prop · FV03111 · 1972-12-31 00:00:00 — Figur 3:12 De flyttandes fördelning på kort- ochlångdistant flyttning inom samma ._ län 2 * Det bör observeras att en del av flyttningarna överlänsgräns går över kortare avstånd än flyttningar mellan kommunblock inom sammalän. 1 extremfallen kan t. o. m. inomlänsflyttningarna bli längre änflyttningar till andra län; en flyttning från till är såledeslängre än en flyttning från t. ex. till . För en bedömning av de inrikesflyttningarnas betydelse för individen är de flyttandes åldersfördelning avavgörande betydelse. I den totala inrikes omflyttningen spelar åldersgruppernaunder en dominerande roU. Av flyttarna över församlingsgräns utgjorde år1970 gruppen 20-29 1 Är 1971 omfattade denna flyttning 660 000 personer. De yngre åldersgruppernas andel av flyttningensynes vidare öka med ökande flyttningsdistans. Den bearbetning avflyttningsstatistiken som återges i tabeh 3:7 ger på ett indirekt sätt en bildav detta förhåUande. utgör vid flyttning inom län 38,8 %mot vid de i genomsnitt något längre flyttningama över länsgräns. Tabell 3:7 Flyttarnas åldersfördelning vidflyttning inom län, över länsgräns samt totalt Som visades i figur 3:12 flyttadeår 1970 ca 260 000 personer över länsgräns. Av dessa utgjorde personer mer än 100 000 mot ca 50 000 personer i åldersgruppen30-49 år. I åldrarna har den långdistanta flyttningen minskat tillknappt 25 000 personer . Vad som har diskuterats ärbruttoflyttningens omfattning. Nettoeffekten av flyttningarna är normalt settmycket mindre. Den summerade nettoflyttningen mellan länen uppgick tihendast 14 000 personer mot en total flyttnmg mellan länen på 250 000. Den delav flyttningen som kan sägas ha att göra med en totalt sett bristandesysselsättningsmässig balans inom skilda län är således relativt hten.Flyttningar i samband med yrkesval, karriärflyttningar och konjunktu-reUtbetingade flyttningar synes spela en större roU. Även på kommunblocksnivåvisar sig den summerade nettoflyttningen vara obetydlig i jämförelse med dentotala rörelsen över kommunblocksgränserna. Nettoeffekten i form avbefolkningsomfördelnmgar av flyttningar uppgår till 40 000 mot en totalflyttning över kommunblocksgränser på 460 000 personer. 1 det föregående har endastflyttningar över administrativa gränser redovisats. I det följande görs ettförsök att belysa även omflyttningen mehan glesbygd och tätorter. Denna måstevara av stor omfattnmg på grund av den redan redovisade omfattande befolkningsförskjutnmgenfrån glesbygd tiU tätorter. Det är av speciellt intresse att få kartlagt i vadmån den snabba tiUbakagången i glesbygderna leder tiU en awUcande flyttningsbUdmed höga flyttningstal också i högre åldrar. Enhgt tabeh 3:8 pekar deberäkningar som gjorts på en koncentration av flyttningen tiU lägre åldrar. är andelen flyttande mer än dubbelt så hög som för helaglesbygdsbefoUcningen. Tabell 3:8 Flyttning från glesbygd i olika åldrarperioderna 19611965 och 1966-1970 Ålder vid Förändringgenom flyttning i % av periodens folkmängden vid periodens början -29,3 -29,3 TotaU -12,8 -11,2 TabeUen grundar sig på sammanställningar utförda Inominrikesdepartementet. Därvid har tekniskt förfarits så att folkmängden iglesbygd vid en periods början framskrivs med dödlighetsantaganden i5-årsgrupper, varefter en jämförelse göts med den faktiska folkmängden vidperiodens slut. Två felkällor bör beaktas: dels behöver den Tiksgenomsnittligadödligheten ej helt gälla för glesbygden, dels Inkluderas och ev ävenexkluderas vid tätortsavgränsningarna områden som har betraktats somglesbygd resp. tätort, utan att detta kan betraktas som en egentligbefolkningsändring inom resp. bebyggelsetyp. Trots den stora utflyttningen i deyngre åldersgrupperna är det den omfattande utflyttningen av äldre somär mest iögonfaUande. Så mycket som av dem som var kanbedömas ha flyttat från glesbygden . Även iåldrarna sker som synes en stor flyttning från glesbygdsområdena.Eftersom den registrerade flyttningen över administrativa gränser visar upp enhelt arman åldersfördelning finns det skäl anta att denna flyttning i huvudsakär av kortdistant karaktär (jfr tabell 3:7). Detta förhåhande kan också belysasmed uppgifter från några enstaka kommun block. Av tabeU 3:9 kan utläsas att deti och kommunblock finns en ganska god överensstämmelse mellanutflyttningens och inflyttningens omfattning i åldersgrupperna och 65år och äldre. 