prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Förfaringssättet blir således avsevärt merkomplicerat än enligt nuvarande regler, som endast vilket emeUertid kan varasvårt nog erfordrar en beräkning av anskaffningskostnaden. För atl emåenhetlighet belräffande samtliga inkomstslag måste reglema för beräkning avanskaffningskostnad i rörelse ändras, om kommitténs förslag antas. Med hänsyntill önskvärdheten att få så enlda regler som möjligt och då kammarrätten iförevarande sammanhang inte har att yttra sig i frågan humvida en ändring avrörelsereglema är befogad, anser kammarrätten en överensstämmelse medrörelsereglerna vara att föredra. i , som anserförslaget i och för sig riktigt och rimligt, påpekar att det praktiskaproblemet atl beräkna det ursprangUga anskaffningsvärdet härigenom emellertidinte lösts och att erfarenhetema från taxeringsarbelel ger vid handen atl detär i detta avseende som svårighetema uppkommer. Taxeringsnämnderna lorde ha enbenägenhet att godta yrkanden om avdrag med viss procent av redovisadbratloinläkt, när den utredning om bedönming som måste göras om en riktigproportionering av anskaffningskostnaden skall erhållas framstår som tungroddoch kompUcerad. EnUgt mening förefaller en praktisk lösningkunna erhåUas, om avdrag medges med viss procent av bruttointäkterna procentsatsen måste dock bli låg. Vidare anser att enavdragsspärr anknuten lill saluvärdet vid anskaffningstillfället bör finnas. TCO påpekar att de skattemässiga effektema av deföreslagna ändringarna av reglema för subslansminskningsavdrag inle ärtillräckligt belysta för alt ställning skall kunna tas. Den ändring ochsamordning av reglerna för jordbraksfastighet och rörelse som föreslås kan evenluelllmedföra all intäkten av försäljning från grasläkt, stenbrott m. m. nästan heltkan undgå beskattning. Enligt TCO bör reglerna i delta avseende för båderörelse och jordbmksfastighet ses över så att en rimlig beskattning av intäktensker. Lantbrukets skattedelegation, som delaruppfattningen atl nu rådande rättsläge i fråga om bestämmande avsubslansminskningsavdrag inte är tillfredsställande, är inte beredd alt överhuvud tillstyrka ändrade regler i detla skede. Delegationen pekar på attrealisalionsvinslreglerna är föremål för översyn. Skall underlaget försubslansminskningsavdrag bestämmas enligt dessa regler, bör frågan omutformningen hänskjutas Genom anknytningen tiU rcalisalionsvinst-reglematorde fördelnmgen av fastighetens anskaffningskostnad komma att gmndas påvärderelationema vid förvärvet, vilkel oftast skulle leda till orimligt hårdabeskattningseffekter. Värderelationerna mellan olika delar av en fastighet kanha kraftigt förskjutits under elt längre innehav detta gäller undantagslöstnär en exploaleringsbar grasfyndighet finns. Om fyndigheten töms och avdrag försubstansminskning därvid erhålls enligt de av kommitlén föreslagna grandema,skuUe den troliga konsekvensen vid en efterföljande fastighetsförsäljning bli,alt ägaren sammantaget inte kunnat effektivt utnyttja fastighetens helaursprungliga inkomstvärde. Följden torde bli konstiadeförsäljningstransaktioner, motiverade enbart av skatteskäl. Delegalionenpåpekar vidare att förslaget inte kompletterats med särskilda ikraflträdandebestämmelser.Detla skulle enligt delegationens mening innebära atl lidigare faslställdaavskrivningsunderlag för naturfyndigheter skulle upphöra att gälla i och medikraftträdande av ändrade bestämmelser. Delegationen anser att, om kommittéförslagetläggs till gmnd för lagstiftning, valfrihet bör råda mellan tidigare fastställtavskrivningsunderlag och ett med tillämpning av de nya reglerna beräknatunderlag. Kommitténs framlagda förslag tUl ändringar avbestämmelsema i förordningen (1951: 763) angående beräkning av siatUginkomstskatt för ackumulerad inkomst har föranlett erinringar endast avkammarrätten, i län och Lantbrukets skattedelegation. Kammarrätten och i länuppehåller sig enbart vid den av kommittén föreslagna lydelsen av 3 § 2 mom. b)i förordningen. Kammarrätten påpekar att ordalydelsen till ackumulerad inkomsthänföres intäkt av avyttring av djur i samband med upphörande av djurskötsel möjligen kan komma att tolkas så alt förordningen inte skall bli tUlämplig omen jordbrukare övergår från exempelvis mjölkproduktion tiil svinuppfödning.Detla synes enligt kammarrättens uppfattning inte ha varit meningen. Skatledelegaflönen anser att kommittén redovisat välgrundademotiv för uppfattnuigen att i analogi med vad som gäller vid nedläggning avrörelsegren avyttrmg av hel kreatursbesättning även under innehavet skall kunnaföranleda tillämpning av ackumulationsreglerna. Delegationen föreslår dock attett kvarhållande av något eller några djur för hushåUsmjölk, hushållsslakt etc.inte skall sätta ackumulationsreglema ur kraft. Vidare anser delegationen att,i motsats tUl vad kommittén hävdat, i vart fall en övergång frånnötkreatursbesätlning till svinbesättning (och vice versa) bör jämstäUas mednedläggning av produktionsgren. Med anledning av kommitténs uttalande att detbör ankomma på den skaltskyldige att styrka förhandenvaron av stadigvarandedriftom- läggningframhåUer delegationen alt det ofta är svårt att bevisa en avsikt. Det kanenligt delegationens mening dessulom konstateras alt en ackumuleradinkomstberäkning under alla förhållanden är materiellt befogad, oavsett omdriftomläggningen är sladigvarande eller mer kortvarig. Delegationen påpekarslutiigen att i fråga om inkomstslaget rörelse ackumulationsreglema ärtiUämpliga även vid överlåtelse, upplåtelse eller nedläggande av rörelsefilialoch rörelsegren. Enligt delegationens uppfattning bor molsvarande gälla äveninom inkomstslaget jordbruksfastighet, där det ofta förekommer atl exempelvisett sidoarrende av betydande storlek awecklas eller all del av förvärvskällaavyttras eller utarrenderas. Frågan om räkenskapsår för jordbmkare diskuleras avåtskUliga remissinstanser. Flertalet av dessa förordar en begränsning avrätten all använda bralet räkenskapsår. Endast ett fåtal remissinstanseruttalar sig för att rätten lUl brutet räkenskapsår skall tillkomma alla jordbrakare.Några länsstyrelser tar upp frågan om behov av personalökning för behandling avdeklarationer, när inkomstredovisning sker enUgt bokföringsmässiga grander. Inågra yttranden föreslås all deklarationer för jordbrukare, som tillämparbokföringsmässig redovisning utan räkenskapsavslutning med vinst- ochförlustkonto, skaU granskas av lokala taxeringsnämnder. För behov avmöjlighet tUl kontoavsättningar i resultatreglerande syfte uttalar sig någraremissinstanser. i , Lantbruketsskattedelegation och Svenska revisorsamfundet anser att bratet räkenskapsår börtillåtas vid såväl dubbel som enkel bokföring. påpekar altjordbrakarna genom att använda sig av brutet räkenskapsår kan sprida ut arbetethos deklarationsmedhjälpama under längre lid än eljesl. erinrardock om att göromålen med alt fylla i deklarationer jämte bilagor givetvis intekan ske förrän blanketterna kommit allmänheten tiUhanda. Enligt delegationenfyller även den enkla bokföringen bokföringslagens krav och kan för övrigt imånga fall vara väl så "ordnad" som den dubbla bokföringen. Detomfattande och kostnadskrävande kontroUuppgiflslämnandet från bl. a. deekonomiska föreningarna inom jordbmkskooperationen är enligt delegationen överhuvud taget inte nödvändigt att upprätthåUa, sedan övergång tUl bokföringsmässiginkomstredovisning väl genomförts. Motsvarande kontroll finns inte pårörelsesidan, och rörelsebUaga Rl är inte tillnärmelsevis så detaljerad somjordbraksbilaga J2. Om kravet på ordnade räkenskaper skall kunna fattas somallvarligt menat, anser delegationen att elt bestyrkt räkenskapsutdragtUlsammans med den på heder och samvete avgivna självdeklarationen i sig böräga vitsord. De kontrollmöjligheter som slår tiU buds i fråga om rörelseidkare,nämligen taxeringsrevisio- 11 1972.1 saml. nersamt infordrande av uppgifter i enskilda fall, bör enligt delegalionen