prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — En begränsning av ingångsvärdet till hälften av taxeradejordbruksvärde utgör enligt kommittén ett rimligt och nära Ukvärdigt alternativtill nuvarande 2/3-schablon på vUken avskrivning sker . Kommitlénredovisar i detta sammanhang vissa beräkningar av avskrivningarnasskattemässiga nuvärde för olUca ingångsvärden på byggnader. Kommittén föreslår på grundval av dessaöverväganden atl den skattskyldige skaU få välja mellan flera aUernativametoder för bestämmande av ingångsvärde för byggnader. Denjordbrakare som går Över till planenlig avskrivning av byggnad före den 1januari 1975 föreslås få ta upp som ingångsvärde sina verkligaanskaffningskostnader för hela eller en de! Alternativtfår han också beräkna ingångsvärdet schablonmässigt lill hälften av 1970 årslaxerade jordbruksvärde m. m. ökat med kostnader för ny-, till- eller ombyggnadsom utförts . I båda faUen skall avräknas de avdrag förvärdeminskning av byggnad som medgivits den skaltskyldige vid denslalliga inkomsttaxeringen. Den som går över till den nya avskrivningsmelodenden eller därefter får enligt förslaget ytterligare tvåmöjligheter att bestämma ingångsvärdet förutom de redan nämnda alternativen. Ingångsvärdetfår tas upp till taxerade byggnadsvärde med till-lägg för de ny-,till- och ombyggnadskostnader som nedlagts . Om fastigheten harförvärvals efler i bebyggt skick, får ingångsvärdet också bestämmasgenom en proportionering av hela anskaffningskostnaden efter förhållandetmellan laxerade byggnadsvärde och hela taxeringsvärdet för samma år.Kostnadema för sådana investeringar som gjorts får självfallettillföras avskrivningsunderlaget. Även här skall åtnjutnavärdeminskningsavdrag avräknas. Enligt kommitténs förslag bör ingångsvärde, somberäknas schablonmässigt, kunna jämkas om värdet framstår som uppenbartorimligt med hänsyn tiU byggnadsbeståndets beskaffenhet och omfattning. Kommittén föreslår vidare att den som före år 1975beräknat ett m-gångsvärde enligt hälftenschablon skall få rätt att använda detlaxerade byggnadsvärdet när detta föreUgger. Denne föreslås således få byta avskrivningsunderlagvid taxering tiU antingen byggnadsvärde eller, omfastigheten förvärvats genom köp , en proportionell andel avköpeskUlingen för fastigheten. Det kan även finnas några skattskyldiga, påpekarkommittén, som mellan och Uaaftträdandet av de föreslagnabestämmelserna gått över tUl planenlig avskrivning av byggnad med tUlämpning avnu gällande schablon, dvs. 2/3 av taxerade jordbruksvärde m. m.Anlalet sådana övergångar antas av kommittén bli sannolikt mindre än etthundratal. Kommittén har funnit det vara nödvändigt atl dessa skattskyldigaskall reducera sitt avskrivningsunderlag till samma nivå som gäller för andranär de nya avskrivningsreglerna blir tillämpliga, dvs. till hälften av 1970 årsjordbruksvärde. Även denna grupp skattskyldiga anser kommittén bör ha rätt attbyta ut sitt avskrivningsunderlag mot taxerat byggnadsvärde när sådana värdenfinns. Kommittén föreslår även en särskild regelbelräffande de byggnadstillbehör som på grund av ändrad gränsdragning mellanbyggnad och inventarier skall få skrivas av såsom inventarier. En fördelning avbyggnadskostnader i enlighet med den ändrade gränsdragningen föreslås få skemed en viss retroaktiv verkan. Kommittén erinrar om att så skedde när nyaavskrivningsregler för rörelsebyggnader infördes. Enligt den föreslagna regelnfår varje jordbrukare i samband med övergång till planenlig avskrivning ta upppå avskrivningsplan för inventarier de kostnader för inredning och utrastningi ekonomibyggnader som här avses, till den del de nedlagts av honom själv ochhänför sig till tiden efter är 1969. Om dessa kostnader har beaktats vidbestämmande av ingångsvärdet för byggnad och ingår i delta, skall det beloppsom tas upp på inventariekontot avräknas från avskrivningsunderlaget förbyggnadema. Kommittén har inte varit helt enig i fråga om deregler som föreslås gäUa för övergången tUl planmässig avskrivning av