prop · FV03110 · 1972-12-31 00:00:00 — Därmed skall inte förringas värdet av enhetlighetenoch stadgan i den organisation av hamndriflen som byggts upp genomfriharansförvalt-ningama på grundval av de gällande författningarna och som bl.a. medgett en effektiv samverkan mellan och frihamnsförvallning-amavid uppehållandet av tillsynen. Det bör emellertid understrykas, att ettavskaffande av frihamnsinslitutet inle innebär undanröjande av grundenför den verksamhet som f. n. bedrivs av frihamnsförvaltningarna. Det behöverendast föranleda en anpassning av verksamheten till den för tullhamnarnaförordade ordningen som är avsedd att möjliggöra en verksamhet av väsentiigensamma art. När de gällande frihamnsförfattningarna utarbetadesfästes, framhåller kommittén, särskUl avseende vid en annan förmån som följdav fri-bamnskonstruktionen, nämligen den friare lagringen av oförtuUat gods.Vad angår tidsfrister och formaliteter vid sådan lagring i tullinlandet innebärkommitténs förslag att skillnaden i förhållande tUl frihamnarna utjämnas utom idetaljer av mera underordnad betydelse. Beträffande rätten att underkastalagringsgodset olika slag av behandling kvarstår däremot en avsevärd skillnad. Frihamnarnasstörre möjligheter i detla avseende får anses vara av värde även om de inle kansägas ha någon aUmännare betydelse för utrikeshandeln. SkuUe frihamnsinstitutetavskaffas, kan övergångsanordningar bli erforderliga till undvikande avopåräknade svårigheter för de nuvarande innehavarna av enskilda frihamnsupplagsom finnes vara beroende av den friare lagringen, I fortsättningen framhållerkomraittén, särskilt med tanke på den friare lagringen, att avsaknad avfrihamnar framstår som en olägenhet i konkurrensen Tänderna emellan om trafik-och distributionsvägarna samt att frihamnar finns på nära håll i utlandet.Kommiltén anför. Av frihamnarnas särställning följer å andra sidanatt förbindelserna med tuUinlandet måste underkastas s'ärskild kontroll. Dessaförbindelser och kontrollen över dem är ett mycket framträdande inslag irörelsen beroende på att frihamnarna främst används för lossning, lastning ochlagring av gods vid import till respektive export från tuUinlandet, medan densjöväga transittrafiken som i huvudsak är fri från tullformaliteter är avmindre omfattning. Kontrollens mer eller mindre tyngande beskaffenhet berordelvis på hur frihamnsorarådenas planering och andra lokala anordningar ärbeskaffade. TiU någon del kan kontrollen sägas ingå i den allmänna tUlsyn somunder alla förhåUanden erfordras i hamnar med utrikestrafik; som nämntsunderlättas arbete i frihanmarna också genora samverkan medfrihamnsförvaltningarna. Från tuUadministtativ synpunkt är det en belastningatt arbeta med skUda rutiner, styrda av två olika författningskomplex. Häremotvore inte något att invända, om trafikens fördelning på de olika slagen avhamnar svarade mot skiUnaden i besläramelsema; så är emellertid inte fallet. Efter övervägande av olika synpunkter på fråganfinner komraittén att man bör avvakta de närmare erfarenhetema av denföreslagna reformeringen av tullproceduren i tullhamnarna innan frihamnsfråganavgörs definitivt och förordar därför alt frihamnsinstitutet tUls vidare behållsi samma omfattning som , dock att förbmkning och nyttjande avobeskattade varor inom frihanm förbjuds hell. Med förbmkning och nyttjandeavses då inle användning av varor som material för bearbetning. Beträffandetullagrens syften anför kommitién bl. a. följande. Tullagren kan tjäna många olika syften, men i stortsett kan man urskilja följande huvuddrag. TuUagren möjliggör uppläggningav gods, när oklarhet råder ora den vidare dispositionen i tullhänseende ellereljest (t. ex. humvida det skall förtullas eller reexporteras). Tullagren underlättartransithandeln, genom att tull inte behöver betalas för varor sora exporterasfrån tullagren. Tullagren medger uppskjutandeav tullbetalningen för varor, som skall förbmkas inom landet först en längretid efter införseln. Bettaktarman de svenska tuUagerformerna