prop · FV034 · 1972-12-31 00:00:00 — 0,5 1.0 1.5 2,0 2.5 3.0 3.5 4.0 4,5 5,0 5.5 6.0 6,5 7.0 7.5 8.0 TabeUen visar hur stor procent av målen inom varjetidsklass som fångas in av ett intervall av i advokatarvode. Förhandlingstid 0-0,5 0,5-1 1-1,5 1,5-2 2-2,5 2,5-3 3-3,5 3,5-4 Mål i % av totala 51 36 31 28 22 17 17 25 Goda utsikter finns ur statistisksynpunkt att göra en laxesältning för en stor del av advokatarvodena i brottmålmed offentlig försvarare. Vid bearbetningen av materialet hartvå former för laxesältning framstått som möjliga. Fast arvode för olika långförhandlingstid. Arvodena kan faststäl las i enlighet med de belopp som medianvärdena visar efter förhand lingstidens längd. Arvode uppbyggt av ettgrandarvode och ett tillägg för timme/ halvtimme förhandlingstid. Till delta kommer en korrektion av arvodet beroende på om häktningsförhandling förekommit eller inte och om det varit eller inte varit avbrott i förhandlingen. De olika delbeloppen kan konstraeras fram genom en regressionsanalys av undersökningsmate rialet. 1 saml Nr 4 Utdragav protokoll, hållet i lagrådet . Närvarande: justitierådet , f. d. regeringsrådet , regeringsrådetKÖRLOF, justitierådet . Enligt lagrådet tUlhandakommetutdrag av protokoll över justitieärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet hade Kungl. Maj:t förordnat, alt lagrådelsyttrande skulle inhämtas över upprättade förslag till 1) rättshjälpslag, 2)lag om ändring i samt 3) lag om ändring i lagen (1946: 804) ominförande av nya . Förslagen, som finns bilagda detta protokoll, hadeinför lagrådet föredragits av hovrättsassessorn Lagförslagenföranledde följande yttranden inom lagrådet. Det föreliggande förslaget tillrättshjälpslagstiftning innebär en viktig reform. Denna medför vidgademöjligheter i olika hänseenden för betydande grupper i samhället atttillvarata sina rättsliga intressen. Den departementspromemoria som ligger till grundför den föreslagna nya ordningen mötte i remissförfarandet åtskillig kritik,delvis av principiell natur. De invändningar som sålunda anfördes haremellertid under den fortsatta deparlementsberedningen av frågan föranlett ändringarsom i allt väsentligt lillmötesgåtl kritiken. Lagrådels i del följandeframställda erinringar avser i huvudsak endast detaljer i förslaget och ärblott i ringa mån av principiell art Förslaget har naturligt nog haft att beakta denuvarande reglerna om fri rättegång och rättshjälp i brottmål. Emellertidinnehåller det i åtskiUiga hänseenden rättsliga nykonstruktioner. Dessa ärdelvis betingade av strävan alt i ökad omfattning ge rättshjälp till även andragrapper än de minst bemedlade och att utvidga området där rättshjälp skall kunnaåtnjutas. Nya begrepp har införts i rätlshjälpssystemet, såsom allmänrättshjälp, rådgivning, rätlssökandes koslnadsbidrag och rättshjälp utan beslutav myndighet har vidare haft att konstruera ett system för samordning av deregler som skall gälla i sådana situationer, då rättshjälpen till en börjanlämnas av advokat utan myndighets beslut inom ramen för den enskildeskostnadsbidrag, med de regler som skall till-lämpas sedan rättshjälpen övergåttlill att bli bekostad av allmänna medel. Dessa och andra liknande förhållanden har medförtatt förslagels bestämmelser till sin utformning blivit ganska invecklade ochingalunda lätta att överblicka. Ä andra sidan har den verkställda granskningenav förslaget, vilken därför måst bU förhållandevis vidlyftig, gett lagrådet denuppfattningen att de valda lösningarna bör kunna bli smidiga och enkla ipraktiken. På åtskiUiga punkter blir emellertid, såsom också förutsatts iförslaget, ytterligare reglering nödvändig i form av administrativabestämmelser. Av betydelse i detta sammanhang är vidare att huvudansvaret förtillämpningen av lagstiftningen kommer att ligga på särskildarättshjälpsnämnder och en central tillsynsmyndighet. Innan lagrådet går närmare in på de skildabestämmelsema i lagförslagen skall i korthet beröras en fråga som har sambandmed dessa, nämligen de enskilda