1 lägre åldrar söker sig förhåhandevis fler av flyttarna i de somexempel valda kommunblocken utanför det egna blocket vid flyttning frånglesbygden. Sammanfattningsvis synes en inte obetydhg del av flyttningen frånglesbygd bestå av äldre personer som söker sig tiU närbelägna tätorter, oftatiU bättre bostäder och närmare tUl service. Tabell 3:9 Flyttning från glesbygd och till tätorter iÅrjängs och kommunblock i Ålder vid kommunblock Torsbykommun periodens Flyttning från/hU Flyttning från/till början Glesbygd Tätorter Glesbygd Tätorter 0-14 15-29 30-49 50-64 65-w TiT -786 405 TT09 + 400 För den typ av kommunblock som härvalts som exempel - dvs. med små servicebetonade centralorter i enbefolkningsmässigt dominerande glesbygd - synes den tiUväxt man kaninregistrera i centralorterna till en stor del bestå av inflyttning av personeri åldrarna från den omkringliggande glesbygden. Det finns anledninganta att den befolk-ningstUlväxt i mmdre tätorter som redovisades i tabeU 3:3till en del är av denna karaktär. Den långdistanta inrikesomflyttnmgen har i allmänhet varit endast en del av dentotala långdistanta flyttningen. Nettoimmigrationen tih har underdenna tid uppgått tih något mer än 20 000 personer och är därmed störreän den summerade nettoflyttningen mellan län, vUken haruppgått tUl i genomsnitt ca 15 000 personer . med storimmigration till överskrider det utrikes nettoflödet kraftigt densummerade nettoflyttningen mellan län. Så uppgick t. ex. nettoimmigrationen år1970 tih 48 000 personer medan nettoresultat av den inrikes flyttnmgen meUanlän uppgick tUl endast 14 000. Äv figur 3:13 framgår även immigrationens starkakonjunkturberoende. Figur 3:13 Den summerade nettoflyttningen mellan län ochnettoimmigrationen 1 \ 1 \ / \ 1 \ I 1---------- 1------------------------ r Den omfattande immigrationen harfått en avsevärd betydelse för tätortstUlväxten . Som framgårav tabeh 3:10 synes födelseöverskottet ha svarat för ca40% av tillväxten i tätorterna. Flyttningen från glesbygd svarade för i stortsett hka mycket , men något mindre . Immigrationens betydelse har däremot ökat. perioden 1965 ha utgjort avtiUväxten mot . Tabell 3:10 Tätortstillväxtens beståndsdelar perioden1961-1970. TabeUen utgår ifrån sammanställningar utförda inominrikesdepartementet. Beräkningarna bygger på ett antagande om att allinflyttning från utlandet går till tätorter, vilket endast är approximativtriktigt. Eftersom födelseöverskottenligt tUlgängliga prognoser sannolikt kommer att minska och inflyttningenfrån glesbygd, bl.a.tiU följd av befolkningens åldersfördelning, troligenkommer att gå ner, synes en omfattande immigration utgöra en fömtsättning fören fortsatt tätortstillväxt nivå. Immigrationen fördelar sig ojämntöver landet. I vissa län och i vissa kommunblock spelar den en dominerande roUför utveckhngen medan i andra områden den utrikes omflyttningen är mycketobetydhg. För att få en rättvisande bild av immigrationens regionala betydelsekan det emellertid vara lämpligt att istället för att diskutera den utrikesnettoflyttningen, visa omflyttningen av svenska och utländska medborgare.Orsaken härtUI är den avsevärda regionala rörhghet immigranten uppvisaromedelbart efter inflyttningen. En stor del av den registrerade inrikesomflyttningen består sålunda av omflyttning av relativt nyinflyttade utländskamedborgare. Detta kan iUustreras med flyttningsbUden för kommun.Olofström hade åren 19681970 en inrikes flyttningsförlust på 285 personer perår som den utrikes omflyttningen visade en vinst på 570 ,alltså ett