prop · FV0333 · 1972-12-31 00:00:00 — Enväsentlig uppgift i lokal instans skulle kunna vara att samla upp ochregistrera konsumentproblem, sprida information till konsumenterna genområdgivning, utställningar, demonstrationer, konferenser och föredrag ellergenom att massmedia anlitas. Vidare bör ett lokalt organ kunna verka förförbättringar i den yttre miljön. Information och rådgivning synes välförenliga med verksamhet men ställer stora krav på rådgivarnaskunskaper och omdöme. Verksamheten kräver tillgång till förtroendemän ellertjänstemän som utbildats för ändamålet eller skaffat sig speciell erfarenhet påområdet. Man måste därför enligt utredningen räkna med att en direktrådgivandekonsumentverksamhet av väsentlig betydelse får utvecklas successivt. I avvaktanpå en lämplig utbyggnad av de kommunala resurserna får man därför i ettinledningsskede lita till de regionala instanserna. I försöksverksamheten medlokala kommittéer har ett inte obetydligt utrymme ägnats åt att ge enskildakonsumenter ett mera direkt bistånd. Sådana insatser kan göras vid lokalverksamhet med olika organisationer som huvudmän. Vissa restriktioner måstegälla för en motsvarande verksamhet. Utredningenanför att det finns anlednmg att räkna med att möjligheter för rättsligprövning av mindre köptvister skapas genom särskild lagstiftning. En sådanlagstiftning skulle stärka konsumenternas ställning. Därigenom skulle behovenav direkt bistånd minska. 1kommunal verksamhet på detta område bör man vara oförhindrad att ge de sökanderåd att ta kontakt med exempelvis en säljare och de 1972: 33 21 lämphgaformerna m. m. för sådana hänvändelser. Anvisningar bör kunna ges om hur denrådsökande vidare kan agera. Däremot bör de kommunala rådgivarna enligtutredningen avhålla sig från bedömningar och uttalanden om huruvida denrådsökande kan ha rätt i det aktuella fallet. Också när det gäller attsamarbeta med näringslivet för att förbättra hushållens situation bör enligtutredningen en medverkan vara möjlig. Dengjorda genomgången visar att en konsumentpolitisk verksamhet kan varalämplig och önskvärd. Utredningen förordar, att kommunerna tar upp sådanverksamhet. Den fömtsätts vara frivillig. Utredningen erinrar om attolika delar av den kommunala organisationen handlägger konsumentfrågor.Byggnadsnämnder, stadsplaneberedningar, hälsovårdsnämnder, skolstyrelser,socialnämnder och andra organ bevakar konsumentintressen. Det synes knappastmöjligt att generellt avgöra om en särskUd konsumentnämnd utgör den endamöjliga lösningen av organisationsfrågan. Undantagsvis kan det finnas kommuner,där en ökad aktivitet inom ramen för befintlig organisation kan erbjuda enlösning. På de flesta håll skulle emellertid väsentliga konsumentintressengynnas av att konsumentfrågorna anförtros en särskild nämnd. Utredningen anseratt särskUda konsumentnämnder skulle utgöra ett värdefullt inslag i denkommunala organisationen. Formerna för den kommunalaverksamheten på konsumentområdet bör inte författningsregleras. Utredningenräknar emellertid med att formen med särskild nämnd efter hand kommer att bliallmänt anlitad i kommunerna. Centrala och regionala insatser kommer attstimulera den kommunala verksamheten. Den regionala organisationen bör aktivtmedverka när det gäller att på olika orter bygga upp en verksamhet.Konsumentverket bör under inledningsskedet kunna lämna bidrag tUl kommuner förinsatser i anslutning till att den lokala konsumentpolitiska verksamheten byggsupp. I allt väsentligt förutsätts dock den kommunala verksamheten drivas utan särskUdastatsbidrag. 