varatillräckliga även belräffande lanlbrakare. Svenska revisorsamfundet anser möjligheten atlanvända bmlet räkenskapsår slå i god samklang med den likställighet iskattetekniskt avseende mellan rörelseidkare och lanlbrakare som också varitkommilléns grundtanke. Samma rutiner bör därför gälla för båda kategorier ifråga om kontrolluppgifter osv. Följaktligen bör enligt samfundet nuvarandespeciella former för kontrolluppgifter inom föreningsrörelsen saklösl kunnautmönstras efler genomförande av kommUténs förslag. Flera remissinstanser understryker den väsentiigabelydelse kontrolluppgifterna nu har för kontrollen av jordbrakarnasdeklarationer. påpekar nödvändigheten att i ökad utsträckningtillgripa taxeringsrevision, om jordbrakarna efter övergång tUl inkomstberäkningenligt bokföringsmässiga grunder i slor utsträckning kommer alt tUlämpa bruteträkenskapsår. En möjlighet att bibehålla kontrolluppgifternas belydelse förkontrollen av också sädan jordbruksinkomsl som redovisas för annan period änkalenderår är emellertid att ålägga de uppgiftsplikliga att påkontrolluppgifterna specificera uppgifterna, exempelvis per kvartal. Samtidigtkrävs då en bestämmelse om att brutet räkenskapsår måsle avslutas vidkvartalsskifte. En annan lösning är enligt verket att begränsa rätten atttUlämpa bmtet räkenskapsår, exempelvis till jordbrakare med en viss minstaomsättning, förslagsvis . En sådan regel bör dock kompletteras med enmöjlighet alt i särskilda fall erhålla dispens. Enligt i kan enobligatorisk övergång tUl bokföringsmässig redovisning förväntas medföra attjordbrukare i större utsträckning än tidigare anser sig böra anlita bokföringsbyråer för upprättande av fortlöpande bokföring och deklaration samt att dessadeklarationsmedhjälpare kommer att motverka ökad arbetsbelastning genom attför en del av sina klienter lägga om räkenskapsåret. En omläggning till bruteträkenskapsår torde enligt i allmänhet medföra attdeklarationsmaterialet kan lämnas in tidigare än som är faUet om räkenskapsåretsammanfaller med kalenderåret. Även om det är av allmänt intresse atldeklarationerna kommer in i rätt tid, är likväl konlrollmalerialet av så stortvärde för granskningen i första instans att det är av synnerlig vikt attinkomstredovisningen sammanfaller med kalenderår. Enligt vad länsstyrelseninhämtat lär nämUgen de jordbmksekonomiska föreningarna salcna tekniska möjligheteratt lämna kontrolluppgifter i annan ordning än en gång för alla och ejindividueUt vid oUka tidpunkter . anser del därförangeläget att rätten till övergång tUl bmtet räkenskapsår begränsas i störstamöjliga omfatlning för skattskyldiga, som går över lillbokföringsmässig redovisning eller . Under vissa förutsättningarkan det enligt länkas vara förenligt med allmänna intressen allmöjlighet finns till omläggning av räkenskapsår. Rätten lill sådan omläggningkunde därför vara beroende av dispens av skattechefen. För atl åsiadkommaslörsta möjliga likformighet i denna bedömning anser attriksskatteverket bör uiforma anvisningar i denna fråga. Allmänna ombudet för mellankommunala mål framhålleratt av del ringa antal jordbmkare som använder bokföringsmässig redovisningendasl etl fåtal synes ha ansett sig vara betjänta av ell annal räkenskapsårän kalenderår. Enligt ombudet bör fritt val av bokslutsdag vara tillåtet för enså oenhetlig gmpp skattskyldiga som rörelseidkare, medan man inte borde behövatillskapa denna möjlighet för en så relalivl homogen grupp som jordbrukarna.För alt inte avhända sig de goda kontrollmöjligheter som finns bör enobligatorisk bokslutsdag fastställas för samtliga jordbrakare. Ombudet påpekaralt denna dag inle nödvändigtvis måste vara om denna dag avvissa skäl skulle anses ofördelaktig. Enligt i ärdet från kontrollsynpunkt nödvändigt att jordbrukare endast i undantagsfalltUlåts till-lämpa annan redovisningsperiod än kalenderår. i anser delvärdefuUt om i vart fall de jordbrakare som redovisar enligt bokföringsmässigagrunder ulan räkenskapsavslulning