prop · FV0341 · 1972-12-31 00:00:00 — Maj:tsproposition nr 1972 Prop. Kungl.Maj:ts proposition med förslag till lag om ändring i atomenergilagen (1956:306); given Kungl.Maj:t vill härmed, under åberopande av bilagda utdrag av statsrådsprotokolletöver industriärenden, föreslå att bifalla det förslag om varsavlåtande till föredragande departementschefen hemställt. Sverigehar ratificerat ett av generalförsamling antaget fördrag omförhindrande av spridning av kärnvapen. Genom fördraget har åtagit sigvissa förpliktelser i syfte att hindra att kretsen av kärnvapenstater utökas.För att dessa förphktelser skall kunna fullgöras föreslås i propositionen rättför Kungl. Maj:t att föreskriva exportkontroll beträffande visst nukleärtmaterial m. m. Lag om ändring i atomenergilagen (1956: 306) Härigenom förordnas, att 3 § atomenergUagen (1956: 306)skall ha nedan angiven lydelse. Nuvarande lydelse Föreslagen lydelse 3 § Ej må utan tillstånd av Konungen eller myndighet somKonungen bestämmer ur riket föras ämne eller förening som avses i 1 §, mineralmed halt av sådant ämne, vad som framställts av sådant ämne eller vara i vilkensådant ämne ingår. Konungen kan föreskriva att utförsel av utrustning ellermaterial som har särskilt konstruerats eller iordningställts för bearbetning,användning eller framställning av särskilt klyvbart material ej får äga rumutan tillstånd av Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligtdärå meddelad uppgift utkommit från trycket i Svensk författningssamUng. Utdragav protokollet över industriärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen istatsrådet på . Närvarande:statsministern , ministern för utrikes ärendena , statsrådenSTRÄNG, , , , , , , , ,, , , , , . Chefenför industridepartementet, statsrådet , anmäler efter gemensamberedning med statsrådets övriga ledamöter fråga om exportkontroll av vissnukleär utrustning m. m. och anför. Sverigehar ratificerat ett av generalförsamling den 12 juni 1968antaget fördrag om förhindrande av spridning av kärnvapen, det s. k. icke-spridningsfördraget(prop. 1969: 164, UU 24, rskr 374). Syftet med fördraget är att förhindra, attkretsen av kärnvapenstater utökas. De kärnvapenstater som är fördragsparterhar sålunda förbundit sig bl. a. att inte tUl någon överlåta kärnvapen ellerandra kärnladdningar (artikel I). och övriga icke-kärnvapenstater somär fördragsparter har åtagit sig bl. a. att inte motta kärnvapen eller andrakärnladdningar (artikel II)och förklarat sig godta kontrollbeträffande atområbränsle (naturligt uran och torium) och s. k. särskiltklyvbart material (anrikat uran och plutonium) (artikel III: 1). Kontrollenskall utövas av Internationella atomenerigorganet (,lAEA) enligt avtal som skall träffas mellan lAEA och berörda stater. Samtligafördragsparter har utfäst sig att endast på vissa vUlkor tUlhandahålla icke-kämvapenstateratområbränsle eller särskilt klyvbart material (artikel III: 2 a) eller vissutrustning eller visst material (artikel III: 2 b). Förförhandlingar med lAEA om viss kontroll enligt icke-spridningsfördraget harministern för utrikes ärendena tiUsatt en särskild förhandlingsdelegation. Delegationenhar i skrivelse till chefen för industridepartementetifrågasatt om inte förbudet i artikel III: 2 mot tillit 1972.1 saml.Nr 41 handahållandeav viss utrustning och visst material medför att den nuvarandeexportkontrollen bör utvidgas. Med anledning avdelegationens skrivelse har inom industridepartementet utarbetats enpromemoria med förslag till vidgad exportkontroll. Vid promemorian finns fogatförslag till lag om ändring i atomenergilagen. Lagförslaget torde som bilagafå fogas till statsrådsprotokollet i ärendet. Efter remiss har yttrandenöver promemorian avgetts av överbefälhavaren, ,flygtekniska försöksanstalten, generaltullstyrelsen, styrelsen för tekniskutveckling, universitetskanslersämbetet, förförsvarsuppfinningar, delegationen för atomenergifrågor. AktiebolagetAtomenergi, Aktiebolaget och allmänna exportförening. Universitetskanslersämbetethar bifogat yttranden av rektorsämbetena vid universiteten i och ,tekniska högskolan i samt . I3 § atomenergilagen (1956: 306) finns bestämmelser som i viss utsträckning gördet möjligt att kontrollera utförseln av nukleärt material. Sålunda får enligt 3 § atomenergUageninte utan tillstånd av Kungl. Maj:t eller myndighet som Kungl. Maj:t bestämmerur landet föras ämne eller förening som avses i 1 § samma lag, med haltav sådant ämne, vad som framställts av sådant ämne eller vara i vUket sådantämne ingår. Med ämne