rättsskyddsförsäkringarnas roll som komplementtill det allmännas rättshjälp. Rätlsskyddsförsäkringarna innebär i nuvarande lägeett betydelsefullt rättsskydd för stora medborgargmpper. I delta avseende måframhållas, att rältsskyddsförsäkring regelmässigt ingår som del ihemförsäkring och att enligt inom försäkringsbranschen gjorda undersökningardet endast Ur av medborgarna som saknar hemförsäkring. Departementschefenhar emellertid, enligt vad som uttalas i den allmänna motiveringen till detremitterade förslaget, funnit rättshjälpsfrågan icke lämpligen kunna lösas varesig genom ett försäkringssystem som i princip bygger på de nuvarandefrivilliga rätlsskyddsförsäkringarna eller genom ett system med obligatoriskförsäkring. De skäl departementschefen anfört för denna sin ståndpunktförefaller i och för sig övertygande. Emellertid vill det synas som om departementschefeni sina resonemang om riktlinjema för en rätlshjälpsreform utgår från attförsäkringsbranschen även efter reformens genomförande kommer att meddelafrivilliga rältsskyddsförsäkringar av i huvudsak samma innehåll som denuvarande. Han har sålunda i detta sammanhang bland annat uttalat, alt dylikaförsäkringar bör kunna spela en betydande roll även i del nyarältshjälpssyslemet och att en frivillig rältsskyddsförsäkring bör kunnautformas så att den utgör en lämplig komplettering till rättshjälpen. Det är tydUgt alt det för reformen uppställda målet alt ingen av ekonomiska skäl hindras från att ta tUlvara sina intressen irättsligt hänseende icke förverkligas ulan det komplement till reformen, sometl system med frivUliga rältsskyddsförsäkringar innebär. I detta avseende kanframhållas att även för personer med förhållandevis måttliga inkomsterskyldigheten alt erlägga koslnadsbidrag kan bli betungande, detta särskilt sombidraget i princip skall betalas innan någon rättshjälp lämnas och möjlighettill anstånd från det allmännas sida ej skall finnas. Vad angår de medborgare,som på gmnd av höga nominella Prop.1972: 4 400 inkomsterställs utanför rättshjälpen, kommer för flertalet av dem skydd genom försäkringatt bli av väsentUg betydelse för deras möjligheter att tillvarata sinaintressen i rättsligt hänseende. Mot bakgranden av det anförda framstår det somutomordentligt angeläget, att försäkringsbranschen även efter genomförandet aven rättshjälpsreform tillhandahåller rältsskyddsförsäkringar. Att vissa svårigheteruppstår att anpassa rätlsskyddsförsäkringarna till det nya systemet är givet.Emellertid torde, såsom framgår bl. a. av försäkringsinspektionens yttrande,dessa svårigheter vara överkomliga. Skulle det mot förmodan visa sig attförsäkringsinrättningarna av reformen föranledes att avvecklarättsskyddsförsäkringarna, innebär delta att en väsentlig fömtsättning förreformen brustit. 1 § Lagrådet: Med "konsultation" torde enligt svensktspråkbruk vara att förstå "rådfrågning", kanske också"rådplägning", men icke, såsom här är avsett, "rådgivning".Då sistnämnda ord utan närmare bestämning skulle få en alltför vid innebördföreslås att "konsultation" ersattes med den från 41 § hämtadebeskrivningen "kortare rådgivning i rättslig angelägenhet". Bestämmelser om verksamhetsområde för allmänadvokatbyrå torde kunna ges i administrativ ordning utan slöd i förevarandelag. Det föreslås därför alt andra stycket i förevarande paragraf får utgå. Enligt förslaget skall enklare rättshjälpsärendenkunna på rättshjälps-nämndens vägnar slutligen prövas av tjänsteman vidnämnden. I remissprotokollet anges alt detta skall vara fallet då framställningarfrån sökande, biträde eller annan ulan vidare skall bifallas. som sådan förutsätts i fall, då det finns anledning anta alt en ansökaneller framställning ej kan bifallas eller icke bifallas helt, och i övrigt ifall, då frågan är av större vikt eller har mera principiell betydelse. Dessariktiinjer för uppdelningen av ärendena. föranleder ingen erinran. Första stycket av förevarande paragraf innehållerreglerna om rättshjälpsnämnds beslutförhet i de