ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02111 · 1972-01-13 00:00:00 — av herrar i och i om översyn av ATP-systemet för tryggande av frånskild kvinnas uppehälle vid f. d. makes frånfälle. I samband med skilsmässa kan mannen dömas till underhåll åt sin före detta hustru i regel i sådana fall då äktenskapet varat och hustrun under större delen av detta inte varit yrkesarbetande eller haft andra inkomster. I sammanhanget spelar hustruns ålder vid skilsmässa en viktig roll. Efter fyllda kan hon inte utan mycket stora svårigheter erhålla förvärvsarbete. I många fall blir det underhåll hon får av sin före detta make den enda inkomst hon kan få. Underhållsskyldigheten från mannens sida kvarstår även om han ingår ett nytt äktenskap. Om emellertid mannen avlider, får hans änka full änkepension om det nya äktenskapet varat och om hon fyllt . Däremot går före detta hustrun miste om sitt tidigare underhåll och har heller ingen rätt att göra anspråk på andra förmåner som kunde ersätta det tidigare underhållet. I de fall då underhållet varit kvinnans enda tillgång blir situationen för henne synnerligen svår. Även om allt fler kvinnor numera upprätthåller sitt tidigare förvärvsarbete och genom bättre utbildning också har större valmöjligheter, föredrar många kvinnor att efter familjebildning stanna hemma hos barnen och handha skötseln av hemmet. I många fall utgör svårigheterna att få barnomsorgen tillfredsställande löst ett avgjort hinder för kvinnor att förvärvsarbeta. Äktenskapet blir i dessa fall fortfarande ett slags hemarbetande. Samhället ersätter som bekant inte de värdefulla insatser dessa kvinnor gör i hemmet och för barnen. Vidare står de utanför det socialförsäkringssystem som garanterar förvärvsarbetande trygghet genom ATP etc. Kvinnans otrygga ställning som hemarbetande aktualiseras särskilt vid eventuell skilsmässa. Det framstår enligt vår mening som orimligt att dessa kvinnor, speciellt då det är fråga om ett mångårigt äktenskap, vid före detta mannens bortgång ställs helt utanför de förmåner som i lag stadgas för änkor. Särskilt orimligt blir förhållandet i sådana fall då mannens nya äktenskap varat än det tidigare äktenskapet. Medan änkan, under förutsättning att hon uppfyller villkoren, får änkepension och eventuellt andra trygghetsförmåner ställs före detta hustrun helt utanför. Frågan om den frånskilda kvinnans situation bör enligt vår mening bli föremål för särskild prövning med hänsyn till de olägenheter som kan uppstå vid före detta makes frånfälle. En reform inom ATPsystemets ram, förslagsvis grundad på antalet äktenskapsår, bör genomföras för att garantera den frånskilda kvinnan viss trygghet, exempelvis motsvarande det underhåll hon åtnjutit från före detta maken. Denna förmån kunde utsträckas att gälla tills kvinnan nått pensionsåldern. Med stöd av vad som anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte anhålla om skyndsam prövning av möjligheterna att inom ATP-systemets ram införa regler som garanterar viss ekonomisk trygghet för en frånskild kvinna som vid sin f. d. makes frånfälle går miste om det underhåll hon efter äktenskapets upplösning erhållit.
