prop · FV0358 · 1972-12-31 00:00:00 — 3.lagen (1954: 243) om yrkesskadeförsäkring i vad avser obligatorisk försäkring,lagen (1955: 469) angående omreglering av vissa er-sättaingar enhgt lagen den17 (nr 235) om försäkring för olycksfall i arbete m. m., förordningen(1960: 77) angående byggnadsforskningsavgift, lagen (1961: 300) omredareavgift för sjöfolks pensionering, lagen (1962: 381) om allmänförsäkring, lagen (1962: 398) om finansiering av folkpensioneringen,förordningen (1968: 419) om allmän arbetsgivaravgift, lagen (1970: 742) omlönegarantiavgift, lagen (1971: 282) om arbetarskyddsavgift. Lagen gäller ävenpreliminär skatt, kvarstående skatt och tillkommande skatt som avses iuppbördsförordningen (1953: 272). Lagen tillämpas ej omskatten eller avgiften fastställes eUer uppbäres i den ordning som gäUer för tuUoch ej heller beträffande restavgift, skattetillägg eller liknande avgift. Dennalag träder i kraft . 1972: 58 12 Utdragav protokollet över finansärenden, hållet inför Hans Majrt Konungen istatsrådet på Stockhohns slott . Närvarande:Ministern för utrikes ärendena , statsråden , , ,, , , , , , , . Chefenför , statsrådet , anmäler efter gemensam beredningmed statsrådets övriga ledamöter fråga om skatt på reklam och anför. I1971 års finansplan (prop. 1971: 1, bil. 1, s. 24) aviserade jag att regeringenavsäg att lägga fram förslag om skatt på annonsering i pressen. Förslaget härompresenterades riksdag i prop. 1971: 28. Intäkterna avskatten angavs i sin helhet vara avsedda för utökat statligt stöd tillpressen, dels genom ett särskilt produktionsbidrag, dels genom utvidgad statiiginformationsverksamhet. Förslag om dessa åtgärder förelades i prop.1971: 27 och 1971: 56. Annonsskattenföreslogs utgöra 6 "la på annonser i dagspressen och 10 "la påannonser i annan press. I propositionen erinrades om att re-klamutredningenisedan en tid tillbaka behandlade frågan om en allmän avgiftsbeläggning avreklamen. Utredningens arbete beräknades bli slutfört ochresultera i förslag om en allmän reklampålaga. Den föreslagna annonsskattenkunde mot denna bakgrund ses som inledningen till en konunande generellbeskattning av reklam eller som en provisorisk åtgärd i avvaktan på att ensådan beskattning införs. (SkU 1971: 30) föreslog, att skatteförslaget med vissa ändringar skulle antasav . I betänkandet uttalade utskottet bl. a. följande. Denföreslagna annonsskatten bör som ovan nämnts betraktas som ett provisorium med förhåUandeviskort giltighetstid, eftersom redan nästa års riksdag kan väntas få ta ställningtill förslag om en allmän reklamskatt. Medvetandet härom torde avhålla annonsörernafrän att vidta några mer radikala förändringar till tidningarnas nackdel med anledningav att annonsskatten införs. Utskottet har genom detta uttalande inte tagitställning till frågan om införande av en reklamskatt. Denna fråga fårsjälvfallet prövas i vanlig ordning, när förslag härom framläggs. Utskottetvill emellertid förutskicka att om förslag om reklamskatt inte framläggs ellerom ett sådant förslag inte kan godtas, frågan om annonsskatten bör omprövas. 1Tillkallad av chefen för med stöd av bemyndigandeden . godkände vad skatteutskottet föreslagit (rskr1971: 181). Förordningen (1971: 170) om annonsskatt trädde i kraft den 1 juli1971. Även de föreslagna ätgärdema om utökat presstöd godkändes av . Reklamutredningeni har lämnatbetänkandet Reklam I Beskattning av reklamen (1972:1; SOU 1972: 6). I betänkandet framläggs förslag om en allmänreklam-beskattning med skattesatsen 10 "lo. Utredningen har inte varit enig. En majoritet bestående avordföranden och ytterligare 5 ledamöter förordar att en allmän reklampålaga införsi reklampolitiskt syfte, under det att en minoritet av 4 ledamöter motsättersig sådan beskattning och dessutom uttalar sig för att annonsskatten slopas.En ledamot har avstått från att ta stäUning i skattefrågan. TUl stöd för sinuppfattning åberopar majoriteten att en reklampä-laga är ett verksamt medel föratt åstadkomma en önskvärd dämpning av reklamens