prop · FV0375 · 1972-12-31 00:00:00 — Detta utesluter inte att paktsystemens politiska ochmihtära straktur ändras under de närmast följande åren. a. till att stormakternas styrkor vid ett eventuellt krig i aUt väsentligtbinds mot varandra. De resurser som kan disponeras för anfallsföretag motsekundära mål utan strategiskt intresse - som t. ex. ärbegränsade. Försvarsplaneringen bör därför utgå från sådana situationer i vUkastormaktsblockens mål och resursinsats vid angrepp mot är begränsade iförhållande till de globala säkerhetspolitiska målen och samlade resursernainom blocken och deras ledande nationer. 1 sådana situationer bestämsangriparens åtgärder av andra överväganden än de som föranleds av enanfallsplanläggning mot . Som jag har anfört tidigare anser jag attSveriges neutralitetspolitik spelar en viktig roU för att vidmakthållastabiliteten i . Uppfattas som fast beslutet att försvara sinsjälvständighet och i besittning av den mUitära styrka som krävs för detta,förbättras förutsättningarna för stabilitet i det nordiska området. Därmedminskar riskerna att länderna i detta område blir indragna i konflikter ochkrig. politiken bör bestämmas mte minst med hänsyn tUl detnordiska områdets betydelse och de konsekvenser i ohka avseenden som kan följaav ändringar i den pohtiska och militärpolitiska situationen i . Jag delar försvarsutredningens uppfattning att detnordiska områdets strategiska betydelse inte är oföränderlig. Av stor vikt idetta sammanhang är supermakternas pohtik och relationerna dem emellan, denmilitärtekniska utvecklingen samt supermakternas uppfattningar om ett framtidakrigs karaktär. SkUda intressen och motsättningar i fråga om Nordkalotten ochÖstersjöutloppen torde bestå även under nu överblickbar tid. Några ekonomiskaeller andra tillgångar, som vid en konflikt skulle vara av så väsentlig betydelseför de nuvarande supermakterna att de kan verka konfliktutlösande, torde intefinnas i . Vid en konfrontation mellan stormaktsblocken som berörNordkalottområdet och Östersjöutloppen kan svenskt område få betydelse somgenomgångsområde för militära operationer. Om blir indraget ianfaUsföretag mot dessa områden torde bero på angriparens bedömning av vilkenav möjliga anfallsriktningar som är mest fördelaktig. Frågan om det svenskamilitära försvarets avhållande förmåga får i sådana situationer en direktpåtaglig innebörd. säkerhetspolitik, stödd på ett efter våraförhållanden starkt försvar, har som syfte att bidra till lugn och stabilitet ivårt närområde. Denna inriktning av vår politik betraktas som ett europeisktintresse. I likhet med försvarsutredningen anser jag att denna politik börfullföljas. De förändringar på kort sikt som kan följa av olikatänkbara utvecklingar i den världspolitiska bilden t. ex. ökade motsättningarmellan två i engagerade maktblock, utjämning av motsättningarna mellandessa maktblock och därav följande minskningar av konfliktriskerna eller entemporär eller mera varaktig obalans i maktpolitiskt hänseende mellan blocken förändrar enligt min uppfattning inte behovet av och förutsättningarna för densvenska säkerhetspolitiken sådan den här har beskrivits. De nämndautvecklingsalternativen betonar kravet på långsiktighet och en stabilinriktning i den svenska politiken. Om blir indraget i ett framtida krig, har den påalliansfrihet och neutralitet grundade politiken inte lyckats. De resurser vidå kan disponera måste koncentreras på ett kraftfullt försvar för att till detyttersta bevara landets frihet. Men även under ett krigstillstånd måste depolitiska medlen utnyttjas för att bidra tUl att kriget kan bringas att upphörapå ett sådant sätt att vår frihet bevaras. Försvarets förmåga att hindraangriparen från att nå sina ursprangliga syften blir av väsentlig betydelse förmöjligheterna att nå framgång. Även omdelar av landet skulle gå förlorade, skall angriparen så långt möjligtförhindras att utnyttja landet för sina syften. Ett aktivt motstånd i ohkaformer skall alltid möta en angripare. Detta