prop · FV0336 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:ts proposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition angående statligt filmstöd m. m.; given Stocldiolms slottden . Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver utbildningsärenden, föreslå att bifalla de förslag om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemställt. Ipropositionen föreslås att ett bidrag av ca 1,3 milj. kr. Medlen skall användas för stöd till produktion av svensklångfilm och för att avlasta en del av filminstitutets kostnader för utbildninginom biograffilmens område vid dramatiska institutet. Bidragethar aktuahserats i samband med vissa av filminstitutets styrelse beslutadeändringar av filmavtal. Avtalsändringarna avser bl. a. filminstitutetsledningsorganisation och dispositionen av de avgifter som flyter in tillinstitutet. Utdragav protokoUet över utbildningsärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:ministern för utrikes ärendena , statsråden , , ,, , , , , , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga om statligt filmstöd ochanför. MeUansvenska staten och filmbranschens organisationer (,. Föreningen , Sveriges fihnuthyrareföreningu.p.a. och Föreningen ) gäUer det s. k.filmavtalet. Genom avtalet bildades stiftelsen . Stiftelsensverksamhet skall enligt avtalet finansieras med avgifter från vissa biografer.Stiftelsen har enligt avtalet till syfte att verka för olika ändamål inomfilmens område, bl. a. genom att främja värdefull svensk filmproduktion. Iskrivelse har filminstitutets styrelse hemstäUt om Kungl. Maj:tsgodkännande av vissa av styrelsen beslutade ändringar av avtalets bestämmelserrörande bl. a. fördelningen av avgiftsmedlen. Det reviderade avtalet jämte bUagortorde få fogas till statsrådsprotokollet i detta ärende som bihang och bilagaI3. I anslutning till beslutet om avtalsändringarna har styrelsen tagit uppfrågan om statsbidrag tUl filminstitutet. Ianslutning till redovisningen av styrelsens förslag redogörs för huvuddragen ifilminstitutets och den svenska filmbranschens utveckling efter det attfilmavtalet ingicks . Intillbörjan av uppmärksammade statsmakterna biograffilmen främst somskatteobjekt. Den från början enbart kommunala nöjesskatten utgick på bl. Fr. o. m. utgick även statlig nöjesskatt.Nöjesskatten, som ökade successivt, nådde sin högsta nivå . Staten erhöUdå av skatteintäkterna och kommunerna . Densvenska filmproduktionen nådde sin största omfattning i sambandmed avspärrningen under . minskadedock dess marknadsandel och lönsamhet gradvis. Från mitten av 1950-taletbörjade också biobesöksfrekvensen att minska. Nedgången hade ett klart sambandmed TV:s genombrott. Motbakgrund av denna utveckling vidtog statsmakterna fr. o. m. början av1950-talet olika åtgärder för att förbättra filmproduktionens ochbiografnäringens ekonomiska villkor. Ett direkt statligt stöd etablerades iform av direkta utbetalningar till producenter av svenska spelfilmer, varvidstödet utgjordes av en viss andel av statens andel av biografnöjesskatten. m. /61 restituerades hela den statliga andelen tiUfilmproducenterna. Härav utgick i form av genereUa bidrag. Resterande 20 %avsattes till en särskild fond ur vilken svensk film kunde erhållakvalitetspremier. Kvahtetspremierna uppgick budgetåren 1960/61 och 1961/62 tiU1 milj. kr. /63 ökades kvalitetspremierna tiU 1,5 milj. kr. Medbörjan genomfördes en successiv sänkning av nöjesskatten. TiUföljd av TV:s kraftiga expansion försämrades filmbranschens ekonomiskasituation ytterligare vid början av 1960-taIet. Med anledning av en framstäUningfrån branschens organisationer om fullständigt slopande av nöjesskattenpå biografföreställningar tUlkallade chefen för fuiansdepartementet endelegation med uppdrag att på statens vägnar ta upp förhandlingar medrepresentanter för filmbranschen. Förhandlingarna resulterade i ett avtal den 6mars 1963. En förutsättning för avtalet var att nöjesskatten förbiografföreställningar upphörde. Statsmakterna fattade