mot · FV021686 · 1972-05-02 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 57 angående försörjning med kärnbränsle. I proposition 1972:57 behandlas huvudsakligen frågan om vad som skall ske med uranverket i . Vi vill erinra om att investeringarna där uppgått till ca . Det finns skäl att anta att dessa investeringar skulle sakna värde. Uppgifterna i propositionen om att förräntningskrav inte har satts på de tidigare investeringarna (prop. s. 6) talar också för detta. Lönsamheten vid denna anläggning var klart otillfredsställande, således översteg redan de rörliga kostnaderna väsentligt världsmarknadspriset på uran. Den dåvarande personalstyrkan på ca 140 personer sänktes efter förnyat beslut till ca 100 personer. 19691972 satsades ytterligare i verksamheten. Det förutsattes att uranproduktionen 1972 skulle avvecklas helt och att frågan om eventuellt fortsatt utvecklingsarbete finge bedömas med hänsyn till bland annat marknadsförhållandena vid slutet av perioden. Vi delar departementspromemorians bedömning att enbart hänsyn till försörjningstryggheten inte motiverar en utbyggnad av . Skälet härför är främst att i vilket fall som helst kommer att vara beroende av att få tillgång till anrikat uran och att anrikningen under överskådlig framtid kommer att vara omöjlig att utföra i . En produktion i tänkt omfattning skulle dessutom endast täcka hälften av det svenska behovet av uran 1985, varför behovet av att utifrån trygga tillförseln skulle komma att kvarstå. Uppmärksamheten måste därför inriktas på möjligheterna av att få en skälig lönsamhet på de investeringar som skulle erfordras för den händelse anläggningen skulle byggas ut för full produktion. Investeringskostnaderna har i propositionen beräknats till . Osäkerheten om den framtida lönsamheten är mycket stor både med hänsyn till det framtida världsmarknadspriset på uran och vad beträffar produktionskostnaderna vid ett utbyggt . De vägar som är aktuella för att uppnå lägre produktionskostnader, utnyttjande av bergrummen som undre vattenmagasin i en pumpkraftsanläggning, utvinning av vanadin och molybden och en möjlig framtida sänkning av svavelpriset skulle enligt i propositionen gjorda beräkningar leda till en framställningskostnad av ca 7.5 $ per lb. Även om dessa kalkyler skulle hålla, vilket naturligtvis är osäkert, mäste denna kostnad vägas mot det framtida världsmarknadspriset på uran. Priset är 56 $ per Ib. Osäkerheten om den framtida utvecklingen är stor. Mycket talar för att priset kommer att stiga när mera lättillgängliga fyndigheter inte Nr /636-/6S3 längre räcker till för att klara den stigande efterfrågan. När och i vilken omfattning detta kommer att ske är emellertid svårt att ha någon bestämd mening om. Eftersom investeringens förväntade lönsamhet således måste bli beroende av en bedömning av uranpriset förefaller det mycket osannolikt att Atomenergi kommer att lyckas med att finna lämpliga intressenter, villiga att stå för samtliga kostnader för utbyggnaden, . I propositionen sägs klart ifrån att om Atomenergi misslyckas med att finna sådana intressenter skall en avveckling av projektet inledas. Skulle detta bli fallet har inte bara de nu nedlagda kostnaderna (165 miljoner) blivit mer eller mindre resultatlösa, utan även det nu aktuella beloppet på 20 miljoner (varav skall stå för hälften) kommer då att i huvudsak ha förbrukats utan att något motsvarande utbyte erhållits. Nyttan med att uppskjuta ett nedläggningsbeslut till 1975 förefaller därför vara av tvivelaktigt värde. Projektet i har även miljöaspekter. Härvid är inte bara de direkta ingreppen i aktuella utan även svåröverskådliga effekter av den nu högre beräknade användningen av svavel. Enligt Atomenergi skulle personalstyrkan successivt sänkas från nuvarande 100 personer till 3540 personer vid periodens slut. Det program som låg till grund för denna prognos hade kostnadsberäknats till . Av propositionen framgår inte huruvida personalinskränkningen kommer att gå snabbare eller längre genom att programmet bantats till . Vi förutsätter att alla nödvändiga åtgärder sätts in för att klara den nödvändiga minskningen av antalet anställda utan att detta onödigt hårt drabbar enskilda eller den berörda bygden. Vi delar uppfattningen att en eventuell avveckling bör ske i former som ger möjlighet till att senare återupptaga verksamheten. Trots våra betänkligheter vill vi inte motsätta oss fortsatt utvecklingsarbete. Detta bör emellertid bedrivas så, att beslut om en eventuell kommersiellt betingad exploatering bör tidigareläggas till /74. Med stöd av det anförda hemställes att ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts. (JUNNAR () PER-OLOE ()