prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — Enligt kommitténsförslag skall arrendator i dessa fall kunna avskriva förbättringskostnaderna påsamma sätt som en jordägare. Med denna utformning av arrendators avdragsrättbör jordägaren beskattas för uppkommen värdeökning endast under förutsättningatt arrendatorn medges restavdrag. Denna situation kan som kommittén påpekarinträffa, om arrendatorn frånträder arrendet utan att bli ägare lUl fastigheteneller om fastigheten överlåtes till fysisk eller juridisk person som inte slåri intressegemenskap med arrendatorn. I sådana fall bör jordägaren beskattas församma belopp som medgivits arrendatorn såsom restavdrag, dvs. oavskriven del avaktiverade förbättringskostnader. Kommittén diskuterar också del fall all fastighetenövergår till ny ägare med vUken arrendatorn slår i inbördes intressegemenskapliksom i förhållande till den lidigare ägaren. Som exempel anges att äganderättentUl fastigheten övergår på den tidigare ägarens dödsbo eller på arrendatornsbarn eller på juridisk person som arrendatorn direkt eller indirekt ärdelägare i. I sådana fall, påpekar kommitlén, bör fastighetsöverlåtelsen intemedföra någon skallepåföljd för vare sig arrendatorn eller den tidigareägaren. För det fall att överlåtelsen sker genom köp och i köpeavtaletföreskrivs all viss del av köpeskUlingen belöper på tillgångar som iavskrivningshänseende får hänföras till inventarier, skall dock givetvis dellabelopp beskattas hos överlålaren som intäkt i förvärvskällan jordbruksfastighetenligt vanliga regler. Avdragför anläggningskostnader för fruktodlingar m. m. I betänkandet erinrar kommittén om alt frågan omavdrag för frakt-odlingar behandlades i en av skallelagssakkunniga i december1960 avlämnad promemoria. De sakkunniga, som inle framlade någol förslag ifrågan, ansåg alt ersättningsanskaffningsavdragets innebörd att i efterskottersätta en lUlgångs förslitning ofta ledde till mindre tUlfredsstäl-landeresultat. Det konstaterades att inte bara den enskUde näringsidkaren utanockså näringen som sådan ofta gick miste om en befogad avdragsrätt. I anslulning härtUl lämnar komnuttén vissaupplysningar om den yrkesmässiga fruktodlingen . Antaletyrkesfruklodlingar uppgår till ca 800 med elt totalt produktionsvärde som kanuppskattas liU 4045 milj. kr. Tendensen är f. n. all odlingens lolalaomfatlning håller sig medan däremot antalet odlingar minskar. Förbefintiiga odlingar uppgår antalet träd per ha i medeltal lill 400 men vidnyplan-tering ökar man anlalet ofta till 600700 per ha. Detla för med sig allträdens livslängd förkortas. För en modem fruktodling kan omsättningstidennumera beräknas till 15 å . Kommittén framhåUer alt anläggningskostnaderna fören fruktodling är avsevärt högre än tidigare, varigenom bristerna hos dennuvarande metoden atl medge ersättningsanskaffningsavdrag i efterhand blir änmer framträdande. Denna metod får anses föråldrad och olämplig. Det är därförenligt kommitténs mening angelägel all försöka finna ett annatsystem för att lillgodose i försia hand yrkesfraklodlarnas krav på modemaavdragsregler för anläggningskostnaderna. Del synes kommittén inle möjligl allbehålla avdraget för ersättningsanskaffning enbart för fmktodlingar ochliknande anläggningar som avdragsreglerna för andraanläggningstillgångar på en jordbraksfastighet föreslås bättreföretagsekonomiskt anpassade. Kommitlén föreslår således införande av en rätttill avdrag för kostnad för anläggning av fruktodlingar och Uknandeanläggningar. Den avdragsrätl som kommittén föreslår kan länkasutformad enligt två alternativa metoder. Antingen bör kostnaden för allanskaffning och plantering av träd m. m. föras upp på särskild plan och få drasav i form av årlig avskrivning eller också bör kostnaden för anläggningen fådras av direkt såsom driftkostnad. Avskrivningsmeloden anser kommittén vara denriktigaste från teoretisk synpunkt. Enligt denna metod bör alla kostnaderaktiveras och dras av genom årliga