nettotUlskott på 285 personer. Den inrikes nettoförlusten visar sigemellertid vid närmare analys bestå av 80 svenska och 205- utländskamedborgare. fungerar aUtså som transitort för utländsk arbetskraft.Eftersom det förekommer fler orter med samma funktion förefaller det riktigastatt diskutera omflyttning av utländska och svenska medborgare oberoende avvarifrån flyttningen i första mmmet kommer. uppgick dengenomsnittliga nettoimmigrationen tUl 35 000 personer ,_alltså övergenomsnittet för 1960-talet. Med reservation för immigrationens ovanligt storaomfattning ger figur 3:14 en god bUd av vUka län som mottar denstörsta delen av den utländska omflyttningen. Av figuren framgår att vissa länmed ett stort positivt totalt flyttningsnetto, t.ex.Stockholms, samt , har i stort sett balans mellan inflyttning av svenskaoch utländska medborgare. I vissa andra län, t.ex, Söderman- och , är det utländskaflyttningsnettot dominerande. För de flesta Norrlandslänen slutligen kombinerasen stor utflyttning av svenska medborgare med en blygsam nettoinflyttning avutländska medborgare. Figur 3:14 Flyttning av svenska och utländska medborgarelänsvis +0,8 -., -0,8 +0,8 +1, För individuella kommuner finnsflyttningsbUden kartlagd i bihang A. I tabeU 3:11 lämnas en sammanfattninghärav i vUken kommunblocken har grupperats enhgt länsstyrelsernas modifieradeförslag tih ortsklassificering (jfr avsnitt 9.3 och inledningen tih avsnitt 3).Endast storstäder och primära centra hade enpositiv nettoflyttning av svenska medborgare. För regionala centra är detendast tack vare inflyttnmgen av utländska medborgare som man kan uppvisa entotalt Tabell 3:11 Nettoflyttning av utländska och svenskamedborgare i ortsklasser enligtlänsstyrelsernas modifierade förslag. Storstäder Primära centra Regionala centra Kommuncentra + 3,6 + 2,8 + 6,1 + 4,5 + 4,4 + 2,9 + 9,7 + 7,3 + 1,6 -5,2 sett positiv flyttningsbUd. Kommuncentra slutligen har -trots en totalt sett negativ flyttningsbUd - ganska stor inflyttning avutländska medborgare. Flyttningens omfattning ochsammansättning varierar naturligtvis mehan kommunblock inom en och sammaortsklass. Det är dock möjligt att utskilja vissa genomgående tendenser i detmaterial som presenteras i bihang A. Den utländska omflyttningen betydersålunda relativt sett mindre i större orter än i mindre. 1 orter av sammastorlek och med samma totala befoUcningsutveckhng betyder den mindre i ortermed en relativt väl differentierad arbetsmarknad än i orter med ensidig arbetsmarknad.Rent allmänt synes det förhålla sig så att lokala arbetsmarknader med litendifferentiering inte kan expandera snabbt utan att stöta på svårigheter attrekrytera svenska medborgare. Orter i norrlandslänen med stort omland avglesbygd avviker något från detta mönster på grund av de storarekryteringsmöjhgheterna inom detta omland. En stor del av den utländskanettoflyttnmgen har kommit från . Denna invandringfaller under de bestämmelser som gäller för den fria nordiska arbetsmarknadenoch är därigenom ej reglerad. 3.2 Möjligheter till arbete - regionala variationer Viktiga faktorer i en välfungerande arbetsmarknad är bl. a. lönenivå, stabihtet och valmöjligheter. Delokala arbetsmarknaderna visar i dessa avseenden stora regionala oUkheter.Detta avsnitt kommer i sin helhet att ägnas en redovisning av dessavariationer. En mera utförlig analys av orsakerna tiU de regionala ohkheterna iarbetsmarknadens sätt att fungera lämnas i avsnitt 3.3. 