prop · FV03120 · 1972-12-31 00:00:00 — ullalar sig i elt särskilt yttrande för komplettering avutredningens förslag med bestämmelser som möjliggör konto-avsättningar iresultatreglerande syfte för förvärvskällan jordbmksfastighet i sin helhet, ihuvudsak i överensstämmelse med skogskontolag-stiflningen. I yttrandet påpekasall bokföringsmässig redovisning medger slörre möjligheter tiUresullatuljänuiing genom avskrivning på inventarier och varalagernedskrivningmen att stora oUkheter trots detta föreligger mellan förvärvskällorna jordbmkoch rörelse. Främst sammanhänger detta med begränsade lagringsmöjligheter ijordbmket, till följd varav varalagernedskrivning inle kan utnyttjas på sammasätt som i rörelse. Särskilt märkbart är detta för jordbrak inriktade på spannmålsproduktion,eftersom jordbraket i regel tvingas leverera spannmålen dUekt i samband medskörd. En annan omständighet är alt skörde-skadeersältningar utbetalas förståret efler det år skördeskadan inträffat. Eftersom ett förväntatskördeskadebidrag enligt nuvarande regler inte kan tas upp som fordran ibokslutet, uppkommer den olägenheten att denna skattepliktiga inkomst läggsovanpå den normala inkomsten och som regel blir beskattadefter en högre skatteskala. Möjligheten atl avsätta medel på ett resultatutjämningskontoskulle eliminera dessa specieUa förhåUanden inom jordbmket och vi- dårestimulera jordbrukaren lill ett sparande under är med tillfredsställandeekonomiskl resultat, vilket skulle vara tUl fördel både för honom själv och församhällel. Utredningens förslag innebär att jordbrakaren under goda år måsteskaffa sig avdragsgilla utgifter eller avskrivnings-objekt för att undvikaölägenheterna med skatteprogressionen. är från föreiagsekcnomisk synpunktinte försvarbart. Avdragför värdeminskning av byggnader och markanläggningar Samtliga remissinstanser som uttalat sig i fråganger sin anslutning till alt avskrivningsreglerna för jordbrukets byggnader ochmarkanläggningar moderniseras. Gemensamt för dessa yttranden är också att mananser dei vara till fördel atl likartade regler kommer till stånd förjord-braksföretag och rörelsedrivande förelag. De i förslaget upptagna reglerna om avskrivning avjordbruksbyggnader har i huvudsak tillstyrkts eller lämnats utan erinran avflertalet remissinstanser. I många remissyttranden påpekas emellertid att delär olämpligt Ett nu lagstifta om avskrivningsunderlag för byggnader på de punkterdär förslaget förutsätler att särskilda delvärden pä jordbruksbyggnader kommeratl åsättas vid näsla allmänna fastighetstaxering. I flera av dessa yttrandenförordas att nuvarande regler om avskrivningsunderlag för byggnader behållsoch alt slulliga bestämmelser om bygg-nsdsavskrivning får anstå till den senaretidpunkt då lagstiftning om taxerade delvärden på byggnader kan föreligga. Beträffande jordbrukets markanläggningar harremissinstanserna ägnat störsi intresse åt frågan om avskrivning av täckdikningar.Flertalet godtar förslaget om en gynnsammare behandling av dessa anläggningarän av övriga markanläggningar. Några uttalar sig dock för en enhetligreglering av alla markanläggningar i jordbruk och rörelse. Gränsdragningenmellan byggnader, inventarier och markanläggningar Endast ett fåtalremissinstanser går in på frågorna om gränsdragningen mellan de skildaavskrivningskategorierna byggnader, inventarier och markanläggningar. i ifrågasätter om inleöverföringen av vissa byggnadslillbehör lill avskrivningsunderlaget förinventarier bör begränsas att avse endasl ekonomibyggnader. Belräffande ledningar för elektrisk ström, vattenoch avlopp avstyrker i kommitténs förslag om allledningar av delta slag i ekonomibyggnader skall hänföras till inventarier.Länsstyrelsen förordar i stället att sådana ledningar inräknas i byggnadsvärdet.Länsstyrelsen delar inte kommilléns uppfattning alt ledningarna förlorarpraktiskt tagel allt värde, om den produktion som byggnaden äravsedd för skulle upphöra. En mångfald exempel visar, framhåller ,ait ekonomibyggnader