prop · FV0384 · 1972-12-31 00:00:00 — 1972: 84 76 bildningsförbundetsom framhåller att enligt utredningens förslag är den fria kvoten alltför snävttiUtagen med tanke på att de vuxna framför allt kommer att hänföras dit. OcksåSSU framhåller att den fria kvoten bör vara proportionell men att det kanfinnas en minimigräns, t. ex. . SSU framhåller vidare att kvotgrupper som äralltför små bör kunna överföras till den fria kvoten om den inte maximeras. SSUunderstryker att den fria kvoten inte bör användas för att bakvägen ta innormalbehöriga sökanden som missgynnats av den egna kvoten vilket är det sättpå vilket den fria kvoten oftast används . Sökande med formell behörighetsom missgynnats av den fria kvoten bör endast föras till den fria kvoten om deutöver sina formella betyg har arbetslivserfarenhet eller liknande meriter. Debör då konkurrera med dessa meriter och inte med sitt gymnasiebetyg. Till skillnad från dessaremissinstanser anser SIF och SAF att den fria kvoten bör få en maximigräns på15%. anser att utredningen tar för lätt på problemet med den fria kvoten.Den kommer att bli en orimligt stor uppsamlingsplats för alla som missgynnatsav kvoteringssystemet som den maximerats till . Det är en ohållbarsituation. Beträffandemeritvärderingen inom den fria kvoten anser statskontoret att det finns skälatt formalisera även denna bl. a. för att den sökande själv skall kunnauppskatta sitt konkurrensläge. Vidare minskar de tekniska problemen i sambandmed en fri kvot om bedömningen formaliseras och studielämplighetsprov införssom hjälpmedel vid urvalet. Till skillnad från statskontoret anser AMS atturvalet och meritvärderingen inom den fria kvoten bör ägnas särskilduppmärksamhet så att normer och regler inom den fria kvoten inte blir så fastaoch stela att syftet med den förfelas. Även statens brandskola understrykerdetta, SÖ anser att utredningens synpunkter på meritvärdering inom den friakvoten bör bh föremål för fortsatt analys och komplettering. 4.5 Utländska sökande behörighet och urval Endastett tjugotal remissinstanser har funnit anledning att yttra sig överutredningens förslag beträffande utländska sökandes behörighet till högreutbildning i . Instanserna är i huvudsak positivt inställda tillutredningens förslag; på enskilda punkter redovisas dock synpunkter som avvikerfrån detta. a. statensinvandrarverk kommenterar förslaget att utländska studerande skall hänföras tiUnågon av grupperna invandrare eller gäststuderande och att behörighetsvUlkorenskall vara olika för dessa båda grupper. Verket konstaterar att utredningeninte ansett sig böra gå in på gränsdragningen mellan dessa båda grupper ochframhåller att verket i annat sammanhang föreslagit vissa normer som kan Prop.1972: 84 77 utgöra underlag för denna bedömning. Verket understrykeratt det är viktigt att dessa normer tillämpas, även när man i behörighetssammanhangönskar fastställa om en sökande är att betrakta som invandrare ellergäststuderande. UKÄavvisar den skillnad i kompetenshänseende som utredningen gör mellan invandrareoch gäststuderande och hävdar att behörighet till högre utbildning bör bedömasenbart efter utbildningsbakgrund, ålder och yrkeserfarenhet. Liknandesynpunkter framförs av . SFS finner detinte vara utredningens uppgift att tolka utländska studerandes intentioner ochbetecknar diskussionen om invandrare och gäststuderande som irrelevant. SIF ochSAF finner att den föreslagna uppdelningen i kategorier behövs, eftersom deföreslagna behörighetsvillkoren kommer att bh mycket liberalare än motsvarandekrav vid utländska läroanstalter. En generös bedömning av kategoritillhörighetenkrävs emeUertid om organisationerna skall kunna tillstyrka utredningensförslag, att inte endast rätten till studiemedel utan även behörighetsvillkorenskall bero av grupptillhörigheten. Lärarhögskolani finner beträffande förslaget att utländsk gymnasial utbildning omminst skall likstäUas med motsvarande svensk utbildning, att detta ipraktiken kan medföra stora problem dels på grund av