prop · FV03146 · 1972-12-31 00:00:00 — Enligt vår mening ger de för de olUca påföljdernagällande bestämmelserna möjUgheter att i den utsträckning som kan vara lämpligbeakta det förhållandet, att den tUltalade varit häktad eller på annat sätt berövadfriheten i det mål vari dömdes till villkorlig dom eller skydds-tillsyn. Viförordar därför alt andra stycket i förevarande paragraf får utgå. Kommer reformen atl omfatta vad som föreslagitsgenom andra stycket i förevarande paragraf, synes några tillägg till detremitterade förslaget påkallade för att reformen skall präglas av önskvärdföljdriktighet. Så kan, sedan skyddstillsyn ådömts, den dömde häktas för nyttbrott, varefter domstolen i del nya målel förordnar atl skyddstiUsynen skallavse även det nya brottet. Undanröjes sedermera skyddstiUsynen och utmätesfrihetsstraff, kan enligt förslaget den nu nämnda häktningstiden i motsatstUl häklningstid då skyddstillsynen ursprungligen ådömdes ej avräknas. Någol sakligtskäl till denna skillnad har ej åberopats och synes ej föreUgga. Reformen böromfatta även situationer av nu avsedd art. Vid 7 § kommer att angivas etlannal, i förslaget ej upptaget fall, då avräkning synes motiverad. Jämsides med villkorlig dom och skyddstiUsyn kanådömas fängelse. Sker del genom dom, som föregåtts av anhållande ellerhäktning, är enligt förevarande paragrafs första stycke obligatoriskt all frånfängelsestraffet avräkna tiden för nämnda frihetsberövande. Skulle sedermeraden viUkorliga domen eller skyddstiUsynen undanröjas, skall enligt vad i andrastycket utsäges nämnda tid likaledes avräknas från del nya straff som ådömesefter undanröjandet. Uppenbarligen bör avräkning enligt andra stycket skeendasl beträffande tid för frihetsberövande, som ej redan avräknats enligtförsta stycket. Detla bör komma till uttryck i lagtexten. Jämsides medvillkorlig dom och skyddstillsyn kan också ådömas böter och suspension ochenligt förevarande paragrafs tredje stycke kan då uppkomma liknandeavräkningssituationer som de nu behandlade; även i dessa fall bör reglema såutformas att dubbelavräkning blir utesluten. Vad lagrådet sålunda förordat i anslutning lillandra stycket blir tiUgodosett, om detta stycke får följande lydelse:Undanröjes viUkorlig dom eller skyddstiUsyn och dömes i stället tiU fängelse påviss tid, ungdomsfängelse eller internering, äger första stycket tUlämpningäven i fråga om frihetsberövande, som föregått den villkorliga domen, domen påskyddstillsyn eller dom, varigenom förordnats atl den genom sådan dom ådömdapåföljden skall avse även ytterligare brott. Vad nu sagts skall dock gäUaendast i den mån frihetsberövandet icke tillgodoräknats enligt första ellertredje stycket. Enligt vad departementschefen i anslutning tillregeln i andra siycket uttalar anser han lämpligt, att domstol som dömer tiUvillkorlig dom eller skyddstillsyn i domen lämnar uppgift om arten av ochtiden för alla straffprocessuellafrihetsberövanden på grund av misstanke om brott som omfattas av domen.Uppgiften ger, om den vUlkoriiga domen eller skyddstiUsynen senare undanröjesoch ersattes med frihetsberövande påföljd, i det senare målet uppgift tUlledning för avgörandet av vad som skall avräknas från denna påföljd. Vad nuförordats är praktiskt när såsom säkerligen vanligtvis är fallet enighet råderom tiderna för de frihetsberövande åtgärderna och de gärningar som föranlettdem. Råder oenighet i dessa hänseenden åklagaren påstår t. ex. attanhållningstid till viss del föranletts av gärning som ej omfattas av åtalet,medan den tilltalade hävdar att hela anhållningstiden är att hänföra tiU åtaladgärning bör domstolen, som ej har att träffa ett avgörande på den omtvistadepunkten, endast länma en redogörelse för de skUda ståndpunkterna. Avgörandetav frågan ankommer på domstolen i det senare målel, i vilket den vUlkoriigadomen eller skyddstillsynen undanröjes. Med anledning av vad departementschefen anfört ianslutning till förevarande paragraf må blott framhållas, att lagregeln harsådan utformning att det lagts i domstolens hand att efter skälighet bestämmaavräkning för frihetsberövande utom riket, vare sig det skett i annat nordisklland eller annorstädes. En annan sak är att förhåUandena i de nordiska ländernaär sådana att en fullständig avräkning av frihetsberövanden där som regelframstår som skälig. 