prop · FV03127 · 1972-12-31 00:00:00 — Utredningen betonar också önskvärdheten av att ettsamarbete i mer eller mindre regelbunden form kommer till stånd mellan olikastatliga myndigheter och med vedevbävande braiischorganisailonernar det gäller grundläggande utredningar och ätgärder på näringspolitikansområde. Då det gäller åtgärder som är föranledda av försörjningsskäl, är detenligt utredningens uppfattning ändamålsenligt att en samordning sker medöverstyrelsen som ansvarig myndighet. En sådan samordning, som är angelägeninte minst för att rationellt utnyttja utredningsresurserna såväl hos stadigamyndigheter som hos branschorganisationer och företag, kan tänkas ske på tvånivåer dels i form av en rådgivande delegation under ledning avgeneraldirektören och med representanter for vissa statiiga myndigheter ochorganisationer, dels i form av samarbetsgrupper på tjänstemannanivå.Utredningen avser att senare återkomma till frågan om inrättande av enrådgivande delegation som bör avse hela överstyrelsens varufält. När det gällersamarbetsgrupper på tjänstemannanivå föreslår utredningen emellertid att ensådan redan nu inrättas för att behandla försörjningen med teko-varor och skor.Den bör ledas av exempelvis chefen för planeringsavdelningen vid ÖEF och iövrigt bestå av representanter för berörda branschföreningar,arbetstagarorganisationer samt statliga myndigheter med uppgifter som berördessa branscher. Kostnader för utredningens förslag Stora svårigheter har förelegat vidberäkningen av storleken av de anspråk på statiiga stöd- och stimulansåtgärdersom kan aktualiseras till följd av utredningens förslag. Seredskapssituaiionen är särskiltbekymmersam inom bomullssektorn. Utredningen har därför mer ingående undersöktde investeringar som i dagens läge anses aktuella för denna sektor inom ramenför ett system nied avskrivningslån samt kostnaderna härför. De kalkyler sombomullsföretagen lämnat rörande önskvärda investeringar för en rationaliseringav driften visar ett investeringsutrymme på sammanlagt 75 milj. kr. inomspinnerier och väverier. För övriga sektorer inom teko-, sko- ochgarveriindustrierna har utredningen gjort överslagsmässiga uppskattningar ochräknar sammanlagt med 50 milj. kr. för nyinvesteringar i ett initialskede, aUträknat kostnadsläge. Utredningen antar som ett räkneexempel attinvesteringar på sammanlagt 125 milj. ler. kan genomföras efterdet att ett stödsystem satts i kraft. Under ett tredje år antas ettinvesteringsbelopp på tio milj. kr. bli tUlräckligt för att upprätthålla entillfredsställande kapacitet inom hela beklädnadssektorn. Då staten föreslåsskjuta till hälften av investeringsbeloppet, kommer avskrivningslånen för detvå första åren att uppgå tUl sammanlagt 62,5 milj. kr. och för det tredje årettiU 5 mUj. Avskrivnings- och räntekostnadernaberäknas efter en tioårig avskrivningstid och efter en räntesats på sjuprocent. De statiiga kreditgarantierna i samband med avskrivningslånenberäknas till 30 milj. kr. vartderaav och 5 milj. kr. för ett tredje år. För de statligakreditgarantierna åt skoindustrin anser utredningen att tio milj. kr. per årbör reserveras. För förlusttäckning i samband med kreditgarantierna föreslårutredningen ett årligt förslagsanslag om sammanlagt 1,2 milj. kr. Ett årligtstatligt investeringsbelopp på 2 milj. kr. beräknas för leasingsystemet.Utredningen utgår emellertid från att ÖEF kommer att anmäla angelägna störreinvesteringar i särskUd ordning tUl Kungl. För ökad lagring av fibreroch garner beräknas en nyinvestering på ca 50 milj. kr. under de treförsta åren. Den av utredningen föreslagna lagringen av vävnader i samband medstatlig och upphandUng anser man fordrar en engångsinvesiering på 50milj. och med tio mUj. i årliga kostnader förlagring och omsättning samt för att täcka eventuella merkostnader i sambandmed inköp från svenska företag. Slutligen räknar utredningen med en årligkostnad på ca 3 milj. kr. för exportstöd, särskilda stöd till skobranschensamt administrativa kostnader till