svårigheten att jämföraolika skolsystem, dels om ålder och yrkeserfarenhet genereUt skaU få räknas sommerit också för utländska medborgare vid högre studier i Sverige.Behörighetskraven för utländsk medborgare bör enligt intesättas alltför lågt, för att undvika en tillströmning av utländska studerande,som har för svaga meriter för att antas till utbildning i sitt eget delar i stort sett denna uppfattning. Utredningens förslag om att gäststuderande med svenska sommodersmål får behörighet på samma villkor som i bosatta utlänningartillstyrks av flertalet remissinstanser. och invandrarutredningen kan dock inte tillstyrka utredningensförslag på denna punkt. anser, att en sådan ordning kanförsvåra möjligheterna till samordning av kriterier för studiesocialt stöd åtutländska studerande och att det är svårt att förutse konsekvenserna av ettsådant förslag för utvecklingen på den nordiska utbildningsmarknaden. I ställetrekommenderas ett individuellt dispensförfarande för gäststuderande med svenskasom modersmål. Utredningens förslag att utländsk studerande för att vinnaallmän behörighet skall ha kunskaper i svenska motsvarande kurserna Svenska 13finner bl. a. UKÄ, styrelsen för gymnastik- och idrottshögskolorna,, samt SIF och SAF tillfredsställande. UKÄ hänvisar vid pedagogiska institutionen 1972: 84 78 vid framlagd forskningsrapport frånArbetsgruppen för invandrar- och minoritetsforskning, som visar att en relativttillfredsställande färdighetsnivå i svenska kan uppnås av den som genomgåttkurserna 13. Vissa remissinstanser som styrelsen för skogshögskolan ochSvensk yrkesvalslärarförening anser emeUertid inte att kurserna i Svenska 13ger en tillräcklig grund för studier. Skogshögskolan vill utöka kravet till attomfatta Svenska 14. Samma synpunkt har språkvetenskapliga sektionensutbildningsnämnd vid beträffande studerande i språkämnen.Även UKÄ anser att kravet på kunskaper i svenska, med hänsyn till kommandeyrkesutövning, i vissa fall kan sättas högre. Invandrarutredningenavstyrker av principieUa skäl förslaget att kunskaper i svenska skall vara ettallmänt behörighetsvillkor. Förslaget stämmer illa med de tendenser som finns tiUen allt mera internationell utbildningsmarknad. bör istället genomolika åtgärder främja internationaliseringen av det svenska högreutbildningsväsendet, bl. a. genom att öka antalet stipendier för s. k.gäststuderande. Invadrarat-redningen menar, att erforderliga kunskaper isvenska bör uppställas som ett särskilt förkunskapskrav. UKÄ tillstyrker utredningens förslag att kurserna Svenska14 flyttas till den kommunala vuxenutbildningens område. En dyliköverflyttning står i samklang med dåvarande departementschefens, av godtagna uttalande i prop. 1967: 4 angående reformerad lärarutbild-bildning(SU 1967:51: rskr 1967:153) om att gymnasiala kompletteringsstudier inte skallanordrias inom universitetsorganisationens ram. SÖ är av en annan mening och pekar på hur styrelsen i sittyttrande den 22 aprU 1970 över betänkandet (DsU 1969: 9) Studiesociah stöd tiUutländska studerande uttalat som sin åsikt, att UKÄ bör ansvara förundervisningen i svenska för utländska studerande. Skälet för styrelsensställningstagande var att undervisningen i svenska närmast kunde betraktas somen preparandutbildning och därför lämpligen borde ske inom universitets ram. SÖfinner icke anledning att ändra sin uppfattning på denna punkt. Samma åsikt samt en rad av deuniversitetsmyndigheter som uttalat sig i denna fråga. Kurskollegietför svenskundervisning vid i pekar emellertid, i likhet medstatens invandrarverk och invandrarutredningen, på att frågan omsvenskundervisning för utländska medborgare ingår i invandrarutredningensarbetsuppgifter och i väntan på resultatet av denna utredning, som kan beräknasinnebära ett samlat grepp kring frågorna om organisation m. m. avundervisningen i svenska som främmande språk, bör några organisatoriskaändringar nu inte vidtas. I fråga omkrav på kunskaper i engelska biträder UKÄ bland flera andra remissinstanser iprincip