mot bakgrunden av de sålunda angivna syftena,kan man konstatera följande, Transitupplaget är främst avsett att möjliggörauppläggning i avvaktan på klarläggande av godsets vidare disposition. Tullnederlagettorde ha haft en viss betydelse för transithandeln, mentillkomsten och utvecklingen av handelsrestilutionen har gjort, att dess funktioni sådant hänseende numera är obetydlig; tullnederlagets helt övervägandefunktion numera är att medge uppskjutande av tuUbetalningen för varor, somskall förbrukas inom landet först efter införseln. Provianteringsfrilagret har tiU syfte attunderlätta den speciella form av Iransithandel sora beslår i proviantering avfartyg och luftfartyg i utrikestrafik. Tullagrensi det föregående berörda syften kan i större eller raindre utsträckning äventUlgodoses, förutom genom frihamnar och motsvarande inrättningar, genom sådanaanordningar som tullreslitulion, temporär tullfrihet och tullkredit. Frågan omtullagerinstilulels utformning hänger därför samman med hur dessa övrigaanordningar utformas. I olika länder har man i della hänseende gått fram påolika vägar och lagt tyngdpunkten än på den ena, än på den andra anordningen.Kommittén härvid sina överväganden rörande tullagerinstilulels utformning ivårt land utgått från att bestämmelserna om tullrestitution och temporärtullfrihet kommer alt bibehållas i stort sett oförändrade samt att kredittidenför tullbetalning kommer att förlängas på sätt kommittén föreslår. Kommittén kommer därefter in på frågan omtullagrens verkningar i tullskyddsavseende. I vissa hänseenden råder det inte någon tvekan omdet befogade i att tillgodose de fömt angivna syftena. Gäller det varor, som äravsedda för export, kan det sålunda knappast vara något att invända mot att degenom arUitande av tullager befrias från tull, sora skulle utgå vid förbrukninginom landet. I fråga om varor, som är avsedda att saluföras på den inhemskamarknaden, är saken inle lika klar. Även om tull tas ut för sådana varor somförbrukas inora landet, har tullagerinstitutet nämUgen vissa verkningar ituUskyddsavseende. Dessaverkningar hänger till en del samman med den ränteeffekt som föranleds avuppskovet raed inbetalningen av tullen. Tullarnas huvuduppgift är ju att genomfördyring av unportvarorna förbättra konkurrensläget för motsvarande inhemskaprodukter. Betalningen av tullen bör från denna synpunkt sett snarare anknytatUl förvärvet än till förbrukningen. Denna uppfattning skulle inte uteslutaanordnandet avtullager även för varor som avsätts inom landet raen borde föranledaränteberäkning på tullen för sådana varor. Tullarna är emellertid till sinkonstruktion en beskattning av konsumtionen. Från denna synpunkt framstår detsom naturligt, att tullarna erläggs i så nära anslutning till förbrukningensom möjligt. utformning i vårt land ger vid handen, att mangett företräde åt det senare betraktelsesättet. Kommittén finner sig inte haanledning föreslå någon ändring i detta avseende. , att man vid ulformningen av tullagerinstitutet inte behöver tasärskUd hänsyn till den ränleeffekt som institutet föranleder. När det gäller nya bestämmelser om tidlagerföreslår kommittén, att gods, som ligger kvar på tullklareringsupplag längretid än efler ankomsten, skall av godsvårdaren anmälas till uppläggningpå transitläger. Anmälan skall göras av godsvårdaren på eget initiativ ellerpå begäran av godsets mottagare. Uppläggning på transitläger skall innebära,att godset förvaras avskilt från annat gods om inle undanlag medges och attdet redovisas i särskild ordning. Förvaringen skall dock ske på godsvårdarensansvar och under samma villkor i övrigt som förvaringen påtullklareringsupplag. I vad mån godsvårdaren vill upplåta sina lokaler förlångtidsförvarmg på detta s'ått får han själv bestämma. Transitläger bör kunnaanordnas även när ombesörjer godsvården, förutsatt att de lokalersom verket disponerar för gods- vårdsrörelsen är lämpliga för ändamålet. Anledning anses inte föreligga att från tullsynpunktföreskriva någon maxunitid, utan