7 § Lagrådet: Om dom på ungdomsfängelse av högre rätt ändras tillskyddstillsyn och ungdomsfängelset trätt i tiUämpning utan hinder av att domendärå ej vunnit laga kraft, kan enligt förslaget avräkning av ungdomsfängelsetej ske, om skyddstillsynen sedermera undanröjes och fängelsestraff utdömes.Har den tilltalade i del första målet varil anhållen eller häktad, skall enligt5 § andra stycket avräknas. Hade å andra sidan det tidsbestämdafängelsestraffet ådömts redan i det första målet, alltså i stället förskyddstUlsynen, skulle den tiUtalade ha fått avräkna utom anhållnings- ochhäklningsliden även undergånget ungdomsfängelse; detta följer av förevarandeparagraf. Det synes knappast rimUgl alt den omständigheten att den högreinstansen i det första målet stannat för skyddstillsyn i stället för fängelseskall medföra att den tilltalade ej skall få tUlgodoräkna sig undergångetungdomsfängelse. Del förordas därför att, om förslaget enligt 5 § andra stycketi princip genomföres, till förevarande paragraf fogas ett nytt andra stycke avföljan- deinnehåll: Undanröjes viUkorlig dom eller skyddstillsyn och dömes i stället tillfängelse , ungdomsfängelse eller internering, äger första stycketmotsvarande tiUämpning i fråga om verkställighet som skett på grund av dom idet mål vari den villkorliga domen eller domen på skyddstillsyn slutligenmeddelades. RegeringsrådetWieslander, justitierådet , justitierådet Vid 33 kap. 5 § har vi förordat, att andra stycketi paragrafen får ulgå. Godtages detta, bör även övergångsbestämmelsen utgå. Vid bifaU tUl lagrådets förslag att, om förslaget i33 kap. 5 § andra stycket genomförs, jämkning skaU ske i denna bestämmelse ochi 7 §, så att avräkningsmöjUgheterna erhåUer viss vidgning, bör övergångsregelnomfatta även de fall som avses med utvidgningama. Detta ernås omövergångsregleringen får följande innehåll: Föreskrifterna i 33 kap. 5 § andrastycket och 7 § andra stycket gäller ej vid undanröjande av villkorlig domeller skyddstUlsyn som meddelats före ikraftträdandet. Nya lagen skall dockgälla beträffande frihetsberövande som föregått dom, som meddelats efterikraftträdandet och genom vUken förordnats all påföljd som sagts skallavse ytterligare brott. FörslagettiU lag om ändring i lagen (1964: 541) om behandling i fång-värdsanstalt Ett väsentligt syfte med reformen är atthäktningstid som infaller efler dom i målet skall tillgodoräknas den dömde vidverkställigheten. För alt tUlgodose detta föreslås atl i förevarande paragrafskall föreskrivas, att strafftiden, när den dömde hålles häktad i målel, skallräknas från den dag då domen meddelas. Med domen avses den dom som sedermeravinner laga krafl. För den som icke är häktad i målet när verkställigheten börjarskall enligt förslaget lUcsom strafftiden räknas från den dag då hanintages i fångvårdsanstalt eller, om han är inlagen i sådan anstalt, från dendag då domen hos styresmannen föreligger till verkställighet. Den föreslagna regleringen är lUlfyUest, när frågaär om endast en dom och den dömde är häktad från domen tiU dessverkställighet börjar eller när verkställighet skall ske beträffande någon somej är häktad. För åtskilliga andra fall erhålles ingen klar vägledning för tiUämpningen.Antag att någon, som är häktad och av tingsrätt dömes till fängelse på visslid, efter nöjdförklaring börjar verkställa straffet, att hovrätt på åklagarenstalan bestämmer straffet till fängelse samt att hovrättens domvinner laga kraft. I detta faU skall strafftiden uppenbarligen icke räknasfrån det hovrättens dom meddelas eller från det hovrättens dom föreligger tUlverkställighet. Strafftiden bör räknas från den dag då verkställigheten börjatav det av tingsrätten bestämda straffet, och ho-vrätten har att förordna