utredningens förslag, att samma krav bör gälla för utländska studerandesom för svenska. Prop.1972: 84 79 betet vill emellertid förorda, att utländsk studerande somkan uppvisa erforderliga kunskaper i annat världsspråk bör underförutsättning att lämplig kurslitteratur på sistnämnda språk kan ersätta eljestföreskriven kurslitteratur på engelska få tillgodoräkna sig kunskaperna iett sådant språk för behörighet. förordar generösa möjligheter till dispens frånkravet på kunskaper i svenska och samarbetsnämnden vid socialhögskolorna förutsätteren generös dispensgivning för studerande som kan erhålla handledning på annatspråk aktuellt främst inom forskarutbildningen. SÖ finner det vara av stor vikt att utländska studerande iSverige får en adekvat samhällsorientering etc. redan i början av sin vistelsei landet. Utredningens allmänna rekommendationer att man bör lämnablivande utbildningssökande information om bör kompletteras medkonkreta förslag om denna orienterings organisation, form och innehåll. instämmer i utredningens påpekandeatt såväl kunskaper i svenska språket som i det svenska samhället är viktigaförutsättningar för studier vid svenska universitet. Undervisningen i svenskaför utländska studerande bör därför till en viss del vara samhällsorienterandeoch speciella kuratorer och studierådgivare bör finnas tillgängliga förvägledning och hjälp. AMS understryker vikten av goda kunskaper i svenskaspråket inte bara för studier vid svenska läroanstalter utan också föranpassningen på den svenska arbetsmarknaden. Utredningens förslag att kravet på kunskaper i svenskainte bör gälla medborgare i nordiskt land kritiseras av flera remissinstanser.Statens invandrarverk påpekar i likhet med invandrarutredningen, socialstyrelsenoch i att kravet på kunskaper i svenska ej bör knytastill medborgarskap utan till den sökandes reella förmåga att tillgodogöra sigundervisning på svenska. Utredningens förslag att man vid bedömningen av utländskasökandes förkunskaper i enskilda ämnen bör ta hänsyn främst till den bedömbaraförmågan att följa den avsedda undervisningen och mindre till kunskapernasöverensstämmelse med motsvarande svenska skolkurser tillstyrks av statensinvandrarverk och invandrarutredningen, vilka framhåller att svårmätbarafaktorer som erfarenheter av andra kulturer och kunskaper i invandrarspråk ävenbör tillmätas positivt värde vid meritbedömningen av främst invandrarstuderande.Verket framhåller att invandrare ofta kan ha dåliga betyg efter kort skolgång iSverige men trots detta vara mycket lämpade för studier. Förslaget om studielämplighetsprovkan därför få stor betydelse för invandrare. SIF och SAF hävdar att för att undvikastudiemisslyckanden de särskilda förkunskapskraven även för de utländskasökandena bör garantera en realistisk utgångsnivå. Beträffande urval till spärrad utbildning pekar UKÄ 1972: 84 80 på att utländska sökande i regel kommer att bli bedömdainom den fria kvoten, vilket ämbetet intet har att erinra emot. Även invandrarutredningensamt SIF och SAF ansluter sig till förslaget att bedöma utländska sökande inomden fria kvoten. SIF och SAF menar att den omfattning av den fria kvoten somutredningen föreslår som riktpunkt kan komma att innebära att svenska sökande,som normalt skall hänföras till denna kvot, kommer att möta en avsevärdkonkurrens. Utvecklingen måste därför noggrant följas eventuellt kan detsenare framkomma skäl för en smärre ökning av den fria kvoten. Utredningensförslag att man för varje utbildningsväg bör avsätta ett visst maximiantalplatser för gäststuderande kommenteras av flera remissinstanser. UKÄ jämteflera av ämbetets underremissinstanser avvisar detta förslag, innan en närmareprövning av detta behov skett. Däremot är det självfallet att ett visst antalplatser måste reserveras för studerande för vilka påtagit sig ett visstutbildningsansvar. Denna synpunkt delas av bl. a. SIF och SAF, som även menaratt de nordiska länderna bör sluta avtal om ömsesidigt upplåtande av utbildningsplatservid korresponderande utbildningar. beklagaratt ansträngningar att befrämja en fri utbildningsmarknad stannat vidatt underteckna vissa konventioner. Enligt SFS' uppfattning har det svenskautbildningssystemet råd att visa generositet mot utländska sökande och en visskvot bör därför reserveras för utländska sökande. 