följd av förslagen. sammanlagda kostnader, som beräknatsmed utgångspunkt från vissa antaganden och räkneexempel, anges till drygt 37milj. under ett första tillämpningsår, drygt 47 milj. kr. under ett andraår samt tiU drygt 50 mUj. under närmast följande år. Erforderligtinvesteringsbelopp stiger från nära 300 milj. kr. tillnärmare 450 milj. kr. under loppet av . I dessa belopp ingår de varorinom teko- och skoområdena som f. n. beredskapslagras till ett värde av ca 150milj. med en årskostnad av drygt 11 milj. kr. Utredningen understryker starktförsörjningsberedskapens grundläggande betydelse för säkerhets- ochneutralitetspolitiken och framhåller att statsverkets insatser för de åtgärderutredningen föreslagit, liksom totalförsvarets kostnader i övrigt, bör i sinhelhet ses som kostnader för vår neutralitetspolitik. I ett avslutande kapitel diskuterar utredningen debegränsningar av möjlighetema att införa stödåtgärder som kan föreligga tillföljd av svenska åtaganden i internationeUa sammanhang. Utredningens slutsatsär att dessa åtaganden inte utgör några avgörande hinder för att genomföra deföreslagna ålgärdema. Utredningen anser att man från svensk sida viddiskussioner i olika internationella sammanhang rörande principerna för statligoch upphandUng samt statliga stödåtgärder bör eftersträva regler sominte omöjliggör sådana åtgärder. 1972: 127 22 Till utredningen har fogats ett särskilt yttrandeav experten . Han framhåller att de av utredningen gjordakapacitetsberäkningarna beträffande läderskoindustrin inte är realistiska.Kapaciteten torde enligt Burendahl under ett första avstängningsår inteväsentiigt komma att överstiga 7 miljoner par mot av utredningen angivna 9 miljonerpar. Han anser att de av utredningen föreslagnaåtgärderna inte är tillräckliga för att nå avsett resultat, nämligen attproduktionen skall vara av erforderlig storlek vid ett avstängningsläge. Burendahl anser vidare att man för att nå detangivna syftet beträffande läderskouidustrin måste vidta mera direkt ochgenerellt verkande åtgärder av den art som diskuterats men avvisats avutredningen. Alternativet enligt utredningen är ett statligt delägande i ellerövertagande av skoindustrin. Detta anser Burendahl vara mer kostnadskrävande änerforderligt stöd åt de nu existerande skofabrikerna. Remissinstanserna är överlag positiva tUlutredningens olika förslag till stödåtgärder. De instanser som närmastföreträder branschintressen förordar dock i allmänhet mer genereht verkande stödåtgärderän vad utredningen föreslår. Beträffande den statliga upphandlingen råder någotdelade meningar bland de statliga myndigheterna när det gäller att bedömaeffekten och vinsten av en samordning. Branschintressenterna ställer sigdäremot klart positiva till utredningens förslag. Den metodik och de beräkningsgrunder som utredningenanvänt sig av föranleder mycket få invändningar från remissopinionen, vilketäven kan sägas gälla beträffande förslag tUl u t-h å 11 i g h e t ochförsörjningsstandard inom beklädnadssektorn. Remissinstanserna understryker riktigheten i ellerlämnar utan kommentarer utredningens kartläggning av hittillsvarande utvecklingoch bedömning av utvecklingen inom teko- och skobranscherna. anser att detframlagda betänkandet ger en god belysning av det aktuella läget inombeklädnadsindustrin. Föreningen delar utredningens uppfattning att 1970-taletkommer att kännetecknas av en fortsatt krympande tendens och att detta förhållandekan leda till bekymmer från försörjningssynpunkt i ett krisläge, ominte särskilda åtgärder vidtas. Liknande synpunkter framförs av , , och . Remissinstanserna är övervägande positiva tillutredningens förslag till uthållighet inom beklädnadssektorn. SHIO finner att målsättningen krisberedskapunder alla förhållanden måste eftersträvas om en tillfredsställandeförsörjningsberedskap skall föreUgga. Liknande synpunkter framförs av TCO.SHIO anser vidare att det är ytterst angeläget att statsmakternas ambitionerbeträffande den totala krisförsörjningen för