med vinst- och förlustkonto endast fick hakalenderåret som beskattningsår. Med hänsyn tUl denna frågas vikt från kontrollsynpunktlorde en bestämmelse härom i och för sig kunna införas för jordbrakarna utanatt en liknande bestämmelse nu ges för molsvarande kategorier avrörelseidkare. Enligt skall del dock inte förnekas alt skäl avprincipiell art talar för all ifrågavarande jordbrakare medges rätt alt väljabokslutsdag. Flera remissinstanser, nämligen länsstyrelserna iKalmar, , , och samt uttalar sigför alt rätten alt använda brutet räkenskapsår bör förbehållas den som hardubbel bokföring. För övriga jordbrukare, som alltså redovisar kontant influtnalikvider separat på deklarationsblanketten, bör länmas en uttrycklig föreskriftom att räkenskapsåret skall omfatta kalenderår. Enligt iÄlvsborgs län bör annat räkenskapsår än kalenderår förbehållas den som hardubbel bokföring och vars verksamhel har slörre omfatlning. Alhnänt åberopaskontrollmöjUgheter som skäl för ställningstagandet. anser alt förutomförefintligheten av ordnad bokföring med avslutnmg mot vmst- och förlustkontobör för rätt att använda brutet räkenskapsår krävas anmälan till och helsttiUslånd av skattechefen i länet. pekar på att kontrolluppgifterna inle kan tjä- nasitt ändamål i det fall brutet räkenskapsår väljs av jordbrukare. Dessaeventuellt uppkomna konlrollsvårigheter synes på lämpligl sätt böra beaktas iden kommande lagstiftningen. i påpekar all värdet avkontrolluppgifterna ytterligare skulle öka om uppgifterna förutom utgivetvederlag även skulle innehålla uppgift om vederlag, som utgör skuld tilljordbrukaren. i och länunderstryker angelägenheten av atl taxeringsmyndigheternas kontrollmöjligheterinle försämras vid en obligatorisk övergång till bokföringsmässig redovisning.För att undvika en försämring ifrågasätter om inte åtminstonehuvud-parlen jordbrukare vid bokföringsmässig redovisning bör åläggas sådanspecificerad inkomst- och utgiftsredovisning som förutsätts vid redovisningenligt bokföringsmässiga grunder utan räkenskapsavslulning med vinst- ochförlustkonto (deklarationsblankett J 2). i uttalarsom sin mening alt del bör föreskrivas alt detaljerad intäkts- ochkostnadsredovisning skall lämnas vid användande av vinsl-och förlustkonto. och ett flertal länsstyrelser,bland dem länsstyrelserna i saml , påpekaratt den föreslagna allmänna övergången till bokföringsmässig beräkning avinkomst av jordbmksfastighet medför en belydande ökning av anlalet skattskyldiga,vilkas taxeringar enligt 3 § taxeringskungörelscn skall handläggas av desärskilda taxeringsnämnderna. Det framhålls att detta i sin tur för med sigbehov av en ulbyggnad av taiceringsassistentorganisalionen. iKronobergs län uppger alt för länets vidkommande skulle sedan aUa jordbrukaregått över till bokföringsmässig redovisning uppskattningsvis krävas i varjefall minst ytterligare fyra assistenter. I de fall redovisning sker enUgtbokföringsmässiga grunder utan räkenskapsavslutning med vinst- och förlustkontotorde emellertid för granskning av jordbmksbUagorna knappast krävas den bokföringskunskapsom fmns i de särskUda taxeringsnämndema. Enligt borde sådanadeklarationer i stället med fördel kunna behandlas i lokala nämnder. Härigenomkan man ta vara på den vid taxeringen så värdefulla orts- och personkännedomeni dessa nämnder. Deklarationer med tillhörande bilagor där räkenskapemaavslutats med vinst- och förlustkonto bör däremot granskas i särskUda nämnder.Med denna uppdelning mellan lokala och särskilda nämnder bedömer ehuru på mycket osäkra grunder personalökningen sedan reformen genomförtskunna begränsas till en taxeringsassistent med ett biträde. Även länsstyrelseni anför liknande synpunkter. iVästernorrlands län uttalar som sin mening attjordbrukaren även efter övergången regelmässigt bör laxeras av lokal nämnd.Det torde nämligen vara just belräffande jord- och skogsbruk somlokalkännedomen i nämnderna kommer bäst till sin rätt. Enligt länsstyrelsensynes därför