beslut härom (prop.1963: 101, BeU 1963: 35, rskr 1963: 261). Genom1963 års filmavtal bildades stiftelsen med uppgift attverka för ändamål inom filmens område. skall filminstitutets verksamhet finansieras med avgifter motsvarande10 % av bruttobiljettintäkterna vid biograf, som utöver barnmatinéer ger mer änfem föreställningar . De inflytande medlen skall användas på sätt somanges i det följande. Vid redogörelsen har hänsyn tagits till vissa år 1968beslutade ändringar i det ursprungliga avtalet med giltighet fr. o. m. budgetåret1969/70. Avde avgifter som inflyter till filminstitutet skall fördelas mellansamtliga producenter av svensk spelfilm i förhållande till resp. films bruttobiljettintäkterunder året. Avsättningen till denna s. k. A-fond som års avtalsrevisionuppgick till av avgifterna beräknades ursprungligen motsvara bortfaUetav den tidigare återbäringen av nöjesskatt. 1* 1972. Avavgifterna skall vidare (B-fonden) användas för kvalitetsbidrag tillsvensk långfilm. Premierna tiU kvalitetsfilm skall enligt avtalet årligenutdelas av en särskild av institutets styrelse utsedd jury bestående av sjupersoner. Av medlen skall användas för premiering av kortfilm. Institutets C-fond som års avtalsrevision uppgick till av avgifterna tUIförsårligen av avgifterna. Medlen skall användas för utjämning av förlusten påsvenska långfilmer som är berättigade till kvalitetsbidrag.Kvalitetsbidragssystemet gäller med vissa spärregler. När spärreglerna utlöseskan det spärrade beloppet användas av produktion ellersamproduktion av långfilmer. D-fonden till vilken av avgifterna avsätts skall nyttjas för filmbranschensgemensamma ändamål, bl. a. public-relationverk-samhet inom och utom . egen förvaltning, artistisk och teknisk yrkesutbildning,undervisning och forskning inom filmens område samt åtgärder för att bevarafilmer och material av historiskt intresse m, m, avsätts (E-fonden). Resterande15 % (F-fonden) skall användas till produktionslån och produktionsgarantier försvensk biograffilm. Fonden tillkom vid den nämnda avtalsrevisionen år 1968genom en reduktion av procentandelarna för A- och C-fonderna. Bidragen från F-fondenär generella till sin karaktär. Sammanfattningsviskan sägas att av de inflytande avgifterna, nämligen A-, B-, C- och F-fondernautgör en intern resursomfördelning inom filmbranschen, medan övriga avavgifterna, dvs. D- och E-fonderna, på ett mer indirekt sätt kommer branschentill godo. Stiftelsensverksamhet leds av en styrelse bestående av åtta ledamöter, varav Kungl. Maj:tutser hälften inkl. ordförande, och filmbranschens organisationer (,. Föreningen , Sveriges filmuthyrareföreningu.p.a. samt Föreningen ) de övriga ledamöterna. Filmavtaletgäller t. o. m. . Staten har dock rätt att säga upp avtalet vidbrott mot detta. Branschorganisationerna kan frångå gjorda förbindelser omstaten återinför nöjesskatt eller annan skatt av likartad karaktär.Filmbranschen kan vidare påkalla omprövning av avtalet, om antalet biografbesökgenomsnittligt eller under enbart 1972 minskatmed jämfört med . De direkta resursomfördelningarna inom ramen för filmreformen stimulerade början påtagligt den svenska filmproduktionen både Jämfört med året närmast fördubblades den årligaproduktionen av svensk långfilm. Produktionen uppgick däreftertill i genomsnitt 24 filmer . Av betydelse för den konstnärligautvecklingen var bl. a. att arbetsmöjligheter kunde beredas för en nygeneration av filmskapare. Inte mindre än två tredjedelar av de svenskalångfilmer som producerats efter är 1963 har sålunda haft regissörer somdebuterat efter nämnda tidpunkt. Svensk film uppnådde också betydandekonstnärliga och ekonomiska framgångar utomlands. Motslutet av försämrades emellertid förutsättningarna för den svenskafilmproduktionen. Under /71 premiärvisades endast 13 helt iSverige finansierade filmer. Den nedåtgående tendensen förefaller att beståunder innevarande spelar. En av orsakerna till att produktionen inskränkts ärden internationella filmkrisen, vilken medfört