ärenden som beslutes av nämndensom 1972: 4 401 sådan.Som förutsättning för beslutförhet med endast tre ledamöter anges attordföranden finner att ärende är av sådan beskaffenhet att deltagande av debåda advokalledamölerna ej är påkallat Denna formulering kan uppfattas som omutrymme skulle finnas för visst mått av godtycke vid bestämmandet, om nämndenskall ha den mindre eller den större sammansättningen. För alt förebygga deltabör reglerna om beslutförhet jämkas så att gränsdragningen sker efter merobjektiva grunder. Härvid torde som grundregel böra anges att rättshjälpsnämndär beslutför med ordförande och de två ledamöter som ej är advokater. Om ärendeär av principiell betydelse eller eljest av särskild vikt eller om i annat fallpå grand av ärendets beskaffenhet dellagande av de båda ledamöter som äradvokater finnes påkallat torde böra gälla att samtliga ledamöter i nämndenskall deltaga. Lagrådet föreslår att första stycket ändras i enlighet med detsagda. 8 § Lagrådet: Vilka som kan få allmän rättshjälp har positivtangetts i 6 och 7 §§. Den negativa bestämningen i första stycket av förevarandeparagraf S)'nes kunna utgå. Vid 9 § behandlar lagrådet avslutningsvis en frågasom har anknytning till förevarande paragraf. 9 § Lagrådet: Hänvisningen lill 27 § första stycket i förstastycket andra punkten av förevarande paragraf torde avse endast kostnader somuppkommit innan rättshjälpsnämnden meddelat beslut om rättshjälp och som denrättssökande enligt 16 § andra stycket har att själv betala. Som exempel påsådana kostnader kan nämnas utgifter för utredning och inställelse samlbilrädesersättaing som fastställts enligt 17 § andra stycket. Den angivnabegränsade innebörden av hänvisningen skulle framgå bättre om den sats i 27 §första stycket, som börjar med orden "i den mån", ut-brytes till ensärskild andra punkt och hänvisningen i första stycket andra punkten avförevarande paragraf sker till den nya andra punkten i 27 §. Lagrådet föreslår härall första stycket andra punkten ändras i enlighet med det sagda. Vad i andra stycket 2 av förevarande paragraf sägsom angelägenhet som ej är förvaltningsärende eller av beskaffenhet att kunnakomma under förvaltningsmyndighets prövning är icke helt otvetydigt tillinnebörden. Uppenbarligen åsyftas dock icke att rättssökande, vars motpart ärkronan, skulle helt eller delvis vara utesluten från möjlighet att få kostnadför nödvändig utredning ersatt såsom rättshjälpskostnad enbart av den anledningen,att kronans rätt såsom part bevakas av förvaltnings- myndighetoch att saken sålunda handlägges av myndigheten såsom förvaltningsärende. Medhänsyn härtill och då fråga om lagstiftning rörande rättshjälp iförvaltningsärenden är föremål för överväganden inom justitiedepartemenlet iannat sammanhang, synes anledning icke föreligga att nu gå närmare in påhithörande spörsmål. Som rättshjälpskostnad enligt andra stycket punkt 6bör anses även kostnad enligt 5 § blodundersökningslagen (jfr prop. 1969: 124s. 114 ff och 126). Lagrådet föreslår därför ätt i punkt 6 intages, vid sidanav hänvisningen till 4 § nämnda lag, en hänvisning också till 5 §. Beträffande viss med punkt 6 sammanhängande frågahänvisas till vad som anföres vid 20 § andra stycket Förslaget har, såsom framgår av 8 §, lillutgångspunkt att rättshjälp lämnas endast i angelägenhet som har anknytning häri landet. Emellertid kan för rättssökande, som är bosall här, rättshjälp gesäven i angelägenhet som ej prövas eller på annat sätt behandlas här i landet,om särskilda skäl föreUgger för rättshjälp. Ersättning för kostnad för allmänrättshjälp kan utgå av aUmänna medel först sedan rättshjälpsnämnd meddelatbeslut om rättshjälpen. I lagtexten har ej direkt angivits vilka förmånersom rättshjälp i angelägenhet utomlands närmare innebär. Frågan har ej hellerberörts i remissprotokollet. En genomgång av uppräkningen i förevarandeparagraf av förmånerna ger emellertid vid handen, att åtskUliga av dem ej gärnakan ifrågakomma annat än i angelägenhet som prövas eller eljest