1 fråga om regionalverksamhet finner utredningen, mot bakgrund av de överväganden som gjorts avhemkonsulentutredningen i betänkandet (Ds H 1969: 3) Den framtidahemkonsulentverksamheten, att det uppenbarligen finns ett starkt behov avinsatser. Hemkonsulenterna föreslås svara för den konsumentpolitiskaverksamheten på regional nivå. De regionala organen måsteenligt utredningen stödja den konsumentpolitiska verksamheten och ha enförmedlande ställning mellan central verksamhet och verksamheten på fältet. Uppgiftemainnefattar att främja utvecklingen av verksamhet, att stimuleraorganisationer och andra till ökad frivillig aktivitet samt lämna biträde åtsådan verksamhet. Vidare ingår att handha för regionen gemensamma frågor, t.ex. att ordna konferenser och utställningar samt att med olika läns- 1972: 33 22 myndigheterta upp frågor av större räckvidd. Vissa kontakter med press och massmedia kanockså lämpligen ske regionalt. skall också den regionala instansen samla in och systematiserauppgifter från det lokala planet samt redovisa detta material efteranvisningar från verket. Vidare skall man förmedla information,demonstrationsmaterial och annat från centralt håll. Till uppgiftema hör attmedverka i regionalt upplagda större undersökningar samt att utföraexpertinsatser i det praktiska konsumentarbetet. Man måste medverka vid utbUdningav kommunala tjänstemän och förtroendemän samt av personer av betydelse fördet konsumentpolitiska arbetet. Enviss del av direktrådgivningen måste ankomma på den regionala organisationen.På är det ett önskemål att den rådgivande verksamheten i störstautsträckning flyttas till lokal nivå. Ämnesinriktningenmåste vara flexibel och successivt styras från med inriktningpå breda och samordnade insatser. Stor vikt måste enligt utredningen fästas vidde hushållsekonomiska aspekterna och uppmärksamhet ägnas åt frågor av merövergripande betydelse för hushållen. Detbör höra tUl hemkonsulenternas uppgifter att hänvisa konsumenter tUl dereklamationsinstanser som kommer att finnas. Konsumentutredningenhar inte funnit några förhållanden som föranleder att en annan placering avkonsulentorganisationen nu bör övervägas. Hemkonsulenterna skall sålunda varaanslutna tUl länsstyrelserna liksom och förutsätts i obundna formersamarbeta med priskontorens personal. Liksom hemkonsulentutredningen anserkonsumentutredningen att antalet hemkonsulenter på bör fördubblas.Av avgörande betydelse för personalbehovens tillväxt blir utvecklingen av denlokala verksamheten. föreslår för inledningsskedet fyranya tjänster med placering i , , länoch samt viss förstärkning av biträdespersonal jämte höjt anslagför kursverksamhet. Stockholmhar enhgt utredningen en utbyggd konsulentorganisation som görinsatser också regionalt. En kommitté utreder nu organisationen.Konsumentutredningen finner det knappast ändamålsenligt att en regional statligorganisation inrättas för . Den kommunala verksamheten i Stockholmföreslås i gengäld få årliga bidrag från . Utredningen förutsätterockså att den statliga upplysningscentralen i upphör när konsumentverketbörjar sitt arbete. 1972: 33 23 Utredningenhar valt att främst lägga förhållandena i inledningsskedet tUl grand för sittförslag till personaluppsättning för . Den konsumentpolitiskaverksamheten måste enligt utredningen successivt finna sina arbetsformer ochkoncentreras till de uppgifter som verkets ledning finner vara väsentliga, näröverblicken successivt ökat. Personalbehovet under inledningsskedet har därförbedömts återhållsamt. Utredningen understryker att verkets resurser måsteförstärkas successivt. Utredningen föreslår fördet nya verket sammanlagt 179 tjänster bortsett från den personal, som ingår iallmänna reklamationsnämnden. Utredningen föreslår att nämndens arbetefortsattes t. v. med konsumentsverket som huvudman. Det kan inte nu bedömas omdenna verksamhet långsiktigt bör fortsätta. Utredningen erinrar bl. a. om attfrågan om enklare former för att avgöra reklamationstvister kan väntas blilösta i annat sammanhang. Det totala medelsbehovetuppskattas av utredningen till 21,3 milj. kr., varav 2,5 milj. kr. förbeställningsverksamhet, 1,5 mUj. för anslag till utomstående och 1 mUj. Utredningen föreslår att verket lokaliseras tillStockholm samt att det inrättas . Utredningendrar i betänkandet om bilar upp riktlinjer för när det gällerdess befattning med konsumentpolitiska åtgärder avseende personbilar.Utredningen har även övervägt vissa konsumentskyddsfrågor. Statsmakterna