volym och dessutom kananvändas för att stimulera till ett mer informativt innehåll och en frånkonsumentsynpunkt mer godtagbar utformning. Utredningens överväganden härvidlaganges dock inte vara avslutade i och med det framlagda förslaget utanutredningen avser att återkomma med ytterligare förslag med speciellt sikte påatt utnyttja skatteinstrumentet som ett medel att styra reklamens innehåll. Minoriteten avvisar principiellt tanken pä en reklampälagai någon form pä den gmnden att en sådan pålaga är ett otjänligt reklampolitisktmedel. Man finner det olyckligt och otillfredsställande att utredningen avgerett förslag om en reklampolitisk åtgärd innan någon egentlig analys av mål ochverkningar kunnat genomföras. Samtliga ledamöter i utredningen har deltagit i arbetetmed den tekniska utformningen av reklampålagan för att göra denna tekniskt såtillfredsställande som möjligt. I stor utsträckning har därvid enighet nättsrörande utformningen av pålagan. I den mån så inte är fallet kommer detta attredovisas i det följande. Över utredningens betänkande har yttranden avgivits avkammarrätten i , (), generaltullstyrelsen,poststyrelsen, kommerskollegium, konsumentombudsmannen (KO), (), marknadsrädet, statens konsumenträd, statens institut förkonsumentfrågor. , AB FUmkontakt ,Förenad filmreklam AB, Föreningen svensk fackpress (FACTU), Kooperativa förbimdet(KF), i (LO) med bifogande av yttrande frånSvenska metallindu- ' Ledamöter generaldirektören , tiUikaordförande, riksdagsledamoten , f. d. riksdagsmannen , chefredaktören , statssekreteraren ,direktören . , författaren , försteforskningssekreteraren , direktörerna samt professorn . 1972: 58 14 Svensk industriföréning,Svenska annonsörers förenmg. , ,, . (), , akademikers centralorganisation (), , grafiska arbetsgivare- ochindustriorganisationer, , hantverks- ochindustriorganisation (SHIO) med bifogande av yttrande frän samt ,, , marknadsförbundoch (). Flertalet handelskammare hardärjämte, efter remiss från kommerskollegium, yttrat sig i frågan. Dessutomhar yttranden över betänkandet inkommit från Elevkåren vid ,, , , ochTidningarnas arbetsgivareförening. Härjämtehar ett flertal skrivelser med olika uttalanden i reklamskattefrågan inkonunittill . Utredningenhar i betänkandet också berört frågan om hur pressens ekonomi påverkas av denföreslagna beskattningen, som bl. a. innebär att skatten på annonser idagstidningar höjs från 6 "lo till 10 "la. Utredningen har därvidpekat pä att stöd till pressen utgår inte endast direkt i form avproduktionsbidrag och statlig informationsverksamhet utan också indirekt genomdet i annonsskattesystemet inbyggda bottenavdraget, som erbjuder skattefriheti praktiken på skattepliktiga annonsintäkter upp tUl 3 milj. kr. för år.Utredningen diskuterar olika tekniska lösningar för att undvika negativakonsekvenser för pressens del av den föreslagna skatteomläggningen. Vad somdiskuterats är ett bottenavdrag av samma slag som finns i annonsskatteneller ett kompletterande allmänt produktionsbidrag knutet till mängdenredaktionell text. Utredningen har funnit att någon form av kompenserandeåtgärd är nödvändig särskilt med tanke på dagspressen men har inte tagit stäUningtill vilket av de två alternativen som bör föredras. Detta anges vara enpress-politisk fråga som utredningen inte sett som sin uppgift att ta ställningtill. Skäletför att jag redan nu innan utredningen hunnit vidareutveckla sitt förslag omreklamskatt tar upp frågan om införandet av en genereU reklampälaga är främstatt det enhgt min uppfattaing är nödvändigt att utöka det nuvarande stödet tillpressen. En utbyggnad av annonsskatten till en mera allmän reklamskatt ger deekonomiska möjligheterna härtill. En sådan omläggning innebär också attmissgynnandet av pressen i förhållande tUl andra reklammedia upphör. avreklamutbudet, som kan bli följden av reklamskatten, bör enligt min mening sessom en positiv effekt. Fråganom ett utökat stathgt presstöd behandlas i en särskild proposition, varför jagi detta sammanhang kommer