prop · FV0384 · 1972-12-31 00:00:00 — anser det svårt att i utredningens förslag finnaen tillfredsställande garanti för att kravet på allmänorientering uppfylls, dåinga metoder anvisats hur denna skall mätas. Verket menar att utredningen haren tendens att tona ner det oumbärliga kvalitetskravet till förmån för andra i och för sig angelägna krav och syften. framhåller att man är inne på enfarlig väg om man lämnar tUlträde till högre utbildning utan att begära avindividen de grundkunskaper som är nödvändiga för denna utbildning. RiksförbundetHem och Skola anmäler tveksamhet beträffande konsekvenserna av utredningensförslag och menar att detta kan medföra att vi behöver omdana hela vårtutbildningsväsende. Det är otillräckligt utrett om förslaget kan medföra enkvalitetssänkning och ett övergivande av kravet på breda förkunskaper. SIF och SAF anser sig inte kunna dela utredningensprincipiella ståndpunkt att högre studier skall kräva mera kringsyn än vad som 1972: 84 49 borde vara målet för alla medborgare och sålunda täckas avden obligatoriska skolan. Organisationerna vill införa ett målrelaterat kvahtets-begrepp,som anknyter till studiernas avslutningsnivå istället för ett krav påingångsnivå, som motsvarar viss studietid i gymnasial skolform. Kvalitet bör dådefinieras som hur väl utbildningen lyckats förbereda den studerande för enframtida yrkesverksamhet inom den sektor som studierna berört. Även samarbetsnämnden för socialhögskolorna vill anknytakvalitetsbegreppet till utbildningsnivå och menar att om man ser till kvahtetenhos den färdigutbildade högskolestuderanden finns ingen motsättning mellanutredningsdirektiven och utredningens förslag. Det är möjligt att de studerandekommer att vara något sämre förberedda för eftergymnasiala studier vidhögskolestudiernas början än vad de varit. Detta går emellertid attpåverka genom pedagogiska och administrativa förändringar inom högskoleväsendet. TCO menaratt de svårigheter som kan uppstå för administrationen av den högre utbUdningengenom utredningens förslag mer än väl uppvägs av de vinster det innebär för samhäUet,att hela begåvningsprofilen kan tas i anspråk. erfarenheter visarockså att åtgärder som bidrar till social rättvisa och som ger en mer allsidigsammansättning av studerandegruppen påverkar den högre utbildningen i positivriktning. anser att talet om enstandardsänkning till följd av vidgade behörighetsregler är felaktigt; tvärtomkommer sådana att i ett vidare perspektiv leda till standardökningar.Undersökningar visar att sambandet mellan akademiska studiemeriter ochyrkesframgång är obetydligt, ibland t. o. m. negativt; från densynpunkten har den akademiska utbildningen låg standard. De av utredningenföreslagna behörighetsreglerna kan, genom att låta bredare erfarenhetsramar änhittills bli representerade inom den eftergymnasiala utbildningen, leda tillmer tiUfredsstäUande utbildningsresultat vad avser förmågan att omsättainhämtade kunskaper i praktisk verksamhet. Detta måste betraktas som en höjningav kvaliteten. Arbetslivserfarenheter är mycket viktiga beståndsdelar inomallmänorienteringen, eftersom inga kurser kan ersätta de sociala referensramarman får genom praktisk yrkeserfarenhet. Vad gäller dimensioneringsfrågor menar SCB att utredningeninte har redovisat vilka konsekvenser en vidgad behörighet kan få förefterfrågan på olika slag av högskolutbildning. Centralbyrån menar att enutökning av den allmänna behörigheten tUl att gälla hela gymnasieskolan kanmedföra en stor ökning av efterfrågan på högre utbildning. Det är därförnaturligt att ett beslut om vidgad behörighet kombineras med åtgärder sompåverkar antalet högskolestuderande med olika studieinriktning. Även UKÄ och SFS anser det högst sannolikt att den vidgadebasen Prop.1972: 84 50 för rekrytering till eftergymnasial utbildning kommer attleda till ett ökat antal studerande på denna nivå. Den ökade tillströmningenkommer till väsentlig del att kanaliseras tUl de fria sektorerna av de