värdeminskningsavdrag. Detla bör då ocksågälla kostnader för mera omfattande omplantering. Avskrivningsprocenien kanlämpligen sältas tUl lägst 10 och högsl 20 beroende på vilkel slag avanläggning del är fråga om. En rätt till restavdrag bör enligt kommittén ocksåfinnas med tanke på sådana fall då verksamheten läggs ned eller fastighetenöverlåtes. I sill fortsatia resonemang framhåller kommitlénemellertid att elt system med värdeminskningsavdrag är tungrott att tUlämpa ipraktiken. Skilda procentsatser måste nämUgen föreskrivas, om systemet skallgälla för såväl frukt-, bär- som blomsterodlingar. Det lorde också bli nödvändigtatl i vart faU för fruktodlingar införa en rätt till förskjutning avvärdeminskningsavdragen på grund av alt nyodlare ofta inte kan räkna med någranämnvärda inkomster från fmktodlingen förrän efler . En sådanförskjutning av avdragen för värdeminskning av fasla anläggningstillgångarmedges f. n. inle i någon förvärvskäUa. Mot en årlig avskrivning lalar också, påpekarkommittén vidare, att metoden från rättvisesynpunkt torde kräva alt avskrivningsrättenfår omfatta även de kostnader för befintliga anläggningar som inte fått utnyttjassom avdrag vid taxeringen. Svårigheter uppstår därvid att beräkna någorlundarikliga ingångsvärden för dessa anläggningar. Kommitlén anser därför den direkta avdragsmelodenvara att föredra, även om en sådan metod enUgt kommilléns mening inle är heltinvänd-ningsfri. Denna metod innebär all träd, buskar och plantor jämställs medutsäde o.d. och således får karaktär av driftförnödenheter. Anskaffnings- ochplanteringskostnader blir härigenom avdragsgUla vid laxeringen.Metoden är ytterligt enkel alt tillämpa. Några avskrivningsplaner behövs inleoch ej heller någon beräkning av ingångsvärdet för befintliga anläggningar. Ifråga om de befintliga odlingarna anmärker kommitlén alt den före- slagnarätlen tUl avdrag för anläggningskostnadema knappast kommer att fånågon nämnvärd betydelse för de nuvarande odlarna, eftersom den gällanderätten till avdrag vid omplantering, som inte är jämställd med nyplanlering,har samma skattemässiga effekt. Kommitlén är medveten om all den föreslagnaavdragsrätten kan kritiseras från principiella utgångspunkter som sammanhängermed gällande inkomstbegrepp. Säljs en fastighet med t. ex. en fmktodling, kanförsäljningssumman inle till någon del beskattas som inkomst av jordbraksfastighet.I vad mån försäljningen innefattat skattepliktig inkomst får bedömas enligtreglema om beskattning av realisationsvmst. Det kan synas någol oegenlligt,anför kommittén, atl föreslå direkt avdragsrätl för koslnader som tUl en delkan sägas utgöra kostnader för anskaffande av själva förvärvskällan, dåförsäljningen av förvärvskällan inte blir skattepliktig annat än som eventuellrealisationsvinst. EmeUertid får den bristande överensstämmelsen mellanavdragsrätl och skatteplikt åtminstone till viss del anses bli korrigeradgenom realisationsvinstbeskattningen. I de fall försäljningspriset påverkatsav alt odlingen ansetts ha elt visst värde, kan man enligt kommittén utgå frånalt försäljningen i allmänhet kommer att medföra viss skattepliktigreaUsationsvinst. Med hänsyn härtiU kan enligt kommitténs uppfattning någraallvarligare betänkligheter inte anföras mot en direkt avdragsrätt. Kommittén föreslår att bestämmelser införs i KL omen rätt till avdrag för kostnad för anläggning av fruktodling ochliknande anläggning på jordbraksfastighet. En motsvarande regel bör enligt kommitténgöras tillämplig även i förvärvskällan rörelse, eftersom fruktodling i vissomfattning även lorde drivas på annan fastighet än jordbruksfastighet. Kommittén föreslår vidare att den skaltskyldige börkunna välja mellan avdrag och årlig avskrivnmg. Kostnaderna för enny odling kan i vissa fall uppgå tUl belydande belopp, framhåller kommitlén.Del skulle i sådana fall kunna bli ogynnsamt för den skattskyldige all fåavdrag för koslnaderna de uppkommit. Under förutsättning alt verksamheteni fråga redovisas enligt