prop · FV0311 · 1972-12-31 00:00:00 — Föreningen delar kommitténsuppfattning att kommunerna själva bäst kan anpassa avgifterna med hänsyn tilldet trafikreglerande syftet och att det inte behöver befaras att avgifternasätts högre än som behövs för att parkeringsplatserna skall fylla sin uppgift iden allmänna samfärdseln. Föreningen finner det tillfredsställande all del ikommitténs förslag till författningstext i fråga om avgifter för allmänplatsmarksom upplåtits lill bussuppställningsplats sägs klart att avgiften fär uppgåbara till belopp som behövs för att läcka kommunens kostnader för upplåtelsen. Hamnavgifter m. m. delar kommitténs uppfattning att en sådanreglering av hamnväsendets ekonomiska förhållanden bör eftersträvas som gördelmöjligt att tillämpa företagsekonomiska principer inom den kommunalahamnverksamheten. I linje med sådana principer ligger intresset av en förenklingi förhållande till nuvarande ordning med dess underställningsförfarande. Utredningen, som ämnar behandla hamnlaxefrågorna i ett kommande betänkande, anför att den omplacering av reglernaom hamnavgifter som kommittén föreslår lämnar utredningen frihet att välja denlösning som senare visar sig lämplig. Utredningen har därför inte något atterinra mot kommitténs förslag. Förslaget tillstyrks också av iStockholms län och stadsfullmäktige i , medan handelskammareframhåller att taxehöjningar kan ha stor ekonomisk betydelse och att de kaninverka menligt på trafikens utveckling. Handelskammaren anser därför attunderställningsskyldigheten bör behällas inte bara i avvaktan påhamnutredningens förslag. , , Gotlandshandelskammare, handelskammare, planverket, brandinspektionen, länsstyrelseni , stadskollegiet i , stadsfullmäktige i ochSundsvall, länsbrandinspektören i och ansluter sig till kommitténs förslag attunderställningsskyldigheten skall slopas i fråga om sotningstaxorna. Eftersom sotningstaxorna bestäms på grundval av förhandhngarmellan kommunerna och och manknappast kan sätta kommunernas förmåga att med ledning av normalsotningstaxornagöra en rättvis fördelning av sotningskostnaderna på de enskilda objekten ifråga, finns det enligt inte anledning att behållaunderställningsskyldigheten. och ärkritiska mot kommitténs förslag i fråga om sotningstaxorna. harenligt riksförbundet centrala överenskommelser om generella höjningar av sotningsavgifternamed anledning av inträffade kostnadshöjningar träffals efter förhandlingarmellan riksförbundet samt eller, intill ,och . Kommunförbunden harrekommenderat kommunerna all följa de centrala överenskommelserna ochriksförbundet har hos kommunerna begärt höjningar enligt överenskommelserna. Kommunernahar i regel följt de centrala överenskommelserna. anser därföratt underställningsskyldigheten är onödig. Del påpekas emellertid att skorstensfejarmästarnainte har någon rätt att påkalla förhandlingar i fråga om sotningsavgifterna,vare sig med eller med en enskild kommun. En kommun ärinte tvungen att följa den centrala överenskommelsen och en skorstensfejarmästarekan inte vidta några stridsåtgärder för all få förbättrade ekonomiska villkorför verksamheten. Han är vid straffansvar bunden av sina skyldigheter enligtbrandlagstiftningen. Kommunalbesvär ger, anför riksförbundet vidare, inte sammamöjlighet lill statskontroll som förvaltningsbesvär eller underställning.Besvärsprövningen vid kommunalbesvär avser bara beslutets laglighet och gersåledes knappast utrymme för en prövning av de beslutade avgifternas skälighet.Besvärsrätten är vidare begränsad till kommunmedlem och det förekom- mer att en skorstensfejarmästare inte bor i den kommun därhan är verksam. tillstyrker därför förslaget om att underställningsskyldighetenskall slopas endast under förutsättning att möjlighet införs att anföraförvaltningsbesvär mot en kommuns beslut om antagande av sotningstaxa. avstyrker kommitténsförslag och anför att rätten att anföra kommunalbesvär är av obetydligt värde,när kommunens beslut har tillkommit i laga ordning. Någon