en eventuell begränsning av tiden bör ankommapå godsvårdaren. Vidare föreslår kommittén, att de nuvarandetuUnederlagen ersätts med en ny form av tuUager, benämnd kreditlager. bör kreditiager få anordnas av registrerad hemtagningsimportör eftersärskild prövning av vederbörande tullanstalt. Anmälan till uppläggning påkreditlager bör normalt ske efter hemlagning och som föreskrivsför anraälan till förtuUning. Varorna tulltaxeras i samband med uppläggningen,varför anmälan skall innehålla samma uppgifter rörande godset som anmälan tUlförtuUning. Tulltaxeringen sker också i samma ordning som vid vanUgförtuUning, men någon tull påförs inte importören i detta sammanhang. Något krav på särskild lokal för kreditiagervarornafinner kommittén inte behöva ställas upp och anser det bör vara till fyllest,att de hålls åtskilda från andra varor. bör kunna medge, att kolli isamband med uppläggningen fördelas på flera mindre kolU. I likhet med vad somnu gäller för tullnederlag bör beträffande gods på kreditlager, eftersyn ochprovtagning samt emballering men inte annan behandling vara tUlåten. Förvaringstiden på tullnederlag är medmöjlighet till förlängning. Vid den friare lagringsform som kreditlagretinnebär skulle detmedföra ölägenheter från kontrollsynpunkt, ora förvaring normalt fick ske underså . Med hänsyn härtill och då erfarenheten visat att endast en ringadel av tullnederlagsgodset kvarligger än , bör enligtkomraittén huvudregeln vara att förvaringstiden begränsas till . Av de remissinstanser, som yttrat sig omfrihamnsinslitutet, har samtliga utom förklarat attdet i varje fall tills vidare bör bibehållas. Frågan om förbmkning ochnyttjande av obeskattade varor i frihamn tas upp av Stockholmsfrihamnsaktiebolag, frihamnsaktiebolag och avstyrker för sin del förslaget. Kommitténs förslag om tullager läranas i stort settutan erinran av remissinstansema. framhåller att frihamnsinstitutet även kommer att getrafikantema fördelar som inte erhålls vid ett genomförande av kommitténsövriga förslag. Frihamnarna har sålunda bl. a. stor betydelse genom att därmedges lagring under obegränsad lidrymd av oförtuUat gods samt godshantering,godsvård och rätt att underkasta lagringsgodset olika slag av behandling, utanatt detla måsle ställas under tuUverkets omedelbara kontroll. Detta gör att frihamnarnaenligt haranförbundets uppfattning har ett avgjort företräde fraraför varjeannan form av tullager. m. fl. och frihamnsaktiebolaganför liknande synpunkter och tillägger alt det även för konkurrensen medutlandet är av vikt att vårt land kan erbjuda hamnar av den intemationelltkända typ som frihamnama utgör. Konkurrenssynpunkten framhävs också avhandelskamrarna i , och samt frihamnsaktiebolag.Handelskamrarna anför att frihamnarna från den synpunkten har stor betydelse iförhållande till storhamnar på kontinenten och i samt atlkonkurrensläget för vår del skulle försämras avsevärt om frihamnarna i våra trestörsta städer togs bort. och vUl t. o. m. utvidgamöjligheten att inrätta frihamn och föreslår att frihamn skall kunna inrättasäven vid tullflygplatser. förordar att frihamnsinstitutet nu avskaffas och framhålleratt skillnaderna mellan frihamnarna och andra hamnar minskas genom införande avdet nya godsvårdssystemel. Av-siklen med frihamnama var från början attåstadkomma en ökad Iransithandel och förläggande till frihamn av industrierför tullfri exportbearbetning av utländska varor. Då någon sådan utveckling eji störte utsträckning skett och ej heller förväntas anser förbundet attfrihamnsinstitutet bör slopas i samband med den nya tullprocedurens genomförande. Mot kommitténs förslag att obeskattade varor överhuvud taget ej bör få förbmkas eUer nyttjas i frihamn finns enligt Stockholmsfrihamnsaktiebolag i princip inget att erinra. Åtgärden innebär visserligen enviss kostnadsökning men å andra sidan underlättas förflyttning av redskap o. d.för användande inom annan handel. frihamnsaktiebolag anser det varabetänkligt alt en grundläggande och betydelsefull