prop · FV03109 · 1972-12-31 00:00:00 — För att den av hovrättenföreslagna ordningen skall få den effekt som lorde ha åsyftats, måste fördelningsbestämmelsernajämkas så att annan ersättning till fastighetsägaren än löseskilling ochintrångsersättning också kommer att ingå bland medel som skall fördelas mellanrättshavarna. En sådan utvidgning av fördelningsbestämmelserna i förhållandetill såväl gällande rält som promemorieförslagel kan enligl min mening intekomma i fråga. Därmed förfaller det av hovrätten framställda förslagel. Underremissbehandlingen har väckts förslag om all nedsättning skall få ske innanersättningsfrågan har blivit slutligt avgjord. En sädan ordning skulle, anförsdet, vara lill fördel från anslagssynpunkt för exproprierande statligamyndigheler. Jag kan inte biträda detta förslag. Skälet är alt man inte medsäkerhet i förväg vet vilka ersättningar som skall sättas ned, eftersom dettillkommer domstolen atl iräffa del avgörandet i samband med alt målet avgörs. Länsstyrelseni uttalar önskemålet att åtminstone nedsättningsbestämmelsernai VL bringas i överensstämmelse med motsvarigheterna i den nya expropriationslagen.Jag vill erinra om all VL är föremål för översyn i annat sammanhang (jfr SOU1972:14). Frågan om ändring av bör därför anstå. Ienlighet med det anförda föreslår jag att nedsättningsbestämmelserna i den nyaexpropriationslagen får innehålla atl löseskilling och inlrångsersättning,varmed likställs viss ersättning till annan sakägare än fastighetsägaren, skallbetalas genom att ersättningen nedsätts hos , om fastigheten ärbesvärad av beviljad eller sökt inteckning. Nedsättning bör få underiålas, om borgenärer med panträtt i fastigheten och andra vars räll berörs medgett altersättningen får betalas ul direki till den ersätlningsberättigade. Medgivandebör inte fordras av den för vars rätl expropriaiionen är väsentligen utan betydelse.Jag föreslår i överensstämmelse med promemorieförslaget vidare, att domstolenskall ange i vad mån nedsättning skall ske i samband med att domstolenbestämmer ersättningen. Expropriationsersättning som inte skall nedsättas börfå betalas ut direkt till den ersältningsberälligade. I så fall bör det åliggaden exproprierande att hos anmäla och styrka all ersättningen harerlagts. Nedsättningsbestämmelserna bör, som föreslås i promemorian, ägamolsvarande lillämpning i fråga om förskott. 8.7 Ikraftträdande, övergångsförhåUanden ochföljdändringar I annan lagstiftning Den nya expropriationslagen bör träda i kraft den 1januari 1973. Avsikten är alt förslagen till lagstiftning om fysisk riksplaneringskall träda i kraft . Har ansökan om expropriation gjorts hos Kungl. Maj:i föreden nya lagens ikraftträdande, bör frågan om tillstånd till expropriationenliksom eventuell fråga om återlösningsräll prövas enligt ExL. Beträffande ersättningensbestämmande bör däremot också i detta fall den nya lagen tillämpas, om talanväcks vid fastighetsdomstol efter ikraftträdandet. Frågan om tillämpningen avpresumtionsregeln med avseende på lid före ikraftträdandet har jag behandlat iavsnittet 8.4. 1 fräga om förfarandet i expropriaiionsmålet bör som huvudregelde nya bestämmelserna tillämpas, även om talan har väckts föreikraftträdandet. Till frågan om undantag härifrån återkommer jag ispecialmotiveringen till övergångsbestämmelserna. Om i annan författning hänvisning förekommer lillföreskrifl som ersätts genom bestämmelse i den nya expropriationslagen, börgivetvis den nya bestämmelsen liilämpas i stället. Särskild regel härom bör lasin i övergångsbeslämmelserna till den nya iagen. Med hänsyn härtill behöverändringar inle nu ske i exempelvis 14 och 18 §§ lagen angåendestenkolsfyndigheter m.m., 7 § lagen (1942:350) om fornminnen, 3 § lagen ominlösen i vissa fall av räll till gruva m.m. och 36 § lagen om vissagemensamhetsanläggningar. Ändringar bör nu ske i jordabalken, ellag som jag har behandlat i avsnittet 8.2.4 VL, civilförsvarslagen,delgivningslagen (1970:428) och rennäringslagen (1971:437). Vidare