mot · FV021110 · 1972-01-26 00:00:00 — om nya intagningsbestämmelser för utbildning Det är ytterst angeläget att varje individ får göra den yrkesmässiga insats som motsvarar de personliga förutsättningarna. Detta gäller såväl de teoretiska och intellektuella arbetsuppgifterna som de mer praktiskt betonade. En särställning intar därvidlag vårdyrkena, där egenskaper som trofasthet, glatt humör och praktiskt handlag är avgörande för att nå positiv kontakt med och förtroende hos vårdande. Man kan klart konstatera att de egenskaper som är av stor betydelse för vårdyrkena i mycket liten utsträckning finns representerade i de betyg som avgör inträdet till de utbildningsvägar vilka leder fram till yrken inom vårdsektorn. Den kraftiga expansionen av utbildningsväsendet har inneburit att kraven för inträde till utbildning inom vårdsektorn är förhållandevis höga. Det innebär att många som egentligen är teoretiskt överkvalificerade kommer in på sådan utbildning. Många ungdomar med utomordentligt goda förutsättningar för t. ex. vissa praktiskt inriktade människovårdande uppgifter blir däremot utslagna av mer teoretiskt begåvade, sorn har väsentligt sämre förutsättningar för detta yrke. Det är angeläget att rekryteringen till olika yrken sker så att de sorn har de bästa förutsättningarna att klara yrket i fråga på ett tillfredsställande sätt också får möjlighet till utbildning inom detta yrke. Dessa kvalifikationer kan inte alltid göra sig gällande i klassrummen utan först i yrkets vardagssituation. Vi finner det angeläget att man vid rekrytering till utbildning inom vårdsektorn inte enbart tar hänsyn till de formella betyg som kan presenteras från utbildningsåren i skolan. Det förefaller oss lämpligt att forma intagningsbestämmelserna så att en kombination av betyg och yrkeslämplighetstest blir avgörande. Med hänvisning till ovanstående hemställes att hos Kungl. Maj:t begär att får i uppdrag att utarbeta nya intagningsbestämmelser till utbildning inom vårdyrkena i enlighet med vad som i motionen anförts. () i Skärstad
mot · FV021112 · 1972-01-25 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om ökat statsbidrag till Mariannelundsskolan. Till Mariannelundsskolan utgår innevarande budgetår statsbidrag med . per elev och läsdag i vad avser högstadium men inget bidrag till dess gymnasieskola. och har i remissyttrande i samband med sökt extra bidrag till skolan mycket kraftigt tillstyrkt att skolans fortsatta verksamhet säkerställes. framhåller därvid att den verksamhet som bedrivs av Mariannelundsskolan för elever med anpassningssvårigheter är »ett omistligt inslag i det för övrigt torftiga register av åtgärder som står till buds. Utan denna resurs skulle samhällets möjligheter att hjälpa den här aktuella kategorin av ungdomar ytterligare reduceras i en situation som inger oro.» anser Mariannelundsskolans verksamhet vara ett betydelsefullt alternativ i barnavårdsnämndernas förebyggande verksamhet och anser det vara synnerligen angeläget att skolans fortsatta verksamhet garanteras. I årets petita för /73 tillstyrker statsbidrag även till Mariannelundsskolans gymnasiedel under motivering att skolan alltmer har visat sig fylla en viktig social funktion genom att med goda resultat omhänderta elever med grava anpassningssvårigheter. Möjlighet finns visserligen att placera elever i behov av miljöbyte vid riksinternatskolorna, men för att omhänderta elever med svårare anpassningssvårigheter fordras särskilda kurativa och personella resurser. Mariannelundsskolan kan enligt SÖ:s mening erbjuda en för dessa elever lämplig miljö. Väsentligt i Mariannelundsskolans arbete är att skolan arbetar med små klassavdelningar. Detta medför emellertid avsevärt ökade omkostnader. Beräkningsgrunden för nu utgående statsbidrag till skolan i vad avser högstadium har legat fast . De betydande kostnadsfördyringar som inträffat och den omständigheten att skolan måste arbeta med mindre avdelningar medför att täckningen av kostnaderna med statsbidrag enligt nuvarande beräkningsgrund blivit allt mindre. En avsevärd uppräkning av anslaget måste därför ske för att verksamheten skall kunna tryggas. Med stöd av det anförda får vi hemställa att beslutar i enlighet med förslag, att statsbidrag till Mariannelundsskolan skall utgå i vad avser högstadium och gymnasieskola; samt att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag syftande till att beräkningsgrunden för anslaget till Mariannelundsskolan uppräknas så att anslaget kommer i nivå med anslaget till riksinternatskola. () i Skärstad () i Arrie () () () i () i Nennesholm () i Lane-Herrestad