att beröra presstödsfrågan endast i den mån denna hardirekt samband med skatteförslaget. Utredningenhar avlämnat ytterligare ett delbetänkande, Reklam II Beskrivningoch analys. I samband med avlämnandet av nämnda betänkande har utredningenanfört att den avser att i senare ddbetänkanden behandla bl. a. frågan omreklamsändningar i television och redovisa en analys av visst statistisktmaterial. Betänkande II har av utredningen distribuerats tUl remissorganenför att finnas tillgängligt vid utformningen av remissyttrandena överutredningens skatteförslag. Iinkomstskattehänseende betraktas reklamkostnader på samma sätt som andrakostnader. Detta innebär att kostnader för reklam är avdragsgilla vidinkomsttaxeringen, när de uppkommit i exempelvis förvärvskällan inkomst avrörelse eller inkomst av jordbruksfastighet. Någon begränsning i avdragsrättenmotsvarande vad som gäller t. ex. för representation förekommer intebeträffande reklamkostnader. Påden indirekta beskattningens område beskattas reklam dels enligt förordningen(1971: 170) om annonsskatt (AF), dels enligt förordningen (1968: 430) ommervärdeskatt (ME). EnligtAF erläggs annonsskatt för upplåtelse mot vederlag av annonsutrymme i allmännyhetstidning eller i annan periodisk publikation som ges ut inom landet elleri bilaga till sådana publikationer. Annonsskattutgår såväl för kommersiell reklam som för alla andra slags meddelanden påbetalt utrymme. Med allmän nyhetstidning avses publikation avdagspresskaraktär, som normalt kommer ut med minst ett nummer . Medannan periodisk publikation förstås pub-Ukation som enligt utgivningsplankommer ut med normalt minst fyra nummer . Skattskyldigär ägaren till yrkesmässigt utgiven publikation av nämnt slag.Skattskyldighet föreligger dock inte för den som ger ut medlemsblad ellerpublikation som utgör organ för sammanslutning med närmare angiven ideell inriktning.Vidare gäller undantag i vissa fall för utgivare av personaltidning, programeller katalog. Också den som ger ut publikation på främmande språk förspridning enbart utomlands är undantagen från skattskyldighet. Skattskyldighetinträder i normalfallen när vederlag inflyter kontant eller på annat sättkommer den skattskyldige tillgodo. 1972: 58 16 Skattesatsenär 6 "/o av beskattningsvärdet för annons i aUmän nyhetstidning och 10 "loav beskattningsvärdet för annons i annan periodisk publikation.Beskattningsvärde är vederlaget för det upplåtna annonsutrymmet med undantagav annonsskatt och annan statlig skatt eller avgift. Redovisningenav annonsskatt sker i regel särskilt för varje publikation.Redovisningsskyldighet föreligger inte om annonsintäktema för publikationen ejöverstiger . Redovisnhigensker för bestämda redovisningsperioder om två kalendermånader. Skattskyldigskall utan anmaning lämna deklaration rörande sin skattepliktiga omsättningför varje redovisningsperiod. Tillden del inbetalad annonsskatt avser en annonsomsättning av högst 3 milj. kr. restituerasskatten halvårsvis tUl samtliga redovisningsskyldiga. Outnyttjad restitutionsrättunder kan överföras tiU inom ramen för detangivna totalbeloppet 3 milj. kr. Ränta utgår inte pä restitueradskatt. Antaletregistrerade skattskyldiga uppgår till ca 360, varav något fler än 70 kan beräknasha annonsintäkter överstigande 3 milj. kr. Riksskatteverketär beskattningsmyndighet för annonsskatten. Mervärdeskatten,som infördes , är en genereU skatt på yrkesmässig omsättninginom landet av varor, tjänster och vissa byggnader samt på importen av varortill landet. Skatten utgår på omsättning i samtiiga led i produktions- ochdistributionskedjan. Varje skattskyldig har rätt att i sinmervärdeskatteredovisning till staten enligt härför gällandedeklarationsförfarande från skatten på egen omsättning dra skatt som utgått påförvärv av varor, tjänster och byggnader för den skattepliktiga verksamheten.Därmed erlägger varje skattskyldig endast så mycket i skatt som svarar mot detmervärde han tUl-skapat genom bearbetning, hantering eller annan egen insats.Den angivna