bör som jaghar anfört i avsnittet 8.2.8 lagen om tvängsinlösen av vanhävdadjordbruksegendom upphävas. Vissa lagar som bör ändras med anledning av den nya expropriationslagenberörs också av lagstiftningen om fysisk riksplanering. Ändringarnabör ske i ett sammanhang i sistnämnda lagstiftningsärende. Detta gäUer lagen omenskUda vägar, BL, lagen (1960:690) om byggnadsminnen, naturvårdslagen,mUjöskyddslagen och väglagen. Enligt24 § lagen om förvaltning av kyrklig jord får tillstånd tUl försäljning avkyrklig jord lämnas bl.a, om jorden behövs för ändamål som avses i 1 § ExL, Dennya expropriationslagsliftningen aktualiserar frågan om en ändring i nu nämndaregel. Denna är emellertid av kyrkolags natur och en ändring får anses krävakyrkomötets medverkan. Med hänsyn härtiU torde frågan få anstå t, v. Ienlighet med det anförda har inom upprättats förslag tUl 1) expropriationslag, 2) lag om ändring i jordabalken, 3) lagom ändring i lagen (1902:71 s, 1), innefattande vissa bestäm melser om elektriska anläggningar, 4) lagom ändring i vattenlagen (1918:523), 5) lagom upphävande av lagen (1947:290) om tvängsinlösen av vanhävdad jordbmksegendom, 6) lag om ändring i civilförsvarslagen (1960:74), 7) lag om ändring i delgivningslagen (1970:428), 8) lag om ändring i rennäringslagen (1971:437), Förslagentorde få fogas tUl statsrådsprotokollet i detta ärende som bilaga 3'. 10.1 Förslaget till expropriationslag Iförevarande kapitel har samlats vissa gmndläggande bestämmelser omexpropriation, 1 huvudsak motsvarar kapitlet 1 kap. i utredningens förslag, TiUkapitlet har emeUertid förts över vissa bestämmelser från 7 kap. ijustitiedepartementets promemorieförslag. 'Av bUaga 3 återges här endast författningsförslagen under 13 och 8. Övrigaförfattningsförslag är likalydande med motsvarande, vid propositionen fogadeförslag. Iparagrafen ges bestämmelser om bl.a. föremålet för expropriation. Paragrafenmotsvarar i huvudsak en del av inledningen till 1 § första stycket, 1 § andrastycket och 2 § första och andra styckena ExL. Avparagrafen framgår att fastighet eUer särskUd rätt tUl fastighet som tUIhöreller tillkommer staten inte får exproprieras. Förslaget har i den delennärmare motiverats i avsnittet 8.1.3. Bestämmelsernaom föremålet för expropriation i departementsförslaget överensstämmer i sakmed utredningens förslag men har getts en annan redaktionell utformning. Bl.a.har som föremål för äganderättsexpropriation angetts fastighet eller del av fastigheti stället för som i ulredningens förslag fast egendom. Någon saklig avvikelsefrån utredningens förslag är inte åsyftad med denna ändring. Med del avfastighet avses även andel av fastighet. Expropriation av andel av fastighetkan exempelvis komma ifråga, om den exproprierande redan äger viss andel av enfastighet och vUl förvärva återstoden. Vidare omfattar bestämningensamfäUighet och del av samfällighel, Idetta sammanhang bör påpekas, att ordet egendom, som återfinns i åtskUligabestämmelser i departementsförslaget, genomgående har använts för att betecknaföremålet för expropriationen, oavsett om detta är en eller flera fastighetereller del av fastighet eUer särskUd rätt tUl fastighet. anför bör hinder inte möta att låta expropriationen avse enbarttillbehör tUl fastighet, om det är tiUräckligt för att uppnå syftet medexpropriationen. Med tiUbehör avses därvid i första hand sådant tillbehör tUlfastighet som anges i 2 kap. 1 § JB. Principiellt bör expropriation dock kunnaavse även sådant byggnadstiUbehör som anges i 2 § i samma kapitel.Expropriation i nu åsyftad form bör inte möta några betänkligheter frånpanträttshavares och liknande rättsägares synpunkt, eftersom ersättningen förvärdeminskningen i första hand kommer att användas för att tillgodose dessarättsägares inttessen. Det är alltså möjligt att begränsa expropriation tUl attavse byggnad för nedrivnihg 0'fr prop, 1971:122 s. 159), Också byggnad ochannan fast anordning på annans mark bÖr kunna vara föremål för expropriation.Ett