prop · FV0364 · 1972-12-31 00:00:00 — möjlighetatt betala lönema utan att ha tillgång tiU bidragsbeloppet bör utbetalning avbidrag kunna ske i anslutnmg tiU löneutbetalningen och ' 1972: 64 11 övrigtpå det sätt och under den kontroll som länsarbetsnämnden föreskriver. Vidprövning av bidragsfrågan måste hänsyn tas tiU att en minsta arbetsstyrkamåste finnas för att produktionen skaU kunna upprätthållas och försiggå undergodtagbara ekonomiska fömtsättningar. Detta kan också innebära, att vissanyckelpersoner, som med hänsyn till sina yrkeskunskaper utan större svårigheterkan beredas annan likvärdig sysselsättning på arbetsmarknaden, måste erbjudasatt stanna kvar i det nedläggningshotade företaget under en övergångstid. Detantal arbetstagare för vilkas löner bidrag skaU utges bör fastställas påförhand månad för månad efter överläggning meUan arbetsmarknadsverket ochföretaget/konkursförvaltaren. Avsikten med en sådan åtgärd är att kravet påfunktionsduglighet vid företaget med jämna mellanmm skaU vägas motmöjligheterna att successivt bereda den fri-stäUningshotade arbetskraften annansysselsättning eller bedöma möjligheterna att fortsätta driften efter rekonstmktion,försäljning e. d. Iprincip bör driftbidrag inte utgå som gäller för företagetenligt varselöverenskommelsen . Eftersom det emellertid i enkonkurssituation kan uppstå konfliktförhållande mellan å ena sidanvarselöverenskommelsen och å andra sidan konkurslagen bör det ankomma på AMSatt avgöra från vilken tidpunkt bidrag skaU utgå. Bidrag bör dock inte kunnautgå retroaktivt. I de undantagsfall dä driftbidrag utgår under varseltidenbör bidraget förenas med återbetalningsskyldighet. Föratt driftbidrag skall få utges bör företaget för beslutet omkonkurs i regel ha minst 100 anställda, inkl. företagsledning. I särskilda faUnär företaget har synnerlig betydelse för arbetsmarknaden på orten bör bidragkunna utgå också till företag med färre anställda. Bedömningen av antaletanställda bör hänföra sig till det arbetsstäUe som berörs. Med arbetsstäUeavses ett företags samtliga arbetsplatser inom samma kommun. I regel bör varjeföretag som ingår i en koncern härvid betraktas som ett särskilt företag. Denomständigheten att företaget ingår i en koncern bör emellertid självfalletpåverka bedömningen av om bidrag skall utgå eller företaget självt skall svaraför driften under hela den tid som från samhäUets synpunkt behöver stå tiUförfogande för avveckling. Detbör ankomma på AMS att med här angivna förutsättningar efter utredning träffaöverenskommelse om såväl bidragsperioden som bidragsnivån. Somhar redovisats i det föregående har företagsarrende i ett par fall förekommitför att bereda de anstäUda nödvändigt rådmm vid företagsnedläggningen. Även ifortsättningen bör det i rena undantagsfall och då synnerliga skäl föreliggerkomma i fråga att arrendera företag. Sådant arrende bör kunna komma i fråga endastimder begränsad tid undersamma fömtsättningar som har föreslagits beträffande driftbidrag. Ettarrendeförhållande måste gmndas på särskUt avtal meUan företagets konkursförvaltareoch AMS. Avtalet skall vara godkänt av rättens ombudsman och borgenärerna ikonkursen på borgenärssammanträde. För de faU då företag varslar om nedläggning av helaeller större delen av sin verksamhet för att undvika ytterligare förlust ellerförhindra eventueU konkurs är situationen något annorlunda än i de fömt berördakonkursfallen. Själva awecklingsförloppet blir vanligen inte så forcerat somvid konkurs, eftersom företaget i allmänhet förhållandevis tidigt har en klar bildav sin situation och därför kan varsla såväl statiiga som kommunalamyndigheter på nedläggningsorten om sina planer eUer beslut samt underrätta de anstäUdaom dessa. Medhänsyn härtiU kan i flertalet fall de omställningsproblem som nedläggningenmedför bemästras med nuvarande arbetsmarknadspolitiska medel inom ramen förgällande varseltider. genomförda, såväl större som mindre,företagsnedläggningar på olika håU i landet bestyrker