behandlas häri landet. Av övriga förmåner vilka sålunda i och för sig skulle kunna tänkasbli ersatta i angelägenheter som behandlas utomlands torde biträdeshjälp bliden i praktiken mest betydelsefuUa. Uppenbart är emellertid att icke vilkaåtgärder som helst bör kunna ersättas i nu ifrågavarande slag avangelägenheter. Behövliga åtgärder, företagna inom landet, torde utan vidareböra ersättas. Detsamma gäller smärre kostnader, exempelvis för läkarintygutfärdade utomlands. Däremot kan det knappast vara rimligt att exempelvisbiträdes resor utomlands samt arbete och lidsspUlan i samband därmed alltidskall kunna ersättas. I vissa fall kan utan tvivel ett praktiskt ochlegitimt behov föreUgga all även mera kostsamma åtgärder utomlands ersattes. Enreglering i själva lagen av dylika frågor förefaller knappast möjlig. mening skulle det vara en lämpUg ordning att i förevarande paragraf,förslagsvis som ett nytt sista stycke, intages ett bemyndigande för Konungenalt meddela närmare föreskrifter om rättshjälpsförmåner i angelägenheter sombehandlas utomlands. Naturligtvis kan i angelägenhet som behandlas här ilandet uppkomma likartade frågor, exempelvis om en kostsam arvsutredningutomlands skall ersättas av allmänna medel. Även för dessa fall kan närmareföreskrifter i administrativ ordning vara erforderliga. Prop.1972: 4 403 10 § Lagrådet: Bestämmelsen om ställande av ansvarsförbindelse iförevarande paragraf torde, såvitt gäller verkställighet enligtutsökningslagen, vara avsedd att tillämpas endast i sådana fall, närrättshjälpsnämnden beviljat allmän rättshjälp i själva verkställighetsärendet.I detta avseende må hänvisas till vad som kommer att anföras vid 30 §. Denangivna begränsade innebörden synes böra komma till uttryck i lagtexten. Dettakan ske genom att paragrafen uppdelas på två stycken, varav det förstamotsvarar den nuvarande paragrafen med undanlag för orden "ellerverkställighet enligt sistnämnda lag". I ett andra stycke kan då upptagasen bestämmelse om ansvarsförbindelse vid verkställighet enligt utsökningslageni fall när rättshjälpsnämnden beviljat allmän rättshjälp i verkställighetsärendet.Behov av ansvarsförbindelse torde, såsom angivits i remiss-protokollet,föreligga endast i fråga om verkställighet enligt 41 eller 42 §utsökningslagen. Det synes därför lämpligt att hänvisa direkt till dessaparagrafer. Till vinnande av klarhet bör angesi lagtexten att, om ansvarsförbindelsen föranleder utgift för staten, utgiftenanses såsom kostnad för rättshjälpen. härom kan lämpligen upptagas iett tredje stycke. 11 § Lagrådet: Enligt 15 § i promemorieförslagetlill rättshjälpslag fick rättshjälpsmyndigheten, om särskilda skäl förelåg,meddela anstånd med betalning helt eller delvis av preliminär rättshjälpsavgiftFör det fall att dylikt anstånd ej beviljats, innebar förslaget, atträttshjälp ej utgick, förrän den preUminära rältshjälpsavgiften inbetalats tillrättshjälpsmyndighelen. Någon motsvarande anståndsmöjlighet finns ej i detremitterade förslaget till rättshjälpslag. Detta förslag innebär för de fallnär biträde anlitas, att skyldigheten att erlägga kostnadsbidrag i principfullgöres genom att den rättssökande inom beräknat maximibelopp direkt till biträdetbetalar ersättning för dennes arbete och ullägg. Med denna ordning kommerbiträdet alt stå risken för att kostnadsbidraget icke erlägges. Som regel tordedärför biträdet komma att kräva förskottsbetalning, innan biträdeshjälplämnas. I den mån han beviljar anstånd med betalningen sker detta på hans egenrisk. Det får givetvis förutsättas attsåsom uttalats i remissprotokoUet, förskott tages ut med skäliga belopp efterhand som kostnaderna uppkommer. Även om detta iakttages, kan ordningen förkostnadsbidragels erläggande understundom komma att medföra svårigheter förden rättssökande. Icke minst gäller detta när den rättssökande ej haftmöjUghet att själv välja tidpunkten för sakens behandling och kostnadsbidragetär förhållandevis stort. Det kan synas vara en brist i del rättsskydd, som 