sådant partiellt ianspråktagande torde inte innebära någon nyhet i förhållandetiU gällande rätt. En särskUd bestämmelse i ämnet har tagits upp i 2 § iförevårande kapitel, Iförtydligande syfte har i förslaget angetts att särskUd rättighetsexpropriationfår avse, fömtom upphävande av rättighet, begränsning av den. Medsärskild rätt tiU fastighet avses i förslaget också gruvrätt. Sådan rätt skallsålunda enligt förslaget kunna upphävas eUer begränsas genom expropriation.Frågan om ExL:s tUlämpning på gruvrätt har varit omtvistad (jfr Digman, Svenskgruvrätt, 1953, s. 119 och betänkandetSOU 1969:10 s. 115 med not 2). Det finns emellertid enligt min mening inteanledning att utesluta möjligheten av alt gruvrätt exproprieras. Självfalletmåste behovet av atl bevara pågående gruvdrift beaktas i expropriationsärendet.Detta torde i allmänhet leda till atl gruva som bearbetas inte fårexproprieras. Vissa särskilda problem kan självfallet uppslå vid värderingen avgruvrätt. Dessa torde dock inle behöva bli större än vad som i allmänhet gällervid expropriation av en rörelse av molsvarande storlek. Frågan torde utanolägenhet kunna överlämnas ål rättstillämpningen. Paragrafen,som delvis motsvaras av 3 och 11 §§ ExL, upptar i första stycket en föreskriftav innehåll att bestämmelserna i den nya expropriationslagen om fastighet ägermolsvarande tillämpning i fråga om byggnad eller annan anläggning på annansmark. Med byggnad m.m. på annans mark åsyftas här inte byggnad som uppförts päofri tomt i stad eller vallenverk på annans grund, vilka anläggningar enligl 10§ JP är all anse som fast egendom. Till byggnad m.m. på annans mark börgivetvis inle heller räknas sädan byggnad eller anläggning som avses i 2 kap. I§ andra stycket JB. Som exempel då bestämmelsen blir tillämplig kan anförasöverloppshus som jordbruksarrendaior har uppfört på arrendestället och byggnadsom bostads- eller anläggningsarrendator har på den arrenderade fasligheten. Altvad som sägs om fastighet ocksä gäller del av fastighet, om inle särskildabeslämmelser meddelas om delexpropriation, får anses framgå utan uttryckligbestämmelse. I vilken ulslräckning vad som i särskilda beslämmelser omdelexpropriation sägs om fastighet skall tillämpas när en av fleraregislerfastigheter som tillsammans bildar en ekonomisk enhet exproprieraseller om reglerna för expropriation av hel fastighet skall tillämpas när en delav en regislerfasiighet som utgör en självständig ekonomisk enhet exproprierastorde liksom få överlämnas ål rättstillämpningen (jfr prop. Enligtandra stycket skall den nya lagens föreskrifter om expropriation av fastighetgälla i tiUämpliga delar, om särskild rätt till fastighet exproprieras ochannal inte anges. Bestämmelsen är tillämplig vid både självständig ochosjälvständig rällighelsexproprialion. Av bestämmelsen följer bl.a. att vad somsägs i lagen om fastighetsägare får i den mån del är möjligl tillämpas i frågaom rällighetshavaren, när särskild rätl upphävs eller begränsas genomexpropriation ulan att fastigheten avstås, dvs. Beträffande innebörden av begreppet särskild rätlhänvisas lill legaldefinitionen i 5 § i förevarande kap. och till vad somanförs om det i avsnittet 8.1.2 i den allmänna motiveringen. I tredje stycket har tagits upp en beslämmelse som innebäratt vägrätt lill allmän väg inle får upphävas eller begränsas enliglbestämmelserna i 1 § om självständig rättighetsexpropriation. I allmänhettillkommer vägrätt staten och kan enligl förslaget redan på den grunden inteexproprieras. Med hänsyn till de bestämmelser om upphörande av vägrätt somfinns i väglagen kan det inle anses föreligga något behov av en expropriationsmöjligheti de fall då kommun är väghållare. Tvärtom är det lämpligt atl samma reglergäller i båda fallen. Med vägrätt till allmän väg avses sådan räll oavsett omden uppkommit före eller efter väglagens ikraftträdande. 