kunnat utnyttjas som förrådsu:-rymme, garage, hobbylokalero. d. sedan jordbruksdriften nedlagts. Av samma skäl anser ävenatl ledningar av olika slag i marken bör hänföras till markanläggningar.Länsstyrelsen, som synes ha uppfattat lagförslaget på det sättet att enuppdelning skall göras mellan iei-ningar som huvudsakligen betjänarekonomibyggnader och andra ledningar, anmärker ait en sådan uppdelning i mångafall torde vara omöjlig att genomföra. i hyser samma farhågorbeträffande den praktiska tillämpningen och kontrollen av de iavskrivningshänseende föreslagna gränsdragningarna som tidigaregivit uttryck för vid behandlingen av frågan om ändrade avskrivningsregier förrörelse- och hyresfastigheter. De nu föreslagna reglernas anpassning ri!igällande regler för rörelseidkare synes dock befogad. Etl flertal remissinstanser understrykerangelägenheten av förbättrade avskrivningsmöjligheter för jordbruketsbyggnader. Allmänt anses kom-milléförslaget motsvara de krav man utifrån euföretagsekonomiski synsätt bör ställa på en ny lagstiftning. Kommitténs principiella utgångspunkt atlbyggnadsavskrivningen även för jordbrukets del bör ske på ägarens faktiskaanskaffningskostnader för byggnaderna har godtagils av samtliga remissinstanserutan egentliga kommentarer. anför att avskrivningpå ett föränderligt taxeringsvärde är olämpligt från praktisk synpunkt. Deunder senare år uppjusterade taxeringsvärdena får dock anses vara et;: visstmått på ett stigande återanskaffningsvärde. Avskrivning på ett sådant värdekan enligt förbundet ibland vara motiverad från företagsekonomisk synpunktäven om detta ej är fallet inom jordbruksnäringen. Lantbrukets skattedelegationförklarar sig inse nödvändigheten av ai; den schablonmässigaavskrivningsmetoden för byggnader inom jordbruket överges tUl förmån förobligatorisk planenlig avskrivning på samma sätt som skett för inkomstslagenrörelse och annan fastighet. Delegationen förklarar sig även dela kommitténsuppfattning att det är angelägel att de nya avskrivningsreglerna görstillgängliga så snart sotu möjligt. par remissinstanser diskuterar frågan om hurbyggnadernas anskaffningsvärde skall bestämmas när en fastighet förvärvasgenom benefikt fång. Den föreslagna regeln, som f. n. gäller inomrörelsebeskattningen, innebär att överlåtarens skattemässiga restvärde skalianses vara den nye ägarens anskaffningsvärde, om inte vid förvärv pä grund avarv eller testamente stämpelplikt beräknats efter lägre belopp. Lanibniketsskattedelegation anser att förslaget medför materieUt otiUfredsstäliande resultat.Om en byggnad förvärvas benefikt efter halva avskrivningstiden och sammaavskrivningsprocent beräknad efter byggnadens varaktighetslid mästetillämpas av den nye ägaren, kommer byggnaden inte heUer under hans innehavslidatt bli slutavskriven. Skulle ytterligare benefika överlåtelser följa i sammakedja, blir avskrivningstiden i princip oändlig. Del naturliga är, anserdelegationen, att vid benefika överlåtelser den övertagande får fortsätta medförre ägarens avskrivningsplan på sätt redan gäller enligt den modernarelagstiftningen för täckdikningsanläggningar och skogsvägar i lantbruk ochmarkanläggningar i rörelse. Samma synpunkter anförs av Svenskarevisorsamfundet. Båda remissinstanserna kritiserar även förslaget att dettaxeringsvärde som ulgör underlag för stämpelplikt i vissa fall skall ligga tUlgrund för den nye ägarens anskaffningsvärde. Sista delen av bestämmelsen kan enligtdelegationens bestämda uppfattning redan nu inte tillämpas pårörelsefastighet, eftersom i fastighetens taxeringsvärde ingår inte endast detsom ur avskrivningssynpunkt hänförs tUl byggnad utan också defastighetstillbehör som utgör inventarier. Att då göra en jämförelse mellanunderlaget för stämpelplikt och taxeringsmässigt restvärde på byggnader ochfastighetstillbehör är praktiskt ogörligt. Motsvarande förhållande uppkommerför jordbmksfastighet om bestämmelsen enligt kommitténs förslag överförs dit.Något materiellt skäl för