mot · FV021114 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om kompletterande ämneskurser för hushållslärare. Att vidga möjligheterna för handikappade och gamla att sköta sin egen livsföring samt ställa till deras förfogande vetenskapens senaste rön när det gäller såväl näringslära som användandet av tekniska hjälpmedel i hemmet är inte endast från dessa individers synpunkt väsentligt och humanitärt utan även för samhället viktigt. De som främst skall svara för denna verksamhet är arbetsterapeuterna. Tyvärr är den numerära kapaciteten i denna kår begränsad, och det förefaller inte som om antalet terapeuter skulle öka i tillräckligt antal . Inom t. ex. landstingen är bristen på utbildad personal för att sköta denna verksamhet så kraftig att ett stort tillskott av arbetsterapeuter är nödvändigt. Det ligger då nära till hands att komplettera denna kår med andra som har en kvalificerad utbildning just när det gäller näringslära, kostupplysning och användandet av tekniska hjälpmedel i hemmen. En sådan utbildning har framför allt hushållslärarna, och vad kostupplysning beträffar har denna grupp tagits i anspråk av i dess projekt och motion. Hushållslärarnas arbetsområde inom har begränsats genom omläggning av läroplanen, varför åtskilliga av dem har möjligheter att rycka in på ifrågavarande område. En viss komplettering av deras utbildning torde dock behövas i form av en kortare kurs. På detta sätt utbildade hushållslärare skulle kunna få kompetens som terapeutiska dietister. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar ge Kungl. Maj:t i uppdrag att ordna kompletterande ämneskurser som ger hushållslärare behörighet för tjänster inom arbetsterapin. () ()
mot · FV021116 · 1972-01-25 00:00:00 — om teoretisk körkortsutbildning i gymnasieskolan. Med hänvisning till vad som anförts i motionen 1972: 1205 hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag angående frågan om överförande av den teoretiska delen av körkortsutbildningen till gymnasieskolan. () () i Bäckmora
mot · FV021120 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i och om talpedagogutbildning vid i . I statsverkspropositionen bil. 10 uttalar föredragande departementschefen följande: »Jag beräknar vidare medel för 8 nya intagningsplatser för blivande talpedagoger på utbildningsgren 2. Med hänsyn till behovet av lärare i särskolans träningsskola beräknar jag medel för 24 nya intagningsplatser på utbildningsgren 3.» Medel för kostnaderna till den ökade intagningen föreslås under F. 1. Lärarhögskolorna: Avlöningar till lärarpersonal m. m. Bristen på talpedagoger och behovet av utbildade lärare i sär- och träningsskola har vid många tillfällen redovisats som speciellt stora i de nordliga länen. Om den föreslagna ökningen skulle förläggas i sin helhet till skulle detta med all sannolikhet innebära att nu vakanta tjänster skulle bli besatta samt att de kommuner som ännu ej inrättat dylika tjänster skulle ansöka om att få göra detta. Det finns lärarkrafter i med utbildning, erfarenhet och intresse för röst- och talpedagogisk verksamhet och därför kan de krav som ställes på denna utbildning tillgodoses. Enligt redovisning till SÖ kan 1218 studerande fullgöra den i studieplanen upptagna praktiken i , vid lasarettets foneatriska klinik, för taltekniker inom sär- och grundskola. De specialister som finns vid och vid de medicinska och odontologiska fakulteterna samt foneatriska institutionen kan av utnyttjas för den teoretiska utbildningen. För utbildningen krävs medverkan av foniater. Detta bör kunna lösas så till vida att tillresande föreläsare utnyttjas och viss demonstration i anslutning till studiekurs i foniatri förlägges utanför . Vid talvårdscentralen i kan de studerande ges tillfälle att följa klinikchefens diagnostisering samt delta i de vid kliniken tjänstgörande talpedagogernas behandling. I de av för speciallärarlinjen förhyrda lokalerna finns utrymme för en intagning enligt ovan, varför inga merkostnader för lokaler behöver uppstå. Kvalificerade lärare och handledare för speciallärarlinje gren 3 finns för pedagogik och psykologi, specialmetodik, medicinsk rehabilitering och habilitering, pediatrik och barnpsykiatri, dramatiskt skapande samt praktik. Goda förutsättningar finns därför för att till koncentrera den utbildning som krävs med anledning av den föreslagna utökningen med åtta nya intagningsplatser för blivande talpedagoger och tjugofyra nya intagningsplatser på utbildningsgren 3. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att som sin mening ger Kungl. till känna att de i statsverkspropositionen föreslagna 8+24 nya intagningsplatserna, som i motionen omnämnts, tillföres i . () ()