1 iredje stycket har också tagits upp en bestämmelse sominnebär att renskötselrält enligt rennäringslagen (1971:437) inle får upphävaseller begränsas enligl bestämmelserna i 1 § om självständig rällighelsexproprialion.I stället skall upphävande eller inskränkning i renskötselrätten utan sambandmed att fasligheten avstås ske med lillämpning av 26-29 §§ rennäringslagen.Exproprieras däremot fastigheten med äganderätt blir bestämmelserna i 1 kap. 3§ om osjälvständig rättighetsexpropriation tillämpliga. 1 denna del tordedepartemenlsförslaget överensstämma med vad som vid rennäringslagens tillkomstförutsatles gälla ulan uttrycklig föreskrift (prop. s. 126). Departementsförslaget upptar inte någon direkimotsvarighet till den i I § andra stycket andra punkten i utredningens förslaggjorda hänvisningen belräffande tomträtt och vattenfallsrätl. Ätt dessarättigheter är likställda med fast egendom vid expropriation följer numera av13 kap. 26 § JB, jämförd med 52 S andra slyckel JP. såvitt gäller tomträtt, och5 kap, 2 § lagen (1907:36 s. 1) om nyttjanderätt lill fast egendom, jämförd med4 kap. 27 § samma lag och 12 § JP. Hänvisningen bedömer jag som obehövlig ochden har därför fått utgä (jfr prop. 1971:20 s. 195). 1 paragrafen ges bestämmelser om inverkan aväganderättsexpropriation på rättigheter i den exproprierade fastigheten.Paragrafen motsvaras i gällande räll delvis av 2 § iredje stycket och 49 §andra stycket ExL. Bestämmelserna om äganderättsexpropriaiions inverkan pårättigheter som gäller i den exproprierade fastigheten har idepartemenlsförslaget utformats på annat sätt än i gällande rält och iutredningens förslag. Beträffande skälen för detta får jag hänvisa lill vad jaghar anfört i avsnittet 8.1.2 i den allmänna motiveringen. På grund av deninnebörd som har tillagts begreppet särskild rätt i departemenlsförslaget (jfr5 § i förevarande kap.) äger bestämmelserna i första och andra styckena omosjälvständig rättighetsexpropriation lillämpning endasl på nyttjanderätt,servitut och räll till elektrisk kraft samt liknande rätt. Första stycket behandlar endasl sådana rättigheter som hartillskapats genomrättsliga förfoganden från fastighetsägarens sida. I första hand kommer härvidi betraktande rättigheter som har kommk till genom avtal, dvs. sådana rättighetersom avses i 7 kap. JB, men också exempelvis testamentariska nyttjanderätter äravsedda att inrymmas under bestämmelserna. Att märka är attförrättningsservitut som grundas på en vid förrättning träffad överenskommelseinte inbegrips bland de rättigheter som avses med första stycket. I fråga omrättigheter av det slag som åsyftas med första stycket är huvudregeln att deförfaller genom expropriationen, TiU skUlnad mot vad som utredningen föreslårkan enligt departementsförslaget tUlståndsmyndigheten meddela förordnande ombeståndet av sådan rättighet endast om det uppenbarligen är utan betydelse förden rätt som tiUkommer borgenär med panträtt i fastigheten. Denna avvikelsefrån utredningsförslaget har behandlats i avsnittet 8,1.2 i den aUmänna motiveringen.Självfallet skall tUlståndsmyndigheten inte ta hänsyn till borgenärer som harsämre förmånsrätt än rättighetshavaren. Deras möjligheter att få betalningpåverkas av rättigheten även om den inte beslår, jfr 5 kap. 24 § förstastycket. Enligt departementsförslaget skall parterna den exproprierande ochrättighetshavaren under det fortsatta expropriationsförfarandet kunna kommaöverens om att viss rättighet skall bestå även efter expropriationen. För attöverenskommelsen skaU få den avsedda verkan måste den emeUertid fastställas avdomstolen. Beträffande förutsättningarna för att sådan överenskommelse skall fåfaststäUas föreskrivs i paragrafen att de borgenärer som har panträtt ifastigheten eller fastighet som är gemensamt intecknad med den och vUkas rättberörs skall ha medgett alt rättigheten får bestå eller atl beståndet avrättigheten är väsentiigen utan betydelse för den rätt som tUlkommer borgenärsom ej har lämnat medgivande. Det ligger i sakens natur att överenskommelse ombeståndet av särskild rätt inte kan faststäUas, sedan domstolen har meddelatdom