totalförsvarets olika grenar ochför landet som helhet klargörs. ÖB finner det angeläget attförsörjningsberedskapen beträffande kläder och skor hålls på en hög nivå, välavvägd i förhållande tUl övriga sektorer. En från utredningen avvikande mening har LO. Mananser att det är orealistikt att utgå från en så lång total avspärrningstid för kläder och skor. De totala insatserna påförsörjningsberedskapsorn-rådet bör enligt LO ses i ett sammanhang så att denfrån samhällets synpunkt bästa avvägningen kan ske. Utredningens beräkningar av behov och tillgångarunder en krisperiod föranleder kommentarer och invändningar från vissaremissinstanser. STU och framhåller vikten avatt skötselfrågorna beaktas, då dessa väsentUgt påverkar plaggens livslängd.Konfektionsindustriföreningen anser att förslitningstidens längd i fråga omvissa plagg bedömts för optimistiskt. Dessutom hävdas att garderobsinventeringenär behäftad med osäkerhetsfaktorer och vid lämpligt tillfälle bör förnyas.Föreningen vill kraftigt understryka utredningens reservation att dessberäkningar är baserade på förutsättningen att arbetskrafts-problemet kan lösasutan gnissel. Invändningar mot utredningens beräkningar avarbetskrafttillgången har även som stöderexperten särskilda yttrande samt . ÖEFframhåller att utredningens bedömning av produktionskapaciteten i enavspärrning förutsätter gynnsamma förhållanden beträffande arbetskraft,utgångsvaror, maskinreservdelar m. m. Liknande synpunkter framförs avTextilrådet. anser att det skulle varit avväsentlig betydelse om utredningen försökt utnyttja erfarenhetsmaterial fråneuropeiska länder som under tvingades leva under merkris-betonade förhåUanden än och analysera beklädnadskonsumtionensförändringar och följder. Sådana studier kan visa att andra problem än de somberör beklädnad får företräde. Svenska garveriidkareföreningenframhåller att vissa läderslag, som går till beklädnadsändamål, mycket välkan användas till skor. Dessutom kan enUgt föreningen ett beklädnadsgarveriställa om produktionen och tillverka skoovanläder. Remissinstanserna är i stort enigamed utredningen beträffande olika sätt att upprätthålla enförsörningsberedskap. delar utredningens uppfattning,men förutsätter att utredningens ställningstagande fortlöpande omprövas avÖEF. Något kritisk till utredningen i denna fråga är LO, som menar att klarakostnadsalternativ för de i olika kris- och avspärrningsfall effektivastekombinationerna av åtgärder borde ha presenterats. Som utredningen nu lägger framsitt material blir det enligt LO nästan omöjligt att bedöma totalkostnadernaeftersom sammansättningen av åtgärder blir beroende av vUken uthållighetsperiodsom väljs. Ett flertal remissinstanser harberört utredningens förslag att förlänga teko-programmet för exportstöd.Samtiiga tillstyrker. Frågan om de föreslagnastödåtgärdernas inverkan på rationaliseringsviljan och risken för konkurrenssnedvridningkommenteras av flera remissinstanser. NO och inarknadsrådet konstateraratt utredningen i sina överväganden om olika stöd- och stimulansåtgärder påett tillfredsställande sätt beaktar de risker för konkurrensförhållandena somåtgärderna kan medföra. Under förutsättning att man vid det praktiskagenomförandet fortlöpande beaktar dessa risker tillstyrks de av utredningenföreslagna stödåtgärderna. betonaratt man konsekvent skall tillämpa principen att befintiiga företag behandlaslika och att ej konkurrenskraft och bärkraftighet skall ingå som kriterier vidbeslut om hur stöd och subventioner skall fördelas. Förbundet föreslår att ÖEFskall åläggas att tillämpa ett offertsystem för den nödvändigaminimikapaciteien inom en speciell varugrupp så att samtliga intresseradeföretag ges möjlighet att mot erforderligt ekonomiskt stöd från ÖEF garanteraden önskade kapaciteten. Förbundet är medvetet om att detta företrädesvisgynnar de bärkraftigaste företagen, men finner det mest förenligt medbered-skapsmofivet på lång sikt. Förslaget medverkar dessutom till att minimerasamhällets kostnader för