bestämmelserna i taxeringskungörelscn böra ändras och ges deninnebörden atl endast jordbrukaren med mer invecklade inkomst- och/ellerförmögenhetsförhållanden skall laxeras av särskild nämnd. påpekar att de föreslagna reglernaför beräkning av ingångsvärden på inventarier aUmänt sett är mindrefördelaktiga för de skattskyldiga än nu gällande bestämmelser. På grund häravkan det befaras att övergång lUl bokföringsmässig redovisning kommer att skevid taxering i sådan omfaitning att lillgängliga kontrollresurser blirotUlräckliga. Omfattningen av de friviUiga övergångarna vid taxeringkan ge viss ledning för en bedömning av om så blir fallet. Det kan därförenligt verket bli önskvärt m.ed något slag av spärr för ett sådant skeende,exempelvis genom att redan vid taxering införs en bestämmelse om altpreliminär förteckning över inventarier och stamdjur i förvärvskällan senastden övergångsåret skall lämnas tUl i det län där denskaltskyldige skall lämna allmän självdeklaration. Verket anser vidare att ävenvid taxering bör gälla atl skattskyldig, som upphör med jordbruksdriften,inte under sista årel skall kunna gå över till bokföringsmässig redovisning. i anser att som enservice genteraol dem som skall gå över tUl bokföringsmässig redovisninglänsstyrelserna bör ge dem upplysning härom. En sådan service är tekniskt settrelativt lätt alt ordna. Sålunda kan t. ex. en laxeringsnämndsordföran-de, somvid taxering finner att en jordbrukare fr. o. m. den 1 januari 1974skall byta redovisningsmetod, göra en markering på en därför avsedd plats på1973 års laxeringsavi. Markeringen går in på databandet, och vid lämpliglidpunkt erhåller jordbrukaren en underrättelse. Givetvis ärjordbrukaren dessulom sk7l-dig att själv hålla reda på när han skall gå övertill nytt redovisningssystem. Eventuellt utebliven underrättelse skall därförenligt inte frila jordbrukaren från att vidta erforderligaålgärder. i anser att fråganom behandling av inte redovisade balansposter skall regleraslagstiftningsvägen. Läns styrelsen anför härom. Vissa rörelseidkare, som enligt gällandebokföringslag inte är bokföringsskyldiga, redovisar ibland inte någrabalansposter, t. ex. varufordringar. Felaktigheterna härvidlag kommer oftainle fram vid den rutinmässiga granskningen av dessa deklarationer itaxeringsnämndema utan först i samband med en mera ingående granskning vid t.ex. taxeringsrevision. Enligt praxis skall, när det visar sig att vederbörandehaft uteståendevarufordringar vid ett räkenskapsårs utgång, vid beräkningen av del följanderäkenskapsårets resultat avdrag medges för värdet av dessa fordringar även omvederbörande inle beskattats för dem vid taxeringen för . Sådanavarufordringar som det här är fråga om kan endast beskattas, om fömtsättningarföreligger för eftertaxering, och under alla omständigheter inte i vidareutsträckning än eflerlaxeringsperioden medger. Utom att detla system förkorrigering av ofullständigt redovisade eUer helt oredovisade balansposter äromständligt leder det ofta tUl inte oväsentliga och från materiell synpunktomotiverade skatteförluster för det alhnänna. Med hänsyn tiU att motsvarandesituationer kan antas uppkomma för ett stort antal jordbrukare, om den nuföreslagna omläggningen sker, synes det angeläget alt dennafråga regleras lagstiftningsvägen på så sätt all erforderlig korrigering avfelaktiga balansposter kan ske vid det senast aktuella beskattningsåret. Närfråga är om större skillnads-belopp bör kanske en fördelning kunnamedges. i , lantbruksnämndernai , och . och jordägareförbundförordar ytterligare åtgärder för alt åsiadkomma resullalregle-ring ibokföringen mellan olika år. Härvid pekas främst på alt stora variationerföreligger från resultatsynpunkt specieUt för jordbmkets del beroende på godaeller dåliga skördeutfall saml all varalagemedskriv-ning inte kan utnyttjas påsamma sätt som i annan rörelse eftersom jordbruksdrift ofta har begränsadelagringsmöjligheter. I flertalet yttranden uttalar man sig för