mot · FV02552 · 1972-01-01 00:00:00 — av i m. fl. Metoderna för det moderna skogsbruket har alltmera kommit i blickpunkten. Den ökade mekaniseringen har i vad gäller skogsavverkningen medfört åtgärder som allmänheten starkt reagerat inför. Kalhyggen, hormoslyrbesprutning, skogsgödsling, allt vad den ökade maskinanvändningen medfört i form av åverkan på djur och växtlighet har blivit föremål för uppmärksamhet, så även i riksdagssammanhang. konstituerade med anledning därav en arbetsgrupp, som fick i uppdrag att ge en redovisning av det moderna skogsbruket och dess inverkan på miljön. I gruppen, som skulle ha slutfört sitt uppdrag , ingick företrädare för , skogshögskolan, , domänverket och skogsbolagen. Bakgrunden till det moderna skogsbrukets metoder anges från skogsbolagens sida vara nödvändigheten av att åstadkomma en så hög avkastning som möjligt, inte minst med tanke på konkurrenssituationen för skogsindustrin i förhållande till utlandet. Man menar att skogsbrukets marginaler är små och en ökad rationalisering och mekanisering måste till. I regel förnekar man att de metoder som används står i motsättning till allmänhetens krav på en god miljö. Allmänhetens uppfattning om detta tycks, som förut påpekats, vara något annorlunda, vilket bl. a. den av tillsatta arbetsgruppen utgör ett uttryck för. Det finns i det här sammanhanget anledning understryka att skogen utgör en så värdefull nationell tillgång att samhällets och allmänhetens intresse för dess skötsel är uppenbart. lönsamhetstänkande kan inte få slutgiltigt avgöra hur skogen skall skötas. Det är enligt vår mening alldeles tydligt att avvägningar miljövård kontra lönsamhet alltid utfallit på sådant sätt att det för företagen lönsamma sätts i förgrunden. För detta talar ju bl. a. skogsbolagens agitation för användningen av hormoslyr i skogsbruket utan hänsyn till verkningarna för djurliv, bärplockning osv. De ekologiska verkningarna av det moderna skogsbruket anser vi vara mycket angelägna att undersöka och vi vill understryka nödvändigheten av att den tillsatta arbetsgruppen kan redovisa ett resultat som kan bli föremål för debatt. Varnande röster har i olika sammanhang höjts för de i detta avseende ogynnsamma följder som kan bli resultatet av bl. a. kalhuggningarna. Man rubbar ju den ekologiska balansen utan att ha några vetenskapliga fakta att utgå ifrån. Mycket talar för att verkningarna för djurlivet kan bli katastrofala. Den aspekt på skogsbolagens kalhuggningar som alltmer tränger sig i förgrunden är emellertid frågan om deras inverkan på sysselsättningsmöjligheterna för människorna i skogsbygderna. Denna fråga aktualiseras alldeles påtagligt i samband med de kalhuggningar av mycket stort format som görs på olika håll i vårt land. Karakteristiska exempel på sådana är kalhuggningarna i norra , utförda i första hand av Uddeholmsbolaget. Dessa är av sådana storleksordningar att man här utan överdrift kan tala om rovdrift av skogen. Om denna form av avverkning fortsättes kommer skogen inom ett begränsat antal år att vara helt avverkad och därmed sysselsättningsmöjligheterna för den berörda befolkningen att vara uttömda. Man räknar ju med att förflyter innan ny skog åter har vuxit upp. Den sidan av saken har emellertid Uddeholmsbolaget inte tagit någon hänsyn till, tvärtom har representanter för bolaget gjort uttalanden som tyder på att man avser att driva skogen så länge det befinns lönsamt och att man räknar med att den arbetskraft som sedan finns kvar helt enkelt skall tvingas att flytta. Den här situationen har vållat mycket stor oro bland befolkningen i norra . Som en följd därav tillkom ett manifest, som helt spontant på undertecknades av 700 människor. Detta tillställdes statsministern, landshövdingen, bolagschefer osv. En kommitté, Kommittén mot utarmning av norra , tillsattes också. 1 manifestet framhålles att situationen i norra blir alltmer kritisk. Det påpekas att skogsbolagen driver skogen så hårt att den kommer att vara helt slutawerkad om bara . Eftersom skogsarbetet sysselsätter största delen av befolkningen i detta område kommer en sådan awerkningspolitik från skogsbolagens sida, tillsammans med en ökad mekanisering, att leda till att hela norra blir avfolkat. Det påtalas också att det maximala lönsamhetstänkandet har till följd att skogsvården misskötes. Skogsbolagen bryr sig inte längre om att dika, att röja ungskogen eller att rensa hyggen, och de slarvar med planteringen. Man låter stora kvantiteter virke ligga kvar i skogen och ruttna därför att det inte anses lönsamt att göra en extratur med traktorn. är mycket noga med att kontrollera bondeskogens skötsel, säger man, men de tillåter bolagen att vanvårda sina skogar. Skogsvårdslagen är så vagt formulerad att det fins mycket små möjligheter att beivra skogsbolagens skövlingar. att skogsbolagen skapar nya arbetstillfällen i norra som ersättning för dem som rationaliserats bort, att ser till att bolagen sköter om skogsvården lika noga som bönderna tvingas göra, att skogsbolagen sätter i gång med skogsvårdsåtgärderna , att förbudet mot hormoslyrbesprutning vidmakthålles, att man får ett verkligt inflytande på skogsbrukets planering, och att denna sker med beaktande av totala samhällskostnader, såväl ekonomiska som sociala. av skogen i utgöres av bolagsskogar. är dock denna siffra högre Uddeholmsbolaget äger t. ex. i , den kommun som är hårdast drabbad av kalhuggningen, av skogen. En del av denna övertogs 1966 från