mot · FV02965 · 1972-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. angående det studiesociala stödet till utländska studerande. Med anledning av prop. 1971: 81 beslutade riksdag om ändringar av vissa bestämmelser i studiehjälpsreglementet och studiemedelsförordningen, vilka reglerar utländska medborgares rätt till studiestöd för utbildning i . uppdrogs nya riktlinjer för gäststipendier till utländska studerande. Beslutet innebar en betydande skärpning av tidigare gällande praxis så till vida att tidigare gällande regel om ett års vistelse i landet för erhållande av studiestöd ändrades till krav på vistelse och förvärvsarbete i av . företogs vissa administrativa förändringar. En motion från folkpartihåll (1971: 1434) med anledning av propositionen riktade stark kritik mot förlängningen av denna s. k. karenstid till och föreslog i stället en ettårsregel. I motionen framfördes även krav på ytterligare utredning beträffande regleringen av antalet utländska studenter, prövningsinstans, gäststipendierna, kunskaper i svenska samt studierådgivande och kurativa insatser. Samtliga motionens förslag avvisades av . Det är därför anledning återkomma till dessa frågor. Föredragande statsrådet förordade i propositionen nämnda skärpning av karenstiden från ett till utan att anföra något skäl härför. I av ökad internationalisering och ökad rörlighet över gränserna framstår det som omotiverat att på detta sätt försvåra möjligheterna för utländska medborgare att få svenskt studiestöd. Den tidigare ettårsregeln anser vi vara en lämplig avvägning av de intressen som här gör sig gällande. Då tvåårsregeln gäller även för nordiska studerande innebär detta en betydande försämring jämfört med tidigare. Detta kan sägas motverka de integrationssträvanden, som kännetecknar förhållandet mellan de nordiska länderna. Förslaget strider mot andan i det föregående år undertecknade nordiska kulturavtalet, där det bl. a. heter att avtalsparterna skall vidga möjligheterna för studerande och andra hemmahörande i ett nordiskt land att utbilda sig och avlägga examen vid de övriga nordiska ländernas utbildningsanstalter. Med hänsyn till det anförda anser vi beslutet om tvåårsregeln olyckligt och föreslår att denna fr. o. m. skall ändras till krav på vistelse och förvärvsarbete i för erhållande av studiestöd. Vi ansluter oss dock till departementschefens synpunkter i propositionen att utlänning som mottagits under sådana omständigheter att det klart kan förutsättas att han kommer att stanna i bör kunna få studiestöd. Till denna kategori bör hänföras flyktingar, statslösa personer eller utländska medborgare som utan att vara flyktingar av humanitära skäl får i samt icke asylsökande flyktingar som uttas eller överförs hit av svenska myndigheter i samråd med internationella flyktingorgan. För dessa kategorier bör alltså kortare karenstid än kunna ifrågakomma. Vid den prövning av rätt till studiestöd som sker med avseende på vistelse och förvärvsarbete beaktas enligt uppgift endast sysselsättning i förvärvsarbete utanför hemmet. Utlänning i regel den kvinnliga parten i familjen som varit hänvisad till skötsel av hemmet beviljas därmed inte studiestöd. En sådan tolkning av begreppet förvärvsarbete i detta sammanhang är orimlig och bör rättas till. Vi vill framhålla att kulturmönstret inom många invandrargrupper är sådant att kvinnan skall stanna i hemmet och inte söka sig ut på arbetsmarknaden. Därtill kommer att det inte alltid varit möjligt för t. ex. en gift kvinna att få arbete på samma ort som maken även om hon skulle ha önskat detta. Vi menar att den part i en familj som ägnar sig åt hemmets skötsel inte skall missgynnas på detta sätt. Vi föreslår därför att hemarbete skall jämställas med annat förvärvsarbete vid prövning av rätt till studiestöd. Utöver de utlänningar som går in under bestämmelsen vistelse och förvärvsarbete bör möjligheten för utlänningar att bedriva studier i landet kunna utökas till andra grupper. Det är enligt vår mening angeläget att främja en ökad invandring av studerande