filosofiskafakulteterna, eftersom antalet platser vid de spärrade utbildningslinjerna ärbegränsat. Enligt UKÄ:s bedömning är resurserna vid de filosofiska fakulteternaotillräckliga för en sådan ökad tillströmning. Genomförandet av ettbehörighetssystem måste alltså anpassas till en utbyggnad av dessa resurser. Iannat fall riskerar man att systemet kommer att uppfattas som ett misslyckandei inledningsskedet av sitt förverkligande. SFS pekar på att den snedfördelningsom redan nu finns meUan spärrad och ospärrad utbildning kommer att ytterligareaccentueras. För att uppnå bättre balans krävs ytterligare satsningar för altöka antalet utbildningsplatser i spärrad utbildning. SIF och SAF anser att det är en brist att utredningen intehar undersökt hur förslagen påverkar tillströmningen, eftersom detta är av betydelseför bedömningen av resursbehovet. RRV beklagar att utredningen inte närmare analyseratutbildningsreformens samhällsekonomiska och statsfinansiella konsekvenser.Även andra remissinstanser, t. ex. UKÄ, ,direktionen för i och SFS hävdar att förändringar ibehörighets- och urvalssystemet inte ger full effekt förrän utbildningensorganisation och lokalisering samt de studiesociala förmånerna anpassats tillnya studerandekategorier. SIF och SAF anser att reformen skulle ge större samhäUsekonomisktutbyte, om resurserna satsades på mera yrkesinriktade studier. En sådansatsning kan i viss mån ses som ett förebyggande alternativ till arbetsmarknadspohtiskaåtgärder, t. ex. i form av omskolning efter avslutadgrundutbildning. 4.2 Avgränsningen av den högre utbildningen Utredningens förslag att ett antal specificeradeutbildningsvägar inom kompetensområde skall föras till den högre utbUdningenoch att för dem skall gälla samma allmänna behörighetsviUkor som för annanhögre utbildning tillstyrks av så gott som samtliga remissinstanser, som yttratsig i frågan. RRV avstyrker förslaget med motivering att utredningeninte redovisat tillräckliga skäl för att gymnasiekompetens behövs för dessa utbildningsvägar.SACO menar att de allmänna behörighetsvillkor som utredningen föreslår börgälla för dessa utbildningsvägar, medan för övriga utbildningsvägar inom denhögre utbildningen bör gälla de allmänna behörighetsvillkor som förordaroch som refereras i av- 1972: 84 51 snitt 4.3.3, även om detta kommer att innebära att olikaallmänna behörighetsvillkor gäller för olika sektorer av den högreutbildningen. Åtskilligaremissinstanser för fram förslag om ytterligare utbUdningsvägar, som börhänföras till den högre utbildningen. Sålunda anser ochSECO att den polisiära grundutbildningen är nivåmässigt jämförbar med de utbildningsvägarsom utredningen diskuterar. anser att all utbildning tillbefäl på aktiv stat bör vara eftergymnasial och vill förautbildningen av barnavårdslärare och laboratorieassistenter till den högreutbildningen. Beträffande laboratorieassistenterna delas denna åsikt av UKÄoch fakultetsberedningen för medicin, odontologi och farmaci. Utbildningsnämndenvid odontologiska fakulteten vid i vill hit föratandhygienistutbildning, medan slöjdlärarseminariet i menar attslöjdlärarutbildningen bör höra till den högre utbildningen. Lunds skolstyrelsehar samma mening beträffande utbildningen till läkarsek-reterare. Flera remissinstanser, bl. a. lärarutbildningskommittén,i , TCO, och SR erinrar om att bl. a. delärargrupper som omfattas av lärarutbildningskommitténs direktiv och de utbildningsvägarsom utretts av yrkesutbildningsberedningen kvarstår att analysera. SÖ anför, vad gäller behörighetsvillkoren för vissa linjerinom lärarutbildningen, att styrelsen avser att återkomma till denna fråga iannan ordning. Enligt styrelsens uppfattning finns det emellertid skäl att viddet tillfället allvarligt överväga en sådan förändring, att samtliga de utbildningsvägarsom ger behörighet att undervisa inom gymnasieskolan förs till den högre utbUdningen.Behovet av förändrad kompetensnivå för vissa lärarkategorier har understmkits isvaret från många av