princip, åsidosätts genoraförslaget. Med tanke på den nya tullproceduren sora bl. a. syftar till alt iandra importhamnar än frihamnar möjliggöra en verksamhet av väsentiigen sammanatur som i frihamnarna, finner sig bolaget med tvekan böra gå med påförslaget. avsljTker förslagel i denna del och anför. Det må här erinras alt rätten tUl tullfrianvändning inom vad angår kranar, tmckar, maskiner, redskap,kontorsutrustning, bränsle, drivmedel osv. äger giUighet sedan mycket lång tidtiUbaka, Sålunda berörde frihamnssakkunniga en uppkommen fråga oraborttagande av rätten till tullfri användning närmast vad angick kranar ochandra maskinella anordningar ingående i frihamnarnas utrastning, I sittyttrande anförde de sakkunniga att vissa skäl kunde anföras för en ändring avdet rådande rättsläget i detta avseende, men de sakkunniga funno sig, inteminst av rent praktiska h'änsyn, böra förorda ett bibehållande av den ordning,som får anses vara fastslagen i den nuvarande lagstiftningen och som jämväl tordeha motsvarighet i utländska frUiamnar, sora förflutit sedanfrihamnssakkunniga gjorde skt nämnda uttalande (SOU 1934: 36 s. 155) harenligt förbundets mening inte något i sak inträffat, som kan åberopas för att idetta sammanhang utsträcka förbudet mot förbrukning eller nyttjande inomfrihamn av obeskattade varor att gälla förbmkning eller nyttjande avobeskattade varor över huvud taget inom frihamn. Så mycket mindre föreligger anledninglill ändring nu då frågan om frihamnsinstitulets bibehållande inom en relativtnära framtid skall bli föremål för förnyad prövning, varvid denna fråga heltnaturligt aktuaUseras. Kommitténs förslag beträffande tillstånd tillindustrieU verksamhet gillas av frihamnsaktiebolag och frihamnsaktiebolagmedan övriga remissinstanser ej uttalat sig särskilt i frågan. När det gäUer tullager uttalar att förslaget angående transitiager innebär en väsentUgt ökadmöjlighet tiU rationell godshantering och att även kreditlagerformenuppenbarligen är av stort värde för näringslivet. Förbundet anser dock attkreditiager bör få utnyttjas även av andra importföretag än s. k, hemtagningsimportörer,Samma ståndpunkt intar också frihamnsaktiebolag. Malmöhamndirektion pekar på att transillagerinstilutet tiUgodoser bl. a,fartygsmäklares intressen exempelvis i sådana fall då den avseddegodsmottagaren vägrar att ta emot ett parti eller godsmottagare rentav är okändför rederiet. Hamndirektionen betecknar det som en synnerligen önskvärdförbättring om någon maximitid för förvaring på transitläger ej föreskrivs. 1972: 110 105 GeneraltuUstyrelsen förordar att förvaringstiden påtransitläger av kontrollskäl bör begränsas, förslagsvis tUl , men attmöjUghet till förlängning skall finnas vid behov. Beträffande kreditlagergodsbör enligt styrelsens mening tullanslalt då så prövas nödvändigt kunna krävaatt det förvaras under lås i särskUd lokal. Departementspromemorian(2730 §§) 1 lagförslaget finns bestämmelser om frihamn ochtuUager som är avsedda att i stort sett endast utgöra en rara för kommandetillämpningsbestämmelser. Dessa förutsätts emellertid bli utformade i huvudsakligöverensstämmelse med kommitténs förslag beträffande frihamn,tullklareringsupplag, transitiager, kreditlager och provianteringslager. Vadsärskilt angår tullklareringsupplag har promemorian upprättals med utgångspunkti alt detta är en form av tullager. I en särskild paragraf om frihamn föreskrivs atttiUstånd tUl inrättande av frihamn meddelas av Konungen, att oförtuUad varafår lagras i frihamn utan tidsbegränsning, och att handelsrörelse ellerindustriell verksamhet får bedrivas där i den utsttäckning Kommgen eller, efterKonungens bemyndigande, generaltullstyrelsen bestämmer. Den särskildabefogenheten enligt frihamnsförordningen alt företa kroppsvisitation i frihamnhar ansetts böra upphöra. Vidare föreslås att tillstånd att imälta tullagerskall meddelas av generaltullstyrelsen. En bestämmelse om lagring på tullagerföreslås. Lagringstiden skall i princip vara högst . Frihamn ochtullager skall