har, framhåUerutredningen, från trafiksäkerhetssynpunkt vidtagit en rad åtgärder för atthöja bilparkens standard. Vägtrafikförordningen upptar bestämmelser om fordonsbeskaffenhet och utrustning, kontroU över fordon, förare, trafikregler m. m.Genom typ-och registreringsbesiktningar skall förhindras att det i trafikensläpps ut fordon, som redan från början företer brister eller som har en sådan konstruktionatt felaktigheter kan befaras uppstå efter visst begagnande. Vidkontrollbesiktning undersöks om fordonet är i trafiksäkert skick. Den periodiskakontrollbesiktningen sker med olika tidsintervaller för skilda slag av fordon. Utredningen redogör förbl. a. statens väg- och trafikinstitut, och . Vidare framhåller utredningen att medallmänna reklamationsnämnden, , , NOsamt VDN i olika 1972: 33 24 sammanhanghar arbetat med konsumentfrågor, pris- och konkurrensutredningar m. m. i sambandmed personbUar. Utredningen redovisar bl. a. också internationellt samarbeteför att samordna olika länders fordonsföreskrifter beträffande bilsäkerhet. Behovetav konsumentpolitik beträffande personbilar Utredningenanser det vara realistiskt att anta att personbilen även kommer attha väsentlig betydelse för att lösa hushållens transportproblem. Hushållensproduktionsresurser kan nyttjas bättre om samhället bidrar med bl. a.undersökningar av förflyttnings- och transportproblem samt hushållsekonomiskaanalyser tillsammans med insatser för produktförbättringar beträffande bUen somtransportmedel. Utredningen konstaterar att det finns all anledning att stödjade enskilda hushållens och samhällets krav på trafiksäkra och ekonomiska bilar.Fortlöpande vidtas säkerhetsfrämjande åtgärder. Konkurrensfrämjande åtgärderföretas också i syfte att bl. a. åstadkomma priskonkurrens på marknaden förpersonbilar, reservdelar och tillbehör. Ytterligare konsumentpolitiskaansträngningar krävs dock för att förbättra konsumenternas situation. Hushållsekonomiskaanalyser som underlag för olika åtgärder a. underlag för diskussion och analys av hushållenstransportproblem. Hushållen har vidare behov av information ägnad att underlättaett rationellt val av transportmedel. Sådant underlag saknas f. n. Hushållsekonomiskaanalyser kan inriktas på att skapa underlag för att bedöma hushållenstransportproblem. Enligt utredningen kan sådana analyser bl. a. syfta till attklargöra bilens roll i hushållets verksamhet och att därvid redovisa alla deolika faktorer som är av betydelse för verksamhetens ekonomi i olika kategorierhushåll etc. En tänkbar undersökningsmetod är att samla fakta frånfordonsägare avseende fordon i drift. Det kan ske genom ett särskiltrapportsystem. Materialet kan bl. a. nyttjas för att bedöma ett fordonsuppträdande från tillförlitlighets- och ekonomisksynpunkt. Det kan också användas vid överläggningar med producenterna, förinformation till hushållen samt för normer och rekommendationer. EttbUköp är enligt utredningen ett betydelsefullt beslut för de flesta hushåll.Man kan fömtsätta att många hushåll lägger ner och visst intresse påatt skaffa sig en bild av marknaden. Detta aktualiserar behovet av ettöversiktligt material om konsekvenserna av olika inköpsalternativ. Prisövervakningoch prisupplysning kan enligt utredningen också bli aktuella förpersonbilar, reservdelar och tillbehör. 1972: 33 25 mentverketkan vid behov initiera speciella undersökningar hos SPK i detta syfte. Utredningenföreslår att samarbetar med bl. a. ,statens väg- och trafikinstitut, statens provningsanstalt, SPK, AB Svenskbilprovning samt korrosionsinstitutet. Tekniskaundersökningar och problemanalyser angående personbilar Utredningenkonstaterar med tillfredsställelse de gynnsamma effekterna av bl. a. detforsknings-, utvecklings- och kontrollarbete med avseende på bUar som skerinom härför ansvariga organ. Genom särskilda tekniska undersökningar bör manemellertid enligt utredningen få tillverkare att ytterligare beakta frågor somberör produktsäkerhet m. m. De kan exempelvis gå ut på att