4.6 Förslagens räckvidd och genomförande 4.6.1 Räckvidden av utredningens förslag Förslaget att utredningens kompetenssystem bör gäUa ävenför extern-rekryterad verksutbildning (internutbildning) tillstyrks av enmajoritet av remissinstanserna, bl. a. luftfartsverket, statskontoret, lantmäteristyrelsen,, lärarutbildningskommittén, SVUX,, , ochSvenska lantbruksförbundet samt folkhögskoleelevers förbund. SÖ harintet att erinra mot utredningens förslag till principlösning men finner, attdet föreligger ett behov av ytterligare analyser. Liknande synpunkter framförsav TCO. Ätskilligaav de instanser som är direkt berörda av förslaget avstyrker dock.Rikspolisstyrelsen anser att frågan måste utredas närmare, poststyrelsenavstyrker för verkets egen del, bl. a. med motiveringen att man ej bör göraskillnad mellan de statliga affärsverken och de statliga bolagen, som ejföreslås omfattade av utredningens förslag. Vidare avstyrker och SI,som anser att här föreligger en i 1972: 84 81 utbUdningshänseende principiell skillnad och att varjemyndighet bör ansvara for fastställandet av behörighet för aktuellapersonalkategorier. anser, att reglerna ej bör gälla förverkets kammarskrivarkurs. Statens brandskola, som tillstyrker förslaget, anser attdet föreligger ett klart behov av friare tillämpning av reglerna för skolansvidkommande. Beträffande utredningens förslag om modifieringar ikompetenssystemet vad avser urvalsinstrument och kvoteringsbestämmelsertillstyrker det stora flertalet remissinstanser. Poststyrelsen anmärkeremellertid att studielämplighetsprov och kvotering ej är lämpliga för verketsutbildning. Direktionen för i påpekar, atteventuella ändringar för skolans del av avtalsreglerade rekryteringsregler börbli föremål för förhandlingar. SÖ vill anföra tveksamhet inför formuleringen att deifrågavarande testinstrumenten eventuellt skulle kunna ersätta det avutredningen föreslagna studidämplighetsprovet eller fungera som ett led i behörighetsviUkoren.Styrelsen ser de testinstrument som utvecklats inom vissa utbildningsvägarsåsom kompletterande hjälpmedel för individuell studie- och yrkesorientering. 4.6.2 Tidpunkt för förslagens genomförande När det gäller utredningens förslag att det nyabehörighetssystemet under förutsättning att beslut på grundval avutredningens förslag fattas skall genomföras 1973 ärremissopinionen blandad. Utredningsförslaget tillstyrks av statens brandskola,lantmäteristyrelsen, , styrelsen för skogshögskolan,konsistoriet, medicinska fakultetens utbildningsnämnd samt samhällsvetenskapligafakultetens utbildningsnämnd vid i . Även konsistoriet viduniversitetet i tillstyrker liksom filosofiska fakultetensutbildningsnämnder vid i , sjukgymnastinstitutet iStockholm, sydsvenska sjukgymnastinstitutet i , skolstyrelserna iÖstersund och .samt av länsskolnämnderna i , ,och . Förslaget stöds vidare av . och ,, , samt . Flera remissinstanser anser att de nya bestämmelserna börgälla först än den föreslagna. Sålunda anser överbefälhavaren,lärarutbildningskommittén, konsistoriet vid högskolenheten i , länsskolnämndeni och Moderata ungdomsför- Prop.1972: 84 82 bundetatt bestämmelserna bör träda i kraft först . SIF och SAF ställer sig intefrämmande för att de nya reglerna tillämpas i sin helhet först höstterminen1975. Åtskilligaremissinstanser pekar på behovet av samordning mellan utredningens förslag ochställningstagande till de förslag som väntas framläggas av 1968 årsutbildningsutredning. Statskontoret avstyrker sålunda den föreslagna tidpunktenoch förordar att beträffande reformer avseende ungdomsutbildningen skallställningstagandet samordnas med beslut i anledning av U 68:s förslag, U 68anser att tidpunkten bör göras till föremål för