enligt förslaget stå under tiUlverkels kontroll. I lagförslagetgörs också en h'änvisning till förordningen om försäljning av obeskattade varorpå tullflygplats. Departementspromemorians förslag om frihamn ochtullager läranas i huvudsak utan erinran av reraissinstanserna. GeneraltuUstyrelsen påpekar att krav på särskUttiUstånd för utövande av handelsrörelse i frihamn liksom f, n. endast bör gälladetaljhandel med varor som finns i . Beträffande tullager anser styrelsen att det ärlämpligt alt det redan i lagen antyds att sådana kan förekomraa i olikaforraer. I vissa fall kan det enligt styrelsen vara lämpligt att lokaltullmyndighet meddelar tiUstånd till inrättandet av tullager. Uppläggningstidenbehöver enligt styrelsen inte begränsas genom föreskrift i lagen, I fråga om tullklareringsupplag anser Östergötlandsoch handelskammare att regler om ett strikt depositarieansvarbör inskrivas i tuUagen och ej överlåtas till reglering genom tillämpningsföreskrifter.Sveriges allmänna tuUtjänstemannaförening anser alt lagen bör innehålla eltstadgande av innebörd att gods sora ankommer till tull- områdeti awaktan på förtuUning skall lämnas i förvar, som godkänts av , förutsätter att enliberal praxis utvecklas när det gäller dispens från längsta tiden för lagringpå tullager, frihamnsaktiebolag och Malmöfrihamnsaktiebolag har i och för sig inget att erinra mot de bestämmelser somföreslås men enligt frihamnsaktiebolag hade det dock varit önskvärtatt lagen innehållit utförligare bestämmelser speciellt om frihamnarnas status.Kommerskollegium ifrågasätter om inte en erinran bör göras om bestämmelserrörande frihamn och tullager i andra författningar. Med frihamn förstås enligt frihamnsförordningenanstalt som är avsedd till allmänt bruk för handelsrörelse och industriellverksamhet. Frihamn anses som utrikes ort såvitt angår tull- och andrainförselavgifter samt tillverkningsavgifter. F. n. finns frihamnar iSlockholm, och . Det förhållandet att frihamnarna i tullhänseendebetraktas sora utrikes ort har som tullagstiftningskommittén konstaterarmedfört att godshanteringen där kunnat äga mm efter modemare principer än itullhamnarna. Kommittén framhåller att genomförandet av förslaget om förenkladtullprocedur innebär att godshanteringen kan organiseras rationellt även itullhamnama. Med hänsyn till att en avsevärd skillnad mellan terminalrörelseni tullhamnama och frihamnarna dock kommer att kvarstå genom att frihamnama harstörre möjligheter att underkasta lagringsgodset olika slag av behandling,föreslår kommittén att frihamnsinstitutet behålls åtminstone tUls vidare.Remissinstanserna är på något undantag när ense med kommittén. Även jag delarkommitténs uppfattning på denna punkt. Avsaknad av frihamnar i kundeockså medföra risk för att ulrikestrafiken skulle söka sig tUl frihamnar somfinns på nära håU i utlandet. I överensstämmelse med vad som föreslås idepartementspromeraorian bör i tullagen endast intas sådana beslämmelser somavser inrättandet av frihamn samt möjligheten att där bedriva industriellrörelse och detaljhandel. Det torde få ankomma på Kungl. Maj:t att fastställanärmare regler i fråga ora frihamnarna och verksamheten där i huvudsak i enlighetmed vad som gäller. Kommittén har föreslagit att det förbud som rådermol att obeskattat gods används för personligt bruk i frihamn skall utsträckasatt avse användning av gods för även annat ändamål, t, ex. för hamnrörelseeller annan verksamhet inom frihamnarna. Härigenom skulle den rätt som finnsatt inom frihamn använda tull- och skattefria varor upphöra. Del är uppenbartatt denna tullfrihet inte har haft nämnvärd betydelse soramedel alt främja sjöfart och utrikeshandel. Ej heller i övrigi torde finnasskäl som talar för bibehållande av denna tullfrihet och i likhet raed flertaletremissinstanser som yttrat sig i frågan anser jag att tullfriheten nu börupphöra. Ett förbud mot att oförtuUad importvara eller vara som anmälts tiUutförsel med anspråk på tull- och skaltefrihet förbrukas eller nyttjas inomfrihamnen