bokföringsmässiga gmnder, bör därför enligt kommitténsmening hinder inle föreligga for den som så önskar alt i stället aktiverakostnaderna och senare åtnjuta avdrag för dem enligt särskild avskrivningsplanpå samma sätt som ofta tillämpas beträffande organisalionskoslnader o. d. Avdragför substansminskning av naturtillgång Vid exploatering av naturtUlgångar såsom grustäkl,lertag, stenbrott m. m. får avdrag erhåUas för den minskning av tiUgångensvärde som orsakas av utvinningen, s. k. subslansminskningsavdrag. Avdraget medgesi form av årlig avskrivning som avpassas så alt tillgångens anskaff- ningsvärdeblir till fuUo avdraget tUlgången beräknas räcka. Exploateringsverksamhet av nämnda slag kan vidbeskattningen vara att hänföra tiU förvärvskällan jordbruksfastighet eUerrörelse beroende av formerna för verksamhetens bedrivande. När verksamheteninle drivs rörelsemässigt, kan stundom även förvärvskäUan annan fastighet kommai fråga, om tiUgången finns på en sådan fastighet. Kommittén har tagit upp frågan om beräkningen avavdraget för substansminskning i syfte att samordna den närmare tiUämpnmgen avbestänunelserna så att avdraget beräknas på samma sätt oavsettförvärvskäUa. I praxis beräknas nämligen avskrivningsunderlaget och därmedockså avdragsbeloppet ofta på olika sätt då fråga är om inkomst avjordbmksfastighet och annan fastighet å ena sidan och inkomst av rörelse å denandra. I samband med att avdragsrätl för substansminskningår infördes i förvärvskällan jordbruksfastighet framhölldepartementschefen i fråga om avdragsberäkningen alt underlaget för avskrivningav naturtUIgång borde vara anskaffningskostnaden, om denna kan visas. Om detinte kan utredas hur mycket av inköpspriset för en jordbruksfastighet sombelöper på naturtiUgången, borde särskilt taxeringsvärde läggas till grund föravskrivningen, om sådant värde åsatts. I annat faU borde avskrivningen ske påett uppskattat skäUgt värde av tUlgången (prop. Kommitlén anmärker att av nänmda uttalande ansettsklarlagt att värde av naturtillgången skall bestämmas i förhållande tUlanskaffningskostnaden för hela fastigheten, vUkel innebar atl lidpunkten förfastighelsförvärvel var avgörande för bestämmandet av avskrivningsunderlaget.Däremot torde uttalandet inte ansetts ha gett besked om liU vUken tidpunkt ettåsätt taxeringsvärde eller uppskattat skäligt värde skulle anknytas. Huvudregeln är alltså att avskrivningsunderlagetför en fyndighet baseras på den verkliga anskaffningskostnaden förfyndigheten. Av kommitténs redogörelse för rättspraxis framgår att dennaprincip tUlämpas när en fyndighet exploateras i förvärvskäUanjordbruksfastighet. Avskrivningsunderlaget beräknas vid köp tUl den del avanskaffningskostnaden för hela fastigheten som anses belöpa på fyndigheten ochvid arv tUl motsvarande andel av fastighetens taxeringsvärde vid arvstUlfället. Samma huvudregel tillämpas på naturtUIgång som exploaterasi förvärvskäUan rörelse men endast om tiUgången uigått i rörelse redan vidtidpunkten för förvärvet. I andra fall, exempelvis när en jordbrakare börjarutnyttja en grasfyndighet på sin fastighet under sådana omständigheter attsärskUd rörelse anses föreUgga, får avskrivningsunderlaget tas upp tUlfyndighetens aUmännä saluvärde för verksamhetens början. Dettahar medfört, påpekar kommittén, att av- skrivningsunderlageti många faU fått tas upp tiU belopp som varit större änanskaffningskostnaden för hela fastigheten. Kommittén framhåller att avdragsberäkningen i regelblir fördelaktigare för den skattskyldige, om naturtiUgången exploateras undersådana förhållanden, att reglerna för förvärvskällan rörelse får tiUämpas.Detta torde i vissa fall ha föranlett ålgärder från de skallskyldigas sida föralt få utvinningen av naturtUlgången hänförd tUl inkomst av rörelse. Ettvanligt sätt har varit att stycka av den del av jordbruksfastigheten därtUlgången ligger och därefter sälja det avstyckade markområdet tiU ett egetnybUdat aktiebolag som sedan drivit verksamheten. Förekommande