byggnad.Ledamoten framhåller i sin reservation att den schablonberäkning avingångsvärde som majoriteten förordat, motsvarande hälften av taxeradejordbruksvärde, innebär en klar försämring i förhåUande till gäUande regler.Sålunda blir f. n. avskrivningsunderlaget automatiskt uppräknat efter varjefastighetstaxering medan.underlaget nu föreslås faststäUt med 1970 årstaxeringsvärde som grund. Han vänder sig även mot att den skattskyldigeskostnader för ny-, tUl- och ombyggnader års utgång inte fårmedräknas i avskrivningsunderlaget enligt majoritetens förslag. Adolfssonföreslår för sin del alt 2/3 av taxerade jordbruksvärde m. m. skallgälla som ingångsvärde för jordbrukets byggnader enligt schablonmeloden. Detlavärde bör sedan få ökas med den skaltskyldiges verkliga kostnader för ny-,tUl- eller ombyggnader utförda utgång minskat med de eventuellavärdeminskningsavdrag som åtnjutits . Elt sådant förfaringssättskulle rimma med kommitténs förslag beträffande ingångs- värdeför inventarier där både schablon och verkligt värde får tiUämpas beroende avtidsperioden när inventariema anskaffats. Avslutningsvis framhåUer kommittén att deföreslagna schabloDJeg-lema utformats med sikte på att nå rättvisande ochrealistiska ingångsvärden för befmtiiga byggnader. Detta mål skulle enligtkommitténs uppfattning bäst uppfyllas om ingångsvärdena uteslutande kunde baseraspå taxerade byggnadsvärden som åsatts i samband med fastighetstaxeringen.Kommittén ifrågasätter om inte en omprövning av de föreslagna reglerna omingångsvärden för befintUga byggnader bör ske, om det vid en analys av nyabyggnadsvärden skuUe visa sig att de kan anses mera rättvisande som underlagför avskrivning. En omprövning skuUe kunna innebära att endast det taxeradebyggnadsvärdet skuUe få användas som avskrivnmgsunderlag för äldre byggnadervid sidan av faktisk anskaffningskostnad. En sådan bedömnmg torde enligt kommitténkunna göras med tUlräckUg grad av säkerhet först sedan de nya byggnadsvärdenagäUt något eller . Kommittén föreslår alt byggnadsavskrivningama äveni fortsättningen skaU ske enUgt lineär metod. Anskaffningskostnaden skaUalltså fördelas med lika stora årliga belopp på byggnadens beräknade livslängd.De årliga avdragen skall avse ett normalt beskattningsår ochsåledes jämkas i de fall beskattningsåret är längre eller kortare. Avdragen börliksom hittUls vara bundna tiU det beskattningsår på vUket de belöper. Någonrätt atl förskjuta avdragen föreslår komnuttén inte. I fråga om faststäUandet av lämpUg avskrivningsprocentför drift-byggnader på jordbraksfastighet erinras i betänkandet om att hittillsvarandepraxis har varit mycket restriktiv belräffande högre avskrivningsprocent änden allmänt tiUämpade procentsatsen 1,5 motsvarande av det taxeradejordbruksvärdet. En av anledningarna härtill har enligt kommittén varit attavskrivningsunderlaget i regel beräknals schablonmässigt på basis av dettaxerade jordbraksvärdet och därför ansetts aUtför otillförlitiigt samt attdet avselt såväl bostads- som ekonomibyggnader. Från jordbrukarnas sida normalt tillämpade procentsatsen starkt kritiserats i skUda sammanhangsåsom orimligt låg i förhållande lill den faktiska värdeminskning man numeramåste räkna med. Även enligt kommitténs uppfattning krävs enbetydligt högre avskrivningsprocent för att byggnadsinvesteringama skall kunnaskrivas av inom en beräknad varaktighetstid. Kommittén anför härom. De ekonomibyggnader som uppförs har i regel enannan utformning än som varit vanligt. De är ofta enklare såväl isjälva konstruktionen som i materialet. Särskilt gäller detta för djurstaUarsom man med hänsyn tUl den tekniska och ekonomiska utvecklingen försökt göraså prisbUUga som möjUgl. Man har således gått över tUl att uppföra förenkladestaUbyggnader och förvaringsulrymmen med begränsad varaktighet. Samlidigl harman försökt åstadkomma byggnadskonstruktioner som lätt kan anpassas tiU skUdadriftformer. På grund härav och med hänsyn tiU svårigheterna vid bedömningen avden framtida tekniska och ekonomiska