att möjligheterna tillexportintäkter avsevärt försämrats. Den viktigaste orsaken tillproduktionsminskningen ligger emellertid i nedgången i biobesöksfrekvensen iSverige. Dennanedgång har fortsatt även filmreform. Under periodens början varminskningen visserligen måttlig, men den har tilltagitkraftigt, I förhållande uppvisar spelåren 1969/70 och 1970/71 enminskning med drygt 28 resp, , Det bör observeras att tendensen inte är unikför svenskt vidkommande, I själva verket har minskningen varit kraftigare i t,ex, , , och , Denfrämsta orsaken till publikbortfallet får fortfarande sökas i TV:s utbredningoch också ökade programutbud, TV har konkurrerat inte bara somfritidsaktivitet utan också som medium för film. Utbudet i TY av bl. a. äldresvensk långfilm har t. ex. ökat kraftigt . Denkontinuerliga nedgången av biobesöksfrekvensen har lett till att antaletbiografer minskat. Utvecklingen i detta avseende och när det gällerfilminstitutets intäkter m. m. framgår av följande sammanställning. Antaletbiografbesök m. m. 1963/641970/71 1963/64 1964/65 1965/66 1966/67 1967/68 1968/69 1969/701970/71 Antalbiobesök (milj.) 39,6 38,2 37,1 35,4 32,6 30,4 28,2 26,0 Antalavgiftspliktiga biografer 512 486 479 468 453 449 435 411 biografer ca 1500 1328 1319 1 187 1 120 1064 1025 946 138,4 154,4 164,6 179,5 180,4 172,9 175,0 178,2 (milj.kr.) 11,7 13,0 14,1 15,5 15,5 14,9 14,9 15,3 Föratt motverka inkomstminskningarna till följd av vikande publik- underlaghar biljettpriserna höjts kraftigt . Trots nedgången i besöksfrekvensenhar bruttobiljettintäkterna härigenom kunnat öka med . Ökningenkompenserar dock inte de allmänna kostnadsstegringarna. För filminstitutetsdel har den angivna utvecklingen medfört försämrade ekonomiska förutsättningarför verksamheten. Förutomdet mera direkta stödet till filmproduktion har filmreform genom demedel som står till förfogande i den s. k. E-fonden möjliggjort en rad aUmännainsatser för svensk film. Förutom institutets förvaltningskostnader har frånfonden bestritts kostnaderna för en omfattande utbildningsverksamhet. År 1964startades för utbildning av regissörer, fotografer och ljudtekniker,sedermera också för produktions- och inspelningsledare. Institutet har vidareförbundit sig att betala lönen för en professor i film- och teatervetenskap vidStockholms universitet. Blandandra aktiviteter som finansierats genom E-fonden kan nämnas teknisktutvecklingsarbete och organiserade visningsturnéer med utländsk kvalitetsfilmi ett trettiotal svenska städer. Till visningsverksamheten hör också enfilmklubb i med mer än 8 000 medlemmar, numera med filial iGöteborg. Institutet har vidare engagerat sig i dokumentation, musealverksamhet och forskning inom filmens område m. m. Medlån från den aUmänna kreditmarknaden och kapital från påbörja uppförandet av i . Huset, somtogs i bruk , inrymmer institutets samtliga aktiviteter samtmoderna filmateljéer. Statsmakternabeslöt (prop. 1969: 1 bil. 10, SU 1969: 8, rskr 1969: 8) inrättadramatiska institutet som utbildar personal inom teaterns, filmens, radionsoch televisionens områden. Enligt ett av Kungl. Maj:t godkäntavtal mellan svenska staten och tog dramatiskainstitutet över den utbildning inom filmens område som fr. o. m. ägtrum vid fUminstitutets filmskola. Avtalet innebär att filminstitutet lämnarbidrag till driftkostnaderna med ett belopp som motsvarar av deavgifter som inflyter till institutet. De elever som togs in i filmskolanhösten 1968 och fick möjlighet att avsluta sin utbildning viddramatiska institutet. Avtalet skall gäUa som filmavtal.Omprövning av bidragsbeloppet kan ske vid väsentlig förändring exempelvis av utbildningensomfattning och huvudsakliga inriktning. bidrag /73 harberäknats till . (jfr prop. 1972: 1 bU. 10, s. 136). Filmutredningen1968 (1969:52) har i uppdrag bl. a. att undersöka möjligheterna att förbättrafilmdistributionen, särskilt spridningen av kvalitetsfilm till landsorten,barnfilmfrågan och frågan om ett ökat 1972: 36 7 samarbetemellan filmbranschen