prop · FV0371 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition angående godkännande av konvention om förhindrande avhavsföroreningar genom dumpning från fartyg och luftfartyg; given Stockholmsslott . Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av StatsrådsprotokoUetöver jordbruksärenden, föreslå att bifalla det förslag om varsavlåtande tUl föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen föreslås att skall ansluta sig till en konvention omförhindrande av havsföroreningar genom dumpning från fartyg och luftfartyg.Konventionen omfattar och Nordostatlanten inbegripet kuststaternas territorialhav.Enligt konventionen förbjuds dumpning av vissa, särskilt angivna miljöfarligaämnen medan dumpning av andra ämnen och material får ske endast eftertillstånd av nationell myndighet. Konventionens tillämpning på svenska fartygoch luftfartyg regleras genom lagen (1971: 1154) om förbud mot dumpning avavfall i vatten, m. m. Utdrag av protokollet över jordbruksärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet på . Närvarande:ministern för utrikes ärendena , statsråden , , ,, , , , , , , . Chefenför jordbraksdepartementet, statsrådet , anmäler efter gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga om godkännande av konventionom förhindrande av havsföroreningar genom dumpning från fartyg och luftfartygoch anför. Vidsammanträde i enades de nordiska utrikesministrarna ombetydelsen av att få internationella regler som i avsikt att bevara havetstillgångar hindrade förorening genom utsläpp eUer nedsänknmg av giftiga,radioaktiva eUer andra skadliga ämnen i havet. Frågan om åtgärder mothavsföroreningarna behandlades därefter vid två möten på tjänstemannanivå iOslo och . Vid det senare mötet nåddes i principenighet om att vart och ett av de nordiska länderna genom intern lagstiftningsnarast möjligt och senast fr. o.m. skulle förbjuda dumpningav särskUt miljöfarliga ämnen. För att om möjligt nå en vidare internationelluppslutning kring de nordiska ländernas initiativ och möjliggöra en framtidautvidgning av åtgärderna överenskoms dessutom att inbjuda närmast berördastater till en konferens rörande havsföroreningarna i ochNordostatlanten. Vid möte i beslutade denordiska utrikesministrarna att i en gemensam hänvändelse till medlemsstaternai den Nordostatlantiska redovisa de planerade åtgärdernamot utsläpp av miljöfarliga ämnen i havet och inbjuda till en konferens i Osloden . deltog företrädare för regeringarna i , , ,, , , , ,, , och . Vid konferensen utarbetades enkonvention om förhindrande av havsföroreningar 1972: 71 3 genomdumpning från fartyg och luftfartyg (Convention for the prevention of pollutionby dumping from ships and aircraft). Sedan konventionstexten genomgått formellgranskning av företrädare för de nämnda ländernas regeringar vid sammanträde iParis öppnades konventionen för undertecknande i Osloden . Konventionen har undertecknats av samtliga stater somdeltog i . Konventionen torde iengelsk originaltext jämte översättning till svenska få fogas tillstatsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga. Efter remiss har yttrandenöver frågan om tUlträde till konventionen avgetts av chefen förmarinen, , generaltullstyrelsen, , statensnaturvårdsverk, , sjölagskommittén,utredningen rörande omhändertagande och behandling av kemiskt avfall (UKA),. , ,kemiska industrikontor, , samt . Utsläppfrån fartyg, luftfartyg eller annat transportmedel regleras sedan den 1 januari1972 genom lagen (1971: 1154) om förbud mot dumpning av avfall i vatten. Enligtdenna lag får avfall inte dumpas från fartyg, luftfartyg eller annattransportmedel inom Sveriges sjöterritorium. Dumpning får inte heller ske frånsvenskt fartyg eller luftfartyg i det fria havet. Avfall, som är avsett attdumpas i det fria havet, får inte föras ut ur landet. Undantag fråndumpningsförbudet får medges om dumpning kan ske utan olägenhet från mUjöskyddssynpunkt.Lagen om förbud mot dumpning är inte tillämplig på sådant utsläppande av oljaeller