eUer förening som avses i 1 § atomenergilagen förståsuran, plutonium eller annat ämne, som används såsom bränsle (atombränsle) ianläggning för utvinning av atomenergi (atomreaktor), resp. förening varisådant ämne ingår. Vidare avses därmed torium och annat ämne, som är ägnat attomvandlas till atombränsle, förening vari sådant ämne ingår samt atombränslesom använts i atomreaktor. Idepartementspromemorian berörs inledningsvis åtagande enligt artikel111: 2 b i icke-spridningsfördraget. har enligt denna bestämmelseförbundit sig att inte tUlhandahålla någon icke-kärnvapen-stat utrustning ellermaterial som har särskUt konstruerats eUer iordningställts för bearbetning,användning eller framställning av särskUt klyvbart material, med mindre atområbränsleteller det särskilt klyvbara materialet underkastas kontroll enligt artikel IIIi fördraget. Förbudet gäller således, konstateras det i promemorian, endasttillhandahållande 1972: 41 5 tillsådana icke-kärnvapenstater, som ej underkastat sig kontroll enligt artikel IIIi fördraget i fråga om sitt atområbränsle och särskilt klyvbara material.Kärnvapenstaterna behöver enligt fördraget inte godta kontroll enligt artikelIII och det är därför tillåtet att tUlhandahåUa dem nämnda utrustning ochmaterial. I promemorian anförsvidare, att åtagandet enligt artikel III: 2 b för att bli meningsfullt måsteanses innefatta inte endast en förpliktelse för den svenska staten som sådanatt iaktta förbudet utan även en skyldighet för denna att se till att ocksådess medborgare efterkommer förbudet. För att kunna fullgöra denna skyldighetmåste den svenska staten kunna kontrollera utförseln ur landet av ifrågavarandeutrustning och material. I promemorian behandlasdärefter frågan vilken utrustning och vilket material som omfattas av artikelIII: 2 b. I bestämmelsen uttalas endast att det skall vara fråga om utrustningeller material som har särskilt konstruerats eller iordningsställts förbearbetning, användning eller framställning av särskilt klyvbart material. Detföreligger inte heller något auktoritativt, av fördragsparterna accepterat ochför dem bindande uttalande om hur bestämmelsen skall tolkas och tiUämpas. Det ankommerenligt promemorian på varje fördragsslutande part att själv avgöra vilkamaterial och produkter, som på grund av bestämmelsen skall underkastasexportkontroll. Artikel III: 2 b avserenligt promemorian att förhindra, att icke-kärnvapenstater som står utanförfördragets kontrollbestämmelser erhåller sådan utrustning eller sådantmaterial som kan ge dem möjlighet att skaffa sig kärnvapen. Ett effektivttillgodoseende av detta syfte förutsätter enligt promemorian att bestämmelsentillämpas på samma sätt i samtiiga de länder som har tekniska möjligheter attleverera material och utrustning av detta slag. I avsikt att nå fram till enenhetlig tolkning av artikel III: 2 b har förts informella,icke bindande samtal mellan ett antal industriländer. Av promemorian framgår,att det finns delvis starkt skilda åsikter om hur bestämmelsen bör tillämpas.Det kan på vissa grunder hävdas att bestämmelsen bör ges en så vidsträckttolkning som möjligt. A andra sidan kan det göras gäUande att avsikten medartikel III: 2 b inte kan vara att belägga all utrustning som har nukleäranvändning med licenstvång. Man får enligt sistnämnda uppfattning i ställetinskränka sig till ett litet antal produkter av verkligt "strategisk"betydelse. Därmed avses att produkten i fråga har endast nukleär användning ochinte kan ersättas med annan i stort sett likvärdig produkt. Med dennauppfattning får artikel III: 2 b en mycket snäv innebörd. Från vissa hållframhålls också, att förteckningen över vad som skall vara underkastat exportkontrollmåste vara kort och otvetydig av administrativa skäl, främst tullhänsyn. Isammanhanget spelar även konkurrenssynpunkter en bety- 1972: 41 6 Varje land har naturligen ett intresse av att dess produkter inte beläggsmed exportförbud eller i varje fall av att den egna industrin inte kommer isämre läge än konkurrentländernas. Trotsatt det i ohka hänseenden är oklart hur artikel 111: 2 b bör tolkas ochtillämpas, är det dock möjligt att ge några konkreta exempel på vadbestämmelsen skall anses omfatta. Enligt promemorian skulle bestämmelsen kunnatillämpas bl. a. på atomreaktorer, laddmaskiner av viss typ, kontrollstavar,tungt vatten, nukleär grafit och viss utrustning som är särskUt avsedd förskiljande av uranisotoper. Sammanfattningsviskonstateras i departementspromemorian, att fullgörandet av åtagandenenligt artikel 111: 2 