avdragsrätten är i princip generell och omfattar således skatt påanskaffningar och inköp av såväl investerings- som omkostnadskaraktär.Restitution sker, när skatten på inköpen överstigerskatten på omsättningen . Genomdenna utformning av skatten blir den slutliga effekten densamma som om helaskatten tagits ut enbart i sista ledet på skattepliktiga omsättningar tUl sluthgakonsumenter. Mervärdeskatten kan därför betraktas som en renodlad skatt på denslutliga konsumtionen inom landet av varor och tjänster. Den verkar samtidigtneutralt från säväl konsumtions- som konkurrenssynpunkt. Mervärdeskattenomfattar även varor och tjänster för reklam. I fråga om varor byggermervärdeskatten på en genereU skatteplikt med specifikt angivna undantag.Något undantag som kan gälla reklamvaror finns inte. Med vara likställs vissarättigheter, bl.a. rätt till fotografisk bild 1972: 58 17 ochtill kinematografisk film som avser reklam, undervisning eller information.Upplåtelser som avser sådana rättigheter är således skatte-, pliktiga. Ifråga om tjänster gäller att de tjänster som omfattas av skatten är specifiktangivna i förordningen hksom de inskränkningar som gjorts i denna skatteplikt.Bland de tjänster som omfattas av skatteplikten är annonsering och reklam. Medannonsering avses enhgt förordningen såväl ackvisition och utformning av annonssom införande av annons, dvs. upplåtelse av annonsutrymme i tidning eller annanpubHkation eller i s. k. ljustidning. Någondefinition av begreppet reklam finns inte i förordningen. Frågan haremellertid behandlats av riksskattenämnden i anvisningar till ledning förbeskattningsmyndigheterna. Enligt nämndens uttalanden består reklam av skildametoder att i kommersiellt syfte påverka människor att handla i enlighet meddet inflytande för vUket de utsätts. Som reklam bör även betraktas informationfrån den offentliga sektorn som sker under former som i allt väsentligtöverensstämmer med kommersiell reklam. gäUer i beskattningen av reklam. En inskränkninggäller reklam i vissa tryckalster som är undantagna från skatteplikt. Sålundaföreligger inte skatteplikt för reklam i medlemsblad eller i periodiskapublikationer, som väsentHgen framstår som organ för sammanslutning medhuvudsakligt syfte att verka för religiöst, nykterhetsfrämjande, politiskt, idrottsligteUer försvarsfrämjande ändamål eller att företräda handikappade medlemmar.Vidare gäller undantag från skatteplikt för reklam i personaltidningar, programoch kataloger som utges av någon som ej är skattskyldig till mervärdeskatt. Ettannat undantag har tillkommit för att tillgodose kravet på neutralitet ibeskattningen. Detta undantag gäller sådan annonsering och annan reklam förutländsk uppdragsgivares räkning som avser skattepliktiga varor eller tjänstereller sådana varor och tjänster som är undantagna från skatteplikt med rättför den skattskyldige att göra avdrag för ingående mervärdeskatt. Motivet fördenna inskränkning i reklambeskattningen är att utiändska företagare normaltinte är skattskyldiga till mervärdeskatt. De saknar därmed den möjlighet somtillkommer skattskyldiga svenska företagare att i deklarationerna förmervärdeskatt göra avdrag för skatt på kostnader för verksamheten. Ytterligareen inskränkning i mervärdeskatten är här av intresse. Som tidigare nämntshänförs till vara även rätt till bl. a. reklamfilm och därmed föreliggerskatteplikt för upplåtelse av sådan rätt. gäller emellertid undantagfrån skatteplikt för visning av kinematografisk film. Detta undantag ärgenerellt och omfattar även visning av reklamfilm. Avdet anförda framgår att en genereU beskattning av reklam sker 2 1972.1 saml. 1972: 58 18 Denna beskattning medför dock endast i begränsad omfattningen faktisk skattebelastning med återverkningar på prisbildningen. För deskattskyldiga till mervärdeskatt elimineras be-skattaingen genom den i systemetinbyggda avdragsrätten. För andra än skattskyldiga medför skatteplikten försåväl reklam som annonsering en faktisk belastning. Bank-och försäkringsrörelser är