bestämmelsen föreligger inte heller. Delegationenföreslår därför att den utgår ur lagstiftningen. I en rad yttranden pekar man på den formellasvårigheten att nu införa taxerat byggnadsvärde i lagstiftningen somalternativt underlag för avskrivning av jordbmksbyggnader. Riksskatteverketanser att regler om ingångsvärden och beräknade anskaffningsvärden förbyggnader gmndade på taxerade byggnadsvärden inte bör fastställas förränbeslut föreligger om att taxerade byggnadsvärden skall bestämmas för jordbruksfastighet.Då det emellertid är önskvärt alt ett genomförande av huvuddelen av de avkommittén föreslagna bestämmelserna ej blir fördröjt, föreslår verket au reglerom ingångsvärden för avskrivning av byggnader tills vidare endast beslutasenligt kommitténs förslag om verkliga anskaffningskostnader ochschablonberäkning på gmndval av taxerade jordbruksvärde. Frågan ombehovet av en provisorisk bestämmelse om beräkning av anskaffningsvärde förbyggnad enligt motsvarande grander avseende faslighet som anskaffats efter1969 års utgång kan därvid behöva övervägas. Delade meningar råder om hur ett schablonmässigtingångsvärde för byggnader bör beräknas vid övergång till planenligavskrivning. I några remissyttranden förordas att gällande 2/3-schablon fårkvarstå som ett altemativ. Ett flertal remissinstanser ansluter sig dock tillkommitténs förslag om en sänkning av nuvarande schablon till hälften av 1970års taxerade jordbmksvärde m. m. i bedömer förslagetvara skäligt mot bakgmnd av att meningen är atl höjaavskrivningsprocenten och ge den skattskyldige möjlighet atl välja1975 års laxerade byggnadsvärde som gmnd för beräkning avavskrivningsunderlaget. anmärker att kommhlén har använt ordetingångsvärde i något skilda betydelser på olika ställen i betänkandet. Enligtlänsstyrelsen bör uttrycket ingångsvärde uteslutande avse det värde som efterbeaktande av tidigare invesleringar och åtnjutna värdeminskningsavdrag skallutgöra avskrivningsunderlag vid ingången av övergångsårel och inte ett värdeföre dylikt beaktande. Lantbrukets skattedelegation konstaterar all det ipraktiken är vanskligt att avgöra humvida ell schablonmässigt bestämtingångsvärde är för högt eller för lågt i förhållande till den ursprungliga anskaffningskostnaden.Självfallet föreligger fall där avskrivningsunderlaget på grund av gällandeschablonregel blivit för högt, men det förekommer också fall där schablonregelnlett till uppenbart för låga avskrivningsunderlag. Enligt delegationens uppfattningborde det i och för sig inle finnas anledning all nu frångå en metod som sedanlänge varit lUlgänglig för övergäng lill planenlig avskrivning. Delegationenhänvisar till att delade meningar rätt inom kommittén och uttalar atl detframlagda förslaget innebär en kompromiss som delegationen med stor tvekan dockanser sig kunna godta. De remissinstanser som yrkar att 2/3-schabIoneninte skaU ändras framhåller i allmänhel alt gällande byggnadsavskrivningsreglerär restriktiva och inte medger en rimlig amortering av byggnadskapilalel.Bland dessa instanser märks , . och jordägareförbund.Sistnämnda förbund understryker att en nedsättning av nuvarande schablon skulleinnebära att man missgynnar gårdar i , vilka enligtförbundets mening skulle få olillräckliga ingångsvärden,anser att nuvarande 2/3-meiod bör gälla ävenforlsättningsvis och atl avskrivningsprocenten bör fastställas lägst lill 2,. Länssryrelsen i anser att ettavskrivningsunderlag molsvarande hälften av taxerat jordbraksvärde m. m. gerelt alltför lågt underiag med hänsyn tiU att byggnadernas andel ijordbruksvärdet genomgående är större än hälften inom länet. Även nu tUlämpade2/3 av jordbraksvärdet är snarare för lågt än för högt som mått på byggnadernasandel i jordbraksvärdet, beroende i huvudsak på de allmänt låga värdena pååkermarken. föreslår alt ingångsvärdet får baseras på i vartfall 2/3 av jordbraksvärdet. Enligt bör en differentiering avschablonen kunna övervägas så atl olika andelar av jordbraksvärdet får användasi