ytterUgare noggrannaöverväganden. Det kan inte uteslutas att ett genomförande av utredningensförslag måste kopplas med andra åtgärder inom utbildningsväsendet som kräverviss förberedelsetid. Ett etappvis genomförande kan sålunda visa sig vara attföredra. hantverks- och industriorgamsation anser att definitiv ställninginte bör tas förrän YB:s och U 68:s betänkanden slutbehandlats. Liknandesynpunkter framförs av UKÄ, SR och . Flera remissinstanser bl. a. RRV och betecknar förslaget omtidpunkt för genomförande oreahstiskt eller praktiskt ogenomförbart. SÖ anför att valet avtidpunkt för det nya systemets genomförande i första hand torde stå och . Att välja tidpunkten 1973 innebär attinformationsbehovet inte kan tillgodoses tillfredsställande och från enbartstudie- och yrkesorienteringssynpunkt måste man således välja 1974. Emellertidmenar att den helhetssyn som präglat utformningen av den nya gymnasieskolanså starkt föratsätter en direkt anknytning till ett enhetligt kompetenssystemför högre utbildning att överstyrelsen trots de initialsvårigheter som kanförutses ansluter sig tiU utredningens förslag. Så gott som allaremissinstanser som yttrat sig i frågan tillstyrker utredningens förslag att denya reglerna bör träda i kraft först för de utbUdningsvägarför vilka behörighetsnivån föreslås ändrad. Statskontoret anser dock atttidpunkten får bestämmas då förutsättningarna för att överbhcka de nya behörighetsbestämmelsemaföreligger och länsskolnämnden i anser, att allmännalämplighetsskäl talar för att behörighetsreglerna träder i kraft höstterminen1974 för alla sökande. pekar på behovet avliberala övergångsbestämmelser. Utredningens förslagatt beslut bör fattas och träda i kraft dels om rätt för deltagare iförsöksverksamheten med vidgad behörighet att utan dispensförfarande fåfortsätta sina universitetsstudier utöver 60 poäng, dels att villkoren fördispens skall ändras i överensstämmelse med utredningens principförslag får ettpositivt mottagande av alla remissinstanser som yttrat sig, däriblandstatskontoret, RRV, UKÄ, SÖ, AMS, lärarutbildningskommittén, SVUX samt SIF ochSAF. Prop.1972: 84 83 4.7 Organisation och information Endast ett mindre antal remissinstanser har kommenteratutredningens huvudbetänkande del II, som rör organisationen av antagningen, kompetensfrågornas handläggningoch informationen om kompetensfrågor. Utredningens förslag att en expertgrupp skall tillsättasför att utreda de tekniska frågorna när det gäller den framtida organisationenav antagningen tiU spärrad utbildning inom det eftergymnasiala området tillstyrksav flera remissinstanser bl. SÖ, UKÄ, AMS, statskontoret, samt SIF och SAF. AMS föreslår att denna expertgrupp skallfölja även det interna utredningsarbete om betygsfrågorna som bedrivs inom SÖ,eftersom t. ex. den föreslagna kvotgruppindelningen delvis är avhängig avbetygssystemet i gymnasieskolan. med beklagande att utredningen inte ansett sig böra lägga frammera preciserade förslag rörande den framtida organisationen av antagningen.Nämnden menar att, om inte utredningens intentioner skall äventyras, det är avstörsta vikt att antagningen kan organiseras inom enheter som är tiUräckligtstora för att kunna bära kostnaderna för databehandling av ansökningarna.Utredningens förslag om tillsättande av en expertgrupp får därför inteuppskjuta ett beslut om ökad centralisering av antagningen. Målet bör enligtnämnden vara en enda antagningsmyndighet för alla utbildningsvägar inom deteftergymnasiala området, med beslutanderätt i samtliga kompetens- ochantagningsfrågor. Utredningens förslag att SÖ och UKÄ bör få huvudansvaretför handläggningen av kompetensfrågorna tillstyrks av bl. SÖ, UKÄ, AMS, U 68och TCO. Förslaget om en för dessa myndigheter gemensam rådgivande nämnd förbehandling av principiella kompetensfrågor tillstyrks av bl.a. SÖ, AMS,, SIF och SAF samt TCO. anserdet emellertid vara en brist att den rådgivande nämndens funktioner beskrivits endasti allmänna ordalag. En ytterligare precisering av nämndens ställning