omtillgodoräknande enUgt 33 kap. 5 § första stycket BrB. Ett annat fall därtvekan om tUlämpningen kan uppstå är följande. Tingsrätt dömer någon som ej ärhäktad till fängelse ; den dömde överklagar och hovrätten beslutar,på yrkande av åklagaren, om häktning på gmnd av flyktfara, varefter den dömdeåterkallar sin talan. I detta fall bör strafftiden rimligen icke räknas fråndet tingsrättens dom meddelades. Tiden bör räknas tidigast från häktningstidensbörjan. Enligt lagrådets mening skuUe förslagets syftevinnas, om i första stycket av förevarande paragraf icke göres annan ändringav nuvarande lydelse än atl orden "om ej annat följer av vad nedanstadgas" får utgå och om i andra stycket i stäUet för vad nu föreskrivesstadgas, att tid, under vilken den dömde hållils i häkte i målet efter del attslutUg dom däri meddelades, skall räknas som tid varunder straffet verkställts. Utformas bestämmelserna på detta sätt, bUr nugällande regler, utom den s.k. tiodagarsregeln, att tiUämpa i fråga om den dagfrån vilken strafftiden skall räknas. För den som är häktad i målet vidverkställighetens början räknas tiden från den dag då domen må verkställas.Häkt-ningstid som faller efter det slutlig dom meddelats skall avdragas vidkriminalvårdsstyrelsens beräkning av slutdag. Att därvidhar att iakttaga de grander för beräkningen som gäller enligt 33 kap. 5 § BrBfår anses vara klart utan särskUd lagregel. Om VerkstäUighet påbörjats av dom mot vilken talanfullföljts till högre rätt, har denna domstol att i enlighet med vad som angesi 33 kap. 5 § första stycket BrB förordna om tiUgodoräknande av häktningstidsom kan ha föregått verkställigheten. Enligt vad som anföres i remissprotokoUet har iförsta stycket företagits ändringar som är betingade av de nyaavräkningsreglerna i 33 kap. BrB. I den uppräkning som göres har emellertid detfaU som regleras i 33 kap. 6 § BrB inte kommit med. Någon närmare beskrivningav de olika fall i vUka domstol kan ha förordnat att fängelse skall anses verkstäUtgenom frUietsberövande behövs inte. Det är fuUt tUlräckligt och lagteknisktenklare att hänvisa tiU lagrammen i BrB. Med hänsyn härtill och med beaktandeav vad lagrådet vid 33 kap. 5 § BrB anfört om att tiden för tillgodoräknandetskall anges kan första stycket lämpligenges det innehållet atl, om domstol enligt 33 kap. 57 §§ BrB förordnat atlfängelse skall anses tUl vissl antal dagar verkställt, skall först beräknasslutdag utan avseende därå och avdraget räknas . Sista punkten istycket blir därvid överflödig och bör uteå. Förslagettill lag om ändring i Vid 33 kap. 5 § BrB har lagrådet förordat, alt etttillägg göres i 49 kap. 5 § andra stycket RB. Godtages detta, bör ingressen tiUlagförslaget jämkas. I brottmål, som är anhängiga vid domstol vid lagensikraftträdande, erfordras regelmässigt utredning huruvida någol sådantfrihetsberövande förekommit som kan medföra avräkning från den påföljd som kankomma att bli ådömd i målet. Del är naturligt, att det lägges på åklagaren altpå eget initiativ förebringa erforderlig utredning i detla hänseende. Medhänsyn härtUl kan ifrågasättas, huravida icke en övergångsregel av antyttinnehåll bör upptagas i lagen om ändring av RB. Detta synes dock ejerforderligt, då regler i ämnet kan meddelas i administrativ ordning. Anmärkasmå, alt ansvaret för all erforderlig utredning föreligger kommer att, oavsettvad som i detta hänseende föreskrives, ytterst vila på domstolen. Utdragav protokollet över justitieärenden, hållet inför istatsrådet på . Närvarande:Statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsråden ,, , , , , , , ,, , . Chefen för , statsrådetGeijer, anmäler efler gemensam beredning med statsrådels övriga ledamöter lagrådetsyttrande över förslagen lill 1. lag om ändring i , 2. lag om ändring i lagen (1964:541) om behandling i fångvårdsanstalt, 3. lagom ändring i . Föredraganden redogör för lagrådets yttrande och anför. Lagrådels förslag att i 33 kap. 5 § första och tredje styckena BrB i detremitterade förslaget uttrycket "brott, som omfattas