förhållande kan vara av betydelsei angriparens överväganden om ett angrepp mot . Ett motstånd inomockuperade delar av landet är som utredningen har anfört svårt att organiserapå förhand. Viss information, utbildning och materielanskaffning kan dockenligt utredningen genomföras. dets yttersta mål skall vara landets fullständigabefrielse. En betydelsefull uppgift i den framtida försvarsplaneringen blirenligt min mening ytteriigare åtgärder för att undersöka möjligheterna tUl ochförutsättningarna för s. k. civUt motstånd som ett komplement till andramotståndsformer. Jag finner det vara av vikt att studier bedrivs inom dettaområde. Dessa studier bör utgå från den grandsyn på den svenskasäkerhetspolitiken som jag här har redovisat samt från vad försvarsutredningenhar anfört om motståndsformer av detta slag. har presenterat allmännautgångspunkter för fortsatt totalförsvarsplanering i form av ett antaltypsituationer och en precisering av de uppgifter försvaret bör kunna lösa idessa situationer. Jag instämmer i allt väsentligt i vad utredningen har anförtpå denna punkt. Planeringenbör i första hand avse åtgärder för att avhålla från angrepp med konventionellastridsmedel och utgå från vad jag i det föregående har anfört bl. a. omexistensen av två mUitära block med åtminstone delvis motsatta intressen iEuropa. Jämfört med nuvarande läge kan blockens styrka eller inresammanhåU-ning vara förstärkt eller försvagad. Blockens militärahandlingsfrihet kan vara begränsad till följd av mUitära engagemang i andradelar av världen. En konfliktmellan supermakterna som uppstår i någon annan del av världen kan spridas tillEuropa. Konflikter av ett sådant slag torde leda tiU i stort sett samma typ avangrepp mot som om konflikten urspmngligen hade uppstått i . Nordkalottområdet och Östersjöutloppen utgör destrategiskt mest betydelsefuUa områdena i . Betydelsen av böräven uppmärksammas. Desituationer då angrepp mot med konventionella stridsmedel kan komma attaktualiseras karakteriseras bl, a, av att en angripare med hänsyn till sinhuvudmotståndare måste se till att ett militärt företag kan slutföras på korttid, med en begränsad styrkeinsats och att riskerna för misslyckande så långtmöjligt begränsas. Det svenska försvaret får önskad fredsbevarande effekt, omdet kan förhindra att ettdera stormaktsblocket snabbt bemäktigar sig , Det mUitära försvaret skall ha en sådan styrka ochsammansättning att anfall mot kräver så stora uppoffringar - iresursinsats, föriuster och tid att angriparen inte finner de fördelar somstår att vinna värda uppoffringarna. Om ändå anfalls, är det militäraförsvarets uppgift att söka förhindra att angriparen snabbt bemäktigar siglandet. Försvaret skall i det längsta hindra angriparen att utnyttja svensktterritorium för sina syften. 1 varje del av landet skall segt motstånd kunnabjudas. Civilförsvaret skall bidra tiU totalförsvaretsfredsbevarande förmåga genom att stärka befolkningens motståndsförmåga ochdärmed bl, a, omvärldens tiUtro till vår föresats att göra motstånd motangrepp. Det ekonomiska försvaret skall säkerställa tUlgång på oundgängligennödvändiga förnödenheter och tjänster för befolkning och totalförsvar. Totalförsvaret i övrigt skall utformas så att krigetsverkningar inte allvarligt försämrar våra möjligheter tUl fortsatt försvar. Försvaret skall vara så organiserat att det står klart fören angripare att han kommer att möta ett totalt försvar och folkets samlademotstånd. 