köpeskillingarhar ofta uppgått till höga belopp. Bolaget har härigenom erhållit stora avdragför substansminskning med ringa eUer ingen skattebelastning som följd. Införandet av den evigarealisationsvinstbeskattningen, framhåUer kommittén vidare, har i avsevärd månbegränsat denna möjlighet att tillgodogöra sig en naturtillgång i det närmasteskattefritt. Kvar står dock angivna skillnader vid beräkningen avavskrivningsunderlag. Nuvarande bestämmelser kan i en del faU anses geetl alltför lågt avskrivningsunderlag för naturtillgång som utnyttjas iförvärvskällan jordbruksfastighet. De kan också medföra, attavskrivningsunderlaget för naturtUIgång som utnyttjas i rörelse får tas upp tUlett i förhållande till den verkliga anskaffningskostnaden aUtför högt belopp.De generösa reglerna för förvärvskällan rörelse kan föranleda, att ennaturtUIgång kan exploateras utan att intäkterna härvid bUr föremål för någonegentlig beskattning. En exploatering av en tUlgång på en jordbruksfastighetunder sådana förhållanden att intäkten härav blir hänförlig till intäkt av rörelsekan numera bli betydligt förmånligare än en försäljning av det markområde därtUlgången finns med åtföljande realisationsvinstbeskattning. Detta måste ansesotUlfredsställande. Enligt kommitténs mening finns det inte någrasakliga skäl att ha skilda regler om beräkning av avskrivningsunderlag förnaturtiUgång i olika förvärvskällor. En samordning bör därför ske. ansett tre möjligheter föreUgga. Enligt det första av kommitténs alternativ skallavskrivningsunderlaget tas upp tUl den verkliga anskaffningskostnaden förnaturtillgången, dvs. vid köp den del av köpeskUlingen för hela fastigheten somanses belöpa på tiUgången i fråga och vid benefika förvärv överiåtarensoavskrivna värde. Den fördelning av hela anskaffningskostnaden som här måstegöras skaU ske med utgångspunkt från värdenivån vid förvärvet. Ett annat altemativ är att som avskrivningsunderlaganvända natur-tUlgångens beräknade allmänna saluvärde för exploateringensbörjan. Med allmänna saluvärdet åsyftar kommittén det pris som vid dennatidpunkt kunnat erhållas vid försäljning av hela tiUgången till en köpare. Vid sidan om dessa alternativ, som tUlämpas iförvärvskällan jordbruksfastighet resp. rörelse, uppsläUer kommittén en tredjemöjUghet av innebörd att avskrivningsimderlaget får beräknas på samma sätt somingångsvärdet på fastighet vid s. k. icke kvalificerad tomtrörelse. Avskrivningsunderlagetfår enUgt detta alternativ tas upp till den verkUga anskaffningskostnaden påsätt förut nämnts. Värdet får därefter räknas upp med tUlämpning avkonsumentprisindex tiU tidpunkten för exploateringens början (indexuppräknadanskaffningskostnad). Kommittén har kommit till den uppfattningen all enregel av sist-nänmda slag är att föredra även om det enligt kommittén kanifrågasättas om inte den verkliga anskaffningskostnaden bör gälla generelltsom underlag för avskrivningen såväl när en fyndighet utnyttjas i förvärvskäUanjordbruksfastighet som när den förs över tiU en rörelse och utnyttjas i dennaförvärvskälla. I sin motivering framhåller kommittén att en exploatering av ennaturtillgång på en fastighet genom borttagande och försäljning avfaslighetens beståndsdelar i många faU kan jämställas med försäljning av del avfasligheten. SärskUt gäller detta fastighet, där det huvudsakliga värdetbelöper på naturtUIgång i form av gmstäkt, matjordslagar e. d. Det liggerdärför nära till hands att i sådana fall beräkna anskaffningsvärdet förnaturtiUgång med tUlämpning av reglerna om ingångsvärde på fastighet vidrealisationsvinstbeskattningen. Kommitlén anför vidare. skulle visserUgen innebära att en ny principskulle införas för beräkning av anskaffningsvärde för anläggningstillgång iförvärvskäUa. En indexuppräkning av anskaffningskostnaden får inte ske, då delgäller andra anläggmngstiUgångar (byggnader, inventarier). Med hänsyn till atten naturtillgång får anses vara en anläggningstillgång av alldeles specielltslag bör det