åtgärderna. Vikten av att tiUgängliga resurserkoncentreras till ett begränsat antal företag som har möjlighet attfortleva och utvecklas framhålls av KF. Dessutom understryker KF vikten av attde föreslagna produk- tionsstimulerande åtgärderna används selektivt ochkonsekvent inriktas på att skapa en livskraftig teko- och skoindustri iSverige. anser däremotatt den mindre industrin böi stödjas. De större företagens rationellaretillverkning gör att de kommer i bättre läge. Faran för felbedömningar medkonkunenssnedvridning som följd är uppenbar. Liknande synpunkter framförs avlänsstyrelserna i och . menar däremot attfaran för konkurrenssnedvridning inte bör överdrivas. Problemet medkonkurrenssnedvridning är ett generellt problem vid selektiva stödåtgärderanser LO. Deita förhållande bör utredas särskilt och aUsidigt. Utredningen avstyrker att statlig pr i s s u b v e n t i o n och subvention av arbets- eller råvarukostnader införs. , , marknadsrådetoch KF instämmer helt i deua medan och ärav annan åsikt. erinrar omatt det tidigare förekommit generella stödåtgärder inom skobranschen. Ensubventionering av materialkostnaden, som inom skoindustrin utgör nära hälftenav tillverkningskostnaden, anser förbundet vara en effektiv och samtidigtkonkurrensneutral metod att stödja den svenska skoindustrin. TextUrådetframhåller att situationen för de enskilda företagen är så skiftande att ingastödalternativ helt får uteslutas. Man menar att utredningen på alltför lösagrunder avstyrker de stöd- och stimulansåtgärder som pris-subventionering ochsubvention av arbets- eller råvarukostnader innebär. Bland remissinstansema råder delademeningar beträffande utredningens principiella avstyrkande av åtgärder vidgränsen till skydd för inhemsk nedläggningshotad industri. , , länsstyrelseni Krisiiansiads län och delar utredningensuppfattning. KF och understryker utredningensuppfattning att åtgärder vid gränsen är förenade med så betydande nackdelaratt de bör undvikas. Utredningens reservationbeträffande möjligheterna att i klart avgränsade faU tiUgripa åtgärder vidgränsen understryks av . Utvecklingen inom vissabranscher kan snart nog medföra att sådana åtgärder kommer att aktualiserasutöver de soiTi redan vidtagits. menar attimportkvotering bör kunna tillgripas för att förhindra att en viss sektor avbeklädnadsindustrin blir utkonkurrerad så länge inget prejudikat förhindrardet. Liknande synpunkter framförs även av SHIO. Remissinstanserna tillstyrker ellerlämnar i några fall utan erinran utredningens förslag till stödformerna avskrivningslån och leasing,även om de, som utredningen framhåller, är av begränsad betydelse för mindrekapitalintensiva branscher som konfektions- och skoindustrin. KF menar att eftersom det finns investeringsutrymmei den grundtextila industrin finns förutsättningar för att avskrivningslånenskall ge önskvärd effekt. Även leasingformen finner KF ändamålsenlig. Liknandesynpunkter framförs av beträffandegarveriindustrin. i finner att deselektiva åtgärder, som synes mest funktionella, är en kombination av detnyligen inrättade strukturomställningsstödet i form av statiiga kreditgarantieroch de av utredningen föreslagna avskrivningslånen. Endast i undantagsfall börman enligt medge befrielse från att lämna betryggande säkerhet.Stödformerna leasing och avskrivningslån bör endast omfatta merkostnaderna förföretagens åtaganden för försörjningsberedskapen framhåller iVästernorrlands län. anser att dessastödformer har en begränsad betydelse för skoindustrin på lång sikt. oeh som engångshjälp kan de däremot få en betydligt störreeffekt. Föreningen menar att det emellertid är möjligt att utvidga leasingförfarandettill att även omfatta råvaror och material, som tillhandahålls tUl rabatteradepriser. Tekniskt går det att genomföra genom ett redovisnings- ochavskrivningsförfarande utan att de enskUda företagen behöver frångå sinaordinarie inköpskällor. Föreningen menar vidare att rationaliseringsviljaninte påverkas negativt. konstaterar att de