1972: 4 404 reformenavser att ge även inkomsttagare i mellangrupperna, att icke möjlighet skallfinnas att under särskilda omständigheter på det aUmännas risk lämna anståndmed betalning av kostnadsbidrag. Ä andra sidan kan det icke uteslutas att enregel om anståndsmöjUghet leder till missbruk. Del kan också framhållas att förnärvarande den som ej har eller skall kunna få fri rättegång som regel måstevara beredd all betala förskott för alt få juridiskt biträde. Någon ändring av förslaget i förevarande avseendeförordas icke . Lagrådet har emellertid velat fästa uppmärksamheten på fråganoch anser del angeläget alt den efter genomförandel av reformen följes meduppmärksamhet I specialmotiveringen till förevarande paragrafframhålles att däri meddelade regler icke ger utrymme för någon återbetalningav redan erlagt kostnadsbidrag på den grunden att den rätlssökandes ekonomiskasituation har försämrats. Häremot finns intet alt erinra. Ståndpunkten synesemellertid böra leda lill att jämkningen nedåt icke någonsin drives utöver dengräns som representeras av det redan erlagda kostnadsbidraget. Lagrådetförordar därför att efter ordet "skäligt" tUlägges "dock ejunder vad som redan betalats i koslnadsbidrag". Bestämmelserna i förevarande paragraf tar sikte pådet fall att de ekonomiska förhåUanden, som varit avgörande för maximibeloppetsursprungliga beräkning och alltså (jfr 6 § första stycket, slutet) var förhanden när rättshjälp först (jämför 16 och 19 §§) begärdes,efter denna tidpunkt undergått förändring. Något annat är, om det sedermeraskulle visa sig att den rättssökande lämnat oriktiga uppgifter angående deekonomiska förhållandena vid den enligt det sagda avgörande tidpunkten. Medförslagels grunder (se särskilt 34 § första -Stycket 2) överensstämmer bäst attmaximibeloppet i denna situation kan omprövas, vare sig oriktigheten kantillräknas den rättssökande eller ej och oberoende av om avvikelsen från detriktiga kan betecknas som väsentiig. Naturligen bör dock en obetydlig avvikelseej föranleda någon ändring. Det sagda synes böra gälla vare sig maximibeloppetberäknats av anlitat biträde i samband med rättshjälp enligt 16 § eller fastställtsav rätlshjälpsnämnden, eller centralmyndigheten. Ändring som avses börgivetvis kunna ske också i sänkande riktning, dock tUl skUlnad från det föratsagda också under redan erlagt kostnadsbidrag. behandlade fall av jämkningpå grund av ursprunglig oriktighet torde icke kräva uttrycklig reglering ilagen. Prop.1972: 4 405 16 § , . Efter rätlshjälpsreformen lär godadvokatsed komma att kräva att advokaten eller hans biträdande juristomedelbart med den rättssökande lar upp frågan huruvida den begärda hjälpenskall lämnas såsom allmän rättshjälp och, i så fall, tillika frågan omstorleken av maximibeloppet för den rätlssökandes kostnadsbidrag. I annatsammanhang förekommer i remissprotokollet (under 19: 12) uttalanden som synesge vid handen att det icke är avsett alt rättssökande, som skall få allmänrättshjälp, genast skall erhålla skriftligt besked därom. Lagrådet anser attklarhet och reda skulle befordras om etl sådant besked, gärna i enklast möjligaform, alltid genast lämnades. Enligt andra stycket fullgöresskyldigheten att utge kostnadsbidrag genom att den rättssökande "betalarersättning lill biträdet och övriga kostnader för rättshjälpen".Sistnämnda kostnader kan den rättssökande betala antingen direkt eller ocksåindirekt så alt han lämnar biträdet, med redovisningsskyldighet för denne, ettförskott för kostnadernas gäldande. I båda fallen är det givelvis denrättssökande som bestrider kostaaderna. Lämpligen kunde därför de citeradeorden utbytas mot "till biträdet betalar dennes ersättning och svarar förövriga kostnader för rättshjälpen". Bestämmelserna i andra stycketandra punkten innebär att biträdesersättningen icke blir fastställd i annatfall än då den rättssökande eller biträdel begär det hos rättshjälpsnämndeneller denna självmant tar upp ersättningen till prövning, men alt fråga omfaststäUelse kan