prop · FV03138 · 1972-12-31 00:00:00 — I likhet med utredningen anser jag att beslut omfritidsstraff i princip skall kunna verkställas uton hinder av attstraffbeslutet inte vunnit laga kraft. Förslag med denna innebörd kommer attredovisas under 53 §. Om den straffskyldige i sådant fall fullföljt talan motslraffbeslutet bör domstolen ha möjlighet att skyndsamt pröva frågan ominhibition av straffverkställigheten. I detta syfte har i förevarande paragrafstredje stycke intagits en bestämmelse, vilken medför skyldighet för åklagaren altvid fullföljd av talan mot straffbeslut varigenom ålagts fritidsstraff somskall verkstäUas utan hinder av att straffbeslutet inte vunnit laga kraft, utanavbidan på sådan ulredning som avses i 48 §, ofördröjligen lUl rätten översändaden slraffskyldiges fullfölj dsinlaga jämte handlingarna i målet. Rätten blirdå i tUlfälle atl, om skäl härför anses vara för handen, förordnaatt vidare verkställighet inte skall ske. Då det är av värde att åklagarenyttrar sig i frågan huruvida inhibition bör ske eller inte, har vidareföreskrivits alt åklagaren vid översändande av fullföljdsinlagan skall biläggaeget yttrande i inhibitionsfrågan. I paragrafen, som innehåller bestämmelser omförfarandet vid domstol, har intagits en uttrycklig föreskrift om attUahibitionsbeslut kan meddelas utan att part kaUats tUl förhör mför rätten. Dennuvarande bestämmelsen om alt rätten skaU förordna att klagande som avtjänararreststraff skall inställas tUl sådant förhör föreslås upphävd. För tydlighetensskull har vidare angetts att domförhelsregeln i tredje stycket gäller vidavgörande av själva saken. 5356 §§ i gällande lydelse innehåller bestämmelserom tiden för verkställighet av beslut i disciplinmål varigenom ålagtsdisciplinbot eller arrest. Bestämmelserna innebär i huvudsak att beslut omdiscipUnbot i regel skall verkställas utan hinder av att beslutet inte vunnitlaga kraft men att däremot beslut om arrest i regel går i verkställighet förstsedan beslutet har vunnit laga kraft. Utredningen har föreslagit att denverkställighetsbestämmelse som f. n. gäller i fråga om disciplinbot skall efteren mindre jämkning vidgas att gälla även i fråga om fritidsslraff. Dettaförslag har avstyrkts av hovrätten över och , som ansettövervägande skäl tala för att fritidsslraff skall följa deverkställighetsregler som gäller för arrest och som innebär att beslut omarrest i disciplinmål i regel inte går i verkställighet . TiU stöd för den av utredningen valda lösningen kanenligt min mening starka skäl anföras. Allmänt sett gäUer att ettdisciplinmedel är verksammare om det kan bringas tiU verksläUighet i näraanslutning tUl förseelsen än om förflyter, vUket skuHe kunna bli faUetom verkstälUgheten kan ske först när beslutet vunnit laga kraft. Fritidsstraffetframstår uppenbarligen som ett mmdre aUvariigt ingripande än arreststraffet.Rättssäkerhetshänsyn gör sig följaktligen inte gällande med samma styrka ifråga om fritidsstraff som när det gäller anest. Det Ugger närmare tUl handsatt göra en jämförelse med tillrättavisningen utegångsförbud, från vilketfritidsstraffet skiljer sig praktiskt taget endast genom alt det åläggs förlängre tid. gåri verkställighet (69 §). VisserUgen tar det betydligt fördomstol att efter fullföljd av talan ändra ett beslut om fritidsstraff än dettar att få etl beslut om utegångsförbud omprövat av högre militärbefatiningshavare. Det kan sålunda antagas oftare inträffa i fråga omfritidsstraff än när det gäUer utegångsförbud att påföljden helt eller delvisredan har verkställts, när målet slutiigt avgörs. A andra sidan tordeolägenheterna med en sådan ordning till viss del begränsas genom den i 49 §tredje stycket föreslagna bestämmelsen som gör det möjUgt för domstol efter fullföljdtalan mot beslut om fritidsslraff att skyndsamt förordna om inhibition avverkstälUgheten. Eftersom mUitär befattningshavare får ålägga discipUnstraffendast om det föreUgger nöjaktig ulredning om att den misstänkte begått förseelsen,vilket praktiskt sett innebär att