oljehaltig blandning som avses i lagen (1956: 86) om åtgärder motvattenförorening från fartyg. Den är inte heller tUlämplig på sådant utsläppandesom enligt miljöskyddslagen (1969: 387) utgör miljöfarlig verksamhet eller påtippning av fasta ämnen som avses i vattenlagen (1918: 523). Genom tiUkomsten av lagenom förbud mot dumpning av avfaU i vatten kan en svensk anslutning tillkonventionen ske utan att behöver medverka till någon ytterligarelagstiftning. Ikonventionens inledning uttalar de fördragsslutande parterna bl. a. sinövertygelse att intemationella åtgärder för att kontroUera föroreningen avhavet genom dumpning av skadliga ämnen från fartyg och luftfartyg kan och skallvidtas utan dröjsmål. Sådana åtgärder skall dock It 1972.1 saml. 1972: 71 4 inteutesluta att åtgärder för att kontroUera andra källor för havsföroreningarstuderas och diskuteras. Defördragsslutande parterna skall så långt det är möjligt vidta åtgärder för attförhindra förorening av havet genom ämnen som kan innebära risker förmänniskors hälsa, skada levande organismer och marint liv, skada skönhets- ochrekreationsvärden eller ingripa i andra legitima utnyttjanden av havet (art.1). Konventionen är tillämplig på det fria havet och territorialhavet inom dedelar av .Atlanten och med angränsande havsområden som ligger norr om36° nordlig bredd och mellan väst och öst (art. 2). Undantagna härifrånär samt Bälten och söder och öster om linjer dragna från Hasen0reHoved till Gniben Ödde och från Gilbjerg Hoved till Kullen. Ej heller ingårMedelhavet med anslutande' havsvikar. Från konventionsområdet undantas vidareAtlanten norr om nordlig bredd meUan väst och väst. Defördragsslutande parterna är överens om att genomföra beslutade åtgärder på ettsådant sätt att dumpning av skadliga ämnen inte i stället förläggs tillhavsområden utanför konventionsområdet (art. 3). De fördragsslutande parternaskall vidare samordna sina åtgärder och enskilt eller samfällt vidta åtgärderför att förhindra förorening av havet genom dumpning från fartyg eller frånflygplan (art. 4). Ämnensom anges i bilaga 1 tUl konventionen omfattas av ett absolut dumpningsförbud(art. 5). Avfall som i betydande mängd innehåller vissa, i bilaga II angivnaämnen och material får dumpas endast efter tiUstånd av nationell myndighet ivarje särskilt fall (art. 6). Tillståndsprövning skall därvid ske enligtanvisningar som är angivna i bilaga III. För allt annat avfall får dumpning skeefter medgivande av nationell myndighet (art. 7). I fråga om sådant avfallbehöver tillstånd inte lämnas i varje särskilt fall. Myndigheten kan i ställetlämna medgivande att dumpa viss typ av avfall under . Fråganom vilka mängder av de i bilaga II angivna ämnena som skallanses "betydande" avgörs av en kommission som upprättas enligt konventionensartikel 16. I artikel 8 anges vissa undantag, bl. a. force majeure, från de iartiklarna 5, 6 och 7 angivna bestämmelserna om vUlkoren för dumpning. fall då det i en nödsituation anses omöjligt att till lands bli kvitt ettmiljöfarligt ämne, upptaget i bUaga I, utan oacceptabel fara eller skada, skallråd inhämtas av kommissionen som skall rekommendera lagringsmetoder,lämpligaste destruktionssätt eller kvittblivningsmetod under för handen varandeomständigheter. Fördragsslutande part skall underrätta kommissionen om deåtgärder som vidtagits för att följa kommissionens rekommendation. Defördragsslutande parterna förbinder sig att hjälpa varandra i sådanasituationer (art. 9). lämnar tUlstånd eller medgivande för dumpning av Prop.1972: 71 5 avfallskall myndigheten ha förvissat sig om avfallets sammansättning (art. 10) enligtbilaga III till konventionen. Varje fördragsslutandepart skall föra register över de ämnen och material som dumpas efter särskilt tUlståndeller medgivande liksom också datum, plats och tillvägagångssätt fördumpningarna. Registren skall delges kommissionen i enlighet med ettstandardförfarande (art. 11). De fördragsslutandeparterna samtycker till att upprätta kompletterande eller gemensamma