exempel på verksamheter som inte omfattas avskattskyldighet till mervärdeskatt. Detsamma gäller i fråga om sjukvård,läkarvård, tandläkarvård och andra tjänster av personlig natur samt offentligaverksamheter av olika slag. Inom dessa områden utgör mervärdeskatten en del avkostnaderna för alla förvärv för den verksamhet som bedrivs. Utredningenhar låtit inhämta uppgifter om förekomsten av särskUd reklambeskattning iutlandet. Av det införskaffade materialet, som dock inte representerar någonfullständig kartläggning, framgår att ohka former av skatt på reklamförekommer eller diskuteras i en del länder. Liksomi gäller att mervärdeskatter i utlandet omfattar även varor ochtjänster för reklam. Mervärdeskatt utgår således pä reklam men verkningarnadärav för de skattskyldiga till mervärdeskatt elimineras normalt genom den isystemet inbyggda avdragsrätten. Mervärdeskatter förekommer i ,, , , , och . IItalien införs mervärdeskatt . Övergång till mervärdeskatt ärför närvarande under behandling i , och . Även iandra västeuropeiska länder har frågan om mervärdeskatt uppmärksammats. Fömtombeskattningen av reklam inom mervärdeskattens ram förekommer en särskUdfristående reklambeskattning i några västeuropeiska länder. I ,och sker i begränsad omfattning en särskildbeskattning av utomhusreklam. I förekommer dessutom en reellbeskattning av vad som närmast kan betraktas som representationsgåvor på såsätt, att avdrag inte medges för mervärdeskatt på sådana gåvor. IItalien sker en beskattning efter differentierade skattesatser av reklam ipress, radio och TV samt av filmreklam och utomhusreklam. En avveckling avdenna beskattning sker vid införandet av mervärdeskatten. En särskild kommunalskatt på utomhusreklam avses dock skola utgå även i fortsättningen. IStorbritannien utgår en särskild skatt om 11 "la på TV-reklam. I Österrikeförekommer reklambeskattning i olika delstater. Sålunda utgår i skatt på iprincip alla former av reklam genom särskUda skatter 1972: 58 19 påannonser i tidningar och tidskrifter (10 "la), på direktreklam i tryck, skrift,bUd eller ljud i radio och TV (10 Vo) samt på utayttjande av aUmänt utrymmeför reklamändamål (specifika skattesatser). nordiska länderna förekommer ingen speciell beskattning av reklam. Nämnaskan dock, att filmreklam för tobaksvaror i medför höjd skatt förvisningen av huvudfilmen. IFörenta staterna finns ingen federal reklambeskattning, men inom olikadelstater beskattas skilda former av reklam i massmedia. I första hand är detfråga om någon form av omsättningsskatt på reklam i radio och TV, men i vissafall förekommer även skatt på annonser i tidningar och tidskrifter och på utomhusreklam.Utredningen anger att någon form av reklambeskattning förekom i 8amerikanska delstater och hade en sådan beskattning övervägts av 14delstater och ett antal lokala myndigheter. Utredningenhar undersökt reldamkostnaderna i åren 1965 1967 och på grundval häravgjort en prognos för utvecklingen till 1975. Kostnaderna för inäringsverksamhet bedriven reklam samt PR och andra goodwillskapande åtgärderriktade till allmänheten har utredningen beräknat tiU 1152 milj. kr. år 1965,1 277 mUj. och 1 370 milj. kr. Med hänsyn till iundersökningen utelämnade företag och branscher har beloppet för år 1967uppräknats till ca 1 600 milj. kr. avseende den kommersiella reklamen. DärtUlkommer icke kommersiell reklam (familjeannonser, platsannonser, politisk ochideell annonsering etc.) som beräknas till 200300 milj. kr. Demedia, som svarade för den största andelen av de pä basis av undersökningen framräknadekostnaderna, var pressen, direktreklamen och butiksreklamen med respektive 586,255 och 128 milj. kr. Av de framräknade reklamkostnaderna har ca 70 "loberäknats vara riktade till privata köpare och hushåll och ca 30 "/o tillföretag. 