denne måste ha erkänt de faktiskaomständighetema, föreligger ingen reell risk för felaktiga straffbeslut såvittgäller själva skuldfrågan. I fråga om gämingens straffbarhel ochstraffmätningen torde auditörens medverkan vid straffbesluten utgöra entillräcklig rättssäkerhelsgaranti. Till det anförda kommer att i vissa fall av mycketkorta tjänstgöringstider fritidsstraffet skulle kunna bU helt illusoriskt omdet inle skulle kunna verkställas förrän straffbeslutet vunnit laga kraft.Eftersom fritidsslraff lill skillnad från arreststraff kan verkställas endastunder lid då den straffskyldige är tjänstgöringsskyldig skulle nämligen denstraffskyldige genom fullföljd av talan kunna hålla verkställighetsfråganöppen till dess tjänstgöringsskyldigheten upphört. Med hänsyn tUl det anförda anser jag i likhet medutredningen att beslut i disciplinmål varigenom fritidsslraff ålagts bör,liksom när det gäller beslut om disciplinbot, gå i verkställighet utan hinderav att beslutet inte vunnit laga kraft, om inte den bestraffningsberättigadeannorlunda förordnal. Bestämmelsen i förevarande paragraf har avfattats ienlighet härmed. Dessa paragrafer har upphävts tUl följd avförslaget om arreststraffets avskaffande. Paragrafen har undergått en mindre justering som enföljd av förslaget om avskaffande av arreststraffet. Paragrafen mnehåUer bestämmelser om vUkabefattningshavare som har rätt att ålägga tiUrättavisning. Enligt tredje stycket i dess lydelse före den 1juli 1972 vUken utgår från det fömtvarande tjänsteställningssystemet momkrigsmakten hade kompanichef och motsvarande cheftiUrättavisningsrätt i fråga om underlydande underbefäl och meniga. Utredningenföreslog att denna befogenhet inte längre skall gälla i fråga om underbefäl somär underkastat ämbetsansvar, dvs. enligt det fömtvarande systemet befäl avlägst furirs grad. Sådant underbefäl bör enligt förslaget vara jämställt medofficerare och underofficerare i fråga om vem som skall ha tillrättavisningsrättöver dem. Utredningens förslag har i allmänhet lämnats utanerinran av remissinstanserna. Chefen för armén har dock avstyrkt förslagetutom såvitt gäUer underbefäl av mslmästares och överfurirs grad. Som skäl föravstyrkandet har anförts att kompanichefs möjlighet atl snabbt kräva ordningoch rättelse bland personal under ulbildning vid kompaniet skulle eftersättasom förslaget genomförs. Även för befälsutbildning har ställtsig kritiskt till förslaget. I samband med införandet fr. o. m. den 1 juli 1972av det nya tjänsteställningssystemet inom krigsmakten (prop. 1972: 44, FU 13,rskr 166) har vidtagits viss ändring i förevarande bestämmelser. Ändringen, sominte utgör något ställningstagande lUl utredningens nyssnämnda förslag, innebäratt kompanichefs och motsvarande chefs tUlrättavisningsrätt skaU gälla i frågaom gmppbefäl (tidigare furir, korpral och vicekorpral) och meniga. I sakinnebär detta att de av fömtvarande underbefäl som i det nya systemet fåttsergeants eller fanjunkares tjänstegrad, dvs. i huvudsak det förutvarande äldreyrkesunderbefälet, kan tiU-rältavisas av chef för kompani ellermotsvarande chef. Såtillvida utgör aUtså ändringen elt steg i riktning motgenomförande av det förslag som utredningen lagt fram. Efter det nya tjänsteställningssystemetsgenomförande är befäl av lägst överfurirs grad samt de som innehar motsvarandetjänsteställning underkastade ämbetsansvar. I fråga om fast anställd personalinnebär detta inte någon ändring i sak av vad som gällt tidigare. Den som utexaminerasfrån instruktörskola I eller motsvarande skola blir i det nyatjänsteställningssystemet överfurir i stället för som tidigare furir. Vad angårvärnpliktiga kommer den som enligt det nya systemet undergår UtbUdning tiUbefattning för plutons- eUer kompanibefäl vilket motsvarar utbUdning tUlvämpliktig underofficer eUer officer enligt det fömtvarande systemet attliksom hittUls vid gmndutbUdningens avslutande befordras från furir tUlsergeant. Ifrågavarande vämpliktiga blir alltså på grund av den ändradebestämmelsen om