programför vetenskaplig och teknisk forskning, däri inbegripet forskning omalternativa kvittblivningsmetoder för skadliga ämnen, samt att tUl varandra överlämnade upplysningar som därigenom erhåUs (art. 12). Härvid skall hänsyn tas tilldet arbete som utförs av behöriga internationella organ. De fördragsslutandeparterna samtycker till att samarbeta med behöriga internationellaorganisationer och organ för att upprätta kompletterande eller gemensammaprogram rörande mätning av spridning och verkan av förorenande ämnen ikonventionsområdet (art. 13). De fördragsslutande parterna åtar sig även attinom behöriga fackorgan och andra intemationella organ främja åtgärder rörandeskyddet av den miljön mot förorening genom olja och spUlolja, andraskadliga och farliga laster samt radioaktivt material (art. 14). Iartikel 15 behandlas de åtaganden som fördragsslutande part har att följa föratt säkerställa konventionens tillämpning. Artikeln behandlar dels vilkafartyg och luftfartyg som omfattas av konventionsbestämmelserna, dels ocksååtaganden rörande instruktioner till nationella inspektionsfartyg ochinspektionsflygplan liksom åtaganden rörande straff för brott mot konventionen.Konventionens bestämmelser skall gälla fartyg och luftfartyg som ärregistrerade inom fördragsslutande parts territorium samt fartyg och luftfartygsom på dess territorium lastar ämnen och material avsedda för dumpning. Konventionenskall också gälla fartyg och luftfartyg som kan antas ägna sig åt dumpning inomstatens territorialhav. Fördragsslutande part skall inom sitt territorium vidtaåtgärder för att förhindra och straffa beteenden som strider mot bestämmelsernai konventionen samt bistå andra fördragsslutande parter i den utsträckning detkan anses lämpligt i samband med allvarliga fall av förorening till följd avdumpning och att utbyta information om metoder för att avhjälpa sådanaolyckor. Iartikel 15 anges också att ingenting i konventionen skall inskränka denimmunitet som tillkommer vissa fartyg enligt internationell rätt. Såsom nämnts i detföregående skall en kommission upprättas bestående av företrädare för var ochen av de fördragsslutande parterna (art. 16). Kommissionen skall sammanträdaregelbundet och dessutom närhelst kommissionen på grund av särskildaomständigheter så beslutar i överensstämmelse med dess arbetsordning. Denskall övervaka konventionens tillämpning och granska förteckningar över särskildatill- 1972: 71 6 ståndoch medgivanden att dumpa enligt artiklarna 8, 9 och 11 samt definiera denstandardprocedur som skall tUlämpas i detta syfte (art. 17). Kommissionen skallvidare allmänt granska havens tillstånd inom konventionsområdet liksom också devidtagna kontrollåtgärdernas effektivitet och behovet av ytterligare ellerandra åtgärder. Kommissionen skall även granska innehållet i bilagorna tillkonventionen och rekommendera sådana ändringar, tillägg eller strykningar omvilka överenskommelse nås. Kommissionen skall slutligen utöva sådana andrafunktioner som kan anses påkallade enligt denna konvention. Kommissionenskall faststäUa sin egen arbetsordning som skall antas enhälligt. Norgesregering skall kaUa tUl kommissionens första sammanträde så snart som möjligtefter det att konventionen trätt i kraft. Rekommendationer om ändringar ibilagorna skall antas enhälligt av kommissionen och dessa ändringar skallträda i kraft efter enhälligt godkännande av de fördragsslutande parternasregeringar (art. 18). Artikel19 omfattar vissa definitioner. Dumpning definieras som varje avsiktiig kvittblivningav ämnen och material i havet med eller från fartyg och luftfartyg utom dåfråga är om utsläpp som hänger samman med fartygs eller luftfartygs normaladrift. Vidare undantas sådan dumpning som sker i annat syfte än ren kvittblivningsåvida denna dumpning inte strider mot syftet med konventionen. Fartyg ochluftfartyg innefattar luftkuddefarkoster, andra flytande farkoster samt fastaoch flytande plattformar. Konventionenskall ratificeras och ratifikationsinstrumenten skall