SÖ:s underremissinstanser. SCB anser att en följd av förslaget är att antaletnybörjarplatser i gymnasieskolan bör ökas svarande mot det antal elevplatsersom besatts med grundskolelever i de utbildningsvägar som ifortsättningen kommer att kräva genomgången gymnasieskola. , som anser utredningensutgångspunkter för förslaget lämpliga, menar att det dock är genereUt tveksamtatt fastlägga behörighetsnivån utan att analysera de krav somyrkesverksamheten ställer på utbUdningen. Förbundet finner dock övervägandeskäl tala för en lyftning av behörighetsnivån, inte minst med hänsyn till attpå sikt majoriteten av ungdomskullen går igenom gymnasieskolan. Förbundet villemellertid understryka att generösa övergångsbestämmelser blir nödvändiga. SÖ anser att man mera ingående borde ha diskuteratmöjligheten att behålla utbildningsalternativet grundskola yrkesverksamhet yrkesutbildning med tanke på värdet av adekvat arbetslivserfarenhet för Prop.1972: 84 52 De kännetecken i form av visst ålderskrav, starkspecialisering etc. som de av utredningen uppmärksammade ut-bildningslinjemahar kan, påpekar överstyrelsen, återfinnas inom åtskilliga andrautbildningsvägar, exempelvis utbildning till internatföreståndare,ungdomsledare och polis. Vidare borde effekterna av den föreslagnanivåförändringen analyserats. i anser att ökad heterogenitet inom den högreutbildningen kan försvåra möjligheterna att fastställa allmännabehörighetsvillkor som är giltiga för all högre utbildning. understryker vikten av att ändrade behörighetsvillkor,såväl allmänna som särskilda, inte får medföra att vuxna utbildningssökande utangymnasieskolkompetens utestängs. Någraremissinstanser erinrar om det nära samband med U 68:s arbete som den aktuellafrågan har, bl. a. UKÄ och pekar på detta. U 68framhåller att frågan om vilka utbildningsvägar som bör organisatorisktsammanföras med nuvarande universitet och högskolor behandlas inomutredningen, och att de riktlinjer för avgränsningen av högskolan, som synesbli vägledande för utredningens kommande förslag, pekar på en betydandebreddning av denna. Att ange entydiga generella kriterier för avgränsningenförefaller inte möjligt. I U 68 :s direktiv nämns som en möjlighet att de studerandesålder används som ett av kriterierna vid högskolans avgränsning. Enmajoritet av remissinstanserna tillstyrker förslaget att tillsynsmyndighetenskall få i uppdrag att i samband med övergången till ny behörighetsnivå överse läroplaner m. m. i syfte att förkorta utbildningstiden eller vidtaandra åtgärder för att anpassa utbildningen tUl de ändrade förutsättningarna.Detsamma gäller förslaget att det skaU uppdras åt tillsynsmyndigheten attfastställa de särskilda förkunskapskraven för berörda utbildningsvägar. Avde remissinstanser som tillstyrker förslagen har och att generella möjligheter att avkorta utbildningstiden inte föreligger.Samma synpunkt förs fram av några av dem som avstyrkt förslagen, nämligenstyrelsen för skogshögskolan och lärarutbildningskommittén, vilken också anseratt Kungl. Maj:t bör fastställa de särskilda förkunskapskraven. SIFoch SAF samt sydsvenska sjukgymnastinstitutet i pekar på nödvändigheten aven noggrann analys med hänsyn till yrkeskrav. SIF och SAF anför, att utveckhngeninom ett yrke kan medföra att huvuddelen av de särskilda förkunskapskraven intekan ligga på grundskolenivå. Vissa förkunskaper kan möjligen inhämtas bättre eller enbart genom praktisk yrkesverksamhet. Svenska landstingsförbundetunderstryker betydelsen av en nära samverkan mellan tillsynsmyndighet ochsjukvårdshuvudmän i dessa frågor. SÖ finner i förslaget ytterligare 1972: 84 53 ettskäl för att utbildningsalternativet grundskola arbete/praktik yrkesutbildningborde ha ägnats en mera ingående diskussion. Överstyrelsen betonar vidarenödvändigheten av att de särskilda förkunskapskraven för de olikautbildningsvägarna noga preciseras. För de sjukvårdsutbildningar som omfattasav utredningens förslag gäller, att förkunskaper i vissa ämnen motsvarandevissa tvååriga linjer i gymnasieskola behövs. 