och . I uppdraget ingår också att bedömakonsekvenserna för filmområdet av en mervärdeskatt samt att göra enundersökning beträffande den svenska filmbranschen. Utredningen avgav idecember 1970 delbetänkandet (SOU 1970: 73) Samhället och . Ibetänkandet behandlades frågor om samhällsstödda biografer, filmstudior,barnfilm samt förhållandena mellan filmbranschen och TV. Betänkandet har remissbehandlatsoch utredningens förslag bereds f. n. inom . Överenskommelsenom ändringar av filmavtal Motbakgrund av de försämrade förutsättningarna för den svenska filmproduktionenhar överläggningar ägt rum inom filminstitutets styrelse rörande möjligheternaför en omprövning av gällande avtal mellan staten och filmbranschen. Styrelsenhar enats om vissa ändringar av avtalet, vilka också godkänts avbranschorganisationerna. De överenskomna avtalsändringarna, som harunderställts Kungl. Maj:t för godkännande och fastställelse, innebär i korthetföljande. Enligtnuvarande avtal får filmbranschen säga upp avtalet, om nöjesskatt påbiografföreställningar återinförs eller om annan skatt av huvudsakligen sammakaraktär och effekt införs. Filmbranschen kan vidare kräva väsentliga omprövningarav avtalet om antalet biografbesök genomsnittligt under tioårsperioden19631972 eller under enbart 1972 minskat jämfört med . Enhgtstatsmakternas beslut (prop. 1968: 100, BeU 1968: 45, rskr 1968: 294) undantogsbl. a. film från mervärdeskatt. Det uttalades emeUertid att ställningstagandetinte borde betraktas som definitivt. Den nu beslutade avtalsändringen innebäratt filmbranschens uppsägningsrätt skall gälla inte bara vid ett eventuelltinförande av nöjesskatt utan även vid införande av mervärdeskatt. Filmbranschenavstår för sin del från den rätt att säga upp avtalet som är grundad påbesöksfrekvensen på biograferna. Deviktigaste ändringarna i filmavtalet gäller dels filminstitutets ledningsorganisation,dels dispositionen av de avgifter som flyter in till institutet. Avtalsrevisioneninnebär att antalet ledamöter i stiftelsens styrelse reduceras till mellan treoch fem jämte två suppleanter. Hela styrelsen skall utses av Kungl, Maj:t. Vidsidan av styrelsen skall det vidare finnas ett förvaltningsråd bestående av3040 personer utsedda av filmbranschen, de fackliga organisationerna påfilmområdet samt av andra av stiftelsens verksamhet berörda organisationer.Enligt en till det reviderade avtalet fogad protökollsanteckning skallstyrelsen utse hälften och filmbranschen den andra hälften av de organisationersom skaU inbjudas att utse representanter i rådet. 1** 1972. 1972: 36 8 somett rådgivande organ till styrelsen och till Kungl. Maj:t yttra sig överstiftelsens verksamhetsberättelse. skall också utse jury förbedömning av vilka filmer som skall få kvalitetsbidrag. Nämnda uppgift åvilar f.n. institutets styrelse. Antalet jurymedlemmar ökar från sju tUl tolv. Denhittillsvarande genereUa ersättningen till svenska filmproducenter iproportion tiU bruttobiljettintäkterna som f. n. motsvarar av avgifterna(A-fonden) skall successivt trappas av. Andelen av avgifterna skaU sålundaminska fr. o. m. den 1 juh 1972 och med fr. o. m. den 1juh 1973. skall den nämnda ersättningen helt slopas. Dennuvarande B-fonden, som tillförs av avgiftsintäkterna och som används för kvahtetsbidragtUl lång- och kortfilmer, reduceras enligt överenskommelsen till av avgiftemaavsedda för kvahtetsbidrag enbart för långfilm. C-fonden med f. n. avavgifterna avskaffas helt. De spärregler som hör till det nuvarandekvalitetsbidragssystemet och som gjort ett visst engagemang frånfilminstitutets sida i långfilmproduktion möjligt avskaffas också. Enligtavtalsändringen skall institutet i stället få använda av avgifterna föregen produktion. Av medlen i den nya fond som skall upprättas för ändamålet G-fon-den skall avsättas för produktion av långfilm och för produktionav kortfilm. Genom avtalsändringarna blir bidragen till kortfilm något högre änf. Den avgörande skillnaden är emellertid att stödet till svensk