undersöka utfalletav registre-ringsbesiktnmgar av personbUar och med särskildhänsyn till resultaten för senaste årsmodell. I anslutning till ordinariekontrollbesiktning kan studeras ytterligare fordonsdetaljer eller liknande.Samtidigt kan fordonsägarna intervjuas om olika problem rörande fordonet. Extraundersökningsmoment bör kunna utföras på de bilar som typ-besiktigas hosstatens trafiksäkerhetsverk. Forsknings- och utvecklingsprojekt avseende bl.a. fordonsteknik kan beställas samt initieras hos statens väg- ochtrafikinstitut eller hos övriga lämpliga organ. Även metodutvecklingsprojektavseende problem inom transportområdet bör enligt utredningen kunna initieras. Utredningenföreslår att AB samt i förstahand bör svara för undersökningar av angivet slag. Varudeklarationeroch andra informationssystem för personbilar Utredningenanser det vara ett väsentligt konsumentintresse att få fram deklarationer förpersonbilar. De bör inriktas på bmks- och säkerhetsegenskaper. Främst blir detenligt utredningen en angelägen uppgift för att utveckla hur enväl avvägd varudeklaration angående personbilar skall se ut med hänsyn tUlkonsumentens reella informationsproblem. 1 ett senare skede kan det enligtutredningen bli aktuellt att överväga om deklarationerna bör varaobligatoriska för bUar med hänsyn främst till trafiksäkerhetsintresset. Detär vidare fuUt möjligt att presentera data från typbesiktningen i ett särskiltinformationsblad. Uppgifterna bör ha praktisk betydelse, belysa vissasäkerhets- och bruksaspekter och analyseras från användningssynpunkt. Bladetbör utformas i samarbete mellan och statenstrafiksäkerhetsverk. Företag i bilbranschen får ansvara 1972: 33 26 föratt bladen trycks och sprids till bl. a. säljställen för bilar. Vid typbesiktningenkan vidare tas fram uppgifter, som inte återfinns i besiktningsinstrumentetmen som efter hand kan föras in i informationsbladet. börvidare initiera metodologiskt utvecklingsarbete. Enprimär uppgift för bör enhgt utredningen vara att ställa sammanvissa vägledande råd som planeringshjälp inför ett köp och i samband medservice. Råden bör finnas på synlig plats på säljställen för bilar och bördistribueras till lokala konsumentnämnder, AB stationer,till kontor och mottagningsställen, tillkörskolorna samt till motororganisationerna. Serviceråd kan distribueras tillbilverkstäderna. Konsumentskyddvid överlåtelse av begagnade bilar Handelnmed begagnade bilar utgör enligt utredningen ett uppmärksammat område.Konsekvenserna vid köp av undermåliga fordon kan bli särskilt allvarliga närfordonen är behäftade med fel av betydelse för trafiksäkerheten. kanäven de ekonomiska konsekvenserna bli utomordentligt allvarliga för detenskilda hushållet. Utredningen anser att ökad kontroll av handeln medbegagnade bUar kan leda tUl att en betydande del av de trafikfarliga fordonenkan tas ur trafik. Detfinns därför anledning att överväga besiktningsskyldighet i anslutning tillatt en bil byter ägare. En sådan åtgärd ställer enligt utredningen ökade kravpå nuvarande besiktningskapacitet och innebär mer-arbete och merkostnader för bUhandeln. Detligger enligt utredningen närmast till hands att låta AB Svensk bilprovningutföra överlåtelsebesiktningarna i form av kontrollbesiktning inom tre månaderföre försäljningstidpunkten. Detta innebär att ca 300 000 bilar/år kommer attbesiktigas vid överlåtelse. Besiktningsskyldigheten bör endast avseförsäljning till slutlig konsument och gälla bilar som är eller äldre.