3.2.1 Variationer i inkomstläget 1 den redovisning avinkomstolikheter som lämnas i det följande bör uppmärksammas att de imkomststatistiken registrerade mkomsterna endast utgör en del av individenstotala inkomster. OlUca typer av inkomstöverföringar som t. ex. folkpensioner,barnbidrag och sjukpen-nmgar ligger helt eller delvis utanför. Eftersom fleraav dessa förmåner utgår med lika belopp per individ verkar de närmastutjämnande på de regionala inkomstohkheterna. Låginkomstutrednmgen, ERU och andraoffenthga utredningar har i olika betänkanden diskuterat hur den registreradeinkomstnivån samt de löneuppgifter som kan hämtas ur industristatistiken skUjersig åt mellan ohka regioner, varvid de uppfattas som indikatorer på denmateriella levnadsstandarden och som en av många möjliga mätare på arbetsmarknadensfunktionsduglighet. Det bör då uppmärksammas att mkomststatistiken ej omfattarenbart inkomst av riänst. Eftersom andra typer av inkomster är relativt små bör dock statistiken kunnaanvändas som en ungefärlig mätare på arbetsmarknadens välfärdsskapande förmåga.TUl denna reservation brukar läggas att den genomsnitthga inkomst- resp. lönenivånkan dölja olikheter i fördelningen inom regionerna som kan leda tUl skiljaktigavälfärdseffekter. HärtUl kommer att kostnadsläget varierar regionalt. Äldrekartläggningar härav finns men är relativt inaktuella och har ofuUständigtäckning. Någon korrigering görs inte i det följande för variationerna ikostnadsläget. 1 stort sett torde dock olikheter mehan genomsnittligainkomstnivåer avspegla olikheter mellan regioner vad beträffar denprivatekonomiska standarden. 1 figur 3:15 visas hur inkomsten perinkomsttagare har utvecklats . Perioden har präglats aven tendens tiU minskade avvikelser i förhåUande tiU riksgenomsnittet.Stockholms län låg över riksgenomsnittet mot år 1970.Länet behåller emellertid sitt mycket positiva läge. Är1970 hade länet i det närmaste högre inkomstnivå än , vilkethade den lägsta inkomsten per capita. Av figuren framgår vidare att endaststorstadsregionerna ligger över riksgenomsnittet. Figur3:15 Inkomst per inkomsttagare . Index: Riket = 100. D.BD F R.X.AC ,J G,H,L,N,W S Vid tolknmgen av utveckhngen åren1960-1970 bör den minskande jordbruksandelens betydelse uppmärksammas. beskattade inkomsten inom jordbruket betyddeproportionsvis mer vid periodens början än mot slutet. De län därjordbrukssysselsättrungen spelar en stor roll har den lägsta inkomstenper capita. Den beskrivna utvecklingen under1960-talet anknyter tUl en utveckhng som pågått . Professor redovisar i (SOU 1970:15) Regionalekonomisk utveckhng att deregionala inkomst-skUlnaderna successivt har minskat 1920-1960.Internationeha jämförelser som redovisas i utredningen tyder på att Sverigetillsammans med ett antal andra länder med hög levnadsstandard har relativtsett små regionala inkomstskillnader. Länssiffrorna ger naturligtvis enutjämnad bUd av de regionala variationerna i inkomstläget. I bihang A finnsuppgifter om inkomstläget i individuella kommunblock. Spridningen mehankommunblock av ohka typ är avsevärd. Från tabeU 3:12 kan utläsas bl.a. attinkomstnivån i storstäderna ligger över den i kommuncentra och attstödområdesgränsen för regionala centra och kommuncentra innebär också eninkomstgräns. Det förtjänar dock uppmärksammas att några sådanainkomstolikheter inte finns vad beträffar primära centra. Tabell 3:12 Inkomst per inkomsttagare iortsklasser enligt länsstyrelsernas modifierade förslag. Ortsklass Inom Utanför Hela Övriga storstäder storstäder Primära centraRegionala centra Kommuncentra Totalt 16 700 19 500 19 000 Inom de olika ortsgrupperna ärspridningen avsevärd mellan de kommunblock som har den högsta resp. lägstainkomsten. Som framgår av bihang A är detta speciellt fallet med gruppenkommuncentra. 1 det berörda materialet harendast mkomst per inkomsttagare diskuterats. Detta ger inte någon omedelbarträttvisande bUd av konsumtionsmöjligheterna i hushållen.Yrkesverksamhetsgraderna i de normalt yrkesverksamma åldrarna och storleken påde icke yrkesverksamma åldersgrupperna påverkar den genomsnitthga inkomstnivånper invånare. Med några undantag visar sig ett beaktande av dessa förhåhandenleda tUl ökade både positiva och negativa avvikelser gentemot riksgenomsnittet.Regioner med låga inkomster per inkomsttagare har också lågayrkesverksamhetsgrader och stora beroende åldersgrupper, medan regioner medhöga inkomster visar det motsatta mönstret. Sålunda har t. ex.