ämbetsansvaret underkastade sådant ansvar vid en senaretidpunkt än vad som gällt tidigare. Enligt min mening synes det rimligt att överfurirerenligt det nya tjänsteställningssystemet undantas från kompanichefstUlrättavisningsrätt. Däremot bör tUl skUlnad mot vad utredningen föreslagit värnpliktiga furirer som undergår utbUdning tUl plutons- eller kompanibefälliksom hittUls vara underkastade ifrågavarande tUlrättavisningsrätt. detlahänseende anser jag mig alltså böra tUlgodose de synpunkter som framförts underremissbehandlingen. På gmnd av det anförda bör den tUlrättavisningsrätt somtillkommer chef för kompani eller därmed svarande avdelning avgränsas så, altden skall avse underlydande som inte har ämbetsansvar. Den som vill begära omprövning av tUlrättavisningsom ålagts honom skaU enligt 68 § MRL skriftiigen eller muntligen göraframställning därom hos närmast högre befattningshavare som harbestraffningsrätt. I likhet med utredningen anser jag det vara etträttssäkerhetskrav att den tiUrältavisade genast får besked om denna möjlighetatl få beslutet omprövat. Någon bestämmelse om underrättelseskyldighet finnsemellertid inte i gällande lag. I enlighet med vad utredningen föreslagit hardärför i etl nytt andra stycke i förevarande paragraf intagits en bestämmelseatt tillrättavisad genast skall underrättas om hur han skall förfara om hanvill begära omprövning av tUlrältavisningsbeslutet. Förevarande paragraf innehåller bestämmelser om vemsom är åklagare i militärt brottmål. Som jag anfört i den allmännamotiveringen är viss ändring i paragrafen påkallad till följd avskadeståndslagen (1972: 207) och kungörelsen (1972: 416) om statsmyndigheternasskadereglering i vissa fall. Jag viU härom anföra följande. Skadeståndslagen, som trätt i kraft den 1 juli1972, innebär en väsentlig utvidgning av det skadeståndsansvar som kan drabbastaten. Sålimda skall staten i princip ersätta skada som vållas genom fel eUerförsummelse vid myndighetsutövning. Enligt den nyssnämnda kungörelsen reglerassådan skada för statens räkning i vissa faU av justitiekanslem. Denneförhandlar därvid för statens räkning med den som kräver skadestånd och förstatens talan i saken inför domstol. Man får räkna med att det kan komma att resasskadeståndsanspråk mot staten i anledning av förfarande av tjänsteman vilketinnefattar ämbetsbrott. Givetvis är det angeläget att juslitiekanslernsfunktion som statens ombud i skadeståndsmålet inte kommer i konflikt med hansuppgifter som särskUd åklagare i fråga om ämbetsbrott. Risken för sådanakonfliktsituationer har emellertid till väsentlig del eliminerats genom attåklagarinstruktionen (1964: 739) ändrats i samband med skadeståndslagensikraftträdande (SFS 1972: 417). Sålunda kan riksåklagaren numera generelltvara allmän åklagare i mål om ansvar på gmnd av s. k. självständigt ämbetsbrottav statstjänsteman som inte är underkastad disciplinär bestraffning. Tidigarehade riksåklagaren denna befogenhet endast i fråga om tjänsteman inomåklagarväsendet (3 § första stycket åklagarinstmktionen i dess lydelse före den1 ). kansålunda i nu avsedda fall enligt den nya ordningen från justitiekanslernöverta mål där konflikter av det berörda slaget kan tänkas uppkomma. På grund av 79 § MRL saknar emellertidriksåklagaren fortfarande befogenhet att vara åklagare när det gällersjälvständigt ämbetsbrott av krigsman som bestrider regementschefs eller därmedlikstäUd eller högre tjänst. Enligt paragrafen är nämligen justitiekanslernensam behörig att vara åklagare i sådant mål. TiU undvikande av berördakonfliktsituationer bör riksåklagaren kunna fungera som allmän åklagare även idessa fall. Jag förordar därför att förevarande paragraf ändras så, attriksåklagaren i mål av ifrågavarande slag får samma befogenhet som f. n.tillkommer justitiekanslem. Denföreslagna lagstiftningen bör träda i kraft . Några övergångsbestämmelser till ändringarna i BrBtorde inte behövas. I 5 § BrB:s promulgationslag föreskrivs, att straffskaU bestämmas efler den lag som gällde när gärningen