förvaras hos Norgesregering (art. 21). Konventionen skall vara öppen för anslutning för varje statsom inbjudits att delta i den konferens om havsföroreningar som ägde mm i Osloden . De fördragsslutande parterna kan enhälligt inbjudaandra stater att ansluta sig till konventionen. Anslutningshandlingarna skallförvaras hos (art. 22). Konventionenträder i kraft den efter det att det sjunde ratifikations- elleranslutningsinstrumentet deponerats. För varje stat som ratificerar elleransluter sig till konventionen efter det att det sjunde ratifikations- elleranslutningsinstrumentet deponerats skall konventionen träda i kraft 30:e dagenefter det att den tillträdande staten deponerat sitt instrument (art. 23). Närsom helst efter det att förflutit från den dag då konventionen trätt ikraft i förhållande till en stat kan denna stat utträda ur konventionen genom skriftiigttillkännagivande ställt till depositarie-regeringen (art. 24). Varje sådantutträde skall verkställas efter dagen för dess mottagande. i syfte att revidera eller ändra konventionen kan sammankallas av depositarieregeringenpå begäran av kommissionen med två tredjedels majoritet (art. 25). Prop.1972: 71 7 Ikonventionens bilaga I upptas de ämnen som omfattas av absolut dumpningsförbud.Bland de i bUagan angivna ämnena och ämnestyperna märks klorkolväteföreningaroch organiska silikonföreningar Hksom andra föreningar som kan bilda sådanaämnen i den miljön med undantag av de ämnen som inte är giftiga ellersådana ämnen som i havet omvandlas tUl biologiskt ofarliga ämnen. Inte hellerfår dumpning ske av ämnen som de fördragsslutande parterna anser kunna varacancerframkallande genom förhållandena vid kvittblivningen. Dumpningav kvicksilver, kvicksilverföreningar, kadmium och kadmiumföreningar ärlikaledes förbjuden. Slutligen gäller dumpningsförbud också för icke nedbrytbaraplaster och andra icke nedbrytbara syntetiska material som inte sjunker tiUbotten och som kan allvarligt inverka på fiske eller sjöfart, minska skönhets-eller rekreationsvärden eller inverka på andra legitima utnyttjanden av havet. Ibilaga II till konventionen upptas ämnen och material somunder vissa betingelser kan vara miljöskadliga och som därför kräver särskildaförsiktighetsåtgärder. Såsom redovisats i det föregående får dessa ämnen dumpasendast efter tUlstånd av den ansvariga myndigheten i varje särskUt fall (art.6). Bland de i bilaga II upptagna ämnena återfinns arsenik, bly, koppar,zink och föreningar av dessa ämnen, cyanider och fluorider liksom biocider ochbiprodukter därav, i den mån de inte är upptagna i bilaga I. 1 bUaga II upptaslikaså behållare, metallskrot, tjärliknande ämnen vilka kan sjunka till bottenhksom annat skrymmande avfall som kan utgöra ett allvarligt hinder för fiskeeller sjöfart. Slutligen upptas ämnen som, även om de inte är giftiga, kan varaskadliga på grand av den kvantitet i vilken de dumpas samt ämnen som sannoliktkan allvarligt minska skönhetsvärden o. d. De ämnen och material som nuredovisats skall alltid dumpas på djupt vatten. I defall då de i bilaga II angivna ämnena endast förekommer i obetydlig mängdHksom i övriga fall får dumpning ske efter medgivande av vederbörande nationellmyndighet. Då tiUstånd eller medgivande lämnas för dumpning av storakvantiteter syror eller basiska ämnen skall hänsyn tas till den eventuellaförekomsten av sådant avfall av här tidigare nämnda ämnen. Då vid tiUämpningenav bUagorna 11 och III dumpning skall ske på djupt vatten, skall detta avse ettdjup av minst 2 000 m och ett avstånd från närmaste kust som är minst 150nautiska mU. Ibilaga III anges bestämmelser rörande utfärdande av särskilda tiUstånd ochmedgivanden för dumpning av avfaU. Dessa bestämmelser hänför sig tUl avfalletsmängd och sammansättning, dess fysiska, kemiska, biokemiska och biologiskaegenskaper, giftighet, beständighet, anrikningsförmåga i biologiskt materialeller sediment, omvandlingsegenskaper samt sannolikheten för sådana effektersom kan minska möjligheterna att utnyttja