härföreslagna åtgärderna f. n. endast får begränsad betydelse förkonfektionsindustrin vars kapitalkostnader ligger av omsättningen. Påsikt kan stödformerna ändå få en viss betydelse på grund av att utvecklingeninom konfektionsindustrin går mot mer komplicerad och dyrbar utrustning. Bland remissinstanserna råder delade meningarbeträffande frågan att driva produktionen vidare i statlig eller halvstatligregi om den inte upprätthålls i försörjningsmässigt tillfredsställandeomfattning även om stöd ges eller erbjuds av de typer utredningen föreslagit. KF är av den uppfattningenatt de föreslagna stödåtgärderna är tillräckliga för att garanteraen önskvärd försörjningsberedskap. LO anser att statiiga eller halvstatiigaengagemang skall prövas från fall till fall, och att de bör kunna komma i frågaredan som en första åtgärd inom speciellt viktiga varuområden. Det framhålls av att statenendast i ett extraordinärt läge bör engagera sig som ägare av produktionsmedeloch byggnader. Slutligen framför att ett alternativtill statligt övertagande är att staten hyr kapacitet hos kvarvarande företag till en kostnad som är jämförbar med den som kanberäknas för den statliga verksamheten. Remissinstanserna är över lagpositiva till utredningens förslag till lagring av textilfibrer och garner somnödvändigt komplement till den produktion som kan upprätthållas med de produktionsstimulerandeåtgärdema. Statskontoret, RRV, NO,marknadsrådet, AMS, STU, i , KF och SHIO tUlstyrkerutredningens förslag. AMS och KF understryker dessutom utredningens framfördasynpunkter på att tillvarata möjligheterna att anpassa lageruppbyggnaden tUlvariationer i konjunkturen och sysselsättningsläget. Vikten av att beredskapslagrenomsätts snabbt eftersom den tekniska utvecklingen av såväl konfektion somskotillverkning kan komma att ställa helt nya krav på materialen framhåUs avSTU. Formpressning av plagg kan t. ex. tUl viss del komma att ersätta sömnad. Enligt ÖEF:s bestämda mening bör ejbehovet av beredskapslagring planeras med utgångspunkt från antaganden om enintensifierad import i krislägen av vissa varor och kvantiteter. Denberedskapslagring som utredningen föreslår bör därför anses motsvara ettminimibehov som tiUsammans med nuvarande produktionskapacitet erfordras för atttillgodose oundgängligen nödvändig försörjning på beklädnadsområdet. Utredningens rekommendationerbeträffande försvarets egen lagring har föranlett invändningar från ÖB ochFMV. ÖB framhåller att hur angeläget detän varit att öka krigsmaktens lager av främ.st teko-varor, har det hittillsinte varit möjligt att vidta sådana åtgärder med hänsyn tiU mer angelägna behovinom andra sektorer samt den begränsade tillgången på resurser. Det fattadeförsvarsbeslutet torde enligt ÖB innebära att lagringen ytterligaremåste begränsas. Till detta kommer att det inte enbart är anskaffningen somkräver resurser. Förrådslokaler och underhåll av lagren är också mycketkostnadskrävande. Liknande synpunkter framförs av FMV. De föreslagnaproduktionsstimulerande åtgärderna bedöms av utredningen endast få begränsadeffekt på de mindre kapitalintensiva branscherna. Detta har, som tidigareframhålUts, understrukits av flera remissinstanser. Utredningens förslagbeträffande särskilda stödåtgärder för skoindustrin välkomnas därför i stort avremissinstanserna. Svenska skofabrikaniföreningenanser dock att även om de av utredningen, och delvis av föreningenkompletterade, föreslagna stödåtgärderna var för sig kan få ett stort värdeför skoindustrin, kommer de sammantagna inte att kunna påverka utvecklingen såatt den förutsatta, för beredskapen nödvändiga fredskapaciteten kanupprätthållas. inom något eller kommer enligt föreningen enytterligare krympning av läderskoindustrin att ha ägt rum. Synpunkter avliknande art framförs av statskontoret. LO är av den åsikten att detstörsta problemet inom skobranschen är den splittrade företagsstrukturen ochdet mycket svagt utvecklade samarbetet. Man understryker vikten av attåtgärderna utformas så