detta. Avgörandeför möjligheterna att driva en framgångsrik sysselsättningspolitik är i varjenedläggningssituation i vilken omfattning arbetsmarknadsorganen får tidigareinformationer om väntade förändringar i sysselsättningen. Ju längre rådmm somkan ges desto större är möjlighetema att vidta effektiva och meningsfullainsatser tiU de anställdas skydd. Vikten av tidiga varsel ompersonalinskränkningar eller andra driftförändrmgar kan därför inteunderstrykas starkt nog. Det primära intresset i dessa faU knyter sig därför tiUden förbättring av varselsystemet som kan bli resultatet av pågåendeförhandlingar därom och tiU en god efterlevnad av varelseöverenskommelserna. Stöd i form av driftbidrag bör prövas som försöksverksamhet i förstahand under /73. Verksamheten bör ej begränsas tiU viss eUervissa branscher utan i princip gälla hela tillverkningsindustrin. Insyn.För kontroU av stödets användning är det angeläget att länsarbetsnämnden fårmöjlighet till obegränsad insyn i företaget så att nämnden eUer den nämndenutser kan följa resultatet av verksamheten kontinuerligt och utöva erforderligkontroll. SärskUt viktigt är detta med hänsyn tiU den omprövning avbidragsbeslut som fömtsätts ske . TUl sitt biträde iinsynsverksamheten bör nämnden anlita auktoriserad revisor eller annansakkunnig person. Kostnader.Det är enligt promemorian inte möjligt att mera exakt beräkna omfattningen avverksamheten som dock kan bedömas komma att bli begränsad. För budgetåret1972/73 bör medel för ändamålet få tas i anspråk från anslaget Sysselsättningsskapandeåtgärder för arbetslösa, delprogrammet Allmänna beredskapsarbeten. vUket beräknas möjliggöra sysselsättning av ca 1 000 personer fömtsatt att det genomsnittiiga bidraget kan beräknas bli ca /tim. Avslutningsvis konstateras i promemorian att de framlagda förslagenavser en försöksverksamhet för vissa situationer, då det med hänsyn till deanställda och från samhällets synpunkter i Övrigt är specieUt angeläget att fålängre rådmm för åtgärder och överväganden än vad som i regel står tiU buds f.n. Det framhåUs också att de valda lösningama har svagheter, bl. a. däri attdet aUmänna tar på sig ett ansvar för de anstäUda som det rimligen skaU ankommapå företagen att ta. Försöksverksamheten får visa om farhågor för ettförsvagat företagsansvar till följd av ett genomförande av förslagen ärbefogade. SkuUe det bh fallet, bör långsiktiga lösningar på de häraktualiserade problemen sökas med andra utgångspunkter, som befästerföretagens ansvar för de anställdas situation efter beslut om nedläggning ellerdriftinskränkning. Ifråga om behovet av särskilda åtgärder från samhällets sida för att uppehålladriften i nedläggningshotade företag ansluter sig remissinstanserna i allmänliettUl bedömningen i promemorian att det rådmm som kan skapas med nuvarandearbetsmarknadspolitiska medel i vissa fall inte är tUlräckligt för att lösaomställningsproblemen. Enligt AMS kan i regel tiUräckligt rådrum erhållas genomgällande varselöverenskommelser. Behov har emeUertid visat sig föreligga att i individuellafall förskjuta genomförandet av en driftinskränkning anvarselöverenskommelsernas mera genereUa regler. I viss utsträckning har ettsådant ytterligare rådmm kunnat erhåUas efter överläggningar med företageneller genom industribeställningar och anordnande av industriellaberedskapsarbeten. Styrelsen delar dock uppfattningen att det rådrum som kanåstadkommas med nuvarande medel inte aUtid är tiUräckligt och att behovföreligger av ytterligare åtgärder från samhäUets sida. Samma inställning harLO, som vidare betonar nödvändigheten av att även temporärasysselsättningsåtgärder bedöms i förhåUande tiU arbetsmarknadspolitiken i desshelhet och tiU långsUc-tiga näringspolitiska och regionalpolitiska mål. Detta fömtsätteratt målsättningarna för olika branscher kan klargöras och specificeras. I frågaom akuta nedläggningssituationer måste syftet med sysselsättnings-åtgärdernaklargöras på ett tidigt stadium så att förväntningarna bland de