b förutsätter att utförseln av åtminstone viss ibestämmelsen avsedd utrustning och material underkastas kontroll. Eftersom det f.n. saknas bestämmelser som möjliggör en sådan exportkontroll, måstebestämmelser om detta införas. Enligt promemorian synes detta lämpligen böraske genom att 3 § atomenergilagen utsträcks till att gälla också nämndutrustning och material. Närdet gäller omfattningen av denna exportkontroll framhålls betydelsen frånfördragssynpunkt av att bestämmelsen tolkas på samma sätt i de länder som kantänkas leverera förevarande utrustning och material. I promemorian förordasdärför att kontrollen utformas i enlighet med vad man på det internationellaplanet kan enas om. Enligtpromemorian är det vidare erforderligt att precisera vad en utsträcktutförselkontroll skall omfatta. Ett starkt skäl för detta är att bestämmelsen i3 § atomenergilagen är straffsanktionerad. Den erforderliga preciseringen kan lagteknisktgöras på olika sätt. En möjlighet är att redan i 3 § atomenergilagen ange vadsom skall omfattas av kontrollen. Det blir emeUertid svårt att göra en sådan avgränsning,såvida man inte gör en uppräkning. En sådan uppräkning skulle dock bli tämligenotymplig och bryta mot den teknik som i övrigt använts i atomenergilagen.Dessutom skulle en uppräkning snabbt kunna förlora i aktualitet, varför detenligt promemorian förefaller mindre lämpligt att ha den intagen i en lag. Denlämpligaste lösningen synes vara att göra 3 § atomenergilagen tillämplig påsådan utrustning och sådant material av här förevarande slag som anges i ensärskild kungörelse. Promemorieförslagetinnebär, att Kungl. Maj:t genom ett tillägg till 3 § atomenergilagen ges rättbestämma att särskilt tillstånd skall erfordras för utförsel av utrustningeller material som har särskUt konstruerats eller iordningställts förbearbetning, användning eller framställning av särskilt klyvbart material. 1förslaget anges det således inte vad utförselkontrollen konkret skall omfatta.Det ankommer i stället på Kungl. Maj:t att inom den angivna ramen göra denerforderliga preciseringen. 1972: 41 7 Deremissinstanser som yttrat sig om konsekvenserna av åtaganden enligtartikel III: 2 b icke-spridningsfördraget anser att denna bestämmelseförutsätter en utsträckning av den nuvarande utförselkontrollen. Flertaletremissinstanser tillstyrker det i promemorian framlagda förslaget tilländringar i atomenergilagen. Någraremissinstanser anför synpunkter på hur den svenska exportkontrollen börutformas. Sålundaförordar delegationen för atomenergifrågor att tillståndsplikten inskränkstill ett litet antal, väl definierade produkter av verkligt strategiskbetydelse. ÄvenAktiebolaget finner att kontrollen bör begränsas till ett litetantal produkter av strategisk betydelse för framställning, bearbetning elleranvändning av särskilt klyvbart material. Enligt bolagets mening bör i förstahand atomreaktorer och kompletta anläggningar för separation av isotoper ellerenheter för separation av särskilt klyvbart material omfattas avutförselkontrollen. Bolaget framhåller vikten av att denna kontroll utformasmed vederbörlig hänsyn till motsvarande kontroll i andra länder. AktiebolagetAsea-Atom framhåller angelägenheten av att en lagstiftning om utförselkontrollinte onödigtvis beskär svensk reaktorindustris exportmöjligheter. Bolagetfinner det mot denna bakgrund vara önskvärt att exportkontrollen blir såbegränsad som möjligt. Bolaget påpekar vidare att det ligger i icke-spridningsfördragetsanda att partemas möjligheter till ekonomisk-teknisk utveckling ochinternationellt samarbete på kämenergiområdet inte skall minskas. Vidutformning och tillämpning av bestämmelser om utförselkontroU bör dettabeaktas. Generaltullstyrelsenunderstryker särskUt betydelsen från kontroUsyn-punkt av att berörda produkterspecificeras så att de på ett enkelt sätt kan särskiljas från varor som inteskall kontrolleras. Sverigefår enligt artikel III: 2 b i fördraget om förhindrande av spridning avkärnvapen tillhandahålla icke-kärnvapenstat sådan utrustning eller sådantmaterial som anges i artikeln endast om den mottagande staten underkastat sigkontroll enligt samma artikel. Somframhållits i den promemoria som utarbetats inom industridepartementetförutsätter artikel III: 2 b att den svenska statsmakten har rättsligamöjligheter att kontrollera utförseln ur landet av sådan utrustning och sådantmaterial som avses med artikeln. 