mot · FV0253 · 1972-01-12 00:00:00 — av m. fl. om slopande av annonsskatten. När tanken på annonsskatt fördes fram var det många som varnade. Annonserna är tidningarnas bästa inkomstkälla varför skall man undergräva pressens ekonomi genom en annonsskatt? Pressen drabbas nu av en svår nedgång i annonseringen med allvarligt försvagad ekonomi som följd varför just i detta läge lägga en ny börda på tidningarna? Det är tveksamt om kombinationen av en differentierad annonsskatt och ett selektivt presstöd är förenligt med tryckfrihetsförordningen varför nämns detta problem inte med ett ord i propositionerna och varför hindrar majoriteten i en granskning av just tryckfrihetsaspekten? Annonsskatten kommer troligen att leda till att åtskilliga företag låter bli att annonsera i den mindre tidningen på orten - är det rimligt att ytterligare försvåra för de andratidningar som man ger bidrag till? De frågorna fick inga övertygande svar . Idén om annonsskatt var ett hugskott, som cementerades av prestige och taktik. Förslaget smulades sönder i den allmänna debatten, men socialdemokraterna och i förening drev tyvärr igenom det i . yrkade avslag på propositionen om annonsskatt. 1 vår motion 1971:1282 skrev vi följande: Varken att förstärka presstödet eller önskemålet att utvidga samhällsinformationen kräver självfallet att en helt ny och olämplig skatteform införes. De särskilda ekonomiska insatser, som krävs för att genom en vital och oberoende dagspress bevara en fri och mångsidig opinionsbildning, bör i stället finansieras på annat sätt. Helt orimligt är det att finansiera ett presstöd genom en ny punktbeskattning, som särskilt hårt drabbar vissa tidningsföretag. Med en dylik beskattning försvagas den ekonomiska ställningen i de drabbade företagen och därmed motverkas syftet med de samhälleliga stödåtgärderna, som ju skulle vara att förbättra och inte försämra de ekonomiska betingelserna för en fri och oberoende dagspress. vill betona värdet av tidningar med god ekonomi: de har lättare att motstå påtryckningar från partier, myndigheter, annonsörer, ägare samt andra intressen och grupperingar. Särskilt anmärkningsvärt var att annonsskatten, enligt statsverkspropositionen, skulle tjänstgöra sorn ett led i den finanspolitiska åtstramningen. Man avsåg att ta in men fördela endast 30 miljoner i presstöd. har det visat sig att regeringen hade räknat fel i finansplanen och att man nu avser att få in och fördela 33 miljoner i presstöd. Men varken eller i den särskilda propositionen lyckades man förklara varför pressen skall betala presstödet. Inte heller försöker man motivera varför den s. k. samhälls informationen, vilket bl. a. innebär, att staten betalar för sina annonser, skall finansieras av tidningarna själva genom annonsskatt. visade också hur allvarlig annonsnedgången var : Den försvagade annonskonjunkturen har alltså drabbat alla slag av tidningar och tydligt är att t. o. m. mycket väl konsoliderade tidningar kan konstatera en så klart ogynnsam ekonomisk utveckling, att vittgående åtgärder för att nedbringa företagens kostnader måste vidtagas. De kostnadsbegränsande åtgärder som redan vidtagits och de ytterligare åtgärder i detta syfte som kan framtvingas av en fortsatt avmattning i annonstillströmningen måste självfallet få allvarliga följder för sysselsättningen inom en bransch som är så utpräglat personalintensiv. Inom branschen uppger man, att det på många håll kan bli nödvändigt att på de redaktionella, de tekniska och de administrativa avdelningarna räkna med inte bara anställningsstopp, vilket för övrigt redan räder på de flesta håll, utan även med direkta friställningar. Att i detta läge införa en särskild annonsskatt, som primärt drabbar