berörda kan blirealistiska. TCO menar att nuvarande arbetsmarknadspolitiska stödåtgärder föratt skapa ökat rådrum i vissa fall är otiUräckliga och ofta tar så attgenomföra att de ger effekt först 1972: 64 14 efterden tidsperiod då de hade behövts. Även kommerskollegium samt flertaletlänsstyrelser och företagareföreningar framhåller vUcten av att ökat rådmm kanåstadkommas i besvärliga nedläggningssituationer. Sålunda anför länsstyrelseni att samhället måste skapa tUhäckliga förutsättningar för attåtgärder skall kunna sättas in på ett så tidigt stadium som möjligt, närproblem uppstår i ett företag. Härigenom torde i vissa fall en nedläggningkunna undvikas. i finner det befogat attutöver beaktandet av de anställdas intressen se nedläggning av företag även urandra samhäUeliga aspekter. Enligt i län börförutsättningar för tryggad sysselsättning vid krisdrabbade företag skapas främstgenom förbättring av samråds- och informationsförfarandet mellan företag och sam-häUeUgaorgan. erinrar i detta sammanhang om de förslag som lokaUseringsutredninghar lagt fram i syfte att möjliggöra rekonstmktion eUer fördröjd avveckling avföretag med hänsyn bl. a. tUl behovet av samordning med arbetsmarknadspolitiskaoch olika socialpolitiska åtgärder. i län betonar attmöjligheterna att få nya företag till en ort torde vara större om de anställdavid ett nedläggningshotat företag inte snabbt skingras tUl andra orter. Förslagetom statligt stöd tillstyrks i sina huvuddrag eUer lämnas utan erinran avflertalet remissinstanser, däribland LO, TCO, , , , och flertalet länsstyrelser. AMS finner den föreslagnastödformen vara ett värdefullt komplement tUl olika arbetsmarknadspolitiskaåtgärder och en ytterligare förstärkning av de mera direkt tiU arbetskraftenknutna stödåtgärderna. Utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m. tUlstyrkerförslaget men betonar att det vore önskvärt om försöksverksamheten kundeanpassas till det system av samlade trygghetsåtgärder, som utredningen avseratt föreslå i ett kommande betänkande. Delegationen för de mindre och medelstoraföretagen pekar på de möjligheter till samordning som finns med det förslag om statiigaåtgärder för att påverka stmkturomvandlingen inom vissa branscher somindustridepartementet lade fram i början av detta år (Ds I 1971 r 5). SHIO,som är i princip tveksam inför tUlfälliga stödåtgärder, anser att den nuvarandearbetsmarknadspolitiken är väl avvägd i normala konjunktursituationer. Motbakgrund av bl. a. rådande arbetsmarknadssituation kan SHIO dock acceptera deriktlinjer som har föreslagits i departementspromemorian. iÖstergötlands län framhåller vikten av att de föreslagna bidragsreglernatillämpas generöst. i anser däremot attstödet bör lämnas med stor restriktivitet. finner det vara avvärde att bidragsgivningen föreslås bU helt skUd från lokaUseringsstödet, varssyfte är att ge varaktig sysselsättning. ,och Ackordscentralen i Stockholmifrågasätter om åtgärdema med hänsyn till gällande konkurslagstiftning kan fånågon mera avsevärd effekt. finner förslaget i övrigtsvårbedömbart. Ackordscentralen ifrågasätter om det inte vore merändamålsenligt att utforma eventueUa åtgärder som en uppgift för enstrukturfond. avstyrker förslaget i avvaktan på att proble met blivitytterligare belyst av en mer omfattande utredning och närings-hvet fått skäligtid att behandla frågan. Förslaget attförsöksverksamheten skall avse endast företag som är i likvidation enligt 142 §lagen (1944r 705) om aktiebolag eller i konkurs lämnas utan erinran avflertalet remissinstanser. påpekar emellertid att det gmndläggandesyftet med konkurs är att en insolvent gäldenärs borgenärer skall, medtillämpning av förmånsrättslagen, få betalt i konkursboet så långt dettaräcker. Konkurs förvaltaren får med rättens ombudsmans samtycke fortsättaeller återuppta gäldenärens rörelse endast i den mån det är nödvändigt för enändamålsenlig utredning av boet. Enligt förslaget skall det formeUa företagaransvaretstanna på konkursboet, som