kortfilmenbart skall utgå som produktionsstöd och inte längre som kvalitetsbidrag. Slutligenbildas genom avtalsändringen ytterligare en fond, H-fonden, för förhandsstöd tUlsvenska långfilmer. Stödet har formen av selektiva produktionslån och/ellerproduktionsgarantier till skillnad från det från F-fonden utgående, generelltverkande förhandsstödet. H-fonden kommer att under nästa budgetår uppgå till15 % av avgifterna. Fondens andel av avgifterna kommer under de följande årenatt växa i takt med den förut nämnda avtrappningen av A-fondmedlen.Följaktligen kommer H-fonden under /74 att tillföras ochfr. o. m. av de influtna avgifterna. Desålunda avsatta medlen skall fördelas lika mellan två produktionsfonder leddaav var sin fondstyrelse. Fondstyrelserna skall bestå av fyra representanter förfilmbranschen och en för filmarbetarna resp. fyra representanter förfilmarbetarna och en för filmbranschen. TUlde beslutade avtalsändringarna är knutna vissa övergångsbestämmelser. Enligten till det reviderade avtalet fogad protokollsanteckning har representanternaför filmbranschens organisationer i filminstitutets styrelse förklarat, attdet mot bakgrund av de sjunkande besökssiffrorna är nödvändigt att komplettera branschens ekonomiskaresurser med statsanslag för att den svenska filmen skall kunna överleva. Medanledning härav har uttalats att den successiva avtrappningen av A-fonden tillförmån för ett selektivt förhandsstöd i samma omfattning och takt bör åtföljasav mmst motsvarande statsanslag. Sedan början av 1910-laIet har haft en iförhällande till folkmängden stark ställning på långfilmproduktionens område.Sin största omfattning nådde produktionen i samband med avspärrningenunder . FUmproduktionen och biografnäringen var intill dennatidpunkt i stort sett lönsam. Efter försämrades den svenskafilmproduktionens arbetsmöjligheter till följd av en ökad konkurrens frånutländsk film på biograferna. I samband med TV:s genombrott i mitten av 1950-taletbörjade också besökssiffrorna vid biograferna att minska. Besöksfrekvensen harsedan dess fortsatt att sjunka. Statliga stödåtgärder till fUmbranschen sattes in i börjanav , bl. a. i form av återbäring av nöjesskatten på biografföreställning-ar.Detta system upphörde i samband med avtal mellan staten ochfilmbranschen varigenom stiftelsen grundades. Samtidigtavskaffades nöjesskatten i sin helhet. Stiftelsens verksamhet finansieras genomen avgift om på bruttobiljettintäkterna vid de större biograferna.Fördelningen av avgiftsmedlen på olika ändamål regleras genom avtalet. F. n.används ca två tredjedelar av medlen för en intern resursomfördelning inombranschen i form av dels generellt verkande produktionslån m. m. och ersättningtill svenska filmproducenter i förhåUande till resp. films bruttobiljettintäkter,dels selektivt inriktade kvalitetsbidrag. Den återstående tredjedelen avavgifterna avsätts för filminstitutets förvaltningskostnader, forskning och utbUdningpå filmens område, public-relationverksamhet m. m. och kommer därigenomfilmbranschen mera indirekt till godo. Den genom fUmavtal genomförda reformen harpåtagligt stimulerat den svenska filmens utveckling. Jämfört med perioden närmastföre fördubblades sålunda produktionen av spelfUm. Arbetsmöjligheterskapades för en ny generation av svenska fUmskapare och svensk film uppnåddebetydande konstnärliga och ekonomiska framgångar utomlands. Trots den till en början mycket gynnsamma utvecklingen av lång-filmproduktionenbröts emellertid inte den nedgång i biobesöksfrekvensen som ägt rum efter TV:sgenombrott i . Nedgången har varit särskUt stark under de senaste åren.Jämfört med uppvisar biobesökssiffrorna för /71 ennedgång med . Minskningenav biobesöken har framtvingat nedläggning av ett stort antal biografer. Ävenmöjligheterna att exportera svensk film har påtagligt försämrats på grund avden internationella filmkrisen. Dessa förhåUanden har medfört en drastisknedgång i den svenska långfUm-produktionen från i genomsnitt 24 långfUmer perår till 13 helt