utvecklmgen måste man räkna med attvarak-lighetstiden för driftbyggnader i jordbmk nu är betydligt kortare äntidigare. Den genomsnittliga varaklighetstiden för byggnader av typ djurslallaro. d. beräknas i allmänhet tiU högst . För enkla förvaringsulrymmenberäknas varaklighetstiden tUl . Därefter uttalas att ett företagsekonomiskt riktigtvärdeminskningsavdrag tämUgen lätt kan åstadkommas när avskrivningsunderlagetär Uka med den verkUga anskaffningskostnaden. Avskrivningsprocenten får dåanpassas tiU vad som anses skäligt med hänsyn tUl byggnadens fysiska ochekonomiska livslängd. Kommittén har inte ansett sig ha anledning atlföreslå vUka procentsatser som bör komma i fråga för aUmänt förekommande slagav driftbyggnader. Det har synts kommittén lämpUgast att normalprocenlsatserför olika typer av jordbruksbyggnader faststäUs av eftersamråd med lantbruksstyrelsen och jordbrukets organisationer. utgått från atl sådana normalprocentsatser kommer att Ugga i paritetmed dem som rekommenderats för byggnader i rörelse och således innebära enväsentlig förhöjning i jämförelse med nuläget. Kommittén diskuterar även frågan om lämpUgavskrivningsprocent i de vanliga faU då ingångsvärde för byggnader beräknatsschablonmässigt för hela byggnadsbeståndet. När det gäller planenligavskrivning av byggnader före påpekar kommittén att det idessa faU endast kan bU frågan om koUektiv avskrivnmg av samtUga byggnader. Förtiden därefter tänker sig kommittén möjUgheten att ett taxerat byggnadsvärdekan komma att delas upp på bostadsbyggnader och ekonomibyggnader. Belräffandeden kollektiva avskrivningen förordar kommittén att en föreskrift om allmänttUlämplig avskrivningsprocent tas in i anvisningar om avdragför värdeminskning av jordbraksbyggnader. Enligt kommitténs mening bör deårliga värdeminskningsavdragen inte vara lägre än som medges enligt nuvarandemetod. Mmskningen av imderlaget vid koUektiv avskrivning tUl hälften i ställetför två tredjedelar av taxerat jordbruksvärde m. m. skulle föranleda enhöjning av avskrivningsprocenten tUl två. Kommittén räknar med att deprocentsatser vid planenUg avskrivning som det skall ankomma påriksskatteverket att rekommendera för driftbyggnader av olika slag kommer attmotsvara en genomsnittlig avskrivnmg om mmst . Med hänsyn härtiU börenligt kommittén procentsatsen vid kollektiv avskrivnmg även bestämmas tUl2,5. En jämknmg uppåt eller nedåt anser kommittén bör ktmna ske i sådana faUdär det är uppenbart att ingångsvärdet tUl helt övervägande del belöper påekonomibyggnader resp. bostadsbyggnader. Kommittén föreslår att också för jordbrukets delinförs en rätt till s. k. primäravskrivning av anskaffningskostnaden.Primäravdrag skall få åtnjutas på allanyinvesteringar i byggnader i jordbrak, liksom nu gäller för invesleringar irörelsebyggnader. En rätt tiU primäravskrivning skulle enligt kommitténsbedömning sannolikt stimulera lill ökade invesleringar i driflbygg-nader ochdärmed befrämja en även från samhällets synpunkt önskvärd byggnadsralionaliseringinom jordbruket. Primäravskrivning bör dock komma i fråga endast för egenthgadriftbyggnader i jordbrak, dvs. ekonomibyggnader och personalbostäder. Någonanledning att medge primäravskrivning även för mangårdsbyggnad har kommitténinte kunnat finna. Med nyinvestering som bör berättiga tillprimäravskrivning avser kommitlén kostnader för ny-, lill- eller ombyggnad mendäremot inle kostnader för förvärv av redan uppförd byggnad. Om förvärvet avserbyggnad, för vilken överlåtaren äger rätt till primäravdrag, föreslås dock dennye ägaren få åtnjuta de primäravdrag som överlålaren inle hunnit utnyttja.Prim är avskrivning skall ske jämsides med den årliga avskrivningen ochsåledes medföra en förhöjning av värdeminskningsavdragen under de fem försiaåren efter det nyinvestering skett. Avskrivningen skall ske inomavskrivningsplanen. av anskaffningskostnaden får inle skrivas av.Primäravdragel skall alllid utgöra av anskaffningskostnaden oavsettbeskattningsårets längd. Enligt gäUande regler har