mot · FV021727 · 1972-10-31 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majås proposition nr 103 angående och försvarsplaneringen. I proposition 1972:103 redogör försvarsministern för den metod som regeringen avser att tillämpa för att tillgodose kravet på skäligt inflytande för i det nya systemet för planering och budgetering inom försvaret. bereds tillfälle att yttra sig över denna metod. Det nya planeringssystemet bygger på miljöstudier, som bland annat innefattar studier av militära resurser i vår omvärld, av olika tänkbara angreppsfall och av det svenska samhällets förändring. Resultatet av dessa studier läggs som grund för långsiktiga perspektivplaner, som i sin tur utgör utgångspunkten för kortsiktiga och mera detaljerade programplaner. Programplanernas redovisningar skall vara basen för de årliga framställningarna till om anslag till försvaret. Det säger sig självt att inflytande starkt skulle begränsas, om den skulle stå utan möjlighet att inverka på eller ens kunna få insyn i den planering som leder fram till de konkreta anslagsäskandena. I samband med att den nya försvarsplaneringen infördes begärde därför att dess roll i systemet skulle utredas, och Kungl. uppdrog åt försvarsutredning att verkställa en sådan utredning. Utredningsbetänkande i detta avseende avlämnades innevarande år. I den nu föreliggande propositionen förklarar . sig ämna följa vad utredningen har förordat i de delar av förslaget som berör Kungl. Detta innebär i huvudsak att genom utrikes- och försvarsutskotten skall hållas underrättad om meddelade anvisningar för miljöstudier och om dessas resultat samt ges tillfälle att uttala sig om perspektivplaneringens innehåll. Vidare skall Kungl. vid sina äskanden om anslag till försvaret redovisa innehållet i aktuella programplaner och sitt ställningstagande till dessa. Beträffande särskilda försvarsutredningar uttalar departementschefen att han inte vill utesluta att parlamentariska utredningar även kan behöva tillkallas för att utreda viktiga försvarsproblem. När fattade beslut om att det nya systemet för försvarsplaneringen skulle införas accepterade vi för vår del detta. Vi menade att den utveckling och utvidgning av den tidigare tillämpade planeringsmetodiken som systemet innebar skulle kunna förbättra möjligheterna att utvinna bästa försvarseffekt ur de ekonomiska och andra resurser som tilldelas försvaret. Men vi pekade också på nackdelar, som gjorde att vi för vår del ville betrakta ändringen som en försöksverksamhet som noggrant måste följas. Vi uttalade vidare att en 1 1972.3 sami. absolut förutsättning för att det nya systemet skulle bli av värde och icke bara skulle betyda bortkastad tid och bortkastade pengar var att det skulle uppföljas på ett riktigt sätt. Det måste leda till anslagsramar, avpassade till vad planeringen anvisar, i vart fall i den mån som denna direkt grundar sig på utgångspunkter och krav som statsmakterna fastställt. Systemet försvårar användningen av den metod med periodiskt återkommande parlamentariska försvarsutredningar som har varit regel och som enligt vår mening haft stor betydelse. Dessa försvarsutredningar har medverkat till att försvarsbesluten kunnat få större bredd och till att full enighet mellan de demokratiska partierna i försvarsfrågan under långa perioder kunnat upprätthållas. De av utredningarna med avgivna betänkandena har varit ett utmärkt underlag för allmänhetens insyn i och för den offentliga debatten om försvarets förhållanden. Vidare gäller att det nya systemet som grundval har vissa bestämda angreppsfall. Det rör sig alltså om klart definierade typer av angrepp, som försvaret bör kunna möta med optimal styrka. Dessa angreppsfall fastställs av Kungl. , och regeringen ger därför redan från början en styrning åt planeringen, som kan inskränka möjlighet till fri bedömning av de slutliga förslagen. Systemet kännetecknas över huvud taget av att uppgifter som tidigare åvilat myndigheterna överförs på försvarsdepartementet. Detta är en förändring som vi ställer oss tveksamma inför. Den kan leda till en politisering redan på ett tidigt stadium och till ett ministerstyre som är främmande för vår konstitution och förvaltningspraxis. Den är olycklig även därigenom att den ofrånkomligen leder till ökat hemlighetsmakeri. Åtgärderna inom departementen är i långt mindre grad än de som vidtas av myndigheterna tillgängliga för insyn och offentlig debatt. Det nya planeringssystemet har sina förtjänster främst på det teoretiska och det tekniska planet. Erfarenheterna av den praktiska tillämpningen är avskräckande. Trots att regeringen själv fastställde alla de faktorer som planeringen skulle arbeta med, t. ex. de angreppsfall som skulle kunna mötas och de ekonomiska nivåer som de olika alternativen skulle röra sig mellan, har vid besluten endast till ringa del tagits hänsyn till planeringens resultat. Osäkerheten och bristen på underlag för beslut, som måste fattas, har ingen gång sedan modem planering infördes varit så stora som . Det förefaller helt orimligt att satsa mycket stora resurser i fråga om kostnader och framför allt i fråga om högt kvalificerad arbetskraft på en planering vars resultat sedan totalt nonchaleras. Sker inte en genomgripande förändring i detta avseende, bör hela systemet läggas om. Vi utgår ifrån att en omprövning under alla omständigheter måste äga rum men vill i avvaktan härpå tillstyrka att Kungl. Maj:t ger information och tillfälle till uttalanden på sätt som i propositionen anges. Vi vill dock föreslå ett uttalande från att detta skall ske försöksvis. Vi vill vidare föreslå att skall hemställa att Kungl. Maj:t måtte tillsätta en parlamentarisk kommitté för att granska utfallet av planeringsmetodiken för totalförsvaret och bedöma erfarenheterna av roll i sammanhanget. Kommittén bör ges direktiv att avge utlåtande inom en viss begränsad tidsrymd, förslagsvis . Med stöd av vad vi ovan anfört hemställer vi att måtte besluta 1. att lämna Kungl. Maj:ts redovisning i proposition 1972:103 utan erinran, dock med uttalandet att metoden tills vidare endast bör tillämpas på försök, 2. att hos Kungl. Maj:t hemställa att Kungl. Maj:t måtte tillsätta en parlamentarisk kommitté med de uppgifter som i motionen anges. G. () PER () i Gäddvik