då har att tUlämpa konkurslagens bestämmelser. Iregel torde enligt konkurslagskommittén ett fortsättande av rörelsen med stödav driftbidrag ligga i linje med borgenäremas intressen. Det är emellertidtänkbart att konkursförvaltningen finner det mest förenligt med borgenäremasbästa att avveckla rörelsen möjligt, även om arbetsmarknadspolitiskahänsyn kunde motivera fortsatt drift under en övergångstid. I en sådan intressekonfhktblir reglema i konkurslagen vägledande. Enligt vad kommittén framhåUer ärkonkurs inte säUan förenad med betydande värdeförstöring och från denna synpunkten mindre lämplig awecklingsform. Värdeförstöringen, som är tiU nackdel försåväl anstäUda som andra borgenärer, skulle kanske i många fall kunna undgås omdriftbidrag kunde under vederbörlig kontroll utgå redan när företaget har instäUtsina betalningar. I vart faU bör enligt kommitténs mening övervägas en ordning enhgtvUken driftbidrag kan betalas ut även i samband med ackord utan konkurs. Syftetmed den nya lagstiftningen om ackord har varit bl. a. att genom såväl friviUigaackord som tvångsackord undvika en onödig värdeförstöring. I likhet med vad somhar fömtsätts beträffande konkurs bör emeUertid även i ackordsfallet tUlsesatt driftbidraget används för att främja det avsedda syftet med sådant bidragoch inte för att ge borgenärerna ökade möjligheter att få betalt för sinafordringar. A andra sidan bör fortsatt drift med stöd av bidrag inte få medföraatt borgenäremas eller vissa borgenärers ställning försämras. Kommitténframhåller slutiigen att, om konkursförvaltaren säger upp löpandeanställningsavtal, arbetstagarna kan få betalt medutnyttjande av den statiiga lönegarantin som driftbidrag utgår tUlföretaget. Några olägenheter torde inte föranledas härav. Dock påpekas attdriftbidragen och den statliga lönegarantinhar olika funktioner och att driftbidragen avses skola finansieras överbudgeten, medan lönegarantin finansieras genom arbetsgivaravgifter. Utredningenrörande ökad anställningstrygghet m. m. anser att det föreslagna bidraget harfått en konstmktion som kan tänkas medföra risk för att mmdre nogräknadeföretagsledare underlåter att varsla och i stället driver verksamheten tUlkonkurs, då de räknar med att kunna avveckla sina skyldigheter mot de anstäUdamed hjälp av statiiga driftbidrag. Vidare anförs att de anställda som drabbasav nedläggning utan konkurs kan uppleva det som orättvist att motsvarandeåtgärder inte stäUs tUl förfogande för att lindra deras omställningssituation. bör detta bl. a. leda tiU att man under försöksverksamheten lämnarmöjlighet tUl driftbidrag även i andra situationer än konkurs. Liknandesynpunkter anför kommerskollegium, Ackordscentralen i och . KommerskoUegium menar att nuvarande system medkonkursförvaltning vanligen inte befordrar en affärsmässig avveckling av krisdrabbadeföretag. Enligt Ackordscentralen skulle stödåtgärder behöva sättas in på etttidigare stadium, nämligen i samband med betalningsinställelse som bmkar varaförsta steget mot en rekonstruktion av företag. finneratt bedömningen av förslaget i hög grad försvåras av att de tänkta reglernaför driftbidragen inte har konkretiserats i författningsbestämmelser. NOinstämmer i konstaterandet i promemorian att ett statligt engagemang avföreslagen art, särskilt arrende av ett konkursdrabbat företag, inte är invändningsfrittfrån strUct konkurrenssynpunkt och att tiUämpningen därför bör utformas så attkonkurrensförhållandena inom den berörda branschen inte rubbas. NO betonar attkonkurrensbegränsningslagen skaU främja en från allmän synpunkt önskvärd konkurrensoch motverka från allmän synpunkt skadliga konkurrensbegränsningar. Dettainnebär att vissa konkurrensbegränsningar måste tolereras om allmänna skältalar härför. NO kan därför ansluta sig tiU uttalandet i promemorian att starkaskäl, främst med hänsyn till de anställdas intressen, kan åberopas för att detallmänna i särskilda situationer, trots betänkligheter i konkurrenshänseende,ingriper med åtgärder