1 sista hand skall motstånd göras i form av det fria kriget ochmotståndsrörelse. Planeringen av åtgärder för att avhälla från överraskandeanfall bör utgå från att värdet av att militärt kontrollera kan blistort först i en akut krissituation eller vid krig mellan blocken i , Denvärldspohtiska situationen och angriparens förberedelser bör kunna ge Sverigeen viss förvarning om att ett anfall är förestående. Genom en allsidigunderrättelsetjänst och genom smidiga och effektiva former förberedskapsändringar skall möjligheterna till förvarning tillvaratas ochutnyttjas. Planeringen av åtgärder till stöd för neutraliteten vidkrig i omvärlden bör utgå från att krig i omvärlden i första hand kommer attföras med konventionella stridsmedel. Försvaret bör utformas för att skaparespekt i omvärlden för vilja och förmåga att hävda sin neutralitetoch för att begränsa verkningarna inom landet av sådana krig eller kriser iomvärlden som inte primärt berör , Sådana verkningar kan vara störningari utrikeshandeln och bieffekter av stridsmedel som har satts in i vår omvärld.Det militära försvaret skall upprätthålla beredskap mot ett angrepp och kunnaupptäcka och avvisa kränkningar av svenskt territorium och skydda trafik mellanolika delar av landet. Vissa av dessa uppgifter skaU kunna fullgöras även ifredstid. Civilförsvaret skall begränsa verkningarna på befolkningen avABC-stridsmedel som har satts in i omvärlden. Det ekonomiska försvaret skalltrygga folkförsörjnmgen. Planeringenav åtgärder med hänsyn till risk för kärnvapenkrig bör utgå från bedömningenatt sannolikheten för insatser av kärnladdningar i är låg. Jag delarförsvarsutredningens mening att våra möjligheter att påverka kämvapentröskelnär begränsade. Den bestäms huvudsakligen av åtgärder mom stormaktsblocken. Vårasäkerhetsåtgärder skaU bl. a. säkerstäUa att vi inte blir sårbara redan vidinsats av ett fåtal laddningar och innebära endast måttliga kostnadsökningarjämfört med försvar mot konventioneUa stridsmedel. Skulle anfallas närkärnvapen redan har satts in i stor skala i krig i omvärlden, kan man interäkna med någon återhållsamhet mot svenskt område. 1 en sådan situation måsteansträngningama koncentreras på att begränsa krigets verkningar och ökabefolkningens möjligheter att överleva. Planering av åtgärder med hänsyn tillrisk för krig med biologiska och kemiska stridsmedel bör utgå från sammagrandsyn. Planeringen av åtgärder för att möta krav i förening med hot börbeaktas bl. a. de moderna stridsmedlens förstörelseföiinåga och samhäUetsalltmer ökade sårbarhet. Dessa förhållanden ökar möjlighetema för en angripareatt med hot om militära eUer andra åtgärder förmå mindre stater tilleftergifter. från dessa typer av angreppsfaU mot måste landetsutrikespolitik föras med konsekvens och fasthet. Försvaret måste ha sådanmotståndsförmåga att främmande makt inte bibringas uppfattningen att landetkan betvingas enbart genom hot. Utformningen av försvaret och informationen omdetta bidrar tiU att en fast försvarsvilja vidmakthäUs och utvecklas.Befolkningen bör snabbt och säkert kunna nås med information och anvisningar.Härigenom kan statsledningen demonstrera sin vilja och förmåga att stå emothot. 1968:110 anförde jag vid anmälan av fråga omändrad lydelse av gällande målsättning för krigsmakten bl. a. att den av 1963års riksdag antagna målsättningen för totalförsvaret liksom den av antagna målsättningen för krigsmakten i huvudsak har karaktären avallmänt håUna politiska manifestationer. Den av riksdag vidtagnaändringen i målsättningen för krigsmakten underströk ytterligare dennakaraktär. Jag ansluter mig till vad försvarsutredningen har anförtom gällande målsättningar för totalförsvaret och för krigsmakten.Dessa bör således upphöra att gälla och ersättas av en ny målsättning förtotalförsvaret av följande lydelse: Totalförsvaret är en hela svenska folketsangelägenhet och skaU bygga på medborgarnas personliga insatser, som för vapenföra manliga medborgare grundas på allmän värnplikt. Det skall ge uttryck för vär vUja att bevara landets frihet. 