olika områden av landet. Nåeraremissinstanser anser att ingångsvärdet även bör kunna grun- daspå taxerade jordbruksvärde m.m. Sädana synpunkter framförs avlänssr-relsen i , lantbruksnämnderna i ochKopparbergs län saml . iBlekinge län framhåller att möjligheten alt lämna statligt stöd ökades fr. o.m. i fråga om invesleringar i större, rationellare och oftamycket kapitalkrävande ekonomibyggnader. De jordbrukare som först utnyttjade deförbättrade stödmöjlighelerna kan enligt förslaget få ell ingångsvärde som ärväsentligt lägre än om investeringen skett . Ingångsvärdet börenligt nämndens uppfattning även få beräknas med utgångspunkt från hälften av1965 års taxerade jordbmksvärde ökat med egna kostnader för om-, till- ellernybyggnad och minskat med åtnjutna värdeminskningsavdrag. ÄvenLantbrukets skattedelegation förordar införandet av detta ytterligarealternativ, som enligt delegationens uppfattning inte behöver nämnvärt komplicera övergångsbestämmelserna. Såvitt delegationen kunnat förstå var denursprungliga avsiklen att ändrade bestämmelser rörande byggnadsavskrivningarskulle genomföras för inkomstslagen rörelse, annan fastighet ochjordbruksfastighet. Av olika anledningar blev dock inte så fallet. Detframstår som etl rättvisekrav att de lantbrukare, som av driflsekonomiska skälvarit tvungna att göra betydande invesleringar i byggnader under slutet av1960-talet, skall komma i åtnjutande av samma avskrivningsmöjligheter somrörelseidkare, vilka investerat i byggnader. Dentidsrymd som förflutit är inte större än alt del bör vara möjligtförebringa tillfredsställande utredning angående såväl nedlagda ny-, till- ochombyggnadskoslnader som åtnjutna värdeminskningsavdrag. Delegationen länker sig även den möjligheten attdetta alternativ endast görs tillgängligt vid taxering. i ifrågasätter om det ärmotiverat alt som kommittén föreslagil reducera avskrivningsunderlagetbeträffande sådana skattskyldiga som gått över tiUplanenUg avskrivning på gmndval av taxeringsvärde. anseratl en reducering i de aktuella fallen kan uppskjutas lill dess 1975 årstaxeringsvärden åsatts. Annars föreligger risk för atl underlaget förstreduceras och därefter vid taxering eventuellt åter höjs till beloppsom kan överstiga det ursprungliga ingångsvärdet på avskrivningsplanen.Lantbrukets skattedelegation motsätter sig förslaget om en reduktion avavskrivningsunderlaget för vissa skattskyldiga. Likaså avvisar delegalionen vadkommittén anfört angående en omprövning av de föreslagna reglema omfastställande av ingångsvärde sedan utfallet av 1975 ärs fastighetsiaxering ärkänt. Framräknande av ingångsvärde enligt de olika alternativen kan enligtdelegationen antas ofta bli en omständlig och kanske kostnadskrävande procedur.Mest betänklig ler sig dock en sådan omprövning från rättssäkerhetssynpunkt.Delegationen anser att 1972: 120 138 ettingångsvärde som en gång fastställts i laga ordning inle bör tvångsvis kunna ändrastill det sämre. I samma riktning uttalar sig . I åtskiUiga remissyttranden uttalas att deföreslagna övergångsreglerna om ingångsvärden för byggnader fått en kompliceradutformning som innebär svårigheter för såväl de skattskyldiga somtaxeringsmyndigheterna. Man pekar bl. a., på att omräkningar avavskrivningsunderlag kommer att medföra merarbete. Flera av dessaremissinstanser anser att en obligatorisk övergång till planmässig avskrivningav byggnader i jordbruk ulan större olägenhet kan anstå till 1976 årstaxering. Länsstyrelserna i , , , , , , och föreslår sålunda attnuvarande avskrivningsregler behålls oförändrade till dess elt taxerat byggnadsvärdefinns. Några länsstyrelser anför i detla sammanhang även synpunkten alt, omdet då visar sig möjligt, endast de taxerade byggnadsvärdena b(5r användas vidövergång till planenlig avskrivning. Också kammarrätten förordar alt man väntarmed att införa nya bestämmelser belräffande avdrag för värdeminskning avbyggnader då gällande regler utan alltför stora nackdelar synes kunnatillämpas . fastighetstaxeringsutredning anför att denmetod för bestämmande av byggnadsvärden som utredningen fått i uppdrag attutarbeta, skall följa de allmänna principema för fastighetstaxeringen. Man kandärför inte med säkerhet utgå från att det särskilda byggnadsvärde somutredningen kommer att föreslå är lämpat att direkt användas som underlag föravskrivning av jordbruksbyggnader. Den omständigheten att kommitténs förslagbygger på ett till den närmare innebörden okänt byggnadsvärdebegrepp hartvingat tUl mycket omfattande övergångsbestämmelser. Enligt utredningensmening måsle det vara ett starkt önskemål att lagstiftning på grund avkommitténs förslag kan sällas i kraft utan så kompliceradeövergångsbestämmelser som föresläs. Detta önskemål skulle kunna tUlgodoses, omlagstiftningen genomfördes med atl KL kompletteras med regler omsärskilda byggnadsvärden för jordbruksfastigheter, i vart fall bör enligtutredningen den slutliga utformningen av bestämmelserna om avskrivning av ochingångsvärden för byggnader anstå. t. o. m. beskattningsåret 1974bör gällande regler om schablonmässig och planenlig avskrivning bibehållas. Frågan om avskrivningsprocent vid koUektivavskrivning av helt byggnadsbestånd berörs i flera remissyttranden. Länsstyrelserna i , och Bohussamt anser alt en höjning av den i allmänhet tiUämpadeavskrivningsprocenten kan vara berättigad redan nu i awaktan på att nyaavskrivningsreg- ler införs med verkan frän taxering. Lantbruketsskattedelegation, som i huvudsak accepterat kommitténs förslag om beräkning avavskrivningsunderiag för byggnader, finner det oegentiigt att det äldre vidövergången befintliga byggnadsbeståndet, vars varaktighet rimligen bör varalägre än nyuppförda byggnaders, skall beräknas ha en ekonomisk varaktighet av40 år. Delegationen föreslår att avskrivningsprocenten bestämmes lill minsl , vilket skulle motsvara en genomsnittlig ekonomisk varaktighet av 25 år.Länsstyrelsen i anser det ej vara obefogat med en högreavskrivningsprocent än , om man som förordar behåller kvottalet2/3 vid schabionmäi-sig beräkning av avskrivningsunderlaget. Med nämnda kvottalbör procenttalet enligt inte fastställas lägreän till . i länifrågasätter om inte värdet av ägarens bostad bör utbrytas frånavskrivningsunderlaget. I vart fall bör enUgi en vissrestriktivitet iakttagas vid bestämmande av procenttal för kollektivavskrivning av byggnader på jordbraksfastighet. Även i Värmlandslän ifrågasätter det berättigade i en väsentlig höjning avavskrivningsprocenten. erinrar om att byggnadsbegreppet ifortsättningen kommer atl avse en betydligt mindre del än tidigare sedan dedelar som har den snabbaste förslilningen utbrutits som inventarier. Vidarekommer kostnaden för normalt påräkneliga ändringsarbeten i byggnaden all varaavdragsgilla. Dit torde kunna fik-nas ålgärder som förlänger byggnadensekonomiska livslängd. Remissinstanserna godlar iallmänhet kommitténs förslag angående primäravdrag för nyinvesteringar iekonomibyggnader och personalbostäder. fastighelstaxeringsutredninganser alt ett uppskov med den slutliga utformningen av bestämmelserna omavskrivning av och ingångsvärden för jordbrukels byggnader inte behöver hindraatt primäravdrag får ske på sätt kommittén föreslagit även under den övergångsperiodsom bör föregå det definitiva ställningstagandet. Samma uppfattning uttalas avflera andra remissinstanser, bland dem i . i anseratt rättea tUl primäravskrivning inle bör omfatta nyinvesteringar ipersonalbostäder. Egentiiga personalbostäderförekommer endast på stora jordbruk. På de små och medelstora är del ejovanligt att jordbrakaren låter uppföra en "personalbostad" åt någoni jordbruket verksam hemmavarande anhörig. Om denne sedermera övertager gårdenblir denna "personalbostad" i stället "mangårdsbyggnad". gamla mangårdsbyggnaden bor förre brukaren kvar och den kan sedermera bli"personalbostad" för nästa generation. Att i sådana fall medgeprimäravskrivning kan ej vara motiverat. Då det knappast torde vara möjligt attutforma