prövning avavgifternas skälighet kan ju inte ske vid kommunalbesvär. Normalsotningstaxornainnebär enligt förbundet inte någon garanti mot att oskäliga sotningsavgiftertas ut. Fastighetsägarna deltar ju inte i utformningen av normalsotningstaxornaoch de kan därför inte påverka prisutvecklingen. Staten utövar i stor utsträckning kontroll över denkommunala verksamheten. Statsuppsikten tillgodoser skilda syften och sker iolika former. Genom besvärsprövning och, i vissa fall, prövning efter underställningav kommunala beslut utövas kontroll av att kommunen inte överskrider sinabefogenheter eller på annat sätt handlar i strid med vad som är föreskrivet ilag eUer annan författning. Inom den specialreglerade kommunala förvaltningen omfattarbesvärsprövningen och prövningen vid underställning också frågan om detkommunala beslutet är i sak lämpligt. Inom vissa sektorer av den kommunalaförvaltningen utövar staten härutöver en effektivitetskontroll, dvs. en tillsynöver att uppgifterna fullgörs på ett tillfredsställande sätt, genom att lämnaråd och anvisningar, påkalla rättelse, förelägga kommunerna att förfara påvisst sätt eller besluta i kommunens ställe. Kommunernas handhavande avåtskilliga angelägenheter kan vidare styras genom föreskrift i statsbidragsförfattningatt statsbidrag till en verksamhet får beviljas bara om vissa villkorär uppfyllda. Statskontrollen har i stor utsträckning utformats dåden kommunala förvaltningen var väsentligt mindre utbyggd än f. n. I takt medden starka expansionen av den kommunala verksamheten har emellertid kommunernasförvaltningsorganisation blivit allt större och allt bättre utrustad.Kommunerna har därigenom fått väsentligt ökad tillgång till kvalificeradsakkunskap pä olika områden. Den nu pågående kommunindelningsreformen, vilken ihuvudsak kommer att vara genomförd , har avgörande betydelseför denna utveckling. Den service som och lämnar sina medlemmar har också i avsevärd mån stärktförutsättningarna för effektivitet och enhetlighet i den kommunalaförvaltningen. Den antydda utvecklingen motiverar överväganden fråndelvis nya utgångspunkter om statens tillsyns- och kontrolluppgifter gentemotkommunerna. Flera initiativ till sådana överväganden har också tagits. Länsberedningen (C 1970:28), som har till uppgift att göraen allmän översyn av uppgiftsfördelningen mellan stat och kommun, skall enligtsina direktiv vid övervägandena om relationerna mellan stal och kommun bl. a.beakta alt kommunerna genom indelningsreformen kan väntas mera allmänt bli mstadeatt bedriva sin verksamhet på sådant sätt att detaljerad tillsyn och kontrollfrån statens sida kan minska. Bygglagulredningen (K 1969:55) skall enligt sinadirektiv bl. a. överväga en begränsning av den statliga detaljgranskningen inomplanväsendet. Indelningsreformens fullföljande har vidare föranlett attrelationerna mellan stat och kommun ägnas större uppmärksamhet inom Kungl. Tillkomsten av bättre rustade kommuner ger sålunda anledning att seöver metoderna för och omfattningen av den statliga tillsynen över kommunernapä skilda verksamhetsområden. En särskild enhet inom hartill uppgift bl. a. att ta initiativ till och samordna en översyn inom berördadepartement av stalsbidragsförfattningar i syfte alt utmönstra onödiga delaljföreskriftersom kan försvåra den kommunala verksamheten. Ett sådant arbete pågår nu inomflera departement. En promemoria med förslag till åtgärder i angivet syfteinom skolsektorn som upprättats inom (Ds U 1971:3)har remissbehandlatsoch bereds f. n. inom nämnda departement. Ett annat led i arbetet på all avveckla överflödigstatskontroll över kommunerna är den översyn av bestämmelserna omunderställning av vissa kommunala beslul som kommunalrättskommittén redovisat ibetänkandet (Ds C 1970:2) Kommuns och andra kommunala menigheters skyldighetatt underställa statlig myndighet vissa beslut. Översynen har enligt utedningensdirektiv varit begränsad till underställning av beslut enligt kommunallagarna utom vissa finansiella