av domen", utbytsmot orden "brott som prövats genom dom i målet" bör på de skällagrådet har anfört godtas. I lagrådsremissen har jag föreslagit att avdragetUksom nu skall anges i månader och/eller dagar. I vissa fall, såsom vidtillgodoräknande av olika frihetsberövanden som vart för sig understiger enmånad men som sammantagna uppgår till , kan tvekan uppstå om vad sommenas med månad. Med hänsyn härtUl har jag inte något alt erima mol lagrådetsförslag att avdraget skall anges . Lydelsen av 33 kap. 5 § förstastycket i del remitterade förslaget får jämkas i enlighet härmed. Lagrådet anser alt förordnande om tillgodoräknandeav frihetsberövande inte är en del av själva domen i processuell mening ulansnarare ett beslut som meddelas i samband med domen. I fråga om överklagandeav sådant beslut gäller enligt 49 kap. 8 § första stycket RB, om inte annalsägs, alt beslutet inte kan överklagas annal än i samband med talan mot domen.Enligt lagrådets mening kan det inte vara ändamålsenligt att tvinga fram ettöverklagande i huvudsaken enbart för att avräknmgsbeslutet skall kunna prövas.Lagrådet förordar därför atl möjlighet öppnas att föra särskild talan molbeslut om tillgodoräknande. Detta bör enligt lagrådets mening ske genom att 49kap. 5 § andra stycket RB ändras, så att vad där sägs om alt talan mot vissabeslul som meddelats i samband med dom eller slutligt beslut skall föras isamma ordningsom talan mot domen eller det slulliga beslutet skall gälla även beslut omtillgodoräknande av tid för frihetsberövande. När det gäller tiUämpningen av de obligatoriskaavräkningsbestämmelserna i 33 kap. 5 § första stycket BrB talar flera skäl förden lösning som lagrådet har förordat. 1 dessa fall skaU ju påföljden beslämmasulan hänsynstagande till straffprocessuella frihetsberövanden. Beslul omtillgodoräknande av sådana frihetsberövanden bUr därigenom i betydUgt störreutsträckning än f. n. en teknisk fråga av annan art än de avgöranden i måletsom gäller själva saken. En annan beaktansvärd omständighet är atl man, om mantillåter särskild talan mot beslul om tillgodoräknande, inte behöver låtabeslutet omfattas av en nöjdförklaring beträffande den ådömda påföljden. Dennakan därför börja verkställas utan hinder av att beslutet inte har vunnit lagakraft. Det bör å andra sidan kunna förutsättas atl frågan om tillgodoräknandeav straffprocessuella frihetsberövanden regelmässigt kommer att ägnas sådanuppmärksamhet vid domstolsförhandlingen atl risken för felaktiga beslut ipraktiken kommer att vara mycket ringa. HärtUl kommer att frågan om avräkningäven i fortsättningen i många fall kommer att vara fakultativ. I sådana fallhar beslutet elt så nära samband med bestämmandet av påföljden att talan motbeslulel inle lämpligen bör få föras utan samband med talan i huvudsaken. Medhänsyn härtill anser jag mig inle böra biträda lagrådets förslag lill ändring i49 kap. 5 § RB. Av vad jag nu har anfört följer att nöjdförklaringkommer att omfatta även beslut i fråga om tillgodoräknande. Den som ärmissnöjd med sådant beslut måste alltså liksom föra talan mol domen,även om han kanske helst skulle se att denna började verkställas fortastmöjligt. Av förslaget följer emellertid att den förlängning av häktningstidensom blir en följd av överklagandet i fortsättningen alltid skall räknas dendömde lill godo som verkställighet av påföljden. Tre av lagrådets ledamöter finner det tveksamt,huravida den föreslagna ordningen i fråga om frihetsberövanden som harföregått villkorlig dom eller skyddstillsyn är lämplig. Dessa ledamöterpåpekar all en fullt konsekvent reglering skulle förutsätta åtskiUigakompletteringar av lagtexten i syfte alt täcka alla de situationer där etltillgodoräknande av frihetsberövande av nu ifrågavarande slag kan vara påkallatoch å andra sidan utesluta situationer som bör lämnas utanför regleringen. Detre ledamöterna anser att domstolen, vid bestämmande av påföljd efterundanröjande av vUlkorUg dom eller skyddstillsyn, i den utsträckning som kanvara lämplig kan beakta atl