2, Totalförsvaret skall vara så förberett för krigetatt det verkar fredsbevarande. Det skall därför ha sådan styrka, sammansättning och beredskap att ett angrepp mot fordrar så stora resurser och uppoffringar samt tar så att de fördelar som står att vinna med angreppet rimligen inte kan bedömas värda insatserna. Totalförsvaret skall snabbt kunna höja beredskapen ochutveckla fuU styrka. Totalförsvaret skall vara så utformat att det kan motståskUda angreppsformer och verka i olika militärpolitiska lägen. Totalförsvaret skall vara så utformat att resurser kanavdelas för svenskt deltagande i verksamhet i syfte attupprätthålla eller återställa internationell fred och säkerhet. Under fredstid och under krig mellan främmandemakter varunder är neutralt skall krigsmakten avvisa kränkningar av vårt territorium. Civilförsvaret jämte andra berörda grenar av totalförsvaret skall vidta åtgärder för att skydda befolkningen mot skadeverkningar på grund av krig i vår omvärld. Det ekonomiska försvaret skall bidra tUl att trygga vår försörjning om vårt land blir hänvisat till egna försörjnings resurser på grund av i vår omvärid inträffade konflikter. 4, Invasionsförsvar skall vara krigsmaktens viktigasteuppgift. Om utsätts för angrepp skall krigsmakten möta detta och i det längsta förhindra att angriparen får fast fot på svensk mark. 1varje del av landet skall bjudas segt motstånd, om så erfordras även i form avdet fria kriget. Civilförsvaret skall skydda befolkning och egendom mot skadorav fientliga anfall samt rädda överlevande vid sådana anfall. Folkförsörjningeni vidaste bemärkelse skall tryggas genom det ekonomiska försvaret. En fastförsvarsvilja skall vidmakthållas och varje försök att undergräva vårmotståndsanda och tilltron till vår förmåga att motstå angreppet skallmotverkas genom psykologiskt försvar. Sjukvård, socialvård, polisväsende,kommunikationer samt annan samhällelig verksamhet skall anpassas med hänsyntill inriktningen av de samlade försvarsansträngningarna. Totalförsvarets ohka delar skaU samverka ochunderstödja varandra i syfte att nå största möjliga försvarseffekt. Liksom tidigare bör denna målsättning ses som en allmänpolitisk manifestation och inte som en utgångspunkt för försvarsplaneringen. 1 avsikt att minska riskerna för hot mot sin säkerhet börSverige söka åstadkomma positiva förändringar i den yttre miljön genom attverka för rustningsbegränsningar och andra åtgärder. Som jag har anfört i detföregående är emellertid våra möjligheter i detta avseende begränsade. Vi är iallt väsentligt hänvisade till att anpassa oss till de förhållanden som råder iomvärlden. anför att den traditionella svenskaneutralitetspolitiken bildar grundvalen i våra strävanden atthävda den yttre säkerheten. Denna politik har byggt bl. a. på ett efter våraförhållanden starkt försvar. Jag delar utredningens mening att det inte finnsskäl att göra avsteg från dessa grundläggande förutsättningar för attförverkhga våra säkerhetspolitiska mål. Jag instämmer i försvarsutredningensawisande av det vapenlösa motståndet som helt otillräckligt som stöd för dendeklarerade utrikespolitiken. Jag anser i likhet med utredningen att om vi inteär beredda att i fredstid förbereda oss för väpnat försvar mot anfall av störreomfattning så torde vi inte kunna övertyga omvärlden att vi därefter genomvapenlöst motstånd i olika former kommer att försöka hindra en angripare attvinna herravälde över vårt territorium. Att i fred medvetet avstå från åtgärdersom ger möjlighet till väpnat försvar vid angrepp kommer av omvärlden atttolkas som att vi saknar vilja att hävda vär självständighet. Totalförsvaret bör vara så uppbyggt och organiserat attdet är en hela folkets angelägenhet. Jag delar utredningens mening att dettamål bäst förverkligas genom att det militära försvaret byggs på den allmännavärnpliktens grund. Den allmänna värnplikten är som idé övergripande och avstörsta betydelse för försvarsviljan och den reella försvarseffekten. Denbidrar till att manifestera viljan att säkra landets trygghet mot yttre hot.Den allmänna värnplikten utgör därigenom ett betydelsefullt bidrag tUl degmndläggande strävandena i den svenska säkerhetspolitiken. har föreslagit att försvarsplaneringenskall syfta till att skapa ett i vid mening uthålligt totalförsvar.Jag ansluter mig tUl denna uppfattning. Totalförsvaret skall kunna tvinga enangripare tiU sådana uppoffringar av tid, resurser och förluster att hanavhålls från att företa angreppet. Skyddet