Åtgärden bör träda i kraft , när det nya bilregistret är iverksamhet eller eljest då lämplig samordning med detta kanske. Erfarenheterna av åtgärden bör enligt utredningen kunna tjäna som underlagför framtida överväganden om övergång till konditionsbesiktning av begagnadepersonbilar i samband med överlåtelse. Konsumentskyddi samband med bilreparationsverksamhet Utredningenanser att ett påtagligt behov finns av åtgärder för att förbättrakonsumentskyddet vid bilreparationer. Förbättrad service på verkstäderna är ettled i dessa strävanden. SärskUda serviceråd bör göras tillgängliga för kunderpå verkstäder, servicestationer m. m. 1972: 33 27 börundersökas möjligheten att i större utsträckning än lämna anbud ellerkostnadsförslag på inlämnade reparationsobjekt. Bestämmelser om eventuellagarantiåtaganden vid bilreparationer bör enligt utredningen alltid finnasanslagna på för kunderna synlig plats. Fakturan bör uppta fullständiginformation om garanti samt om utförda ock inte utförda arbeten.Intervjuundersökningar bör göras om bilreparationsverk-samheten, exempelvis avden typ som utförts av AB . Konsumenterna bör enligtutredningen ytterligare erinras om möjhghe-ten att frivilligt kontroll- och konditionsbesiktigabilen vid bilprovningsstationerna i landet. Allmänheten bör också stimulerasatt kontroUera dels utförda större reparationer dels tveksamma fall, exempelvisgenom frivillig besiktning hos AB eller vid motororga-nisationemasbesiktningsanläggningar. Man bör enligt utredningen också verka för någon formav utökad löpande intern kontroll av utförda verkstadsarbeten. Kontrollfråganlöses lämpligen i första hand inom motorbranschen. Alla berörda parter börmedverka till att utbildningsmöjligheterna för mekaniker ökar i framtiden.Utredningen anser att myndigheterna bör följa och stimulera utvecklingen avföreslagna åtgärder. Föratt öka konsumentskyddet vid bilreparationer kan enligt utredningen på längresikt behövas mer genomgripande arrangemang. Fråntrafiksäkerhetssynpunkt skulle det kunna bedömas angeläget att uppställa vissakompetensvillkor för att driva bilreparationsverksamhet. Det gäller därvidenligt utredningen att utforma ett system som inte försvårar medborgarnasmöjlighet till näringsutövning eller försämrar konsumenternas situation.Utredningen framhåller att man i varit återhållsam med att uppstäUakrav på legala kompetensviUkor som kan verka begränsande på medborgarnasmöjlighet till näringsutövning. Vid utformningen av ett offenthgtkontrollsystem av bilverkstäder är det enligt utredningen från konkurrenssynpunktväsentligt att se till att systemet omfattar alla företag som fyller uppställdakompetenskrav. Även en offentlig reglering av begränsad omfattning kan dockenligt utredningen få tUl följd att konkurrensen i viss mån hämmas. Motden bakgrunden diskuterar utredningen möjligheten av att införa någon form avlicenssystem för yrkesmässig bilreparationsverksamhet i . Bilreparationsföretagskulle kunna frivilligt biträda en särskild överenskommelse som ålägger företagetatt iaktta vissa regler och underkasta sig kontroll. Utredningen avstår frånatt föreslå ett sådant system med motivering att det i viss mån kan försvåranyetablering och hindra mindre verkstäder i näringsutövningen. 1972: 33 28 Konsumentverketskostnader för undersökningar m. m. på bilområdet beräknas tUl ca 834 000 kr.Trafiksäkerhetsverket får i vanlig ordning hemställa om medel för attfinansiera en eventuellt utökad verksamhet, medan AB via besiktningsavgiftemaförutsätts finansiera utvidgad undersökningsverksamhet. Kostnaderna för kontrollbesiktningi samband med överlåtelse har av MRF skattats till ca 30 milj. kr. Nästansamtliga remissinstanser är positiva tUl att ett konsumentverk inrättas ochatt i samband härmed verksamheten vid konsumentinstitutet, konsumentrådet ochVDN upphör. Remissopinionen är däremot splittrad beträffande utredningensförslag om en ny inriktning av konsumentpolitiken. De instanser som närmastföreträder konsumentintressena, däribland de stora löntagarorganisationerna,har genomgående ställt sig positiva till utredningens förslag. Från instansersom kan sägas företräda producentintressen framförs emellertid på vissa pimkterstark kritik mot utredningens utgångspunkter och överväganden. Fleramyndigheter som i någon form fullgör konsumentpolitiska uppgifter har anmälttveksamhet om möjligheten av att praktiskt genomföra utredningens förslag. Fleraremissinstanser anser att utredningen bedömt de hittillsvarande statliga insatsernainom konsumentpolitiken alltför negativt. KO menar