beslut, bl. a. beslut att ta upp län eller gå i borgen och av beslut om kommunala avgifter. Utredningen som praktiskt tagetgenomgående behandlats positivt av remissinstanserna visar att väsentligaförenklingar när del gäller statskontrollen står att vinna inom detta område. Reglemente för besvärsnämnd skall underställaslänsstyrelsens eller, i fråga om landstingskommunal besvärsnämnd, Kungl. Underställningsskyldighet föreligger numera inte i fråga om andra kommunalanämndreglemenlen. Kommunallagarnas bestämmelser för nämnder för oregleradförvaltning gäller bara om annat inte föreskrivs i reglementet för besvärsnämnden. Kommittén anser all underslällningsskyldigheten börbehållas. Från rättssäkerhetssynpunkt finns det enligt kommittén ett behov avfasta och i huvudsak enhetliga normer för besvärsnämndernas verksamhet. Baratvä remissinstanser anser all underställningsskyldigheten bör slopas. Det ligger i sakens natur att del är angeläget attförfarandet hos besvärsnämnderna ger bästa möjliga garantier för materielltriktiga resultat och för rättssäkerhet i övrigt. 1 likhet med kommittén anserjag därför att det behövs fasta och i huvudsak enhetliga normer förverksamheten. Som förut sagts föreligger det inte någon skyldighet attinrätta besvärsnämnd. Ätt en besvärsnämnd inrättas medför inte att den enskildesmöjligheter att få sin talan prövad av statlig myndighet blir mindre. Jagansluter mig till vad anför om att besvärsnämndernasblotta existens har utgjort en garanti för alt tjänste-tillsätlningsärendenahandläggs grundligt och objektivt. Som förut sagts skall de flesta bestämmelserna iförvaltningslagen, vilken trädde i kraft , tillämpas i ärendehos besvärsnämnd. Det gäller bl. a. bestämmelserna om jäv, vilka är strängareän motsvarande bestämmelser i kommunallagstiftningen, samt bestämmelserna omrätt för part att ta del av vad som har tillförts ärendet, kommunikation ochbeslutsmotivering. Genom all förvaltningslagen i huvudsak skall tillämpas hosbesvärsnämnderna tillgodoses till stor del behovet av fasta och enhetliganormer för besvärsnämndernas verksamhet. Kompletterande bestämmelser ireglemente kommer fortfarande att behövas och en del av de ytterligarebestämmelser som kan behövas, t. ex. föreskrifter om beslutförhet ochomröstning, är av betydelse från rättssäkerhetssynpunkt. Enligt min meningfinns det emicllertid inte anledning alt befara alt en kommun eller landstingskommunsom inrättar en besvärsnämnd inte skulle se till att reglementet för nämndentillgodoser vad som krävs från rättssäkerhetssynpunkt. Av betydelse i detta sammanhangär det biträde som kan lämnas av resp. . Med stöd av vad jag nu har anfört förordar jag attskyldigheten för kommunerna och landstingskommunerna att underställa beslut omantagande av reglemente för besvärsnämnd resp. Kungl. Enligt 61 § KL krävs medgivande för attkommun skall få placera penningmedel, som inte behövs för nära föreståendeutbetalningar, på annat sätl än som anges i paragrafen. Motsvarande bestämmelserfinns i 65 § KLS och 75 § FSL. 16 § KFL hänvisar lill 61 § KL. Enligt 65 § LLkan landsting däremot ulan underställningsskyldighet bestämma om placering avpenningmedel. Kommittén föreslår att de nuvarande placeringsreglerna iKL, KLS, FSL och LL ersätts med förenklade och enhetliga regler som angernormalförfarandet med överskottsmedel, nämligen insättning hos bank eller annanpenninginrättning, och som i likhet med nuvarande bestämmelser i ger debeslutande församlingarna rätt att utan underställning meddela andra placeringsföreskrifter.Behovet av möjligheter lill annan placering än sådan som f. n. får ske utanlänsstyrelsens medgivande är enligt vad kommittén anför myckel begränsat.Kommittén anser emellertid att stela och undantagslösa regler kan varaolämpliga samt att fullmäktige bör, utan att inhämta medgivande,få meddela föreskrifter för de förvaltande organensmedelsförvaltning. Enligt kommittén kan det inte antas att länsstyrelsenskulle vara bättre skickad än fullmäktige att bedöma om en