ochåligganden bör göras. Förbundet ansluter sig till utredningens förslag attnämnden inte bör tilldelas beslutanderätt. TCO framhåller betydelsen av att destora personalorganisationerna blir representerade i nämnden, med tanke på denbetydelse som kompetensfrågorna har från arbetsmarknadssynpunkt. SIF och SAFanser att även en representant för de studerande bör ingå i den rådgivandenämnden. ansluter sig intetill utredningens förslag om samordnande handläggning av kompetensfrågorna ellerom en rådgivande nämnd. menar, att all erfarenhet talar föratt den samordning som utredningen förespråkar endast kan fungera mellanantagningsperioderna. 6* 1972. 1972: 84 84 antagningssytemär nämligen så snäva, att det f. n, inte finns något utrymme för samråd. UKÄanser, att en sådan nämnd som utredningen föreslagit endast skulle skapaoklarhet i fråga om de reeUa ansvarsförhållandena. Ämbetet föreslår i ställetatt styrelserna för SÖ och UKÄ sakbehandlar de kompetensfrågor som anses varaav principiell betydelse och att samordningen garanteras genom att en fördessa myndigheter gemensam delegation bildas för beslut i dessa ärenden. Deflesta av de remissinstanser som yttrat sig instämmer i utredningenssynpunkter på behovet av information om kompetensfrågor. SÖ tillägger, att enrimlig avvägning bör göras när det gäller statens och kommunernas ekonomiskaskyldigheter beträffande informationsmaterialet samt menar att länsskolnämndernaserfarenheter och kunskaper i dessa frågor bör utnyttjas. AMS delar utredningensuppfattning att information om kompetensfrågor inte kan isoleras från densamlade utbildnings- och arbetsmarknadsinformation som meddelas via flera olikakanaler, samt att det är väsentligt att de tankegångar som ligger till grundför utredningens reformförslag kommer fram i en information till allmänheten.Från informationssynpunkt är det vidare väsentligt, anser AMS, att bestämmelseroch förordningar om kompetensfrågor får en så klar och entydig utformning sommöjligt. Destora skolreformerna har medfört genomgripandeförändringar av hela det svenska skolväsendet. Såsent som för bara sedan skedde det viktigaste valet underutbildningstiden i den obligatoriska skolans fjärde, i vissa fall sjätte,årskurs, då barnen ställdes inför valet meUan fortsatta studier i folkskolan eUerövergång till realskola eUer flickskola. Ytterligare en valsituation utgjordeövergången inom läroverkssystemet meUan realskola och gymnasium. För dem somsiktade på en högre utbUdning gällde det således att tidigt och i varjesituation göra det rätta valet. Det var också en mycket begränsad andel avårskullen som hade möjlighet att gå vidare från folkskola till realskola ochdärefter till gymnasium och slutligen till universitet eller högskola. För demsom senare i livet ville ta upp sina studier var svårigheterna många. Genomförandetav grundskolereform och fack-skole- och gymnasiereformförändrade radikalt situationen. Ett växande antal ungdomar inom grundskolanvalde en sådan studieväg i att vägen till utbildning i fackskolaeller gymnasium hölls öppen. Prop.1972: 84 85 Utbildningskapaciteten i de båda senare skolformerna harsuccessivt vidgats så att hälften av årskullen kunde tas emot vid slutet av1960-talet. började också utbildningsmöjligheterna för de vuxnaatt byggas ut. Men alltjämt spelade valet av studieväg stor roll förmöjligheterna till fortsatt utbildning. 1968 årsbeslut om grundskola och gymnasieskola representerar det senaste steget iutvecklingen. Alla ungdomar får inom en hkvärdigutbildning; valet av tillvalsalternativ skall inte längre påverka möjligheternaatt välja studieväg i gymnasieskolan. Beslutet om gymnasieskolan innebär delsatt fackskola, gymnasium och yrkesskola ersätts av en ny, organisatorisktsammanhållen skolform, dels att yrkesutbildningen innehållsmässigtreformerats. På den gymnasiala nivån har nya utbildningsalternativ tiUkommit, iflera fall med inslag av sådana ämnen, som var ensamt utmärkande förde linjer, som ger behörighet för eftergymnasiala studier.