att vid en internationelljämförelse framstår utredningens uttalanden som alltför negativa. KF-LO-TCObetraktar tidigare vidtagna åtgärder som synnerligen värdefulla frånkonsumentsynpunkt. Deinstanser som representerar producentsidan är i allmänhet starkt kritiska tillutredningens beskrivning av den nuvarande konkurrensekonomins sätt att fungera.Dessa instanser vänder sig likaledes mot påståendet att hushållen är i ett underlägegentemot i första hand företagen. Detta påstående understryks emellertid avflera löntagarorganisationer. NO understryker konkurrenspolitikens fördelarfrån konsumentsynpunkt. kan inte se någon motsatsställningmellan konsumentpolitiken och konkurrensekonomin. utgår ifrån att utredningen inte kritiserar konkurrensekonominsom sådan utan endast avser att markera hushållens roll i samspel med andraenheter i samhällsekonomin. Prop.1972: 33 29 dustriförbundmenar att en central uppgift för svensk politik harvarit att skapa en fungerande marknad, som bygger på konkurrens. Förbundetbedömer denna politik som mycket framgångsrik. Förbundet hoppas att detkonkurrenspolitiska synsättet skall tiUåtas spela en central roll i svenskkonsumentpolitik även i fortsättningen. SHIO anför, att den industriellaproduktion, som finns , har vuxit upp i nära samverkan med konsumtionen.Konsumenternas ställning som grupp är betydligt starkare än vad som framkommeri utredningen. , ,Svenska annonsörers förening, samt marknadsförbundunderstryker kraftigt, att konsumentpolitiken bör bygga på marknadshushållningensprinciper med en i huvudsak fri konkurrens. KF-LO-TCOmenar att hushållens svaga ställning skall vara utgångspunkten förkonsumentpolitiken. SR, och framför liknandesynpunkter. Utredningensförslag att konsumentpolitiken skall ges en bred inriktning kommenteras av remissinstansernaur två aspekter. Därvid berörs dels avgränsningen över huvud taget av konsumentpolitikengentemot andra aktiviteter, dels förslaget att konsumentpolitiken i första handskall inriktas på hushållens större planeringsfrågor. Beträffandeden första aspekten anför KO att den definition av konsumentpolitiken somutredningen gjort är mycket vidsträckt och omfattar praktiskt taget allaformer av samhällsverksamhet. För att få till stånd den effektiva ochslagkraftiga enhet som behövs på konsumentområdet bör enligt KO dekonsumentpolitiska uppgifterna preciseras på ett annat sätt än vad som skett ibetänkandet. Synpunkter av denna innebörd framförs även av kommerskollegium,marknadsrådet, NO, SPK och moderata samlingspartiets kvinnoförbund. Statskontoretmenar att det är realistiskt att sänka förväntningarna på omedelbara framstegpå många av de områden av konsumentpolitiken som tas upp av utredningen.Utredningen borde analyserat de begränsningar och restriktioner av olika slagsom kommer att göra sig gällande i det konsumentpolitiska arbetet. Statenskonsumentråd menar att det finns angelägna arbetsområden som förbigåtts avsåväl konsumentorganen som konsumentutredningen. Rådet anser därför attgränsdragningen beträffande de konsumentpolitiska uppgiftema inte får betraktassom given . Någraremissinstanser ställer sig kritiska tiU tanken att konsumentpolitiken iförsta hand skall inriktas på att ge konsumenterna underlag för ställningstagandei mera övergripande beslutssituationer. Enligt NO bör en av de viktigasteuppgifterna även i fortsättningen vara att informera konsumenterna om gjorda undersökningarav olika produkter. De nuvarande bristema i denna verk- 1972: 33 30 samhetser NO främst som en följd av den begränsade resurstilldelningen. anför liknande synpunkter. finner detemellertid värdefullt att det görs undersökningar av konsumenternas helavalsituation. Flertalet andra remissinstanser instämmer i eller lämnar utanerinran utredningens förslag om en bredare inriktning av konsumentpolitiken. Enövervägande majoritet av remissinstanserna delar eller lämnar utan erinranutredningens ståndpunkt att hushållsekonomiska analyser skaU varautgångspunkten för konsumentpolitiska åtgärder.