företogs men att om annanlag gäller när dom meddelas, den lagen skall tUlämpas om den leder tiU frihetfrån straff eUer tUl lindrigare straff. Vid bedömandet om den nyalagstiftningen leder till lindrigare straff skall sålunda en jämförelse skemellan de resultat till vilka man kommer i det konkreta faUet genom tillämpningav den äldre och den nya lagen. I allmänhet torde i fall som det i förevarandesammanhang är fråga om jämförelsen leda lill att den nya lagen skall tUlämpas.Särskilt är att märka att den nya strafformen fritidsstraff är en lindrigarepåföljd än arreststraffet. I fråga om verkställighet efler nya disciplinlagensikraftträdande av disciplinstraff som ålagts enligt den äldre lagen börsistnämnda lag till-lämpas. En övergångsbestämmelse av delta innehåll harupptagils i andra stycket av övergångsbestämmelserna till den nyadisciplinlagen. För tydlighetens skull har i en övergångsbestämmelsetill lagen om ändring i MRL föreskrivits atl äldre bestämmelser fortfarandeskall till-lämpas i fråga om disciplinstraff som ålagts enligt äldre lag. Jaghemställer, att lagrådets yttrande över förslagen till 1. lag om ändring i , 2. lag om disciplinstraff förkrigsmän, 3. lag om ändring i militärarättegångslagen (1948: 472), 4. lag om upphävande av lagen(1948: 450) om dödsstraff i vissa fall då riket är i krig inhämtasgenom utdrag av protokollet. 6 1972.1 saml Nr 138 Vadföredraganden sålunda med instämmande av statsrådets övriga ledamöter hemstäUtbifaller Hans Kungl. Bilaga1 (Utredningens förslag) Härigenomförordnas dels att 32 kap. 6 § skall erhåUa ändrad lydelse på sättnedan anges, dels att 7 § i samma kapitel skall erhålla paragrafnummer 10 delsock att tre nya paragrafer med nummer 7, 8 och 9 skall ingå i kapitlet. (Nuvarande lydelse) (Föreslagen lydelse) DiscipUnstraff för krigsmän äro arrest ochdisciplinbot. Arrest ådömes i minst tre och högst trettio dagar.Straffet verkställes i militärhäkte. Disciplinbotutgöres av löneavdrag eller motsvarande betalning i penningar enligt vad däromär särskilt stadgat samt ådömes för minst en och . Disciplinstraff för krigsmän äro arrest,fritidsstraff och disciplinbot. Arrest ådömes i minst åtta och högst trettio dagar.Straffet verkställes i mUitärhäkte. 8 § Fritidsstraff utgöres för den som är förlagd inom kasernområde, lägereller motsvarande område av förbud att , minst åtta och högstfemton dagar, på fritid vistas utom sådant område eller del därav som ärupplåten åt viss avdelning, för den som är förlagd ombord å fartyg av förbudatt , minst åtta och , eller under bestämtantal särskilda dagar, minst fem och högst åtta, på fritid lämna fartyget, och för den som icke är förlagd såsom förut angivitsav förbud att , minst åtta och , på fritidvistas utom bostaden. 9 § Disciplinbot utgöres av löneavdrag ellermotsvarande betalning i penningar enligt vad därom är (Nuvarandelydelse) (Föreslagen lydelse) särskilt stadgat samt ådömes för minst en och högst trettio dagar.Sådant straff må ådömas jämte fritidsstraff enligt vad som är särskiltföreskrivet. Dennalag träder i kraft den Lagom disciplinstraff för krigsmän Härigenomförordnas som följer. Disciplinstraff för krigsmän är, enligt vad i 32kap. stadgas, arrest, fritidsslraff och disciplinbot. Disciplinstraff ådömes, utom för brott motbestämmelse vari sådant straff är utsatt, även i stället för böter när fråga ärom brott av krigsman enligt 2022 kap. eUer om annat av krigsmanförövat brott av beskaffenhet all straff därför kan åläggas i disciplinmål. Böter får dock användas i stäUet fördisciplinstraff, om med hänsyn till den tilltalades tjänstgöringsförhållandenoch brottets art bötesstraff är lämpligare än disciplinstraff. Vid tillämpning av andra stycket skall böterna, ifall då discipUnstraff är utsatt för brottet, ådömas i dagsböter; för brottsom sägs i 21 kap. 15 eller 16 § ådömes dock böterna ipenningar, högst femhundra kronor. I fråga om annat än i 2 § avsett, av krigsmanbegånget brott av beskaffenhet all mål därom skall handläggas såsom militärtmål får i