tidningsföretagen, är utomordentligt olämpligt. I rådande konjunkturer är prisförändringarnas inverkan på annonsvolymen troligen större än normalt varför tidningarnas möjligheter att genom prishöjningar och bibehållen volym i väsentlig mån övervältra skatten på annonsörerna i normalfallet är begränsade. Annonsskatten kan därför inte uppfattas på annat sätt än som en straffskatt på tidningsbranschen, en bransch vars produkter är bärare av den fria opinionsbildning som även regeringen med fagert tal säger sig vilja slå vakt om. Finansminister gav i en TV-intervju följande motiv för annonsskatten: Man kanske skulle kunna säga så här. Avsikten är ju att klämma åt den allra största tidningen, de allra största tidningarna, som skulle ha en viss möjlighet att bära den där klämmen men att hjälpa de små och mindre som inte har möjlighet att leva vidare i samhället. har annonsskatten varit i kraft under drygt . har i en skrivelse till regeringen analyserat resultatet för annonsutvecklingen. Jämförelse mellan första halvåren 1970 och 1971 samt månaderna och motvarande månader 1970 beträffande förstarespektive andratidningarnas annonsutveckling (spaltmeter i procent). Förstatidningar storstad (DN-KjP+ SDS) -13,1 -10,1 -12,1 -11,3 -12,5 -11,7 Andratidningar storstad (SvD+ GHT+Arbetet) -20,3 -21,9 -27,0 -28,0 -22,8 -25,3 Förstatidningar landsort (49st.) -10,5 Andratidningar landsort (16 st.) -12,6 -16,6 -12,1 -15,2 Och sammanfattar utvecklingen på följande sätt: Tidningspressen, som i hög grad baserar sin ekonomi på annonsintäkter har upplevt en så stark och långvarig minskning av annonsvolymen som . januarioktober sjönk annonsvolymen i genomsnitt för storstadspressen och för landsortspressen . För tidskrifter var annonsminskningen i genomsnitt eller mera. Inte minst de s. k. andratidningarna inom dagspressen har i flera fall drabbats utomordentligt hårt. Vi finner alltså att annonsskatten har minskat förstatidningarnas resurser på ett allvarligt sätt. Men har denna skatt också påtagligt försvagat andratidningarnas situation. Företagen har ju ofta minskat sin annonsering och då dragit in reklamen i andratidningen. Statistiken ovan visar att annonserna i storstädernas förstatidningar julioktober minskat ; för andratidningar i samma kommuner är nedgången drygt dubbelt så stor eller . I landsorten har annonserna i genomsnitt minskat för förstatidningar och för andratidningar. Annonsskatten har följaktligen allvarligt försvårat för alla sorters tidningar. Den liberala rörelsen har ständigt arbetat för att underlätta för tidningarna och bedriva nyhetsförmedling och opinionsbildning. I kampen för pressfrihet, en effektiv tryckfrihetslagstiftning och gynnsamma villkor för landets tidningar har liberaler oftast stått i spetsen men ofta också gjort det i intim samverkan med företrädare för andra politiska rörelser. Inför hotet om regional monopolisering av pressen är vår självklara utgångspunkt: se till att vi stärker tidningar som har det ekonomiskt svårt och att vi inte försvagar tidningar som bär sig. Därför har varit positivt till ett vettigt utformat presstöd och negativt till skatter, som speciellt drabbar pressen. Under förra krävde vi utvidgning och förbättring av förslaget till presstöd och yrkade avslag på propositionen om annonsskatt. Vi kommer i särskild motion att behandla presstödet. Om förslag till reklamskatt läggs fram under vårriksdagen, kommer vi då att behandla förslaget. Men annonsskatten är redan i kraft, och den har visat sig minst lika skadlig som kritikerna förutsade. Vi finner det angeläget att så snabbt som möjligt upphäver denna specialskatt på tidningar. Mot bakgrund av motiveringen ovan hemställer vi att beslutar avskaffa annonsskatten. () ()