1972: 41 8 medgeremellertid inte utförselkontroll i den utsträckning som behövs enligt icke-spridningsfördraget.Nya bestämmelser måste därför införas. Enhgt fördraget skallexport av utrustning eller material som har särskilt konstruerats elleriordningställts för bearbetning, användning eller framställning av särskiltklyvbart material under vissa förutsättningar kunna förhindras. Med benämningen"särskilt klyvbart material" förstås enligt stadga plutonium239, uran 233 eller uran som anrikats på isotoperna 235 eUer 233. 1 stadgananges också under vilka förutsättningar uran skall anses vara anrikat påisotoperna 235 eller 233. 1 övrigt torde det få ankomma på varjefördragsslutande stat att med utgångspunkt i fördraget själv avgöra vUketmaterial och vUken utrustning som på grund av bestämmelsen skall varaunderkastad exportkontroll. I departementspromemorianföreslås, att Kungl. Maj:t genom ett till-lägg till 3 § atomenergilagen skallfå rätt föreskriva att utförsel av utrustning och material, som har särskiltkonstruerats eller iordningställts för bearbetning, användning ellerframställning av särskilt klyvbart material, skall kräva särskilt tillstånd.De flesta remissinstanserna har funnit den i promemorian förordadelagstiftningstekniken vara ändamålsenlig. Även jag förordar denna teknik, sommöjliggör en relativt smidig anpassning till skiftande förhållanden. Den av mig förordadelagstiftningen innebär att det ankommer på Kungl. Maj:t att meddelaföreskrifter om exportkontrollens omfattning. Jag vill ange några riktiinjerför utformningen av denna kontroll. Fördraget förutsätter att dessbestämmelser inte tillämpas på ett diskriminerande sätt. Jag tänker härsärskilt på artikel IV, vari fastslås bl. a. att fördragspartema har rättatt delta i och skall underlätta fullständigast möjliga utbyte av utrustningoch material. Det bör följaktligen inte komma i fråga att underkasta densvenska exporten av nukleärt material m. m. längre gående begränsningar än somkan godtas av andra berörda länder. För att syftet med icke-spridningsfördragetskall kunna effektivt tillgodoses krävs emellertid, att artikel 111: 2 btillämpas på ett så likartat sätt som möjligt av de länder som kan levereraberörda utrustning och material. Den svenska exportkontrollen bör därföranpassas till de internationella överenskommelser som kan komma att träffas. Underremissbehandlingen har från flera håll betonats vikten av att utförselkontrollenbegränsas till ett fåtal, väl definierade produkter. Många skäl talar fördetta. TiU en början märks, att 3 § atomenergilagen är straffsanktionerad. Frånrättssäkerhetssynpunkt är det därför viktigt att de föreskrifter som kan kommaatt meddelas med stöd av denna paragraf får ett så noga preciserat innehållsom möjligt. Ett annat skäl är, att en effektiv kontroll inte torde kunnaupprätthållas annat än beträffande ett fåtal, noga definierade produkter. Omutförselkontrollen sålunda måste begränsas, är det naturligt att denförbehålls produk- 1972: 41 9 tersom är av central betydelse från fördragssynpunkt. Några remissinstanser haranfört att utförselkontrollen bör omfatta endast strategiskt betydelsefullaprodukter. Jag delar denna uppfattning. I kravet på att produkterna skall varastrategiskt betydelsefulla får då läggas att de skall ha avgörande betydelseför framställningen av material för kärnvapen. Produkter av detta slag kanvara bl. a. atomreaktorer, laddmaskiner av viss typ, kontroUstavar, tungtvatten, nukleär grafit samt viss utrustning som är särskilt avsedd för skUjandeav uranisotoper. Denföreslagna lagstiftningen bör träda i kraft efter det att den nyaförfattningen har utkommit från trycket i . Underåberopande av det anförda hemställer jag, att Kungl. attantaga inom industridepartementet upprättat förslag till lag om ändring iatomenergilagen (1956: 306). Medbifall till vad föredraganden med instämmande av statsrådets övriga ledamöterhemställt förordnar Hans Maj:t Konungen att till skall avlåtasproposition av den lydelse bilaga till detta protokoll utvisar. 1972: 41 10 Lagom ändring i atomenergilagen (1956: 306) Härigenomförordnas i fråga om atomenergUagen (1956: 306) att 3 § skall ha nedan angivnalydelse. 3 §Ej må utan tiUstånd av Konungen eller myndighet som Konungen bestämmer ur riketföras ämne eller förening som avses i 1 §, med halt av sådant ämne, vadsom framställts av sådant ämne eller vara i vilken sådant änrne ingår. Konungen äger bestämma att sådant tillstånd skall erfordras även förutförsel av utrustning eller material som har särskilt konstruerats elleriordningställts för bearbetning, användning eller framställning av särskiltklyvbart material. 1 972 7201 47