visspenningplacering är lämplig. Två remissinstanser ger uttryck för tveksamhet införförslaget att underställningsskyldigheten skall tas bort, medan de övrigalämnar kommitténs förslag ulan erinran. Jag ansluter mig till vad kommittén anför och förordar,såvitt gäller ändringarna i FSL, efter samråd med det statsråd som handläggerfrågor enligt nämnda lag att kommitténs förslag genomförs. beslut om indelning i valkretsar för val avlandstingsmän och om det antal landstingsmän som skall utses för varje valkretsskall enligt 13 § LL underställas Kungl. I likhet med remissinstanserna ansluter jag mig till kommitténsuppfattning att ett statligt inflytande på delta område framstår som särskiltmotiverat. Ett ytterligare skäl alt inte nu ändra gällande ordning är attfrågan om att införa ett nytt valsystem för landstingsvalen aktualiserats genomkommunalvalskommitténs betänkande (SOU 1971: 4) Kommunala val. Jag anser därförliksom kommunalrättskommittén och remissinstanserna attunderställningsskyldigheten inte bör upphävas . När förbundsordning för kommunalförbund har antagits,skall den enligt 21 § KFL underställas prövning. Motsvarandeunderställningsskyldighet föreligger vid ändring av förbundsordningen (22 §).I och med fastställelsen övertas, som kommittén anför, en eller flera kommunalaangelägenheter av en specialkommun, det nybildade kommunalförbundet. anser jag att del är lämpligt att statlig myndighet medverkar närkommunalförbund skall bildas och att underställningsskyldigheten inte kananses innebära något onödigt inträng i den kommunala självstyrelsen. Jagansluter mig därför till kommitténs uppfattning att underställningsskyldighetenbör behållas. Gatubyggnadskostnadsbidrag och avgifter hos byggnadsnämnd En allmän översyn av byggnadslagstiftningen görs f. n. avbygglagutredningen. I väntan på resultatet av utredningens arbete saknasenligt min mening anledning att slopa skyldigheten att söka fastställelse avbestämmelser om skyldighet för fastighetsägare att bidra till kostnader för iordningsställandeav gata eller av sådana avgifter hos byggnadsnämnd som avses i 8 § förstastycket byggnadsstadgan. Jag ansluter mig alltså också på denna punkt tillkommitténs och remissinstansernas mening. Gatuhandels- och torgavgifter m. m. Kommunfullmäktiges beslut om nya eller förhöjda avgifter åden allmänna rörelsen för begagnande av de platser som har anvisats åt dennaeller de inrättningar som har gjorts för att betjäna den skall, för att vinna bindandekraft, underställas Kungl. Maj:ts prövning (74 § KL och 78 § KLS). Tillavgifterna å den allmänna rörelsen hänförs numera torgavgifter, avgifter förbusstationer pä allmän plats samt hamnavgifter och vissa andra avgifter påsjöfartens område. Gemensamt för dessa avgifter är bl. a. att de anses få täckakommunernas kostnader men inte ge något överskott. Av punkt 44 Kungl. Maj:tsresolution följer att kommunerna är skyldiga att upplåtavissa avgiftsfria platser för torghandel. Torgavgifterna behandlas i dettaavsnitt och övriga avgifter å den allmänna rörelsen i del följande. Enligt 2 § allmänna ordningsstadgan krävspolismyndighetens tillstånd bl. a. när allmän plats inom stadsplanelagt områdeav stad, eller annat samhälle, där byggnadslagens bestämmelser för stadgäller, skall användas för upplag eller avstjälpning eller tas i anspråk förförsäljningsstånd, ställningar e. d. eller liknande plats som i vederböriigordning har upplåtits till allmän försäljningsplats får dock utan sådanttillstånd tas i anspråk för försäljningsändamål. För upplåtelse på sådan platskan kommunen med stöd av 74 § KL resp. 78 § KLS ta ut torgavgift. Om tillstånd som avses i 2 § allmänna ordningsstadganföreligger, får kommunen ta ut skälig avgift för upplåtelse av plats som stårunder kommunens förvaltning (1 § AvgL). Grunderna för avgifterna bestäms avkommunfullmäktige men för att vinna bindande kraft skall fullmäktiges beslutunderställas prövning (3 §). Avgifterna är inte bundna vidkommunens kostnader till följd av