den tilltalade har varit häktad eller på annatsätt berövad friheten i del mål vari den lidigare påföljden ådömdes. Deförordar därför att det föreslagna andra stycket i 33 kap. 5 § BrB får utgå. Attinordna villkorlig dom och skyddstUlsyn i det föreslagna regel- systemetför tillgodoräknande av straffprocessuella frihetsberövanden ger otvivelaktigtupphov till besvärliga awägningsproblem. Även om bestämmelserna på detta områdegavs en ytterst detaljerad utformning, skulle del sannolikt finnas möjlighetatt finna exempel både på situationer där ett tUlgodoräknande måhända kundevara påkallat men som faller utanför regelsystemet och situationer av motsattslag. Det i lagrådsremissen framlagda förslaget läcker ivarje fall det alldeles övervägande anlalet fall i vilka ett tiUgodoräknandeter sig angeläget. Vad de tre ledamötema av lagrådet har anfört ger enligt minmening inte anledning att frångå principen all frihetsberövande som harföregått vUlkorlig dom eller skyddstiUsyn skall kunna tillgodoräknas, om sådanpåföljd undanröjs och domstolen i stället dömer tUl påföljd av annan art. Denkritik som har framförts i lagrådet kan däremot utgöra skäl att inte i allalägen tillämpa principen i dess yttersta konsekvenser. Om den föreslagna reformen skall omfattastraffprocessuellt frihetsberövande som har föregått villkorlig dom ellerskyddstillsyn, bör enligt lagrådet ske en komplettering av 5 § andra siycket.Lagrådet avser den situationen atl den som har ådömts villkorlig dom ellerskyddstillsyn häktas för nylt brott. Domstolen kan i sådantfall i del nya målel länkas förordna atl den lidigare ådömda påföljden skallavse även del nya brottet. Skulle påföljden sedermera undanröjas kommerhäktningstiden i mål nummer två enligt del remitterade förslaget inte atl kunnatillgodoräknas enligt 5 § andra stycket. Lagrådet anser att så bör kunna ske. 1delta sammanhang föreslår lagrådet atl lagtexten utformas så atl därav framgåralt dubbelavräkning är utesluten. Lagrådet syfiar på del fallet att domstol isamma mål dömer till fängelse jämsides med villkorlig dom eller skyddstillsyn,varvid frihetsberövande som föregått domen avräknas från fängelsestraffet, ochatl sedermera den villkorliga domen eller skyddstillsynen undanröjs. Frihetsberövandetbör då enligt lagrådet inte kunna avräknas från del nya straff som ådöms efterundanröjandet. Jag ansluter mig till vad lagrådet har ullalat idessa hänseenden. De tillägg tiU 33 kap. 5 § andra stycket BrB i delremitterade förslaget som lagrådet i detta sammanhang har föreslagit bör godtasmed en mindre redaktionell jämkning. Del remitterade förslaget till ny lydelse av 33kap. 7 § BrB innebär bl. a., atl om en dom på ungdomsfängelse har börjatverkställas ulan hinder av att den inle har vunnit laga kraft och domen avhögre rätt ändras till skyddstUlsyn, tiUgodoräknande av verkställighetstideninte kan ske, om skyddstiUsynen i nytl mål undanröjs och ersätts av fängelsestraffeller annan frihetsberövande påföljd. Lagrådet anser delta knappast vararimligt med hänsyn till att tiUgodoräknande skuUe ha fått ske om den högreinstansen i del första målet i stället hade dömt Lagrådet föreslår, all till förevarande paragraf fogas ett nyll andrastycke, som möjliggör tillgodoräknande i situationer av denna art. Jagbiträder lagrådets uppfattning på denna punkt. Den av lagrådet föreslagna nyabestämmelsen bör godtas med en mindre redaktionell jämkning. Vad lagrådet i övrigt har anfört rörande deremitterade förslagen kan jag i aUl väsentiigt ansluta mig till. Lagrådetsförslag till ändrad lydelse av 16 och 19 §§ behandlingslagen bör godtas. I 33 kap. 5 § första stycket och 6 § BrB i detremUlerade förslaget bör företagas mindre redaktionella jämkningar. Jaghemsläller att Kungl. atl antaga de av lagrådet granskade förslagen medvidtagna ändringar. Medbifall till vad föredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övrigaledamöter hemstäUt förordnar Hans Maj:t Konungen alt tUl skallavlåtas proposition av den lydelse bUaga till detta protokoU utvisar.