dock enligt komnuttén inte inge några allvarliga betänkligheteratt införa en specialregel, då del gäller atl fastställa anskaffningsvärde försådan tillgång. Motsvarande förfaringssätt har ju också använts för attbestämma ingångsvärde på fastighelslager i tomtrörelse. Enligt kommitténs mening skulle större rättvisa ochlikformighet erhållas vid beskattningen av inkomst av exploateringsverksamhetom anskaffningsvärdet för naturtUIgång bestämmes till en indexuppräknadanskaffningskostnad. Inkomst av nämnda slag hänförUg till förvärvskällanrörelse skulle i regel inte kunna helt undgå beskattning såsom kan bli falletvid tillämpning av nuvarande bestämmelser. Kommittén föreslår att om avdrag försubstansminskning av naturtillgång ändras på så sätt, atl anskaffningsvärdetför naturtiUgången får beräknas på samma sätt som den anskaffningskostnad somfår dras av vid reaUsalionsvinstberäkningen för såld fastighetsdel enligtbestämmelserna i anvisningarna tUl 36 § KL. Förslaget innebär att värdet fårberäknas antingen genom proportionering av köpeskUUngen för hela fastigheteneller på grandval av taxeringsvärdet vid olika 9 1972. tidpunkter,förhöjt . Del härvid framkomna värdet får sedan uppräknas efterkonsumentprisindex fram till det år, då naturtillgången börjar exploateras. I enstaka fall kan emeUertid tänkas att ett pädetta sätt beräknat anskaffningsvärde för naturtiUgång kommer att överstigatillgångens allmänna saluvärde. Kommitlén påpekar all i sådant fall kommer exploateringenav tillgången alt resultera i en förlust på verksamheten, en förlust som endaslär fiktiv och hänför sig till indexuppräkningen. För atl undvika en sådankonsekvens föreslår kommitlén en föreskrift om att anskaffningsvärdet aldrigfår överstiga tiUgångens allmänna saluvärde vid exploateringens början. Om pä samma fastighet finns flera naturtillgångarsom börjar exploateras , bör enligt kommittén anskaffningsvärdetberäknas för varje tillgång för sig med indexuppräkning till exploateringensbörjan. Till anskaffningsvärdet skall liksom hittUls kunnaläggas de kostnader som uppkommer i samband med exploateringen och som intedragits av som kostnader i den löpande driften. Etet värde som pä detta sätten gång bestämts som avskrivningsunderlag för tillgången, bör därefter inte fåändras utan gälla för framtiden. I fråga om grastäkter och liknandenaturtiUgångar anser kommitlén att såsom nu vanligen är faUetanskaffningsvärdet bör slås ut tiU visst belopp per kubikmeter. EnUgl kommitténs mening bör den föreslagna metodenför beräkning av avskrivningsunderlag vid substansminskning tUlämpas i allaförvärvs-käUor där sådant avdrag kan förekomma. På grand av att kommitténsuppdrag endast omfattar beskattningen av jordbruksfastighet avser förslagetenbart förvärvskäUan jordbraksfastighet. En allmän övergång tUl bokföringsmässig redovisningav inkomst av jordbruksfastighet och införande av mer Uberala regler förvärdering av lager av djur bör enUgt kommitténs mening föranleda en mindreändring av bestämmelsema i förordnuigen (1951: 763) angående beräkning avstatlig inkomstskatt för aokumtUerad inkomst. Enligt gällande bestämmelser får ackumuleradinkomstberäkning i förvärvskällan jordbraksfastighet tUlämpas på bl. a. inläktvid avyttring av hel kreatursbesättning under fömtsättning att nyuppsättninginte skett under beskattningsåret. Detsamma gäller intäkt vid avyttring avvaror och produkter i jordbmksfastigheler i samband med upphörande avjordbraksdriften. Dessa bestämmelser tiUämpas såväl vid bokföringsmässig somkontantmässig redovisning. I fråga om inkomst av rörelse gäller förordningensbestämmelser bl. a. intäkt vid avyttring av varor och produkter i rörelsen isamband med överlåtelse, upplåtelse eUer nedläggande av antingen hela rörelseneller rörelsefilial eller rörelsegren. Kommiiién erinrar om att förordningen har syfte:att mildra verkningarna av skatleprogressionen för ett är dä en skattskyldigfått en osedvanligt stor nettointäkt. En skattskyldig, som tidigare