stället för böter ådömas disciplinstraff, om sådant straff ärlämpligare med hänsyn till den tilltalades tjänstgöringsförhållanden ochbrottels art. Arrest får åläggas endast då det är särskiltpåkallat på grund av brottets art, disciplinen och ordningen inom krigsmakteneller den tilltalades tjänstgöringsförhållanden. Den som undergår arrest dellager i tjänstgöring iden mån strafftiden överstiger . I övrigt verkställes arrest utantjänstgöring, om ej i straffbeslutet på grund av tjänstens krav eller eljestföreliggande särskildaskäl annorlunda förordnals. Om arrest utan tjänstgöring skulle medföra fara förarrestanlens hälsa, skall han eller återstoden däravdeltaga i tjänstgöring. skall den som till följd avstraffet icke dellager i tjänstgöring och som åtnjuter avlöning frånkrigsmakten vidkännas löneavdrag med belopp som Konungen bestämmer. Vidberäkning av tid för arrest räknas till tjugofyra tim- Den som undergår arrest får ej åtnjuta annan kosteller bekvämlighet än som bestås vid häktet. Arrestant som ej deltager itjänstgöring skall beredas tillfälle att vistas utomhus minst en timmesamt får i häktet utföra lämpligt arbete som anvisas honom. Arrestant äger rätttiU läsning och brevskrivning i den utsträckning Konungen bestämmer. Han ägermottaga besök endast då det i särskilt faU medges. Avbrott i eller uppskov med verkstäUigheten avarrest får äga rum i den mån det är nödvändigt med hänsyn tUl tjänsten ellerden arresterades hälsa eller då synnerliga skäl därtill eljest föreligger. Somsådant synnerUgt skäl skall anses att under tjänstgöringsperiod, vilken ej , verkställighet ej kan ske utan olägenhet för utbildningen. Fritidsstraffberäknas efter kalenderdag. Avbrott i eller uppskov med verkställigheten avfritidsstraff får äga rum i den mån det finnes påkallat med hänsyn tUl tjänsteneUer den straffskyldiges hälsa eller då särskUda skäl därtill eljestföreligger. Dag vamnder beslut om avbrott meddelas skall tUlgodoräknas denstraffskyldige såsom verkställd om fritid inträtt för honom före beslutet. Om fritidsstraff icke kan verkställas på grund avatt den straffskyldiges tjänstgöringsskyldighet upphört, skall i stället förvarje dag, under vilken verkställighet ej kan äga mm, löneavdrag ske medbelopp som i 5 § sägs. Kan löneavdrag ej göras, skaU motsvarande belopp gäldas.Om sådant belopp gäller vad nedan i 8 § tredje stycket stadgas. Disciplinbot utgöres av löneavdrag, vilketbestämmes för dag lill belopp som i 5 § sägs. Är löneavdrag ej tillämpligt,skall den tilltalade förpliktas att för gälda ett belopp ipenningar, som är skäligt med hänsyn till löneavdraget för löntagare imotsvarande ställning. VerkstäUighetav löneavdrag får fördelas på flera avlönmgstiUfäUen. Kan disciplmbot som ålagts i form av löneavdrag ejverkställas, skaU i StäUet molsvarande belopp gäldas. Sådant belopp ävensomdisciplinbot som ådömes i penningar tUlfaller kronan. Förvandling av oguldetbelopp till fängelse får ej äga rum. I övrigt skall i nu avsedda fall rörandeverkställigheten gälla vad som är stadgat beträffande bötesstraff. Om det är påkallat för den tilltaladestiUrättaförande eller av hänsyn tUl disciplinen och ordningen inomkrigsmakten, får disciplinbot åläggas vid sidan av fritidsstraff. Disciplinstraff såsom gemensamt straff för flerabrott ådömes med tillämpning av de högsta och lägsia mått som anges i 32 kap.79 §§ . Disciplinstraff får, om ej annat nedan sägs,användas såsom gemensamt straff för flera brott endast när disciplinstraff kanfölja å vart och ett av brotten. Gemensamt straff för brott som förskyllerdisciplinstraff och brott som förskyller böter skall, såframt ej svårare straffådömes, bestämmas i böter; om särskUda skäl föranleder därtUl, får dock istähet dömas till disciplinstraff. Högsta och lägsia gemensamma straff i bötereller fängelse beräknas, då disciplinstraff är utsatt för något av brotten,såsom om böter som i 2 § tredje stycket sägs vore stadgade i stället fördisciplinstraffet. Skall någon dömas för flera brott får, om särskUdaskäl är därtill, för