och grupper med högre utbildning. Våra högre utbildningsanstalter bör i högre grad än vad som är fallet kunna fungera som öppna och aktiva centra för ett vidgat kulturutbyte, ökade forskningsinsatser i internationell samverkan och större internationell förståelse över huvud taget. Gäststipendier har viss betydelse i detta sammanhang men är dock otillräckligt. Som ytterligare stimulansåtgärd borde övervägas att i viss utsträckning utvidga det studiesociala stödet till att gälla även andra invandrargrupper än de förut angivna. Detta förutsätter emellertid någon form av reglering av antalet utländska studerande, som vill påbörja sin vistelse här med studier. studerande lade också fram ett förslag härom, som i princip tillstyrktes av flera remissinstanser. Utan att ta ställning till utformningen av en sådan reglering anser vi att frågan bör närmare övervägas och föreslår att den blir föremål för utredning. Handläggningen av ärenden om studiestöd åt utlänningar sker nu i en särskild delegation inom centrala studiehjälpsnämnden. Detta innebär i praktiken att antalet utländska studenter kommer att regleras med studiestöd en social förmån. I sitt eget remissyttrande över utredningsförslaget förordade centrala studiehjälpsnämnden statens invandrarverk som prövningsinstans. Det framhölls därvid att ärenden om ut lännings rätt till studiestöd främst är av invandrarpolitisk natur. Vi ansluter oss till uttalandet i motionen 1971: 1434 att invandringspolitiska beslut inte rimligtvis bör fattas av centrala studiehjälpsnämnden utan läggas under annan instans samt även överklagningsmöjligheter bör tillskapas. Frågan om handläggande myndighet bör bli föremål för ny utredning, varvid även frågan om besvärsmöjlighet bör beaktas. Studiesituationen kan särskilt för utländska studerande betyda anpassningsproblem, som kan påverka studieresultaten i negativ riktning. Det är därför mycket viktigt att utöka den studierådgivande och kurativa verksamheten bland utländska studerande. Man kan inte acceptera studiemisslyckanden föranledda av brister på dessa områden. I propositionen gjordes ett allmänt uttalande att det fanns motiv för vidgade insatser i dessa avseenden men något konkret förslag framfördes inte. Vi anser detta vara en stor brist och föreslår att frågan blir föremål för utredning . De nya gäststipendier, som inrättades med riksdagsbeslutet , innebär en förbättring jämfört med tidigare stipendiegivning. Begränsningen till framstår dock som alltför snäv. Syftet med stipendierna måste vara att ge gäststudenten studiefinansiella möjligheter att avlägga akademisk examen. Detta torde knappast vara möjligt, då ett av de tre åren torde åtgå för inhämtande av tillfredsställande kunskaper i svenska. Även på denna punkt förordar vi ytterligare utredning. Av central betydelse för utländska studerandes studieframgång är kunskap i svenska. Föredragande statsrådet menade att några generella krav härom ej borde ställas upp. Så blev även beslut. Dock hade en motsatt uppfattning redovisats av kommittén för utländska studerande och av de flesta remissorgan som yttrat sig i frågan, bl. a. universitetskanslersämbetet. Man har därvid pekat på de många studiemisslyckanden som sker och de allmänna anpassningssvårigheter som uppstår till följd av bristfälliga kunskaper i svenska. Vi instämmer i dessa synpunkter och vill dessutom kraftigt understryka angelägenheten av att svenskundervisningen planeras effektivt och ges tillräckliga resurser. Även frågan om svenskundervisningen för utländska studerande bör alltså bli föremål för övervägande i samband med de förslag om utredning som lämnas ovan. Med hänvisning till vad som anförts hemställes1 att uttalar att som villkor för utlännings rätt till studiestöd för annan än flykting och övriga i prop. 1971: 81 exemplifierade grupper skall fr. o. m. gälla att vederbörande skall ha vistats och förvärvsarbetat i , samt 1 (Se även motion nr 1460.) att vid bedömningen beträffande kravet på förvärvsarbete hemarbete skall jämställas med förvärvsarbete. () . ()