som kompletterar och förstärker andraarbetsmarknadspolitiska insatser. I detta sammanhang erinrar NO om vad som ikonkurrenshänseende gäller för de skyddade verkstädema inom arbetsvärden.Enligt av AMS utfärdade cirkulärmeddelanden får statsbidrag tiU dessaverkstäder inte påverka produkternas prissättning. Inte minst med tanke på attarbetsmarknadsverket skaU svara för den föreslagna verksamheten utgår NO frånatt de principer som gäller för prissättning vid arbetsvärdens verkstäderkommer att tUlämpas även i den här föreslagna verksamheten. Enligt kommerskollegium måste en noggrann prövning föregå de 1972: 64 17 föreslagnabidragen, inte mmst därför att en fortsatt drift av nedläggningshotat företagkan vidmakthålla oron på prissidan i branschen och därmed försvåra verksamhetenför andra företag. anför att, så snart det över huvudtaget finns några konkurrenter tUl ett understött företag, dessa kommer i ettogynnsamt läge i förhållande tUl mottagama av bidraget. Är motståndskraftenmot konkurrensen från den understödda verksamheten låg kan derma konkurrensenligt föreningens uppfattning få mycket kännbara och kanske katastrofalaföljder för konkurrenterna. delar den uppfattning som har konunittiU uttryck i promemorian att verksamheten med hänsyn tiUkonkurrensförhållanden bör handhas med viss försiktighet. Liknande synpunkterframför länsstyrelserna i , , och Västernorrlandslän. SAFoch framhåUer att risken för konkur-rensnedsättandeeffekter av förslaget skulle minska om möjligheterna tUl förlängning avbidragstiden utöver bortföll. Förslageti fråga om driftbidragets konstruktion, som innebär att bidrag skaU utgå medhögst en tredjedel och i vissa fall högst hälften av den lön inkl. socialakostnader som betalas till arbetskraften, lämnas i allmänhet utan erinran avremissinstanserna, däribland LO, TCO, , , NO samt flertaletlänsstyrelser och företagareföreningar. Enligt AMS finns dock starka motiv föratt skapa större enhetlighet bland de till arbetskraften knutna arbetsmarknadspolitiskastödåtgärderna. Motiv finns för att ha samma bidragsregler för den föreslagnastödformen som för halvskyddad sysselsättning. I avvaktan på att erfarenhetervinns har styrelsen dock inte något att erinra mot att förslaget i promemorian tiUsvidare tUlämpas. Kommerskollegiumställer sig tveksam tUl den föreslagna utformningen som inte torde skapa tUlräckligtincitament för en konkursförvaltning att fortsätta verksamheten. Enligtkollegiets erfarenheter föregås konkursförfarande i allmänhet av en betalningsinställelsesom är tillkommen för att möjlighetema att rädda företaget skall kunna prövas.Under betalningsinställelsen fortsätter driften som inkomna orderexpedieras med hjälp av inneliggande lager av råvaror, halvfabrikat och färdiglager.Företagets tiUgångar utnyttjas och upparbetas således maximalt under dennaperiod. Vid konkurstUlfället är följaktligen företagets resurser ofta heltuttömda som personalens arbetslust i hög grad har minskat. Eftersom likviditetenredan tidigare är hårt ansträngd saknas i aUmänhet rörelsekapital för fortsattdrift. De likviditetsproblem som således ofta, åtminstone i de små ochmedelstora företagen, uppstår i anslutning tiU konkurs synes inte kunna lösasgenom det framlagda förslaget, eftersom det är svårt att i en konkurs beräknastorleken av de förluster som kan komma att uppstå vid fortsatt drift och omdet föreslagna bidraget är tUräckligt för att täcka dessa. hettorde den sjunkande produktionen i krisdrabbade företag, i kombination medprisreduktioner som är nödvändiga för att få in medel till konkursboet, medföraförluster som betydligt överstiger driftbidraget. Som exempel nämns att detföreslagna bidraget är så konstmerat att, om lönedelen är , vilket är ganskavanligt i industrin, bidraget blir eller i undantagsfaU avomsättningen. Kollegiet framhåUer vidare risken för att en konkursförvaltningkan utnyttja bidragssystemet trots att den oavsett bidrag avser att fortsättadriften. Även Ackordscentralen i och en