jordbrukarna haft rättatt ur avskrivningsunderlaget för byggnad bryta ut anskaffningsvärdet förvissa byggnadstillbehör och för dessa tUlämpa en högre avskrivningsprocent änför byggnaden i övrigt. Det har här främst gällt sUor och torkanläggningarsamt viss maskinell utrastning i djurstallar. Med hänsyn till att kommitténföreslår att sådan utrastning skall få skrivas av enligt inven-tariereglema fåren utbrytningsrält inle någon funktion att fylla . Genom lagstiftning mfördes iförvärvskällan rörelse en allmän rätt till avdrag för värdeminskning avmarkanläggningar. Avdragsrälten är begränsad tiU etl avskrivningsunderiagmolsvarande av nedlagda koslnader med hänsyn tUl bl. a. att tillgångama ivissa fall kan anses ha elt bestående värde som är oberoende av den bedrivnaverksamheten. Avskrivning får ske av avskrivnmgsunderiagel. Med den nya syn på behandUngen av markanläggnmgarsom lagts till grand för nämnda lagstiftning har jordbraksbeskattningskommitténfunnit det uppenbart att området för avskrivnmgsbara markanläggningar ijordbruk bör utvidgas. Man framhåUer att jordbrakets markanläggningar i regelär av slörre omfaitning än som vanligen förekommer på rörelsefastighet.Eftersom de också är betydligt mer kostnadskrävande, såväl absolut som irelation till hela faslighetens värde, får avdragsrälten slörre ekonomiskbelydelse. Nuvarande regler av medger avskrivning i form av avdrag förårUg värdeminskning endast för täckdiken och skogsvägar. I fråga om täckdikenomfattar avdragsrätten samtliga kostnader för nytäckdikning och islåndsällandeeller omläggning av befintiig täckdikningsanläggning, s. k. omtäckdikning.Avskriv-nmgen sker av . För skogsvägar gäUer alt en tredjedelav kostnaderna får avskrivas under samma lid. Kommitténföreslår att avdrag bör få göras förutom för täckdik-nmgsanläggningar ochskogsvägar även för andra dikningsanläggningar än täckdiken och förvaltenavlednings- och uivallningsförelag, vägar, koportar och andragenombrytningar av allmänna vägar som är erforderliga för jordbraksdriften,stenröjning och stensprängning, bmnnar m. m. Vidare bör avdrag medges försådana markarbeien som har samband med markens första iordnmgstäUande för atten byggnad skall kunna uppföras såsom röjning, schaktning och torrläggningjämte rivning av lidigare befintlig byggnad. Även kostnader för särskildaperso-nalvårdsanläggningar bör omfattas av en på så sätt utvidgad avdrags-ratt. Ulöver här nämnda markanläggningar i egentiigmening finns också inom jordbraket vissa markanläggningar som har en så närafunktionell anknytning tUl byggnader eller inventarier, att de närmast kan ansesutgöra tiUbehör liU byggnad eller maskineU utrastning. Som tidigare redovisatsföreslår kommittén att sådana anläggningar i avskrivningshänseende skallbehandlas på samma sätt som byggnad resp. inventarier. I fråga om avskrivningsunderlaget förmarkanläggning erinrar kommittén om att samma principer som gäller förtäckdiken numera även tiUämpas enligt rörelsebeskattningens regler.Avdragsrälten omfattar sålunda endast koslnader för markanläggning sombestrilts av den skaltskyldige och avser anläggning som utförts under den tidhan ägt fastigheten. Dessa kostnader skall uppföras på särskild plan. Vidbenefikt förvärv av faslighet får emellertid den nye ägaren övertaöverlåtarens avskrivningsplan och åtnjuta de avdrag denne inte hunniltillgodogöra sig. Häri föreslår kommittén inle någon ändring. Kommittén går därefter in på frågan om det ärmotiverat all även i övrigt tillämpa samma avskrivningsregler på jordbraketsmarkanläggningar som för rörelse. Detla skulle innebära alt man också för jordbmketsdel förde samman alla markkostnader och lät härav utgöra del underlag påvilkel avskrivning får ske för år. Under förutsättning allförhållandena vore hell jämförbara, skulle denna lösning enligt kommitténs meningvara enklast och även lämpligast. Emellertid är jordbrukels markanläggningarav delvis annal slag än i rörelse och,enligt vad kommittén understryker, har större omfaitning samt framför alltväsentligt