ell system medjordbrukskonton efter mönster av skogskontosystemel. Svensk industriföreningpåpekar att resultatutjämningskonto skulle kunna användas inle enbart förhävande av diskrimineringar till följd av olika avskrivningsunderlag utan ävenför fördelning tUl följd av "fel" bolagsform. Möjligheten tillresullaluljämning är påtagligt slörre om möjlighet föreligger atl fonderaöverskott i investeringsfonder. Denna rätt är f. n. exklusivt förbehållenaktiebolag, vilket naturligtvis missgynnar övriga bolagsformer. påpekar vidare attreglerna om övergång tUl bokföringsmässig redovisning sa.ml förhåUandena påskatterättens område och ATP-reglerna kommer att utgöra ell incitament tUl enövergång att driva jordbmk i form av juridisk person. En anpassnmg avjordbruket till den europeiska marknaden kan också komma att medföra slörrefluktuationer i vinstutvecklingen inom denna näringsgren. Det framstår därförför förbundet som önskvärt alt även bolag med inkomst av jordbruksfastighetmedges rätt att avsätta medel för konjunklurutjämning enligt 1955 årsförordning om investeringsfonder. Ingångsvärdenvid övergången m. m. Kommittén framhåller atl förslaget om allmänövergång till bokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighetoch övergång till planenlig avskrivning av byggnader på grandval av anskaffningsvärdetinnebär en tämligen genomgripande omdaning av jordbraksbeskatiningen.Övergången till inkomslredovisning enligt kommUléfÖrslagel kräver en noggrannreglering av hur posterna i den första balansräkningen skall bestämmas. Deltagäller främsl ingångsvärden för djur och inventarier men också vissa andrabalansposter. SärskUda problem uppkommer vidare vid fastställande av avskrivningsunderlagför byggnader. Bestämmelser om bokföringsmässig redovisning avjordbrak infördes i KL genom lagstiftning (SFS 1951:790). I punkt 3 avövergångsbestämmelserna till lagstiftning, vilka övergångsbestämmelserändrats (SFS 1970: 232), regleras nu de skattemässigaverkningama vid övergång från kontanlprincipen till bokföringsmässigredovisning. Kommitlén anser alt beräkningen av ingångsvärden m. m. vidövergång tiU de av kommittén föreslagna reglerna skall regleras i en frislåendelag och framlägger också förslag lill en sådan som skall ersätla de nämndaövergångsbestämmelserna lill lagstiftning. En redogörelse för kommitténs förslag belräffandeingångsvärde för byggnader saml synpunkter på ingångsvärde för markanläggningarhar lämnats i samband med kommitténs förslag till beskattningsregler vidbokföringsmässig redovisning av inkomst av jordbruksfastighet. Här kommerdärför endasl all las upp de övriga frågor beträffande ingångsvärden ni. m.som enligt kommitténs förslag bör inflyta i den särskilda lagen. Enligt gällande bestämmelser skall vid övergångtill bokföringsmässig redovisning av jordbruksfastighet värdet av inventariertas upp tUl belopp molsvarande den ursprungliga kostnaden för nyuppsättning.Om denna kostnad inle kan visas, exempelvis på grund av att nyuppsättningenligger långt tillbaka i tiden, skall värdet av befintiiga inventarier, om inlesärskilda omständigheter föranleder annal, beräknas schablonmässigt lillbelopp motsvarande värden som fastställt närmast före förstaräkenskapsårets ingång. Dessa fastställda värden motsvarar i princip avåteranskaffningsvärdel för inventarierna. Anledningen tUl all man måste fastställaingångsvärde för inventarier är att ge kompensation för den kostnad förinvenlarieanskaffning som en jordbrukare lidigare inle fåll dra av vidlaxeringen, dvs. Kommittén påpekar all vid övergång lillbokföringsmässig redovisning ingångsvärdet för inventarier nästanundantagslöst beräknas enligt den alternativa schablomegeln för inventarier somfinns vid övergångs-tUlfället. Huvudsaklig anledning härtill lorde varasvårigheten all utreda storleken av nyuppsältningskostnaderna. Verksamheten kannämligen ha påbörjats tUlbaka, och vidare sker nyuppsättning iregel vid många olika tillfäUen under verksamhetens gång.