upplåtelsen. När avgifterna bestäms, fårenligt förarbetena till AvgL (prop. 1957:157 s. 54) hänsyn tas till bl. a. denvinst som en rörelse av visst slag och på viss plats kan beräknas lämna. Manbör därvid utgå från en objektiv beräkning av vad som för den avsedda platsenkan anses normalt för en rörelse av det slag det gäller. Avgifterna får intesättas i relation till omsättningen eller lönsamheten i det enskilda fallet. Kommittén anför att den skillnad som f. n. görs mellan gatuhandelsavgifteroch torgavgifter har skapat en konstlad gräns mellan två likartadehandelsformer och gett upphov lill gränsdragningsproblem. Enligt kommittén harvidare uttalandena i förarbetena till AvgL om skälighetsbedömningen i fråga omgatuhandelsavgifterna lett till tillämpningssvårigheter. Kommittén föreslår att I § AvgL ändras sä att den kommeratt omfatta också torgavgifterna samt att del föreskrivs att avgift förupplåtelse som avses i paragrafen fär tas ul med belopp som kan anses skäligtmed hänsyn till ändamålet med upplåtelsen, nyttjarens fördel av upplåtelsen,kommunens kostnader med anledning av upplåtelsen och övriga omständigheter.Grunderna för beräkning av avgifterna skall enligt förslaget bestämmas av kommunfullmäktige. Förutsatt allresultatet av en rörelse väsentUgen beror på försäUningsplatsens läge skallhänsyn också kunna las till omsättningen eller brutlovinsten. Underställningsskyldighetenföreslås slopad liksom skyldigheten för kommunerna alt avgiftsfritt upplåtavissa försäljningsplatser på salutorgen. Remissinstanserna är i huvudsak positiva till förslagetall torgavgifterna skall regleras i AvgL och att enhetliga regler i principskall gälla för torgavgifterna och gatuhandelsavgifterna. Enligt min meningföreligger det inte längre sådana skillnader mellan torghandeln och gatuhandelnatt det framstår som motiverat all helt skilda regler gäller för de tvåhandelsformerna. Jag vill erinra om att I § AvgL avser inte bara gatuhandelsavgifterutan också t. ex. avgifter för upplåtelser för ickekommersiella ändamål. Inteheller kan det anses motiverat att behålla skyldigheten för kommunerna attupplåta vissa försäljningsplatser på salutorgen utan avgift. Jag förordardärför att förslaget, att torgavgiflerna skall inordnas under 1 § AvgL ochalltså inte längre regleras av bestämmelser i resp. KLS, genomförs liksomförslaget att punkt 44 Kungl. Maj:ls resolution den skallupphävas. anser jag att det i lagtexten bör gesexempel på olika omständigheter som bör beaktas, när kommunfullmäktige bestämmergrunderna för avgiftssältningen. Flertalet remissinstanser tillstyrkerkommitténs förslag på denna punkt. Enligt förarbetena lill AvgL får hänsyn tastill bl. a. den beräknade vinslen av rörelsen. Man skall därvid utgå från enobjektiv beräkning av vad som kan anses normalt för en rörelse av det slag detgäller och inte från det verkliga utfallet av rörelsen. Avsikten är således skall kunna la hänsyn till den fördel .som det innebär för en rörelseidkareatt få ta en viss försäljningsplats i anspråk men däremot inte till denvinstökning som beror av hans egna prestationer. I princip anser jag alt dennaordning bör tillämpas även i fortsättningen. I praktiken kan det emellertidvara nästan omöjligt alt göra en sådan objektiv beräkning som avses iförarbeten till AvgL. Kommitténs förslag att hänsyn skall få las till bl. a. nyttjarensfördel av upplåtelsen innefattar möjlighet att ta viss hänsyn till omsättningeneller bruttovinsten i det enskilda fallet. På denna punkt är nägra remissinstanser,nämligen handelskammare. gatukök & kiosknäring,Svenska pressbyrån och , kritiska. a. att förslaget ger utrymme för helt godtyckliga bedömningar och attförslaget kan leda till att avgifterna bestäms till en viss procent avomsättningen och utan hänsyn till om denna beror på försäljningsplatsens lägeeller är en frukt av rörelseidkarens prestationer. I den mån det är möjligt attberäkna den fördel det kan innebära att få ta i anspråk en plats med ett frånförsäljningssynpunkt gynnsamt