större ekonomisk belydelse. Kommittén syftar här påtäckdikningsanläggningarna. I fråga om dessa finner kommittén såväl praktiskasom företagsekonomiska skäl tala för alt nu gällande avskrivningsregler börbehållas. Av de markanläggningar som förekommer påjordbmksfastighet intar täckdikningsanläggningama en dominerande ställningbåde antals-och kostnadsmässigt. De har stor betydelse för jordbrukelsavkastningsförmåga och därmed också för lönsamheten. Invesleringar i läckdikenär ofta nödvändiga för atl åstadkomma rationella jordbrak. Kostnaderna uppgårtill i genomsnitt ca per ha. Även om läckdiken i aUmänhet har enförhållandevis lång varaktighet har de inte elt beslående värde. De ärotvivelaktigt föremål för förslitning och värdeminskning. En minskning av avskrivningsunderlaget förtäckdikningsanläggningar tUl av de verkliga kostadema skulle innebära enavsevärd försämring för jordbmkarna, inte minsl mot bakgmnd av att det härofta är fråga om såväl koslnader för nyanläggning som för omläggning av engammal täckdUoung. En reducering av avskrivningsunderlaget skulle sannoliktockså medföra en mindre benägenhet att investera i täckdikningsanläggningar. En ulveckling mot minskad invesleringsbenägenhetskuUe vara olycklig, tillfogar kommitlén, med hänsyn lUl det stora behovet avom- och nytäckdiknuig i främst slättbygder. Kommittén kommer således fram tUl attavskrivningsunderlaget för täckdiken även bör utgöras av helaanläggningskostnaden. Även när det gäUer avskrivningsprocent för täckdiken harkommittén efter ingående överväganden stannat för att inte föreslå någonändring av gäUande regler. En sänkning från tUl , som gäller i förvärvskäUanrörelse, anser kommittén skulle medföra en relativt stor försämring i fråga omårligt värdeminskningsavdrag. VisserUgen kan det enligt kommitlén knappastsägas alt en 20-årig avskrivningslid för täckdiken skulle vara alltför långsett från företagsekonomisk synpunkt, eftersom varaklighetstiden i regel kananses uppgå tUI . En förlängning av avskrivningstiden från 10 till20 år skuUe dock förefalla obUlig och sannolikt försvåra jordbrakarnasmöjligheter att investera i ny- och omtäckdikning. Som en ändring i gällande regler omtäckdikningsanläggningar föreslår kommittén att i avskrivningsunderlaget skallinräknas inle bara som täckta avlopp i direkl anslulning tUl läckdUfningulan även huvudavlopp. Gränsdragningen mellan läckdikningsanläggmng ochhuvudavlopp sker f. n. med utgångspunkl från rÖrdunensionen. Denna gränsdragnmgtorde hänga samman med att huvudavlopp ansetts ha ett bestående värde.Kommittén framhåUer betydelsen av att torrläggningen stimuleras och att öppnaavlopp läggs igen så alt bättre brakningsförhåUanden åstadkommes. En gränsmellan olUia stora avloppsledningar kan enligt kommitténmedföra atl rekommenderade rördimensioner inle används, om kostnaden inte äravdragsgUl. I stället nöjer man sig med en mindre dimension med sämre resultatsom följd. Kommittén anser därför alt alla täckta avlopp som har samband medtäckdiken skall omfattas av fuU avdragsrätt. Belräffande andra egentiiga markanläggningar äntäckdikningar har kommittén inte funnit motiv för andra avdragsregler än de somnu gäller för rörelse. För dessa anläggningar föreslås således att avskrivningsunderlagetskall motsvara av den fakliska anskaffningskostnaden. Vidare bör enligtkommittén den årUga avskrivningen vara av den avskrivningsbarakoslnadsdelen. I fråga om rent tiUfäUiga markanläggningar, avsedda attanvändas endasl elt fåtal år, föreslås dock att hela anskaffningskostnaden fårdras av under anskaffningsårel. Även reglerna om avskrivningsunderlag vid fastighetsförvärvföreslås vara desamma som gäller för markanläggningar på rörelsefastighet. Ometl fastighetsköp omfattat markanläggningar, bör köparen således inte tUlförasnågot avskrivningsunderlag för markanläggningar. Säljaren bgr i stället isamband med försäljningen få på en gång tiUgodo-göra sig avdrag för detoavskrivna värdet av markanläggningarna enligt avskrivningsplanen. Vidbenefika