att de bidrar tiU en rationellare branschstruktur. De extra stödåtgärderna förskoindustrin finner marknadsrådet ändamålsenliga. Utredningens förslag att u*vidgadet löpande exportstödet till teko-industrierna till att även avse sko- ochgarveriindustrierna samt att i samband därmed tillsätta en exportkonsulenttillstyrks i huvudsak av remissinstanserna. exportråd välkomnarutredningens förslag, men anser att det aktuella exportstödet bör inriktas motsåväl individuella bidrag som samordnade projekt inom medan i ettinitialskede samordnade projekt prefereras på en eller möjligen tvåutomskandinaviska marknader. Rådet delar utredningens uppfattning att företageni sko-branschen är för små för individuella exportansträngningar, men villnyansera detta till att gälla individuella åtgärder utanför biträder vidare utredningens förslag att en exportkonsulentengageras och placeras vid , men anser det också angeläget attstödet administreras av i likhet med vad som gäller för stödet tillmöbelindustrin. anser attadministrationen bör ske vid kollegiet men motsätter sig inte attexportkonsulenten får sin plats hos . KF, Svenska skofabrikaniföreningenoch tillstyrker utredningens förslag på dessapunkter. Förslagen medverkar enligt KF till att framtvinga åtgärderbeträffande marknadsföring och produktutveckling m. m. som ökar företagenskonkurrenskraft gentemot utlandet. Frågan om ökade möjligheter tillstatliga bidrag för andra s a m a rb e t s p r o j ek t inom skoindusirin,bl.a. produktutveckling och utbildning har uppraärksamm,its av STU, smtenskonsinneniröd, KF, Svenska skofabrikantförcningcn och . De är samtliga positiva till utredningens försliig. STU och statens konsumentiåd anseratt speciellt bristen på utbyggda provningsresurser incrn landet försvårar enutveckling av nya material för skor och en bedömning av bruksvärdet. Da detligger i flera myndigheters intresse att bygga upp en provningsverksamhet inomlandet bör därför frågan bli föremål för en särskild utredning. Det är lämpligt att föreslagnamedel i stor utsträckning slussas ut till de instanser som redan bedriverspecialiserad utbildning på området, Prop,1972: 127 29 nämligen ochköpmannainstitutet understryker . Bland remissinstanserna råderdelade meningar beträffande förslaget att inrätta ett särskUt skosekretariat vid det nya industriverket. Utredningens förslag att inrättaett skosekretariat stöds av kommerskollegium och man anser att det skallförläggas tUl kollegiet. framför att detföreslagna skosekretariatet kan spela en stor roll för skoindustrins utvecklingunder förutsättning att det ägnar sig åt de praktiska frågor och verksamhetersom industrin numera försöker att kollektivt finansiera. Föreningen utgår frånatt den kommer att få medverka vid utformningen av selcretariatets program.Även stöder inrättandet av ett skosek-rclariat ochanser att de föreslagna uppgifterna kan bli mycket betydelsefulla och på siktkomma hela branschen och även konsumenterna tiU godo. LO anser däremot inte att det finnsnågon anledning att bygga upp ett speciellt skosekretariat i och med att redanuppbyggda statliga funktioner väl motsvarar de organisatoriska krav åtgärdernaställer. Endast ett fåtal remissinstanserhar synpunkter på utredningens förslag om förbättrade möjligheter för enskildaföretag inom skoindustrin att erhåUa s. k. säsongkrediter. föreslår att säsongkrediternahandhas av kollegiet och att de avgörs i samråd med ÖEF. Om enighet ej uppnås,bör enligt kollegiet saken hänskjutas till Kungl. Svenska skofabrikaniföreningenframhåller att det i vanliga fall inte föreligger särskilt stora svårigheteratt få krediter för detta ändamål av de vanhga bankförbindelserna. Fördelen medutredningens förslag är att räntelättnader kan åstadkommas. Föreningen föreslårdärför att förutom att garantier ställs för krediterna dessa även bli räntefriai likhet med avskrivningslånen, eller att räntan blir mycket låg. Effekten blirdå ungefär lika stor som övriga stödåtgärder sammantagna eller ca en krona perpar skor.