i finansierade långfilmer /71. En ytterligare konsekvens av den minskadebiobesöksfrekvensen är att de ekonomiska förutsättningama för fUminstitutetsverksamhet gradvis har försämrats. Motbakgrund av denna utveckling har från olika håll krav rests på ändringar och vidareutbyggnadav det stödsystem som fUmavtal innebar. Hit hör förslag om utbyggtstöd till distribution och visning av film och om omfördelning avfilminstitutets fondmedel i riktning mot ett mera omfattande förhandsstöd.Kritik har riktats mot systemet med generell ersättning tUl svenskafilmproducenter i proportion till bruttobiljettintäkterna för resp. fUm oavsettde konstnärliga förtjänsterna. Från de filmfackliga organisationernas sida harkrav rests på ett ökat inflytande när det gäller för dem betydelsefuUaproduktionsbeslut inom ramen för filmavtalet. Denår 1968 tiUkallade filmutredningen har i uppdrag att undersöka filmbranschensekonomiska straktur och viUkor samt att lägga fram förslag till åtgärder påområden som endast delvis eller inte alls berörs av filmavtal. Ar 1970lade utredningen fram ett delbetänkande med förslag rörande bl. a. samhällsstöddabiografer, stöd tiU produktion av barnfilm samt förhållandena mellanfilmbranschen och TV. Utredningens förslag har remissbehandlats och bereds f. n. Densvenska filmproduktionens och biografnäringens ansträngda situation harföranlett överläggningar meUan statens och filmbranschens representanter ifilminstitutets styrelse. Överläggningarna har syftat tUl att undersökaförutsättningarna för att genom ändringar av filmavtalet förbättra villkorenför produktion av biograffilm genom en rationellare fördelning av tillgängligamedel samt för att stärka inflytandet för de grupper som berörs avproduktionsbesluten. Överläggningarnahar resulterat i vissa betydelsefulla ändringar filmavtal, vilkastyrelsen för filminstitutet nu har hemställt att Kungl. Maj:t skaU godkänna. Avtalsrevisioneninnebär ändrade förutsättningar beträffande uppsägningen av avtalet. Det slåsfast att filmbranschen skall kunna säga upp avtalet om mervärdeskatt införs påfilm. Vidare slopas filmbranschens nuvarande möjlighet att begära omprövning avavtalet med hänsyn tiU nedgång i biobesöksfrekvensen. I övrigt innebäravtalsrevisionen viktiga förändringar i filminstitutets ledningsfunktioner ochi fördelningen av de avgifter som flyter in till institutet. Således skallstyrelsen helt utses av Kungl. Maj:t och antalet ledamöter minskas.Inflytandet på och insyneni filminstitutets förvaltning förstärks genom att ett förvaltningsrådupprättas vid sidan av institutets styrelse. Beslutanderätten rörande dispositionenav den nya fonden för selektivt förhandsstöd läggs vidare på andra organ äninstitutets styrelse. Som redovisats i det föregående kommer två efter olikaprinciper sammansatta fondstyrelser i vilka ingår representanter förfilmbranschens och filmarnas organisationer att besluta om fördelningen avdetta stöd. Dennya fonden för selektivt förhandsstöd bildas genom att den nuvarandeersättningen tUl svenska filmproducenter i förhåUande tiU bruttobiljettintäkterna(A-fonden) successivt trappas av för att helt upphöra fr. o. m. budgetåret1974/75. Vidare reduceras andelen avgifter som är avsedda för kvalitetsbidrag.En del av de på detta sätt friställda medlen skall vidare användas förfilminstitutets egen produktion av såväl lång- som kortfilm. Isamband med överenskommelsen har filmbranschens representanter i fUminstitutetsstyrelse förklarat att det mot bakgrund av de sjunkande besökssiffrorna ärnödvändigt att komplettera branschens ekonomiska ram med statsmedel för att densvenska fUmen skall kunna överleva. Med anledning härav har uttalats att densuccessiva avtrappningen av A-fondsmedel till förmån för ett selektivtförhandsstöd borde i samma takt och omfattning åtföljas av minst motsvarandestatsanslag till samma ändamål. Medanledning härav får jag anföra följande. Den interna resursomfördelning varom överenskomsi fUmavtal har haft betydande fördelar, något som bl.