förvärv bör däremot den nye ägaren få överta företrädarensavskrivningsplan och åtnjuta de avdrag som denne inle hunnitutnyttja. Kommitténs förslag innebär alt särskUt avdrag förersättningsanskaffning inle får åtnjutas . Om exempelvis en vägbrobyts ut mot en ny eller asfaliering sker av lidigare gmsbelagda vägar eUerkörplaner, skall kostnad härför föras upp på avskrivningsplanen och bli föremålför årUg avskrivning. Samma förfaringssätt skaU enUgt kommittén tillämpas vidfördjupning och djupborming av brunnar som sinat m. m. Däremot får koslnaderför reparation eUer sedvanligt underhåU av markanläggningar Uksom hittiUs drasav på en gång såsom omkostnad. I reservation kritiseras altomtäckdikning behandlas som nyanläggning för vUken avdrag erhåUes genom årligavärdeminskningsavdrag. Reservantens ståndpunkt är atl koslnader för omtäckdikningav en befintlig läckdikningsanläggnuig bör jämställas med underhållskostnadoch få dras av på en gång under det beskattningsår då arbelel utförs. F. n.medges avdrag för reparation endast vid t. ex. rensning och byte av enstakarör. Reservanten anser att underhåll av markanläggningar typ täckdikning inteskall följa oförmånligare avdragsregler än underhåU av andra för driftennödvändiga anläggningar inom jordbruket. Ett direkt avdrag för kostnader föromtäckdikning skulle bl. a. medföra större benägenhet all underhålla befintUgaanläggningar än som är fallet. Enligt kommitténs mening bör av praktiska skäl denya avskrivnings-8 1972.1 saml. reglerför markanläggnmgar som kan komma att beslutas på grundval av kommitténsförslag endast få tUlämpas på koslnader som bestrilts efter det den nyalagstiftningen trätt i kraft. De nya avskrivningsreglema bör vidare endast fåanvändas av den som har bokföringsmässig redovisning. koslnader böraUtså behandlas enligt gällande regler. På grund härav har kommitléninte ansett skäl föreligga att föreslå särskUda övergångsbestämmelser i frågaom markanläggningar. De koslnader för läckdiken och skogsvägar som uppförts påavskrivnmgsplan års ingång skall således även efler det de nyalagbeslämmelsema trätt i kraft skrivas av på samma sätt som enligt nu gällanderegler. Avdragvid utrangering av byggnad och markanläggning Enligt gällande anvisningar till 22 § KL får avdragför kvarstående oavskrivet värde åtnjutas när driftbyggnad påjordbraksfastighet utrangeras eUer rivs ned, utrangeringsavdrag. Enfömtsättning för avdrag är att den skattskyldige visar byggnadensanskaffningsvärde och vid taxering åtnjutna värdeminskningsavdrag. Rätten tillavdrag gäller endasl om inkomsten av jordbraket redovisas enligtbokföringsmässiga grander. I fråga om nu avskrivningsbara markanläggningar täckdiken och skogsvägar finns inle någon formell rätt tUlutrangeringsavdrag. Genom stadgandet alt vid försäljning av jordbraksfastighetavdrag på en gång får ske för då kvarstående oavskrivet värde av dessa anläggningar,erhåUes emellertid automatiskt utrangeringsavdrag då faslighet överlåtes genomköp eller därmed jämställd avyttring. Om en sådan markanläggning utrangerasunder verksamhetens fortbestånd, kan däremot särskUt utrangeringsavdrag intekomma i fråga. Avdrag medges ej heller, om verksamheten nedläggs utanavyttring av fastigheten. Så länge fastigheten lUlhör förvärvskäUanjordbruksfastighet torde dock rätt föreligga att åtnjuta värdeminskningsavdragenligt den ursprungliga planen. Kommitlén konstaterar alt de nämnda avdragsreglernai stort sett kan godtas utan större ändringar i principiellt avseende.Kommittén föreslår dock den ändringen att utrangeringsavdrag förbehålles egentligadriftbyggnader på jordbraksfastighet, dvs. Gällande avdragsrätl omfattar samtiiga slag avdrift-byggnader och således även mangårdsbyggnad. Enligt kommitlén börmangårdsbyggnad i detta sammanhang jämställas med bostadsbyggnad iförvärvskäUan annan fastighet. Då utrangeringsavdrag inte kan medges i frågaom byggnad i denna förvärvskäUa, bör inte heller rätt tiU utrangeringsavdragföreligga belräffande mangårdsbyggnad på jordbraksfastighet.