läge är det enligt min mening inte mer än rimligtatt fördelen beaktas, när grunderna för avgifterna bestäms. Det är ocksä klartatt omsättningen eller bruttovinsten ofta kan ge god vägledning, när detgäller att bedöma i vilken män upplåtelsen innebär en sådan fördel. om all hänsyn får tas lill nyttjarens fördel av upplåtelsen får lillföljd att det blir tillåtet att använda omsättningen eller brutlovinsten som etthjälpmedel vid bedömningen av nyttjarens fördel. En sådan föreskrift kandäremot inte åberopas tiil stöd för att också på annat sätt lägga omsättningeneller bruttovinsten till grund för avgiftssättningen. Jag ansluter mig därförtill kommitténs förslag att en sådan föreskrift skall tas in i 1 § AvgL.Enligt min mening är det inte nödvändigt all, för all förhindra attomsättningen eller brutlovinsten ges självständig betydelse, när grunderna föravgifterna skall bestämmas, föreskriva att omsättningen av bruttovinsten inteskall anses som sådana övriga omständigheter som enligt kommitténs förslagskall få beaktas vid sidan av de särskilt angivna omständigheterna. Mot förslaget att hänsyn vid avgiftssältningen skall fåtas till kommunens kostnader med anledning av upplåtelsen och till ändamåletmed upplåtelsen finns enligt min mening inte anledning till erinringar. Omförslaget genomförs, blir det liksom möjligt att differentieraavgifterna så att avgift kan las ut efter olika grunder beroende på omupplåtelsen görs för försäljningsändamål eller för t. ex. byggnadsställningareller valbyråer. Det blir också möjligt att ställa upp skilda grunder beroendepå vilket slag av försäljningsändamål upplåtelsen avser. Som näringsfrihetsombudsmannenoch anför bör det beaktas omupplåtelsen är stadigvarande eller, som oftast är fallet vid torghandel,begränsad till eller . I delföregående har jag föreslagit att kommunernas skyldighet att upplåta vissaförsäljningsplatser på salutorgen utan avgift skall upphävas. På många håll hardet varit brukligt att torgplatser upplåtits avgiftsfritt eller mot särskiltlåga avgifter till sådana torghandlare som huvudsakligen säljer produkter frånegna odlingar. Ett upphävande av kommunernas skyldighet att upplåta vissaavgiftsfria försäljningsplatser bör enligt min mening inte leda till attkommunerna blir förhindrade att i fråga om nyssnämnda och liknande kategorierupplåta torgplalser avgiftsfritt eller mot särskilt låga avgifter. Inte hellerbör kommunerna vara förhindrade att, i enlighet med tillämpad praxis,anlägga sociala synpunkter på avgiftsfrågan och alltså t. ex. la viss hänsyntill om en rörelse skall drivas av en partiellt arbetsför person. Genomförslaget att vid avgiftssättningen hänsyn skall få tas till, utöver vissasärskilt angivna omständigheter, också övriga omständigheter blir det möjligtför kommunerna alt beakta omständigheter av det slag som jag nu har nämnt. I enlighet med kommitténs förslag föreslår jag därför attdet i 1 § AvgL föreskrivs att avgift för upplåtelse som avses i paragrafen fårtas ut med belopp som kan anses skäligt med hänsyn till ändamålet medupplåtelsen, nyttjarens fördel av upplåtelsen, kommunens kostnader i anledningav upplåtelsen och övriga omständigheter. Liksom bör grunderna förberäkning av avgifterna bestämmas av kommunfullmäktige. I frågan om underställningsskyldigheten bör tas bortföreligger delade meningar bland lemissinstanserna. De flesta remissinstansersom yttrar sig på denna punkt tillstyrker kommitténs förslag och åberopar bl.a. intresset av förenkling av förvaltningsförfarandet och möjligheten att anföra kommunalbesvär över fullmäktiges beslut.Riksförbundet gatukök & kiosknäring. Svenska pressbyrån, och handelskammare anser däremot att underslällningsskyldighetenbör behållas. De anför bl. a. alt det kan befaras alt kommunernas handläggningav avgiflsärendena blir summarisk om underställningsskyldigheten tas bort, attdet behövs en garanti mot missbruk av avgiftsrätten och att prövningen vidkommunalbesvär bara avser det överklagade beslutets laglighel.