lagtexten på sådant sätt att primäravdraget förbehålles egentiigapersonalbostäder anser att primäravdrag endast bör medges förekonomibyggnader. Även anmärker att svårigheter vad det mindrejordbruket beträffar mäste uppkomma atl på ett adekvat sätt avgränsa kategorinpersonalbostäder. i sätter i fräga omtillräckliga skäl föreligger att i avseende på primäravdrag göra skillnadmellan mangårdsbyggnader och personalbostäder eftersom bådabyggnadskategorierna är hänförliga tilidriflbyggnader. Det synes länsstyrelseni många fall kunna anse? lika motiverat att stimulera byggandet av godabostäder ål ägarna liU mindre och medelstora jordbruk som tUl de anställda vidföreträdesvis Slörre jordbruk. Lantbrukets skattedelegation går in på frågan omtidpunkten för avdragsrättens inträde med hänsyn till att viss tvekan råtthärom inom rörelsebeskattningen. Delegationen ullalar uppfattningen attprimäravdraget, scm enligt förslaget skall göras inom ramen föravskrivningsplanen, bör få göras försia gängen när det ordinarie årligavärdeminskningsav-dragei får utgå, dvs. för det är då byggnaden lagits i brukeller färdigställts. i anser delolämpligt att primäravdraget enligt förslaget ej får förskjutas frän etlbeskattningsår lUl etl annat, då risk föreligger att avdraget ej kan komma atlutnyttjas tillfullo. Särskilt vid större invesleringar i form av nybyggnad avekonomibyggnader och ökning av djurbesättningar blir enligt nämndens erfarenhetnetlointäktema ofta låga såväl under byggnadsåret som därefterberoende på anpassningssvårigheter. Nämnden föreslår valfrihet för denskattskyldige atl utnyttja del av kommUlén föreslagna primäravdragel efler egenbedömning , dock med högst . i pekar pä dekontrollproblem som kan uppkomma vid utbrytning av anskaffningskostnaden förvissa byggnads-inventarier från taxerat byggnadsvärde. Om utbryibara tillgångarköps med en jordbruksfastighet och från en säljare som redovisarenligt kontantprincipen, ligger del alltid i både köparens och säljarensmtresse att hänföra så stor del av den tolala köpeskillingen som möjligl tillde utbryibara tillgångarna. föreslår att korrektiv tillskapasmot alt parterna i samråd kan uiforma ett avtal så att det för båda samtidigtinnebär skattemässiga fördelar. Remissinstansema tillstyrker allmänt en utvidgningav avdragsrätten för markanläggningar. Invändningar riktas i första hand motkommitténs förslag om särskUda avskrivningsregler för täckdikningsanläggningar.I några remissyttranden uttalas att kostnaden för vissa smärre anläggningar börvara avdragsgilla. Ett par remissinstanser anser vidare 1972: 120 141 attmöjlighet bör finnas att i tiden förskjuta avdragen enligt värdeminskningsplanen. Ingen erinran riktas mot förslaget att alla läcktaavlopp som har samband med täckdiken skall omfattas av samma avdragsrätl somläck-dikningen. Kammarrätten ifrågasätter emellertid om inte denna ur sakligsynpunkt välmotiverade ändring bör göras tillämplig även för den som efler år1972 men innan han blir skyldig att redovisa bokföringsmässigt anlägger täckdiken. Några länsstyrelser, bland dem länsstyrelserna iSödermanlands, och , uttalar sig för att såväl täckdikningsanläggningarsom andra markanläggningar i jordbruk bör få skrivas av enligt samma regler somf. n. gäller i förvärvskällan rörelse. i läntillägger att man därigenom bl. a. skulle kunna undvika de ölägenheter som kanuppkomma vid gränsdragningen mellan täckta avlopp i direkl anslulning tilltäckdikning och övriga täckta avlopp. Visserligen har täckdikningsanläggning en vitalbelydelse för ett jordbruk. Inom inkomstkällan rörelse förekommer emellertidockså markanläggningar av minst lika stor relativ betydelse, t. ex.torrläggningsai-i-läggningar, vägar, kanaler, hamninlopp. Det är dessutomenligt kommitlén klart alt en läckdikningsanläggnings varaktighelstid uppgårtill . anfört om att en ändring av gällande reglerskulle kunna medföra finansieringsproblem och påverka investeringsvUjan ärsynpunkter som är allmängiltiga även för rörelse.