4.3 Behörighet till högre utbildning 4.3.1 Principerna för behörighetsvillkorens utformning Utredningensprincipiella förslag till utformning av behörighetsregler tillstyrks avmajoriteten av remissinstanserna bl. a. , ,överbefälhavaren, , statens brandskola, RRV och UKÄ, somkonstaterar, att utredningen utformat regelsystemet huvudsakhgen med hänsyntill den enskildes rätt att få så exakta informationer som möjligt omförutsättningarna för att bedriva eftergymnasiala studier av olika slag. Det ärenligt UKÄ:s uppfattning tilltalande att utredningen avstått från att låtaregelsystemet påverkas av de konsekvenser för utbUdningsväsendet som entillämpning av de nya behörighetsreglerna skulle få i dagens situation.Statsmakterna har att överväga i vilken takt och i vilken omfattning man, påden av utredningen angivna grunden, kan förverkliga det föreslagna systemetmed hänsyn till olika faktorer utanför detta. UKÄberör i sitt remissvar de effekter som ett genomförande av utredningensförslag kan få med avseende på dimensionering, organisation och lokalisering avden eftergymnasiala utbildningen. UKÄ kan inte dela utredningens uppfattningatt förändrade behörighetsregler inte kommer att öka tillströmningen tilleftergymnasial utbildning utan finner det högst sannohkt att den vidgaderekryteringsbasen kommer att leda till ett betydligt ökatstuderandeantal: i själva verket torde inte utredningens intentioner kunnaförverkligas utan en sådan ökning. Med hänsyn till att många eftergymnasiala utbUdningslinjerhar ett begränsat tillträde blir enligt UKÄ följden bl. a. att konkurrensen omutbildningsplatserna vid dessa linjer skärps ytterligare. UKÄframhåller emellertid att det föreslagna behörighetssystemet avser ettbetydligt mer omfattande högskoleväsende än dagens, inom vilket eftergymnasialutbildning med yrkesteknisk inriktning kommer att vara en viktig komponent.Detta torde minska det tryck på de fria fakulteterna, som annars kunde blifallet. Enligt UKÄ:s uppfattning bör emellertid en kvantitativ utvidgning avden eftergymnasiala sektorn av det slag, som ett förverkligande av utredningensförslag torde medföra, föregås av en djupare analys av resursfördelningen inomutbild- Prop.1972: 84 54 Detta gäUer för såväl fördelningen avresurser mellan olika utbildningsnivåer som fördelningen mellan olika sektorerpå samma nivå. Ett genomförande av utredningens förslag ställer även krav påavsevärt ökade resurser inom den eftergymnasiala sektorn, bl. a. för en kraftigsatsning på studie- och yrkesorientering. UKÄ framhåller att dessa resurser f. n.måste anses som otillräckliga. Enligt UKÄ fordras vidare en rad kompletterande åtgärderpå andra områden, som t. ex. geografisk spridning av eftergymnasial utbildning,studiesocialt stöd anpassat till de vuxnas behov och en studieorganisation somi betydligt större omfattning möjliggör deltidsstudier. Mot denna bakgrund anser UKÄ att utredningens förslag inteomedelbart bör genomföras i sin helhet. Ett dylikt genomförande måste föregåsav en närmare analys av de antydda problemen och faktorerna. TCO anser, att det varken är möjligt eller nödvändigt attupprätthålla kravet på strikt enhetlighet i de allmänna kunskaperna.Utredningens förslag bygger i långa stycken på samma principiella syn påbehörighetsreglerna som TCO länge hävdat och organisationen anser attutredningen lagt ett följdriktigt perspektiv på kompetensfrågorna med hänsyntill de reformer av det allmänna skolväsendet som gjorts. Principernaför utformningen av behörighetsvillkoren tiUstyrks också av SÖ, AMS, styrelsenför gymnastik- och idrottshögskolorna, centrala studiehjälpsnämnden, styrelsenför skogshögskolan, , U 68,lärarutbildningskommittén, SVUX, . , SIF och SAF, , . , , landsbygdensfolk och , , , Svensk yrkesvalslärarförening.Svensk yrkesvägledarförening, folkhögskolelevers förbund, ,, Vuxenstuderandes riksorganisation, SSU, , ochFolkbildningsförbundet. Flera av remissinstanserna har dock invändningar motdetaljlösningar i utredningens förslag. Avstyrker principförslaget gör ,styrelsen för , hantverks- och industriorganisation,direktionen för i , , Fria moderata studentförbundet. , styrelsen för , Institutetför högre kommunikations- och reklamutbildning. samt RiksförbundetHem och Skola förklarar sig tveksamma till utredningens förslag. Ett antal remissinstanser, bl. a. poststyrelsen, SCB ochSJ samt generaltullstyrelsen, har endast yttrat sig över utredningens förslagi de delar som berör den egna verksamheten och avstått från ställningstagandeni övrigt. 