om kvalificerat förhandstUlträde. Förordnandeeller överenskommelse om beståndet av särskild rätt är i och för sig utandirekt betydelse för innehavare av annan särskild rätt till fastigheten sominte skaU bestå. För denne skaU ersättning enligt 5 kap, 24 § bestämmassärskUt, Indirekt kan dock förordnandet eUer överenskommelsen bli av betydelseför honom, nämligen om hans ersättning behöver tas i anspråk tiU förmån förborgenärer med bättre rätt enUgt 6 kap, 18 § tredje stycket i förslaget ochdetta beror på att fastighetsägaren tiUkommande ersättning har minskats medhänsyn till beståndet av den andra särskilda rättigheten. Den bevakning avborgenärernas intressen som skaU göras av tillståndsmyndigheten, domstoleneller borgenärerna själva kommer emellertid i praktiken också innehavaren avden särskilda rättigheten till godo, eftersom man inte torde komma att tahänsyn tUl den ersättning som belöper på den särskUda rätten. harnågon bestämmelse till skydd för innehavare av annan särskUd rätt inte tagitsupp i första stycket, Iandra stycket har tagits upp bestämmelser om expropriationens inverkan pårättigheter som har tillkommit genom expropriation eller liknande tvångsförvärveller genom fastighetsbildning eller på liknande sätt. Hit hör också gmvräll. Ifråga om sådana rättigheter gäller till skillnad från rättigheter som avses iförsta stycket som huvudregel att rättigheten består trots expropriationen.Tillståndsmyndigheten har dock möjlighet att förordna att sådan rättighet skaUupphöra. Skulle del efler det att tUlståndsärendet avgjorts visa sig atlfastigheten besväras av rättighet som avses i andra stycket och som intelämpligen bör bestå efter expropriationen, får den exproprierande i den ordningsom gäller för självständig rättighetsexpropriation begära att rättighetenupphävs genom expropriation. I sådana fall torde tiUståndsfrågan kunna handläggasbåde snabbt och enkelt. Jag vill också erinra om de möjligheter som FBLerbjuder alt genom fastighetsreglering komma lill rätta med inte önskvärdaservitut. Renskötselrättenligt rennäringslagen kan, som har framhållits under 2 §, vara föremål förosjälvständig rättighetsexpropriation. Renskötselrätten kan sägas yara ettslags nyttjanderätt som grundas på lag och bör jämstäUas med sådan särskildrält liU faslighet som avses i andra stycket av förevarande 3 §. Frågan omrenskötselrätten skall upphöra vid expropriation får sålunda prövas i tillståndsärendet.Meddelas förordnande enligt andra stycket, får vid ersättningens bestämmandehänsyn tas tiU rennäringslagens föreskrifter (se prop. 1971:51 s, 267), Paragrafengäller inte särskild rätt som tiUkommer staten. Sådan rättighet skaU alltidbestå efter äganderättsexpropriation oberoende av om rättigheten har tillkommitgenom friviUig upplåtelse eller på annat sätt. Detta hänger samman med att detnuvarande förbudet mol expropriation av statlig mark och av rättighet somtillkommer staten har förts över tiU departementsförslaget (jfr vad som haranförts i avsnittet 8,1.3 och under I kap. I §), Undantagsbestämmelsen hartagits upp som ett tredje stycke i förevarande paragraf. Av skäl motsvarandedem som under 2 § anförts om självständig rättighetsexpropriation av vägrätthar i ttedje stycket också tagits upp bestämmelse om att även vägrätt tillaUmän väg som tillkommer annan än staten skall bestå efter expropriation. Fjärdestycket i paragrafen upptar en bestämmelse beträffandeäganderättsexpropriaiions inverkan på fordringar, I sak överensstämmerbestämmelsen med gäUande rätt och utredningens förslag men har på gmnd av denändrade innebörd som i departementsförslaget tUlagts begreppet särskUd rättgetts en annan redaktionell utformning. Inteckningupphör att gälla i den exproprierade egendomen på gmnd avföreskrift i 6 kap. 14 § jordabalken. Atl förmånsrätt för vissa fordringar påskall och allmän avgift som avses i 13 § förmånsrättslagen faller utanförtillämpningsområdet för förevarande paragraf har berörts i avsnittet 8.1.2 iden allmänna