företagareföreningifrågasätter på liknande gmnder som kommerskollegium om maximigränsema för bidragetär tUlräckliga för att förslaget skaU kunna få praktisk betydelse. Enligt dessaremissinstanser torde det vara mera rationeUt att i stället för bidrag införaen garanti för de förluster som kan uppstå vid fortsatt drift av konkursdrabbatföretag. Liknande synpunkter anför i . StatsföretagAB anser att driftbidragen åtminstone inte bör bindas tUllönekostnaderna utan relateras tiU företagens totala kostnadssumma.Driftbidragets storlek bör i sådant faU avgöras från faU tUl fall efter samrådmellan AMS och konkursförvaltningen. Enligt SAF och industriförbundsynes det lämpligt att under en försöksverksamhet pröva även andra metoder. Enlösning skulle vara att infordra anbud från i branschen verksamma företag påorder eUer utnyttjande av produktionskapaciteten . Förslagetatt det bidragsgrundande lönebeloppet inte skall inkludera lön tUl enskUd somöverstiger ATP-gmndande inkomst har föranlett invändningar av TCO, ochSvenska bankföreningen som i huvudsak framhåller att medverkan frånkvalificerade tjänstemän i regel är nödvändig för fortsatt rationell drift av nedläggningshotatföretag. TCO finner också att möjlighetema tUl kontroU av bestämmelsema pådenna punkt torde vara starkt begränsade. Medanledning av uttalandet i promemorian att driftbidraget inte skall medverka tUlatt den fortsatta verksamheten ger vinst tUl företagets borgenärer eller ägareunderstryker Ackordscentralen i att denna fömtsättning torde blimycket svår att uppfylla, exempelvis vid ett byggföretags konkurs. NO betonar svårighetemaatt bestämma balanspunkten för en rättvis avvägning gentemot borgenärs- och ägar-intressen.Svenska bankföreningen anser att det i stor utsträckning måste vara ogörligtatt med så korta intervaUer som en månad kunna bedöma utfallet av en rörelseunder avveckling. LO understryker att insynen och revisionen måste vara mycketeffektiv för att det föreslagna stödet inte skall kunna utnyttjas otUlbörligt.Driftbidraget får enligt LO:s me ning inte leda tUl att företagen känner sigbefriade från ansvar för de anställda eller att företagen bibringasuppfattningen att samhäUet härigenom övertar det ansvar som rimligen börankomma på företaget. TCOsäger sig dela de farhågor som antyds i promemorian för att samhäUet påtar sigett ansvar för de anställda som borde åligga företagen. Om reglerna för varselskärptes skulle behovet av statliga lönesubventioner av den föreslagna typenenligt TCO:s uppfattning bli betydligt mindre. bör återbetalning av drift-bidrag genom reaktivering iform av lån med återbetalningsskyldighet göras gällande endast i den mån bidragethar medfört att konkursborgenärernas möjligheter tiU betalning i konkursen harökat. framhåller att driftbidrag i form av lån säUanframstår som försvarliga med hänsyn tUl fordringsägama. LOdelar uppfattningen att driftbidraget i princip inte bör kunna utgå under den va r s e 11 i d som skall iakttas enligt gällande överenskommelser. Enligt SAFoch är denna uppfattning däremot felaktig med hänsyntill förslagets syfte. Prövningen av bidragstidens längd bör i stället utgåfrån den tid som företaget måste hållas i drift utöver vad som avsetts vidnedläggningsbeslutet. Utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m., somförordar att möjlighet öppnas att ge driftbidrag även i andra situationer änkonkurs och likvidation, anser mot denna bakgmnd att förslaget att driftbidraginte skall utgå under varseltid bör utmönstras. Flertaletremissinstanser reser invändningar mot förslaget att företag för att bU stödberättigati regel skall ha minst 100 anställda samt mot utformningen av undantagsreglernahärifrån. Sålunda finner utredningen rörande ökad anställningstrygghet m. m.att den föreslagna gränsen är för hög och ifrågasätter om det är lämpligt med begränsningarav denna art. Liknande synpunkter anför LO, AMS, SHIO samt länsstyrelserna iÄlvsborgs, och . Enligt i länbör minimistorleken sänkas tUl 50 anställda.