1972: 84 55 4.3.2 Engelska som allmänt behörighetsvillkor Utredningens förslag att ett krav på kunskaper i engelskamotsvarande två årskurser i gymnasieskolan skall ingå bland de allmänna behörighetsviUkorenhar mötts av en blandad remissopinion. Bland de remissinstanser somtillstyrker detta förslag finns också skilda uppfattningar om vilkenkunskapsnivå som bör krävas. Utredningens förslag tillstyrks av . och , , folkhögskolelevers förbund, och Värnpliktiga underofficerares riksförbund. Tillstyrker gör ävenTCO, som dock framhåller, att tillsynsmyndigheten bör vara generös meddispenser. Styrelsen för gymnastik- och idrottshögskolorna biträder utredningsförslaget,men finner det otillfredsställande att 14 av gymnasieskolans 22 linjer pådetta sätt inte blir behörighetsgivande. Liknande synpunkter framförs avFolkbildningsförbundet och SSU, som båda förklarar sig kunna accepterautredningens förslag endast under förutsättning att engelskan blirobligatorisk på samtliga linjer i gymnasieskolan. SFS accepterar att kravetformuleras som två årskurser engelska, då undervisningen i detta språk nu.börjar i . instämmer i att krav på kunskaper iengelska bör ingå i de aUmänna behörighetsvillkoren men menar att tvä årskurserär ett för lågt krav. Styrelsen för skogshögskolan tillstyrker förslaget menframhåller att det för flera utbildningsvägar kan bli aktuellt att ställakravet högre. Liknande synpunkter framförs av reklamutbildning. , hantverks- och industriorganisationoch anser att de allmänna behörighetsvillkoren skallinnefatta krav på kunskaper i engelska, motsvarande tre årskurser igymnasieskolan. Samma krav framförs av med tilläggetatt därutöver bör rekommenderas kunskaper i ytterligare ett främmande språk,motsvarande B-språk på treårig linje, SÖ är tveksam huruvida inte engelska bör ingå bland desärskilda förkunskapskraven men vill inte motsätta sig utredningens förslag, Samarbetsnämndenför .socialhögskolorna anser att endast krav på läs-kunskaper motsvarande tvåårskurser i gymnasieskolan bör krävas inom ramen för den allmänna behörighetenoch ifrågasätter, om inte språkkravet i sin helhet bör överföras till desärskilda behörighetsvillkoren. Liknande synpunkter framförs av , som framhåller att tillsynsmyndigheten uppmärksamt börfölja vilka konsekvenser för rekryteringen detta krav kan få. anser att läskunskaper i ett främmande språk bör vara tillräckligtinom ramen för de allmänna behörighetsvillkoren. a. UKÄ, lärarutbildningskommittén, SCB, RRV, SIFoch SAF Prop.1972: 84 56 samt menar att engelska i förekommandefall bör ingå bland de särskilda förkunskapskraven. AMS anser att om engelskauppställs som allmänt behörighetsvillkor får detta styrande inverkan påelevernas val i gymnasieskolan; språkkunskapskravet bör därför tillgodosesinom ramen för de särskilda förkunskapskraven. U 68 menar att engelska på någotsätt bör ingå i behörighetsviUkoren men ifrågasätter om det inte bör ingåbland de särskilda förkunskapskraven. menar attåtminstone vad gäller vuxenstuderande bör engelska ingå bland de särskildaförkunskapskraven. SVUXavstyrker förslaget med hänvisning till att merparten av gymnasieskolanslinjer annars inte blir behörighetsgivande. LO finner förslaget orimligt, dådet utestänger flertalet av dem som genom de vidgade kompetensbestämmelsernaannars skulle få tillträde till högre utbildning. Engelskkravet är intemotiverat för sådana linjer, där engelskspråkig litteratur saknas och förövriga linjer bör nödvändig kurslitteratur översättas. Även centralastudiehjälpsnämnden är tveksam till utredningens förslag och framhåller attgenerösa dispenser måste ges för vuxenstuderande. 