yäckas utan tidsbegränsning. Dessa bestämmelser är enligt minmening ägnade att inge betänkligheter. Jag vUl för det följandeförulskicka, alt lagrådet vid 23 § kommer att hemställa all den paragrafen fårföljande lydelse: "Biträde får ej förbehålla sig eller mottaga ersättningav sin huvudman utöver vad som följer av 22 §. Har det skett är förbehålletutan verkan och skall biträdet återbetala vad han uppburit för myckel. "Denna avfattning är avsedd att klart markera att ett biträde som tagit förmycket betalt icke skall vara skyddad mot återkrav ens om betalningen erlagtsgenom att pengar överlämnats med insikt om överbetalningen. Hur myckel biträdet äger betingasig i ersättning kan emellertid mången gång vara tveksamt. Också de fastataxorna kommer att innefatta möjlighet till undantag. Och utanför det direkttaxebestämda området måste enligt sakens natur finnas rum fören betydandeosäkerhet Även om man förvisso kan vänta att rätlshjälpsnämnderna kommer alt visaall skälig hänsyn lill de förefintliga svårigheterna kan dock den möjlighetenicke uteslutas att en advokats arvodesdebiteringar för en följd av årunderkastas prövning, kanske i anledning av något som förefallit och ansettsanmärkningsvärt, och alt prövningen leder lill stora återkrav. Det kan rentavhända alt advokaten inför en sådan risk väljer att fortlöpande begärafastställelse av sina arvoden, något som, om del blev vanligt, skulle vållapåfrestningar på rältshjälpsorganisationen. Det må i delta sammanhang erinrasom att enligt huvudregeln i 18 kap. 9 §handdsbalken den som vill tala å sysslomans förrättning skall göra del inom natt och år sedan sluträkning avgavs, saml vidare om att en liknande regel enligt 33 § i stadgarna för gäl ler angående ledamots skyldighet att underkasta sig skiljedom i tvist med huvudman om arvode och kostnad för utfört uppdrag. 10 iförslaget lUl normalavtal enligt jämtlandssystemet gäUer slutiigen att, om icke erinran gjorts mot advokatens räkning, denna anses godtagen. Såsom framgår av specialmotiveringen lillförevarande paragraf leder förslagels ståndpunkt också till vissa svårigheter idet, dock möjligen icke så ofta förekommande fallet, alt biträde, som ejupptagit erforderligt förskoll av sin huvudman och därför ej fått betalt avdenne, för talan i rättegång vid allmän domstol om att utfå sin ersättning. Ärersättningen icke fastställd men vitsordas det i sådant hänseende fordradebeloppet, följer av målels disposiliva karaktär all beloppet uldömes i den månicke invändning om preskription, betalning e. d. föranleder annat. Är beloppelsstorlek tvistig lär det tillhöra domstolens processledande verksamhet allupplysa parterna om möjligheten att få fastställelse hos rättshjälpsnämndenoch efterhöra om någon av dem äm.nar begagna sig därav. Väckes därpå hosrätlshjälpsnämnden fråga om fastställelse, förklarar enligt 32 kap. 5 §rättegångsbalken domstolen målet vUande. Domstolen får däremot enligt minmening i motsats lill vad som uttalas i remissprotokoUet icke begärayttrande om ersättningens skälighet från rätlshjälpsnämnden, ly denna skallicke yttra sig om något som senare skulle kunna föras under dess direktaprövning. Skulle ingen av parterna vilja gå till rätlshjälpsnämnden, måstedomstolen själv bestämma ersättningsbeloppet med tillämpning av första stycketi förevarande paragraf jämfört med 22 §. Den lösning jag i stället viU förorda innebär, atträtlen för den rättssökande eller biträdet att väcka fråga om fastställelsesaml för rätlshjälpsnämnden alt självmant upptaga fråga därom skall gällaunder en begränsad lid från sluträknings avgivande, förslagsvis , och attsedan denna lid gått lUl ända utan att fråga om fastställelse sålunda uppkommit,ersättningen skall anses fastställd tUl det belopp som upplagils isluträkningen. Lösningen har till föratsättning alt enligt föreskrifter utfärdadei administrativ ordning biträdet har alt lill rättshjälps- 1972: 4 407 nämndeninberätta när han avgivit sluträkning och vilket belopp han däri betingat sig iarvode.