ett annat bolag, Mölnbacka-Trysil. Men bolaget köper också avverkningsrätten till en del av det privata skogsbruket. Från gör bolaget nu enligt uppgifter ett uttag av massaved och timmer på tillsammans 250 000 kbm . Även Billerudsbolaget är ägare till stora delar av skogen i . Billerud har sina skogar företrädesvis förlagda till östra delen av , Uddeholmsbolaget till västra. Rent allmänt kan väl sägas att det förhållandet att en stor del av skogen är bolagsägd har varit ett hinder i vägen för att några nya investeringar skulle komma bygden till godo. Överskotten investeras i industrier utanför området eller i skogsmaskiner, vilka möjliggör en ökad exploatering av bygdens tillgångar. En allmän uppfattning är att lokalisering av förädlingsindustri till området motarbetas, då detta skulle innebära konkurrens om råvaran. Sådana industrier är dock nödvändiga för att motverka den minskning av arbetstillfällen som skett och sker genom den ökade mekaniseringen i skogen. Innan denna började var huvuddelen av befolkningen sysselsatt inom skogsbruket och dess binäringar, flottning etc. Antalet sysselsatta skogsarbetare har minskat starkt. Medelåldern bland dessa är dessutom hög. Avfolkningstakten har vidare under en följd av år varit hög. Detta har bl. a. medfört att antalet pensionärer per 1 000 innevånare i är bland det högsta i . Det är givet att perspektivet för bygden är bekymmersamt. Situationen är i norra akut, då denna del av landskapet hotas av total utarmning. I övrigt är dock situationen i typisk på så sätt att den ger en bild av i miniatyr där norra är råvarubasen medan industriinvesteringarna sker i . Den nya regionplanen för Karlstadsområdet ger också uttryck för detta, detta område förutses expandera våldsamt med avfolkning av norra som förutsättning. De kalhyggen som i norra medför så katastrofala verkningar har sin motsvarighet på många andra håll i landet. Inte minst i har kalhuggningarna diskuterats ur både ekologiska och sysselsättningsaspekter. Befolkningen har på vissa platser opponerat våldsamt mot t. ex. effekterna för djurlivet. I inland har kalhuggningama medfört stora problem för samerna och renskötseln. Vi vill gärna betona att vi har förståelse för att en ökad mekanisering av skogsbruket i viss utsträckning kan vara nödvändig. Dit hör också en viss form av kalhuggning. Det är de överdrivet stora kalhyggena som vållar problem, både ur sysselsättnings- och miljösynpunkter, en mening som också framförts av skogsvårdsexperter. Enligt uttalanden av företrädare för de värmländska skogsbolagen räknar man emellertid tydligen med att man i takt med den kommande högmekaniseringen alltmera skall övergå till avverkning av typ norra . Motiveringen är att detta är ofrånkomligt om vi vill öka vår materiella standard. Den frågan måste väl ändå resas i detta sammanhang: Vilka människor är det som blir delaktiga av den ökade materiella standard som skulle bli resultatet av denna form av rationalisering? Är det skogsarbetarna och andra människor i glesbygden, som successivt bortrationaliseras, omskolas och flyttas till storstäderna, eller är det de människor som är beroende av bolagens vinstutdelningar? Tydligt är i alla fall att det är befolkningen i kalhuggningsbygderna som får betala priset för den rationalisering som en del andra människor anses få glädje av på . Den rovdrift som skogsbolagen på så många håll gör sig skyldig till påminner inte så litet om det s. k. baggböleriet som florerade i . Bolagens skogsskövlingar stoppades den gången genom lagstiftning. Alldeles osökt reses därför kravet även nu om lagstiftning för att komma till rätta med detta stora problem. Skogsvårdslagen, som talar om att avverkningar inte får företagas så att större rubbningar i avkastningens jämnhet uppkommer medger tydligen liberala tolkningar för skogsbolagen. Lagen måste skärpas så att samhället kan vara med och styra skogsrationaliseringen på sådant sätt att hänsyn därvid också tas till de enskilda människornas och bygdens intressen och synpunkter. Intet forskningsresultat har framlagts angående verkningarna av det moderna skogsbrukets inverkan på miljön. Det finns emellertid anledning befara att de negativa verkningarna på denna både av kalhuggning, skogsgödsling, hormoslyrbesprutning, skadegörelse av stora maskiner osv. kan bli mycket omfattande. Mera ingående forskning om dessa än vad som synes ha varit förutsatt för den av tillsatta arbetsgruppen är därför nödvändig. Skogsavverkningar av den omfattning som sker i norra får bl. a. verkningar vad gäller sysselsättningsmöjligheterna på sådant sätt att befolkningens och bygdens möjligheter att överleva hotas. Skogsvårdslagens tillämpning medger tydligen skogsbolagen och andra stora skogsägare att utsätta skogen för ren rovdrift. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om en utredning, med betryggande inslag av progressiva forskare, som får i uppdrag att undersöka det moderna skogsbrukets inverkan på miljön; att hos regeringen hemställer om utarbetande av tillämpningsregler till gällande lagstiftning som omöjliggör att skogen utsättes för rovdrift; samt att hos regeringen hemställer om förslag till ändring av gällande lagstiftning på området på så sätt, att samhället ges inflytande över planeringen på skogsbrukets område med inriktning att förebygga negativa verkningar för sysselsättningsmöjligheter och befolkningsstruktur. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) PER (vpk) (vpk) i