85 "lo av reklamkostnaderna hänförde sig tUl ca 1 700 företag. Utredningensundersökning omfattar även en beräkning av reklamintensiteten, varmed avsesförhållandet mellan reklamkostnader och omsättning, i fabrikant- och unportörledet.För konsumentvamsektorn uppgick reklamintensiteten till 2,0 "la inklusiveoch till 2,4 "lo exklusive indirekta skatter, för producentvarusektom till0,6 "lo. Reklamintensite-terna för enskilda vamgmpper inom konsumentvamsektornvarierade mellan 0,20,3 "lo och 25 »/o. Beträffandeuppskattaingen av reklamkostnadernas storlek betonar utredningen, attberäkningen bygger på prognosförfaranden 1972: 58 20 somnärmast kan karakteriseras som enkla trendframskrivningar. Uppskattningenavser den långsiktiga utvecklingen och inte utvecklingen till år.Enligt ett normalalternativ uppskattas reklamen stiga isamma takt som den privata konsumtionen. Enligt långtidsutredningberäknas konsumtionen stiga med 18 "la och samma ökningskulle alltså enligt normalalternativet gälla för reklamvolymen. Utredningenhar kompletterat normalalternativet med ett lågalternativ. Detta skiljer sigfrån normalaltemativet därigenom att mediakostaa-derna för den s. k. märkesvamreklameni press och andra A-media (filmreklam samt trafik- och annan utomhusreklam)beräknats stiga med mindre än 1 "la . Utredningensberäkningar visar följande resultat med reklamkostnaderna uttryckta imiljarder kr. 2,42,5 (-f ) (+11%) 2,72,8 (+33%) (+25%) Möjligheternaatt belysa utveckhngstendenserna för reklam i olika media är enligt utredningenstarkt begränsade. I fråga om reklam i A-media anses dock statistikenbeträffande märkesvarureklam ge underlag för en beskrivning av vissa huvuddragi utvecklingen . Utredningen redovisar följande genomsnitt för märkesvamreklamensårliga procentuella ökningstakt . 19621970, räknat i löpandepriser. d) övriga A-media Märkesvarureklam, Somjämförelse nämns, att prisstegringen för märkesvamreklamen under hela periodentorde ha utgjort 56 "la . Den privata konsumtionen räknat ilöpande priser steg under den första delperioden med ca 8 "la ochunder den andra med ca 7 "/o . Underperioden 19621966 steg således märkesvamreklamen inom Prop.1972: 58 21 angivnapresskategorier snabbare än den privata konsumtionen, räknat i löpande priser. SkUlnadensvarar i huvudsak mot den snabbare prisstegringen på reklamsidan. Volymmässigttorde märkesvamreklamen och privat konsumtion ha vuxit isamma takt. Efter1966 har ökningstakten avtagit för alla tre presskategoriema. Förstorstadspress och landsortspress synes det dock även havarit fråga om en påtaglig volymtillväxt (ca 23 "la ), även om denvarit lägre än den privata konsumtionens. För populärpressen däremot harannonsinkomsterna i löpande priser stagnerat ,vilket innebär en icke obetydlig minskning i volym. Huvudtendensernai utvecklingen av reklamens mediafördelning imder senare delen av 1960-talethar enligt utredningen inneburit en något minskad andel för dagspressen, enstarkt minskad andel för populärpressen, en oförändrad andel för gmppen övrigaA-media och en ökad andel för trycksaksreklam. Andelsutvecklingen för andramedia än de nu nämnda har utredningen inte kunnat uppskatta på grundval av tillgängligstatistik. Omde av utredningen angivna tendenserna blir bestående ,kommer populärpressens andel av reklamvolymen 1975 att ha minskat med ungefären tredjedel jämfört med förra . Denna förskjutningmotsvaras enligt utredningen troligen i första hand av en ökning förtrycksaksreklamen. För övriga nämnda media anses de observerade tendensema intevara så markanta, att de motiverar föratsägelser om andelsförskjutningar framtill 1975. Utredningenbetonar avslutningsvis att de framtidsbedömningar som gjorts är mycket osäkra. Tvåav utredningens ledamöter har tagit avstånd från framtidsbedöm-ningama ochanfört att man i dessa underlåtit att försöka beakta det avstannande avreklamens tillväxttakt som inträffat . Härigenom harreklamkostnaderna beräknats tUl alltför höga värden. Utredningenframhåller, att den redan på ett tidigt stadium av sitt arbete beslöt utredafrågan om en reklampålaga. För dem som bedömt reklamvolymen för stor låg detnära till hands att överväga om en reklampålaga kunde vara ett verksamt medelatt begränsa reklamvolymen.