bör dock ej avse användning av varor som material för bearbetning.Ej heller bör nuvarande rätt att använda förnödenheter och proviant ombord påfartyg eller luftfartyg påverkas. förekommer flera former av tullager, såsomtransilupplag, tullnederlag och provianteringsfrilager. Uppläggning av gods påtransilupplag tUlämpas främst då kan väntas förflyta innan det stårklart hur godset skall disponeras. När gods läggs upp på transilupplagtull-laxeras det inte och förvaringen sker enbart under lås. Lagringpå tullnederlag tjänar bl. a. syftet alt få tullkredit för varor som skallförbrukas inom landet först efter införseln. När gods läggs upp påtullnederlag skall del tuUtaxeras och förvaringen sker i princip under såvältullverkets som varahavarens lås. ProvianteringsfrUager är avsett förproviantering och utrustning av fartyg eller luftfartyg eller försäljning avvaror till flygpassagerare. Särskilda bestämmelser finns också om försäljningav obeskattade varor till flygpassagerare från butiker, s. k. tax-free shops påvissa tullflygplatser, Tullagstiftningskommitlén föreslår tre former avtullager, nämligen transitiager, kreditlager och provianteringslager. , sominkommer tUl landet och ligger kvar på tullklareringsupplag än 30dagar efter ankomsten, skall av godsvårdaren anmälas till uppläggning på transitläger.Någon begränsning av förvaringstiden vid sådan lagring föreslås ej. Denuvarande tullnederlagen skall ersättas med en ny form av tullager, benämndkreditlager. bör kreditlager få anordnas av registreradhemtagningsimportör efter särskild prövning av vederbörande tullanstalt.Förvaringstiden på sådant lager föreslås begränsad till två år.Provianteringsfrilager bör bibehållas i stort sett i sin nuvarande form menraed benäraningen provianteringslager. Också beträffande tax-free shops bör iprincip nuvarande bestäramelser gäUa. Enligt deparleraentspromemorian bör tullagrenutformas huvudsakligen i överensstämmelse med kommitténs förslag. Äventullklareringsupplag betraktas i promemorian som en form av tuUager. Tullager av de slag som förekommer får inrättasendast på eller i närheten av tullplats eller annan ort för vilken Kungl, Maj:tmeddelat sådant tillstånd. När hemtagningsförfarandet genomförs finns detenligt min inening inte längre någon anledning att ha kvar den hittillsvarandeordningen enligt vUken Kungl. Maj:Is tillstånd måsle meddelas för tullplatsereller andra orter innan tullager får inrättas, I departementspromemorianföreslås också att tillstånd att inrätta tullager skall få med- delasav generaltuUstyrelsen, Jag har intet att erinra mot delta, TUlstånd bör dockä\'en kunna ges av annan tullmyndighet. Liksom bör tillstånd tillinrättande av tax-free shop (exportbulik) meddelas av Kungl. När det gäller vilka former av tullager som skallkunna inrättas bör bestämmelserna härom liksom övriga föreskrifter i fråga omtullager utformas i huvudsaklig överensstämmelse med kommittéförslaget. Detinnebär bl, a. att tullklareringsupplag, som i lagförslaget benämns tullupplag,inte bör betraktas som en form av tullager. Att bestämma vUka olika former avtullager som skall inrättas bör ankomma på Kungl. Utan särskUdföreskrift torde gälla alt de övriga bestämmelser, som behövs om tullupplag ochtullager, får meddelas av Kungl. Maj:t eller, efler Kungl, Maj:ts bemyndigande,av generaltullstyrelsen. Tiden för lagring pä lullager har betydelse främstfrån kontroUsynpunkt. Jag anser därför alt föreskrift om en längsta lagringstidej behöver meddelas i lagen utan kan höra till tilVämpningsföreskrifterna. Stapelstadsrätt,tullhusbyggnadsskyldighet och tullplatser Stapelstad är en gammal beteckning på en hamnstadsom hade rätt att bedriva handel med utiandet och att hålla vamnederlag(stapel). Stapel-stadsrätten har inneburit en fullständig tuUklareringsrättbeträffande sjögods. Med rätten har även följt tullhusbyggnadsskyldighel, Iprincip har stapelstäderna och övriga städer som erhållit fullständigförtuUningsrätt varit skyldiga att bygga och underhålla tullhus.