motiveringen. Paragrafenäger som framgår av första slyckel tillämpning endast vidäganderättsexpropriation. Bestämmelserna är således inte avsedda ail tillämpasvid självständig rättighetsexpropriation. Iparagrafen ges en bestämmelse om alt nyttjanderätt och servitutsrätt som hartillskapats genom expropriation har företräde framför all annan räll lillfasligheten med undanlag av särskild räll som har tillkommit genomexpropriation eller annal ivångsförvärv eller vid fastighetsbildning eller påliknande säll, dvs. samma slags rättigheter som avses i 3 S andra stycket. Medsådan rättighet får likstäUas också renskötselrätt enligt rennäringslagen. Ävengruvrätt bör räknas hit. Bestämmelsen reglerar således inle del inbördesföreträdet mellan exempelvis nyttjanderätt som har stiftats genom expropriationoch förrättningsservitut. Ämnet har behandlats i avsnittet 8.1.2 i denallmänna motiveringen. Paragrafen motsvarar 49 § tredje stycket ExL. Skullei visst fall nyttjanderätt eller servitut som avses i paragrafen komma atl vidutövningen konkurrera med annan särskild rätt till fastigheten som tillkommitpå annat sätt än genom frivillig överenskommelse, exempelvis rätt atl användamark för gemensamhetsanläggning, bör ansökningen om exproprialionstillståndavse dels tillskapande av den nya rättigheten, dels upphävande av eller motsvarandebegränsning av den redan befintliga rättigheten. Iparagrafen lämnas definitioner av begreppen särskild rält och sakägare.Definitionen av sistnämnda begrepp är negativ i den meningen atl den endaslanger undantagen från lagens sakägarbegrepp. Meddet senare ledet i den i första stycket upptagna definitionen av begreppetsärskild rält lill fastighet avses bl.a. rätl lill andel i samfällt strömfall(jfr 35 § JP) och vissa förmåner av fast egendom enligl 8 S JP. Också gruvrättoch renskötselrält avses med uttrycket. Frågani vad mån innehavare av sådan avkomslrätt eller annan förmån av fast egendomsom avses i 8 § JP bör anses som sakägare eller ej torde få bero av vadrättigheten i del särskilda fallet innehåller. Som bekant har i rättspraxissinsemellan tämligen olikartade rättigheter inrymts under begreppet avkomsteller förmån av fast egendom. har det varit fråga om födoråds- ochundantagsrättigheter och vanligen har upplåtelsen omfattat inle bara pengareller varor utan också vissa andra förmåner som t.ex. bostad och vissa tjänsteprestaiioner.Enligl min mening bör sådana förmåner som beslår i att bostad tillhandahällsoch liknande förmåner i förevarande hänseende anses jämställda mednyttianderält. Den berättigade skulle med della betraktelsesätt inta ställningsom sakägare vid expropriation av fastigheten. Avser i stället rättigheten enrätt lill generiska prestationer av något slag bör rättighetshavaren däremotanses likställd med panträttshavare (jfr : Begränsade sakrälter lillfast egendom, 1925, s. 128 not 1). Mellanformer kan länkas förekomma.Det måste överlämnas ät rättstillämpningen att avgöra om den berättigade isädant fall skall anses vara sakägare eller inle. Belräffande den närmare innebörden av sakägarbegreppet idepartemenlsförslaget hänvisas i övrigi till vad som har anförls i avsnillet8.1.2 i den allmänna motiveringen. Hänvisningen i 31 § andra stycket ExL till vissabeslämmelser i 7 kap. VL om torrläggning har tagits upp utan ändring i sak. Paragrafen motsvarar 34 § andra stycket ExL ochöverensstämmer i sak med gällande rätt. 1 della kapitel anges de ändamål för vilka expropriationskall få ske. Bestämmelserna i l-l I §§ bygger på 2 kap. 1 och 3-12 §§ iutredningens förslag och överensstämmer med några fä avvikelser i sak meddelta. Av de angivna bestämmelserna har de ändringar som upptas i 1, 8 och 11§§ i deparlementsförslaget genomförts redan genom reform och haralltså överförts lill deparlementsförslaget från gällande räll med denändringen i sak, alt expropriation för tätbebyggelse i vissa fall och värdestegringsexpropriationgenerellt föresläs få ske till förmån också för landstingskommun ochkommunalförbund.