Älvsborgs län på grund av höga yrkesverksamhetsgrader relativt sett högreinkomst per capita än inkomst per mkomsttagare. En motsatt bUd ger vissa delarav Bergslagen med en stor andel sysselsatta inom tyngre mdustri där lönelägetär högt men där sysselsättningsmöjligheterna för kvinnor är små.Det höga inkomstläget för dem som har arbete motverkas av att det är relativtfå som har möjlighet tUl yrkesarbete. Variationerna i yrkesverksamhetsgradernabehandlas mera ingående i avsnitt 3.2.2. Genomsnittliga löneohkheter mellanregioner kan sammanhänga med olika lön för samma arbete eller med attbranschsammansättningen ger ett överskott på branscher med högt eller lågtgenomsnitthgt löneläge. En utjämning på riksnivån av skillnaderna mellanbranscher med olika löneläge skulle leda till minskade regionala olikheter idet genomsnittliga löneläget. Det är av stort intresse för en rättvisandebedömning av de berörda inkomstolikheterna, att konstatera i vad mån de kanförklaras av näringslivets lokala sammansättning eller av att inkomstläget iförekommande branscher avviker från resp. riksgenomsnitt. Beträffandeindustrisysselsättningen finns i industristatistiken relativt detaljeradeuppgifter om löneläget. 1 bihang A redovisas lönelägets avvikelser i förhåUandetih riksgenomsnittet uppdelat på en del som är betingad avbranschsammansättningen och en del som är beroende av att löneläget i debefinthga branschema avviker från det för dessa branscher normala (inombranschvariationer).För de flesta kommunblock visar sig inombranschvariationerna betyda mest föravvikelserna från riksgenomsnittet, dvs. orsaken tUl att deindustrisysselsatta i ett kommunblock har låg genomsnittslön skulle inormalfaUet vara att löneläget i de befintliga branscherna ligger relativtlågt, medan branschsammansättningen spelar mindre roU. Det bör härviduppmärksammas att detta resultat erhåhs när man använder en ganska grovbranschindelning, där t.ex.den omfattande verkstadsindustrin har kunnat delasupp endast obetydhgt. Vid en finare branschindelning skuhe den del avvariationen som förklaras med branschsammansättningen troligen öka något. Löneolikheterna mellan län ärmindre framträdande än mellan kommunblock. Endast , samt ligger över riksgenomsnittet ochKronobergs, och län under riksgenomsnittet.I figur 3:16 analyseras orsakerna till avvikelserna. De i figuren indragnadiagonala linjerna utmärker det totala löneläget i förhåhande tillriksgenomsnittet. På figurens axlar utmärks branschsammansättningens resp.inombranschvariationens betydelse för det totala löneläget. länshöga löneläge förklaras enligt figuren av att länet har en stor delhöglönebranscher men också ett ovanligt högt löneläge inom dessa. 1 ,och är branschsammansättningen inte specielltogynnsam, varför länens låga genomsnittslön til) största delen förklaras avinombranschvariationerna. För är förhållandet i stort sett detmotsatta. Större delen av det låga löneläget förklaras avbranschsammansättningen. Det mått på lön perindustrisysselsatt som används i figur 3:16 utgörs av genomsnittslönenoberoende av sysselsättningsform. Arbetar- och förvaltningspersonal har ejskiljts åt. Lönevariationerna återspeglar därför tUl en del variationer iandelen förvaltningspersonal. Äv figur 3:17 kan Figur 3:16 är 1969. Branschsammansättningens och inombranschvariationens betydelse. -4000 -2000 O +2000+4000 De diagonala linjerna anger löneläget i förhåUande till riksgenomsnittet.Branschsammansättningens betydelse för detta löneläge anges på den vertikalaaxeln. Om löneläget avviker från vad som kunde förväntas med tanke påbranschsammansättningen, noteras detta som en avvikelse från noll på denhorisontella skalan. utläsas att de branscher som har det högsta löneläget oftahar höga andelar förvaltningspersonal. Figur3:17 Löneläge och andel förvaltningspersonal inom olika industribranscher år1969 22000 24000 26000 2BOO0 30000 3.2.2 Variationer i yrkesverksamhetsgrad och arbetslöshet Yrkesverksamhetsgraden, dvs.andelen förvärvsarbetande i olika åldrar, har präglats avsnabba förändringar. För både män och kvinnor har andelen sysselsatta i denlägsta åldersgruppen minskat (se figur 3:18). Detta återspeglar de ahmänt ökadeutbUdningsfrekvenserna. Även för de äldsta åldersgrupperna, , har förmän skett en påtaglig sänkning av förvärvsfrekvensen. Förbättrade pensionsförhållandenoch tiUbakagången inom jordbruket - där man traditionellt fortsattyrkesverksamheten upp i höga åldrar - synes ha bidragit till denna utveckhng. 