resurser såsom fisk, skaldjur etc. 1972: 71 8 Vidtillståndsprövning skall även beaktas dumpningsplatsens geografiska läge,vattendjup och avstånd från kusten samt dumpningsplatsens läge i förhållande tUllevande resurser eUer andra tiUgångar. Hänsyn skall också tas tiU hur avfalletär inneslutet, vUka strömförhåUanden som råder, hur avfaUet upplöses och transporterasgenom vattnet, samt risken för kumulativa effekter på grund av tidigaredumpningar. I bilagan anges också de allmänna överväganden och viUkor som börbeaktas vid tillståndsgivning. Här märks dumpningens påverkan på sjöfart,fiske, rekreation, fisk- och skaldjursresurser samt områden av särskUt stor vetenskaphgbetydelse. Slutiigen anges att då dessa bestämmelser tUlämpas, skall denpraktiska möjligheten av alternativa kvittblivningsmetoder eUerdestruktionsmetoder tas under övervägande. Remissinstansernaförordar eUer godtar överlag att ansluter sig till konventionen. Chefenför marinen har ingen erinran mot konventionen men understryker angelägenhetenav att förutsättningar skapas för tillkomsten av en liknande konvention för denu undantagna farvattnen i nordvästra . anser ej hinderföreligga mot att biträder konventionen. Verket finner det dockönskvärt att en regional överenskommelse av förevarande innehåll står ifull överensstämmelse med de internationella regler som kan komma attetableras. har inte något att erinra motkonventionsförslaget och förordar att ansluter sig tUl konventionen.Inte heller uttalar någon erinran mot den föreliggandekonventionstexten. betraktar den föreslagna konventionensåsom ett värdefullt bidrag till de internationella samarbetssträvandena föratt förhindra dumpning av farliga ämnen. tillstyrker Sverigesanslutning till konventionen. Även koncessionsnämnden för miljöskyddtillstyrker en svensk anslutning även om konventionen i vissa hänseenden integår så långt som i och för sig vore önskvärt. har inget atterinra mot konventionen. Utredningenrörande omhändertagande och behandling av kemiskt avfall (UKA) finner hinderför ratifikation inte föreligga, särskUt med hänsyn till att lagen omförbud mot dumpning av avfaU i vatten har längre gående förbud än som innefattasi konventionen. beklagar att konventionen innebär en begränsning i förhållandetill nyssnämnda lag som stadgar förbud mot allt utsläpp. Förbundet tUlstyrkerdock konventionsförslaget eftersom det innebär ett steg mot intemationeUabestämmelser liknande de svenska. Förbundet uttalar också förhoppningen att1972 års skall ge möjligheter för en utvidgning av konventionenstillämpningsområde. framhåller att, med tanke påatt kon- Prop.1972: 71 9 ventionen täcker ett begränsat område, torde den få sesendast som ett första steg som möjHgt bör följas av åtgärder i syfteatt utsträcka dess omfattning. Föreningen tillstyrker anslutning tUlkonventionen. tUlstyrker en svensk anslutning. kemiskaindustrikontor finner det naturligt och önskvärt att ansluter sig tiUkonventionen och att den svenska lagstiftningen anpassas tUl konventionen.Sveriges redareförening ansluter sig tiU konventionens målsättning och allmännautformning. Föreningen betonar nödvändigheten av en väsentligt ökadbredd på överenskommelser av detta slag för att undvika ogynnsamma konkurrensvUlkor.Föreningen uttalar förhoppningen att i skallmedverka till en världsomfattande utvidgning av konventionen. understryker nödvändigheten av effektiva åtgärder för att hindraden olyckliga utveckling som ägt rum beträffande dumpning avavfall från fartyg och tillstyrker att ansluter sig till konventionen.Svenska sjöfolksförbundet anser att konventionen är ett viktigt första stegmot en världsomfattande överenskommelse gällande både innanhav och oceaner.Förbundet utgår från att beslutar att skall ansluta sig tillkonventionen. Haven har länge ansetts kunna fungera som en friavstjälpningsplats för avfall från industriländerna. Detta gäller såväl detavfall som förs ut genom floder och avloppssystem som dumpning från fartyg. Densenare metoden har särskUt haft uppmärksamheten