4.3.3 Allmän behörighet grundad på gymnasial utbildning Majoriteten av remissinstanserna tUlstyrker utredningensförslag att lägst tvåårig gymnasial utbildning skall ge allmän behörighet tillhögre utbildning. Som regel har remissinstanserna därvid också accepterat attutbildningen för att vara behörighetsgivande skall vara avslutad, att mindrestudiekurs på treårig gymnasieskollinje skall vara behörighetsgivande samt attnågon behörighetsgräns i form av ett lägsta medelbetyg inte skall finnas. UKÄ godtar i princip att den allmänna behörigheten skallgrundas på avslutad två- eller treårig gymnasial utbildning. Ämbetet anser emellertidatt genomförandet av utredningens förslag vad gäller den direkta övergångenfrån gymnasial till eftergymnasial utbildning måste anstå till dess man bestämtvilka faktorer som över huvud taget skall styra dimensioneringen av deteftergymnasiala systemet. Dessa frågor, påpekar ämbetet, utreds f. n. av U 68.Under mellanperioden, fram till ett genomförande av utredningens förslag, börstuderande med väl vitsordad tvåårig gymnasial utbildning kunna få tillträdetill universitets-och högskolestudier efter dispens. Opinionen bland UKÄ:s underremissinstanser är delad ifrågan om behörighet grundad på lägst tvåårig linje i gymnasieskolan. avstyrker konsistoriet, juridiska fakulteten och dessutbildningsnämnd, samhällsvetenskapliga fakulteten och dess utbildningsnämndförslaget, medan medicinska fakulteten och dess utbildningsnämnd, farmaceutiskafakulteten och dess utbildningsnämnd samt språk- Prop.1972: 84 57 vetenskapliga sektionens utbildningsnämnd tillstyrker.Teologiska fakultetens utbildningsnämnd samt filialnämnden i anser attför allmän behörighet bör krävas kunskaper i svenska och engelska motsvarandetre årskurser i gymnasieskolan. förordar möjlighet förstuderande från tvååriga linjer att genomgå ett tredje gymnasialt år somförberedelse för eftergymnasiala studier. Vid tillstyrker konsistoriet förslagetmed tUlägget att kunskaper i svenska och engelska motsvarande tre årskurser igymnasieskolan bör krävas för allmän behörighet. Tillstyrker gör medicinskafakulteten och dess utbildningsnämnd, odontologiska fakulteten och dessutbildningsnämnd, samhällsvetenskapliga fakulteten och dess utbildningsnämnd,tekniska fakulteten och dess utbildningsnämnd. och dessutbildningsnämnd anser, att studerande från tvååriga linjer bör ges möjlighetatt genomgå ett tredje gymnasialt år för att få behörighet tillhögskolestudier. och dess utbildningsnämnder samt matematisk-naturvetenskapligafakulteten och dess utbildningsnämnd avstyrker förslaget. Vid tillstyrker samtligaremissinstanser förslaget. Konsistoriet jämte humanistiska fakultetensutbildningsnämnder anser, att det för studerande från tvååriga linjer börkrävas genomgång av propedeutiska kurser i engelska och svenska, drivna iuniversitets regi. Vid anser remissinstanserna atttvåårig gymnasial utbildning kan godtas om krav på kunskaper i svenska och engelskamotsvarande tre årskurser i gymnasieskolan är uppfyllda. Vid tillstyrker remissinstansernaförslaget. Konsistoriet anser att tre årskurser i engelska och svenska börkrävas för behörighet. Vid högskolenheten i tillstyrker filosofiskautbildningsnämnden med viss tvekan, medan filosofiska fakulteten, medicinskafakulteten och dess utbildningsnämnd samt tekniska fakulteten och dessutbildningsnämnd tillstyrker. Konsistoriet förordar möjligheter för studerandefrån tvååriga linjer att komplettera med ett tredje gymnasialt studieår föreövergången till eftergymnasiala studier. Vid avstyrker samtliga instanserutredningens förslag. i och sydsvenskasjukgymnastinstitutet i tillstyrker förslaget. SÖ tillstyrker utan kommentar förslaget att alla linjer pågymnasieskolan skaU ge allmän behörighet.