1mellanåldersgrupperna har utvecklingen gått i skilda riktningar för män ochkvinnor. För män har en mindre sänkning av andelen förvärvsarbetande skett idessa åldrar, medan för kvinnor en mycket kraftig ökning har kunnatinregistreras. Figur3:18 Andel yrkesverksamma för män och kvinnor i skildaåldrar Båda de senastelångtidsutredningarna förutser att 1960-talets tendenser kommer att fortsättaunder . En aht större del av de yrkesverksamma kommer under dessaförutsättningar att utgöras av kvinnor. Är 1960 var av den svenskaarbetskraften kvinnor, hade denna andel ökat tih för att enligt1970 års långtidsutredning nå (se tabeh 3:13). De regionala variationerna iyrkesverksamhetstalen för män är ganska obetydliga. Endast ochnågra Norrlandslän har mera påtagligt lägre tal än övriga län. FörStockholmsregionen är orsaken till detta de mycket höga utbildnmgsfrekvensernamedan för Norrlandslänen en faktisk undersysselsättnmg troligen återspeglas isiffrorna. De små regionala variationerna i yrkesverksamhetsgraden för män harpräglat varför uppmärksamheten i det följande helt inriktas påden kvinnliga yrkesverksamheten. Tabell 3:13 Sysselsättningens fördelning på män ochkvinnor Män Kvinnor därav gifta kvinnor 67 33 17 16 61 39 24 15 58 42 29 13 Det är aV statistiska skäl svårt att visa huryrkesverksamhetsgraden för kvinnor utvecklats . För enbeskrivning av förhållandena är endast SCB:s arbetskraftsundersökningartUlgängliga. Eftersom dessa bygger på urvalsundersökningar försvårarslumpvariationer jämförelser med värden. Av figur 3:19 framgår att delän som hade de högsta förvärvsfrekvenserna fram tiU har någotminskat avståndet till riksgenomsnittet. Även vissa län som låg underriksgenomsnittet bl a och - har förbättrat sinrelativa position. avviker dock några län mer frånriksgenomsnittet än de gjorde . Denna regionala utveckling bör ses iljuset av att antalet förvärvsarbetande kvinnor under slutet av 1960-taletökat. Yrkesverksamhets-talen har höjts i alla län, dock i genomsnitt något meri de län som hade de lägsta värdena . Uppgifterna i det föregående överandelen förvärvsarbetande är hämtade års AKU-undersökning.Eftersom denna baseras på ett urval kan värdena knappast användas underlänsnivån. 1 väntan foUcräkningsmaterial måste för kommunblockvärden användas. Så har skett i bihang A. Låga yrkesverksamhetstal förkvinnor i en region kan mte tas tUl intäkt för att en motsvarandeundersysselsättning förekommer. Man kan således inte i och för sig förutsättaatt icke-yrkesverksamma kvinnor från en region med låg förvärvsfrekvens skullebh yrkesverksamma om de skulle erbjudas en större valfrihet mehan olika slagav arbeten. Med denna reservation för användnmgen av begreppet undersysselsättningkan det vara av mtresse att se hur många fler f. n. icke sysselsatta som skullebehöva beredas arbete om alla s. k. riksområden skulle anta sammayrkesverksamhetsgrader som . Enhgt kalkylen redovisad i tabeh3:14 skulle ca 200 000 kvinnor behöva beredas sysselsättning. Den ökning somskulle behövas är relativt störst i och . Tabell 3:14 Behövlig sysselsättningsökning bland kvinnoromyrkesverksamhetsgraden för skulle gälla i samtligariksområden Riksområde Faktiskt antal Behövlig 610 000 45 000 + 7,3 Uppgifterna i tabellen grundar sig på en bearbetning inominrikesdepartementet av AKU-material för . Beträffande riksområdenasomfattning se bihang A. Den registrerade arbetslösheten iSverige uppvisar liksom yrkesverksamhetsgraderna för kvinnor stora regionalavariationer.