mot ABC-stridsmedel bör i försvarsplaneringenutformas i enhghet med vad utredningen har anfört. Det mUitära försvarets fortsatta inriktning TUl försvarsplaneringens viktigaste uppgifter hör attskapa handlingsfrihet beträffande försvarets utformning . Dennahandhngsfrihet är av olika slag. Den avser bl. a. möjligheterna att anskaffaolika typer av vapensystem och komponenter. Den avser vidare möjligheterna attinom landet vid ändrade säkerhetspolitiska förutsättningar kunna öka tillförselnav materiel till försvaret. Handlingsfriheten är även en fråga om utbildning avpersonal och uppsättning av förband. Mellan dessa slag av handlingsfrihet måstegenom ohka åtgärder skapas en rimhg balans. Sådana åtgärder innefattar bl. a.att resurser kontinueriigt sätts av för forskning och utveckhng så att engrundläggande produktionskapacitet kan behållas för centrala materielslag ochatt tillgången på kvalificerat befäl och erforderliga utbildningsanstalterupprätthålls. Åtgärder av sistnämnt slag betecknas som organisatorisk handlingsfrihet. Jag delar den grundsyn beträffande det militära försvaretsfortsatta utveckhng som försvarsutredningen har redovisat. Detta innebär attdet mUitära försvaret bör utvecklas enhgt följande. Deninternationella mUitärtekniska utvecklingen påverkar inriktningen och takten ianskaffningen av försvarsmateriel för våra behov. Det bör vara en strävan attskapa förutsättningar att anskaffa vapen och utrustning av tillräckligt högkvalitet. Den tekniska utvecklingen och dess konsekvenser när det gäUer kostnadsstegringarvid utveckling och anskaffning av kvalificerade vapensystem skapar emellertidstora svårigheter för länder med begränsade resurser. Detta förhållande gällerför övrigt även stormakterna. Jag instämmer i utredningens uppfattning atterfarenheterna har understrukit kraven på prioritering vidlångsiktiga ställningstaganden till olika vapensystem. Jag förutser även attkraven på en sådan prioritering kommer att skärpas ytterligare . Denfortsatta utvecklingen av det militära försvaret kräver enligt min mening bl,a. mot denna bakgrund klara riktlinjer vid ställningstaganden till avvägningmellan kvantitet och kvahtet. Jag ansluter mig även på denna punkt tiU vadutredningen har förordat. Detta innebär att den organisatoriska numerär förvilken försvarsmateriel anskaffas i första hand bör bestämmas med hänsyn tUl dedeklarerade säkerhetspolitiska ambitionerna och de mUitärgeografiskaförhållandena. Från dessa utgångspunkter är det emellertid av naturliga skälinte möjligt att dra några i varje avseende entydiga, preciserade slutsatser omlämplig numerär. Om det från olika utgångspunkter lämpliga antalet förband intekan utrustas med materiel av en viss kvalitet är den naturliga lösningen i flertalet fall att utrustaförbanden med tekniskt mindre avancerade vapensystem och anskaffa ett störreantal. Att behåUa en existerande organisation med en uttunnad materiellkvalitet kan från dessa utgångspunkter vara en lämplig väg att säkrahandhngsfriheten på . Detta förutsätter dock att sättet förförsvarets förande kan anpassas till en ny sammansättning hos delar avförsvaret och/eller att materiel kan anskaffas inom rimlig tid. Nyuppsättningav förband i personellt och materiellt hänseende är, som utredningen harredovisat, en tidskrävande process som inte i nämnvärd utsträckning kanpåskyndas genom ökade försvarsutgifter. Avgörande för handlingsfriheten är idetta hänseende i första hand den utbildningsorganisation som står tUlförfogande . Beträffande olika handlingsmöjligheter när det gällerförsvarets sammansättning på lång sikt finner jag i likhet med utredningen attolika altemativ beträffande värnplikten behöver utredas för att ge störresäkerhet vid de fortsatta överväganden om försvarets inriktning som skall skeunder . Hur olika typer av förband bör organiseras ochutnyttjas påverkar t, ex, utbildningstidens längd för olika kategoriervärnphktiga. Dessa frågeställningar som bör innefatta även nyttjande-tiden avde