännu stora luckor i försäkringsskyddet. Vissakategorier faller helt utanför samtliga eller en del avförsäkringsanordningarna. Utländsk medborgare har t. ex. i princip inte rätttill AFP, även om konventioner här täcker de väsentligaste olägenheterna.Sjukpenning och förtidspension enligt AFL förutsätter att skadan har medförtnedsättning av arbetsförmågan med minst hälften, övervägande antaletpersonskadefall är inte så svåra att de når denna tröskel och tUlgodoses alltsåöver huvud inte av socialförsäkringen, om de inte utgör yrkesskador, för vUkamotsvarande tröskel enligt YFL ligger betydligt lägre. Men även om ersättningutgår enligt AFL eller YFL eller enligt båda lagarna, kan den skadelidandealdrig räkna med kompensation för mer än en viss del av sin inkomstförlust. Ochför högre inkomsttagare gäller, att man helt bortser från inkomst över viss nivå.Ett annat viktigt förhållande är att socialförsäkringen inte ger någon kompensationför ideeU skada. Ersättning för sveda och värk samt lyte eUer annat framtidamen har inom skadeståndsrätten nått betydande belopp, i aUvarligare fall fleratiotusental kronor (se NJA 1969 s. 469). Eftersomsocialförsäkringen inte ger ett fullständigt ekonomiskt skydd vid personskada,finns det ett inte obetydligt behov av kompletterande, frivUligpersonförsäkring. Det enskilda försäkringsväsendet tillhandahåller också enmångfald olika typer av Uv-, olycksfalls- och sjukförsäkringar. Dessa är iallmänhet konstruerade som s. k. summaförsäkringar, dvs. ersättning utgår medett i försäkringsavtalet bestämt belopp, som i princip inte är anpassat tillden konkreta skadans omfattning. Karakteristiskt för summaförsäkringen ärockså, att utfallande försäkringsbelopp inte avräknas på det skadestånd som kantillkomma den försäkrade med anledning av ett skadefall. Undantag gäller bara ifråga om efterlevandes rätt till skadestånd när någon blivit dödad, eftersom desärskilda skadeståndsbestämmelserna i 6 kap. 4 § SL förutsätter, att vidsjälva skadeståndets beräkning hänsyn skall tas till förekomsten av bl. Grunden till att det enskilda försäkringsväsendet pådetta område huvudsakUgen arbetar med summaförsäkringar torde väsentligen varaatt del anses särskilt svårt att vid personskada exakt uppskatta de ekonomiskaförlusterna och att premieberäkning och skadereglering väsentligt förenklas vidett summaförsäkringssystem. Principen att summaförsäkring inte av- Maj:ts proposition nr 1972 41 räknas på skadestånd medför givetvis att kombinationen avskadestånd och personförsäkring kan leda till överkompensation. Enskilda personförsäkringar förekommer dels somindividuella försäkringar, dels och i allt större omfattning som s. k.gruppförsäkringar, dvs. kollektiva försäkringar som meddelats för medlemmarna iett större eller mindre kollektiv, t. ex. en viss yrkesgrupp eller anställda påen viss arbetsplats. Fastän det i princip inte finns några beloppsmässigaeller andra begränsningar i möjligheterna att teckna personförsäkringar,bygger de flesta naturligt nog upp sitt försäkringsskydd så, att försäkringsersättningenhelt eller delvis täcker utgifter och inkomstbortfall vid nedsättning iarbetsförmågan eller vid dödsfall. Vid bestämmande av skyddets omfattning tarförsäkringstagaren givetvis hänsyn till de förmåner som utgår i form av sjuklönoch ur socialförsäkringen eller andra pensionsanordningar.