mot · FV02155 · 1972-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om licensavgifter för spelautomater och rouletter. Antalet spelautomater har ökat starkt . uppgav i sitt betänkande om lotterier (SOU 1970:52) att man på branschhåll vid utgången av 1968 beräknade antalet spelautomater, som mottar och utbetalar pengar eller anvisningar (polletter) enligt för apparaterna fastställd plan, till ca 10 000. Antalet har stigit så att de vid utgången av 1971 beräknades uppgå till ca 30 000. Automater finns nu uppsatta på de flesta platser där allmänheten vistas. då endast ett fåtal automater av detta slag var i bruk inom landet framstod deras existens och den omsättning de svarade för inte som någon angelägenhet av större vikt, vare sig ur beskattningssynpunkt, med hänsyn till balansen mellan olika förekommande spelformer, eller ur allmän kontrollsynpunkt. Med den omfattning automatspelet nu tagit är det ur samtliga dessa synpunkter otillfredsställande, att ingen kontroll från samhällets sida förekommer. Oberoende av vilken form av samhällskontroll man vill välja är det angeläget att utvecklingen på detta område inte fortgår utan att man från samhällets sida dels skapar de nödvändiga formerna för insyn i och kontroll av verksamheten i syfte att begränsa och leda utvecklingen i sunda banor, dels inför en beskattning av automatspelet som svarar mot de regler som gäller för andra, jämförbara former av spel om pengar och pengars värde. Någon som helst beskattning av spel med automater sker inte utan förtjänsten tillfaller automatägaren eller den som hyr ut plats för automaternas uppsättande. Allt annat spel där vinster utgår är reglerad och beskattas efter förhållandevis höga skattesatser. Enligt utredningen antydes att automaterna mera sällan ägs av den som innehar den lokal där apparaten är uppställd, utan av s. k. utställare, dvs. enskilda personer eller företag som har ett större eller mindre antal automater. Utställarna är organiserade i ett branschförbund - som 1970 hade ett 60-tal medlemmar. Verksamheten är därför nu av den omfattningen att betydande belopp omsättes och vinsterna utfaller utan någon som helst beskattning. En motsvarande minskning i omsättningen för andra spelformer är sannolik, och ett snedvridet konkurrensförhållande uppstår mellan de olika spelformerna då det i det ena fallet utfaller obeskattade vinster och i de övriga fallen en förhållandevis hård beskattning sker innan vinsten utdelas. En annan form av obeskattat spel är rouletten som är uppställd på restauranger och där allmänheten har tillgång till spel. Antalet av dessa rouletter är förhållandevis litet och uppskattas till ca 300 stycken för hela landet. Förutom dessa förekommer ett stort antal rouletter tillhörande klubbar men där allmänheten inte har tillträde. Den form av roulettspel, som enligt lotteriförordningen får anordnas för allmänheten i , är underkastad begränsningar i fråga om insatser och vinstvärden. För restaurangroulett innebär detta att vinsterna endast kan användas till betalning av förtäring samt för sådana varor som därutöver försäljes på restaurangerna. anger i sitt betänkande att roulettspelet vanligen anordnas av ett från etablissemanget fristående företag samt att det i fanns ca 30 företag som sysslade med anordnande av roulettspel. Av dessa kunde endast ett 10-tal ha en mer betydande omfattning. Omsättningen på dessa restaurangrouletter är förhållandevis stor och även om det är vinster i form av polletter, som endast kan nyttjas vid inköp i restaurangen, är det dock en obeskattad spelform som i beskattningshänseende borde jämföras med andra skattebelagda spelformer. arbetar med att göra en uppskattning av bl. a. förekomsten av spelautomater och roulettspel i , och utredningen avser att framlägga sitt betänkande med uppgifter härom i böljan av 1972. Även om utredningen kommer med förslag om beskattning av dessa båda spelformer så kommer en avsevärd tid att åtgå innan en effektiv beskattning kan komma i fråga. En provisorisk beskattning bör därför införas tills statsmakterna intagit en slutgiltig ställning till hur spelautomater och rouletter kommer att få brukas. Oavsett om de önskemål om stark restriktivitet som med fog anförts kommer att bli tillgodosedda eller om man väljer formen av beskattning bör ett provisorium införas som kan användas utan alltför administrativt krångel. Det bör utformas så att innehavaren eller ägaren av spelautomat eller roulett har att betala en licensavgift innan automaten eller rouletten får användas. Det är uppenbart att inkomsterna skiljer sig avsevärt beroende på var apparaterna eller rouletterna finnes uppställda. Ett provisorium kan därför inte taga hänsyn till de olika inkomsterna eller vinsterna från olika automater eller rouletter. Inte heller kan man vid införande av provisorium ta ställning till om på förbud skall införas för denna form av spel. En försiktig beskattning i form av licensavgift på per automat och år torde icke vara oskälig och skulle inbringa, om man utgår från att minst 30 000 automater finns uppsatta, en inkomst för statsverket av ca 150 milj. kronor. För rouletterna torde en licensavgift av vara en rimlig beskattning och skulle inbringa ca 6 milj. kronor om man utgår från att 300 rouletter skulle lösa licensavgift. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte besluta att, i avvaktan på ett slutligt ställningstagande till användandet eller beskattningen av spelautomater där vinsten utgöres av penningar, en provisorisk licensavgift införes på per apparat och år samt att för rouletter, som är uppställda på allmän plats såsom i restauranger och dylika lokaler och där vinsterna utgöres av polletter som berättigar till inköp, en tillfällig licensavgift införes på per roulett och år, samt att hos Kungl. hemställa om utfärdande av bestämmelser. PER () () () () 1* 1972. Nr 155-157 Kartong: S. 17.