värnphktiga i krigsorganisationen bör bli föremål för särskild utredning.Jag avser att i annat sammanhang återkomma tiU Kungl. Maj:t med förslag i dettaavseende. Jag vill dock här anföra att den för hela det mUitära försvaretgemensamma allmänmUitära utbildningen är av grundläggande betydelse och börbehållas för att ge möjlighet att ändra krigsorganisationens struktur i olikariktningar. Den allmänmUitära utbildningen grundlägger de värnpliktigas ochförbandens användbarhet för olika uppgifter på lång sikt. Den bör fortlöpandeanpassas till de nya förutsättningar som läggs till grund för det mUitäraförsvarets utformning. Av betydelse för handlingsfriheten är även, somutredningen har anfört, en kvalificerad utbildning av fast anställt ochvärnpliktigt befäl. a. dessa förhållanden liksom kravet på att de avvärnphktiga uppsatta stridskrafterna efter mobihsering utan kompletterandeutbildning skall vara användbara för förbandens huvuduppgift bör beaktas vidde fortsatta övervägandena om de värnpliktigas utbildning och utnyttjande ikrigsorganisationen m. m. Jag kan i stort godta den tidsmässiga awägning meUan ohkaåtgärder som enligt utredningen ger en organisatorisk handhngsfrihet på vissaområden. Genom åtgärder i denna riktning bör strukturella förändringar avförsvarets sammansättning på lång sikt underlättas. har anfört att vissa begränsningar iförsvarets operativa styrka på kort sUct är möjliga att godta i syfte attbevara handlingsmöjligheterna på lång sikt. Jag har i det föregående anfört attde senaste årens utrikespolitiska utveckling ger intryck av politisk avspänningi . Jag anser därför att den operativa styrkan kan tillåtas gå ned någotde närmaste åren. Till de eftergifter i fråga om den operativa styrkan somutredningen har övervägt hör senareläggning av leveranser av flygplan 37 Viggenoch därav följande försenad uppsättning av divisioner för operativt bmk. Denna åtgärd påverkar den operativastyrkan och därefter. Frånsäkerhetspolitisk synpunkt har utredningen ansett att de risker som ärförenade härmed inte är större än att de kan godtas. Jag delar dennauppfattning. 1 det följande kommer jag att förorda vissa ytterligare åtgärder idenna riktning. Det mUitära försvaret skall även i fortsättningen genomsin styrka och sammansättning avhålla från angrepp. 1 anslutning härtUI villjag anföra följande, innehåller inte i sig självt några primärastrategiska mål. Vårt territorium bör i första hand ses som ettgenomgångsområde vid storkrig i . Med hänsyn härtill och eftersom enpresumtiv angripare aUtid måste ta hänsyn tUl huvudmotståndarens motåtgärder,torde tiden för att genomföra en planerad operation mot komma att spelaen stor roll. Dessa förhållanden talar för att vårt försvar får den störstakrigsavhåUande effekten, om det byggs upp för att vara i vidsträckt meninguthålligt. Vid det militära försvarets fortsatta utveckling bör uthållighet gesföreträde framför mitialstyrka. Uthållighet och initialstyrka bör ses i sammanhang medförsvarets krigsavhållande effekt totalt sett och inte appliceras på enskildaförband och vapensystem. Det finns förband som i taktiska situationer har storuthållighet men som kommer att verka endast i ett krigs initialskede. Om vi kommer i krig, skall försvarets uppgift vara att idet längsta förhindra att angriparen får fast fot på svensk mark. Ett angreppskall mötas så långt ut frän gränser och kuster som våra resurser och geografiskaföratsättningar medger. Det mUitära försvaret bör byggas upp så att det i alltväsentligt är balanserat och möjliggör djupförsvar med kraftsamling tillgränser och kuster. Begränsningar i denna målsättning kan bli nödvändiga avolika skä), t, ex, på grund av snabbt stigande kostnader för kvalificeradevapensystem. Prioriteringar bör ske enligt den grundsyn som utredningen harredovisat. Detta innebär bl, a, att ett större antal tekniskt mindrehögtstående vapensystem (funktioner) hellre anskaffas än ett fåtal teknisktmycket kvalificerade. En mera markerad tillämpning av denna