utnyttjatmöjligheten att skriva ned sitt djurlager och därigenom skaffat sig enskaltekredif, får självfallet vid utförsäljning av deUa lager redovisa dendclda reserven tUl beskattning. Detta torde i de flesta fal! medföra, atl hanfår redovisa en avseväri större nettointäkt än vanligt. Att en sådan merinkoms;hänför sig till och därför måste anses utgöra ackumulerad inkomsttorde i och fcir sig inte kunna ifrågasättas. A andra sidan fiamgår klart 2vförarbetena till förordningen att den inte är avsedd att få tillämpas i falldå lagerreserver upplöses under verksamhetens gång. Den har endast ansettsböra gälla dolda reserver som tagits fram i samband med verksamhetensupphörande. Kommittén föreslär att ackumulerad inkomstberäkningfår tUlämpas pä inkomst vid avyttring av djur i samband med attjordbraksdriften upphör. Härigenom skulle samma regler komma att gäUa vid utförsäljningav lager i förvärvskällorna jordbraksfastighet och rörelse. Kommitlén ser emellertid inte några praktiskabinder för all låta förordningens bestämmelser omfatta även djurförsäljning somsker vid en driftomläggning ulan samband med upphörande av jordbraksdriften.Kommittén framhåUer ait djurlagret på en jordbraksfastighet inte alltid kanjämföras med lager av vissi slag i rörelse. 1 många faU är djurlagretvärdemässigt av mycket större belydelse än de andra lagertiUgångama. Det ärvidare lätt an särskilja från andra lager. Några svårigheter att ange hur storden dolda reserven i djurlagret är vid beskattningsårets utgång finns inte.Kommitlén anför vidare bl. När en jordbmkare säljer ut en helkreatursbesättning har detta i regel samband med en driftomläggning, exempelvisövergång från animaUe- till vegetabUieproduktion. En sådan driftomläggning kaninle lämställas med upplösning av dold reserv i vissa tUlgångar under verksamhetensfortbestånd ulan bÖr anses som ett nedläggande av en gren av verksamheten. Ianalogi med vad som gäller vid nedläggning eller försäljning av rörelsegren börintäkt av sådan djuratförsäljning hänföras till ackumulerad inkomst iförordningens mening. Som fömtsättning för att ackumuleradinkomstberäkning skall fä tiUämpas på inkomst vid utförsäljning av djur ulansamband med upphörande av jordbraksdrifl bör enligt kommittén gälla, alt frågaär om nedläggning av en produktionsgren i samband med sladigvarande driftomläggning.Kommittén anför att exempelvis en övergång från mjölk-till slaktdjursproduktioninte bör jämstäUas med nedläggning av produktionsgren och berättiga tiUsärskild skatteberäkning. Kommittén föreslår alt gällande bestämmelse i 3 § 2mom. punkl 6) förordningen ändras att avse intäkt vid avyttring av djur isamband med upphörande av jordbraksdrifl eller vid nedläggnmg av produktionsgreni samband med sladigvarande driftomläggning. särskildövergångsbestämmelse bör vidare den nuvarande bestämmelsen göras tillämpUg ävenvid senare taxeringar på skattskyldig som har kontantmässig redovisning. I betänkandet tas även upp frågan huruvida rätt altanvända brutet räkenskapsår skall föreligga för alla bokföringsmässigtredovisande jordbrukare saml, i särskill yttrande av en av kommitténsledamöter, behovet av resultatreglerande åtgärder. Som framgått av det föregående föreslår kommitténatt övergång från kontantmässig tiU bokföringsmässig redovisning alltid skallske vid ingången av ett kalenderår. När bokföringsmässig redovisning tillämpas,får jordbrakaren enligt nuvarande praxis själv bestämma vilket räkenskapsårhan vill ha som beskattningsår. Kommittén anser sig inte ha anledning atlföreslå någon ändring i detla hänseende. Emellertid p:i-pekar kommittén att deti och för sig kan ifrågasättas, om inte rätter, alt använda brutet räkenskapsårbör förbehållas den som har ordnad bokföring som avslutas med vinst- ochförlustkonto, dvs. I sådana fall finns nämligen betydUgtslörre möjUgheter till intern kontroll. Som denna fråga berör både jordbrukareoch rörelseidkare bör den dock enligt kommitténs mening övervägas i annat sammanhang.