riktad mot sig.Det dumpade avfallet är ofta starkt koncentrerat och kan orsaka svåra skador påden miljön. Riskerna för skada är särskilt stora i havsområden medrelativt ringa vattendjup, t. ex. . Det finns skäl att anta attdumpning i havet utnyttjas då avfallet på gmnd av sin giftighet eller annan mUjöpåverkaninte medger kvittblivning på soptippar eller genom avloppssystem. Insikten om de växande föroreningsproblemen i ochNordostatlanten föranledde de nordiska länderna att inbjuda till enregional konferens i syfte att undersöka möjligheterna tiU gemensamma åtgärdermot föroreningarna. Såsom framgår av den föregående redogörelsen deltogföreträdare för regeringarna i tolv stater i konferensen som hölls i den1922 . Bland dessa märks betydande industrinationer som ,, och . Samtliga tolv stater undertecknadekonventionen . Konferensen präglades av en allmän insikt ombehovet av gemensamma och snara 1972: 71 10 Det finns därför enligt min mening goda skäl att hoppas påatt konventionen skall kunna träda i kraft relativt snabbt, möjligen underloppet av . Isamband med inbjudan till konferensen gav de nordiska ländernas regeringar tillkänna sin avsikt att senast fr. o. m. förbjuda dumpningfrån fartyg av särskilt mUjöfarliga ämnen. Från svensk sida har också införtsden i det föregående nämnda lagen (1971: 1154) om förbud mot dumpning av avfalli vatten. Enligt denna lag, som trädde i kraft , får avfallinte dumpas inom Sveriges sjöterritorium från fartyg, luftfartyg eller annattransportmedel. Dumpning får inte heller ske från svenskt fartyg ellerluftfartyg i det fria havet. Avfall som är avsett att dumpas i det fria havetfår inte föras ut ur landet. Därigenom är det möjligt att i princip kontrolleraall dumpning av avfall som härrör från och svenska industrier. Undantagfrån dumpningsförbudet får medges om dumpning kan ske utan olägenhet frånmiljöskyddssynpunkt. Den nya lagen innebär att en svensk anslutning tillkonventionen i dess nuvarande utformning kan ske utan att behövermedverka till någon ytterligare lagstiftning. Jaghar i det föregående redogjort för konventionsartiklarnas innehåll. Jag skalli det följande därför endast kommentera de delar av konventionen som kan varaav särskilt intresse. Konventionentäcker samma havsområden som omfattas av Nordost-atiantiska fiskerikonventionen.Det innebär att och ingår i området medan , Bältenoch är undantagna. I övrigt ingår Nordostatlanten ned till en linje ihöjd med . För att förhindra att fartyg från berörda stater flyttar utdumpningen utanför konventionsområdet har bl. a. på svenskt initiativ intagitsen konventionsartikel där de anslutna staterna åtar sig att tillämpa konventionenså att dumpning av skadligt avfall utanför konventionsområdet förhindras. Delistor över miljöfarliga ämnen och material som återfinns i bilagorna I och II ärinte slutgUtiga. Såsom jag anmält i min föregående redogörelse ankommer det påen kommission att granska bilagornas innehåll och att rekommendera ändringar.Sådana rekommendationer skall antas enhälligt. Det är givetvis av storbetydelse att konventionen på detta sätt ger möjlighet att beakta nya kunskaperoch erfarenheter om olika ämnens miljöfarlighet. Detill konventionen anslutna staterna samtycker till att samverka för attutveckla samarbetet rörande konventionens tUlämpning, särskUt på det öppnahavet. För att därjämte såvitt möjligt åstadkomma en likartad praxisbeträffande dumpningsmedgivanden skall de deltagande staterna till den enligtkonventionen inrättade kommissionen regelbundet överlämna förteckningar över tUlståndoch medgivanden att dumpa. förteckningarskall ange karaktären och mängden av dumpat avfall liksom också tidpunkt,plats och metod för dumpningen. Kommissionen har sedan att granska dessaförteckningar. Härigenom kan en alltför liberal tillämpning av konventionen tämHgensnabbt uppmärksammas. Det får anses troligt att man genom denna procedur inomrimlig tid skall få tiU stånd erforderlig harmonisering av den nationella konven-tionstUlämpningen.