brott vara kan följa disciplinstraff sådant straff ådömasjämte påföljd av annan art för brottsligheten i övrigt. Förekommer på en gång lUl verkställighet fleradomar eller beslut varigenom någon blivit fälld till särskUda arreststraff,sammanlägges straffen med varandra. Motsvarande gäller om särskUdafritidsstraff på en gång förekommer tiU verkställighet. Sammanlagd strafflidfår icke överstiga arrest i eller fritidsstraff i . Från den sammanlagda strafftiden skall avräknas vadden slraffskyldige kan ha utstått av straffen. Skall på en gång verkstäUas dels dom eller beslutvarigenom någon fällts tUl arrest, dels ock dom eUer beslut varigenom hanfällts till fritidsstraff, skall i den mån den slraffskyldige ärtjänstgöringsskyldig fritidsstraffet eller vad som återstår därav övergå tillarrest. Därvid skall en dags fritidsstraff anses svara mot en halv dags arrest.Brutet daglal förfaller. Sammanlagda arresltiden får icke överstiga fyrtiodagar. Från arresltiden skall avräknas vad den straffskyldige kan ha utstått avdel tidigare arreststraffet. Om del av fritidsstraff ej enligt första stycketkan övergå tiU arrest tUl följd av att den straffskyldige ej ärIjänstgöringsskyldig gäller vad i 7 § tredje stycket sägs. Skall på en gång verkställas dels dom eller beslutvarigenom någon fäUts tUl arrest eller beslut varigenom fritidsslraffsammanlagts med arrest, dels ock dom eUer beslut varigenom han dömts tiUfängelse , vare sig det ådömts eUer utgörförvandlingsstraff för böter, skaU arreststraffet övergå till fängelse. Därvidskall varje dags arrest anses svara mot en dags fängelse. Från den sammanlagdastrafftiden skall avräknas vad den straffskyldige kan ha utstått av straffen. Förekommer, när den dömde skall undergå behandlingvarom stadgas i 28 kap. 3 § , tUl verkställighet domeller beslut om arrest eller beslut varigenom fritidsstraff sammanlagts medarrest, skall behandlingen träda i stället för arreststraffet eUer vad somåterstår därav. Vid sammanträffande av verkställighet av dels domeller beslut om fritidsstraff, dels ock dom om fängelse skallfritidsstraffet på sätt som stadgas i 7 § tredje stycket övergå till löneavdrageller gäldande av visst belopp i pengar. Skall någon undergå behandling varomstadgas i 28 kap. 3 § och förekommer tUl verkställighetdom eller beslut om fritidsstraff, skall behandlingen träda i stället förfritidsstraffet eller vad som återstår därav. Dom eller beslut varigenom disciplinstraff ålagtsskall befordras tUl verkställighet, om den dömde tjänstgör vid viss avdelning,av befattningshavare som har bestraffningsrätt i disciplinmål vid avdelningenoch eljest av bestraffningsberättigad befattningshavare som med hänsyn till dendömdes vistelseort är närmast därtill. Om sammanläggning av arreststraff, av fritidsslraffoch av arreststraff med fritidsstraff förordnar den som har atl befordrastraffbesluten tUl verkställighet. Förordnande om sammanläggning av arrest medfängelse meddelas av . Har arrest ålagts någon och blir han i måletslutligen dömd till arrest eller tUl fängelse , skallfrån detta straff avräknas vad han utstått av förstnämnda straff, därvid varjedags arrest anses svara mot en dags fängelse. Motsvarande gäller om någon somålagts fritidsstraff slutligen dömes tUl sådant straff eller tillarrest eller till fängelse , varvid varje dags fritidsstraff ansessvara mot en halv dags arrest eUer en halv dags fängelse. Uppkommer brutetdagtal, skall den brutna dagen anses som hel dags arrest eller fängelse. Om den som ålagts arrest eller fritidsstraffslutligen i målet dömes till sådant straff , skall från det nyastraffet avräknas vad den dömde utstått av det först ålagda straffet. Dömesnågon tUl fritidsstraff eller sådant straff jämte disciplinbot i stället förarrest eller lUl disciplinbot, böter eller suspension i stället för arresteller fritidsstraff, får domstolen förordna alt straffet enligt det nyastraffbeslutet helt eller till viss del skall anses verkställt genom vad dendömde utstått av arresl-eller fritidsstraffet.