mot · FV02601 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ökad styrning av industrilokaliseringen genom föreskrifter för användningen av företagens investeringsfonder. Regionpolitiken har till syfte att förena ett effektivare resursutnyttjande och ökad ekonomisk tillväxt med förbättrad jämvikt i den näringsgeografiska utvecklingen och därigenom skapa ökad jämlikhet i ekonomiskt och socialt avseende mellan människor i olika regioner. Inom ramen för den allmänna regionpolitiken används bland annat vissa lokaliseringspolitiska medel för att påverka företagens lokaliseringsurval. Dit hör det statliga lokaliseringsstödet och den lokaliseringspolitiska användningen av investeringsfonderna. De insatta medlen har haft viss sysselsättningseffekt i även om denna inte når upp till den nivå som krävs för att de skilda länen skall kunna uppfylla sina regionalpolitiska målsättningar. En betydelsefull del i den sysselsättningseffekt som uppnåtts har tillkommit genom användandet av in vesterin gsfondsmedel. Fördelen med dessa medel är att företagen som utnyttjar desamma är etablerade och kan utnyttja redan befintlig organisation, produktutveckling, marknadsföring m. m. Effekten blir på detta sätt snabbt märkbar i fråga om sysselsättning. I regel är också de ekonomiska förutsättningarna bättre vid sådan etablering än vid direkt nyetablering. Utnyttjandet av investeringsfondsmedel är en skatteekonomisk fördel för respektive företag. Vid utnyttjandet av investeringsfondsmedlen sker ansökan från företagen. I många fall förekommer underhandlingar mellan företagen och Kungl. Maj:t angående sätt och villkor för utnyttjandet. När det gäller de större företagens ianspråktagande av stora belopp har det blivit regel att företaget får utnyttja en stor andel i tätortsregion mot att företaget investerar en mindre del inom de s. k. stödområdet. Investeringarna i tätortsregionerna har bidragit till ytterligare påspädning av den överhettning som är rådande i området. I stödområdet har investeringen givit positiva resultat för regionen i fråga och bidragit till en förbättring av sysselsättningsläget. Större andelar av investeringar inom stödområdet skulle ha bidragit till en utveckling som närmare skulle ha sammanfallit med vad målsättningarna angivit inom olika regioner. Det kan ifrågasättas huruvida inte utnyttjandet av investeringsfondsmedlen effektivare skulle kunna användas till att förbättra situationen I finansutskottets betänkande 1971: 27 i anledning av liknande motioner citeras ett flertal remissinstanser som varit positiva till förslaget. I LO:s yttrande framhölls bl. »att staten i avsevärt större utsträckning än vad som varit fallet borde ta lokaliseringspolitiska hänsyn vid frisläppandet av företagens investeringsfonder». En annan samhällsekonomisk effekt är att det icke behövs så stora offentliga investeringar inom stödområdet som fallet är vid investeringar i de överhettade områdena. Arbetskraft finns inom stödområdet. Inom tätortsregionerna är det ofta brist på arbetskraft. Samma sak gäller bostäder, vägar, sjukhus, skolor och kommunikationer. Vid flyttning av arbetskraften till de överhettade områdena bidrar flyttningen till ökad överhettning, nya offentliga investeringar och försämrad miljö. Dessutom blir det en misshushållning med redan gjorda offentliga och enskilda investeringar på grund av att dessa investeringar kommer att stå outnyttjade sedan arbetskraften blivit tvungen att flytta från stödområdet till tätortsregion. I detta läge bör en ökad styrning av företagsetableringen till regioner inom stödområdet kunna ske genom utnyttjandet av investeringsfonderna för de större industriföretagen. Vid underhandlingar bör större krav kunna ställas på sättet att använda dessa skattefria fondmedel i utjämnande syfte mellan olika regioner inom landet. Med stöd av vad här anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t som sin mening ger till känna att större krav ställs på etablering inom stödområdet när företagen utnyttjar avsatta investeringsfondsmedel. HANS () () i Agnäs PER () i Gäddvik