mot · FV021121 · 1972-01-26 00:00:00 — av i ni. om förläggning av ett forskning till . I statsverkspropositionen, bilaga 10, under E 58 är upptaget ett förslagsanslag om . Föredragande departementchefen anför att han ämnar förelägga särskild proposition i ämnet efter att beredningen av frågan slutförts. Förläggningen av ett forskning är från praktisk synpunkt begränsad till de orter som har socialhögskola. I det sammanhanget anser vi att frågan om ett förläggande till bör allvarligt prövas. I samband med att statsmakterna står i begrepp att utlokalisera verk och institutioner från storstadsområdena skulle uppbyggnaden av en ny verksamhet med fördel redan från början kunna lokaliseras till ett område i landet där en sådan uppbyggnad från regionalpolitisk synpunkt är angelägen. tillhör de verksamheter som lättast kan förläggas utanför huvudstaden. Forskaren har ytterst sällan behov av direkt kontakt med centrala myndigheter och har ofta fördelar av en lugn forskarmiljö. Den kan erbjudas i som dessutom är universitetsort, vilket möjliggör forskarkontakter. Den nära kontakten med den sociala grundutbildningen utgör dessutom en fördel. De forskningsresurser som kan tänkas bli behövliga finns vid . har där också startat egen forskningsverksamhet, vilket är nästan unikt för våra socialhögskolor. bedriver redan social forskning (i samarbete med ). Arbetsmedicinsk forskning kommer dessutom att startas . Då torde utgöra en lämplig lokaliseringsort i vad det gäller förläggningen av den sociala forskningen och då dessutom en förläggning till av verksamheten skulle utgöra ett värdefullt tillskott till uppbyggnaden av , hemställer vi att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att en förläggning av den planerade sociala forskningen till allvarligt bör prövas.
mot · FV021124 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ökad utbildning av talpedagoger och Iogopeder. Bristen på talpedagoger och Iogopeder utgör en av de svåraste flaskhalsarna inom habiliteringen och rehabiliteringen av flera handikappgrupper. I med växande överskott av personal med avancerad utbildning ter sig denna brist, som fyrfaldiga gånger varit föremål för riksdagsbehandling, såsom alltmer onödig. ökades antalet utbildningsplatser för talpedagoger från 12 till 24, och i årets statsverksproposition räknas med en ytterligare ökning till 32. Det är emellertid mycket tveksamt om detta är tillräckligt. Det är nämligen många grupper som har behov av hjälp genom talpedagoger och/eller Iogopeder, bland annat utvecklingsstörda, afasidrabbade, personer med stamning, läspning eller andra otydligheter i talet, människor med olika fysiska fel i talpapparaten etc. Härtill kommer ytterligare grupper, t. ex. svårt hörselskadade, men för dessa bör behovet, åtminstone till stor del, kunna tillgodoses genom att talpedagogik ingår i utbildningen för gruppens speciallärare. Det får ytterligare understrykas att behovet inte bara gäller barn- och ungdomsskolan. Till följd av olycksfall och sjukdomar medförande hjärnskador och dessutom på grund av att svåra hörselskador starkt ökar i frekvens med stigande ålder föreligger ett avsevärt behov även för vuxna. Det synes fortfarande råda viss oklarhet om den lämpliga arbetsfördelningen mellan talpedagoger och Iogopeder. Finns det skäl att i viss mån hålla dessa två karriärer skilda åt, såsom man skall, vore det till fördel att få detta fastslaget. Det kan å andra sidan förtjäna att övervägas om det inte skulle vara ändamålsenligt att skapa en mera enhetlig karriär och en mera enhetlig utbildnings- och befordringsgång och med möjligheter till specialisering för olika grupper som ägnar sig åt talpedagogik. Det torde också vara anledning att pröva i vad man det går att bättre utnyttja dem som är specialutbildade i talpedagogik genom att i vissa fall låta dem arbeta som konsulter åt andra lärare. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av möjligheterna att inom rimlig tid häva bristen på talpedagoger och Iogopeder och att rationalisera deras verksamhet. () () () i () ()
mot · FV021125 · 1972-01-25 00:00:00 — om ökat anslag för produktion av läromedel för specialundervisning. Specialundervisningen har expanderat synnerligen kraftigt. erhöll av eleverna i den obligatoriska skolåldern specialundervisning i någon form, och denna andel ligger säkert ännu högre . En stor växande majoritet av dessa elever erhåller stödundervisning i vanlig klass. blir det allt färre elever som undervisas i specialklasser eller specialskola, men antalet utvecklingsstörda barn och ungdomar i särskolor och särskoleklasser har dock mer än fördubblats . Inom stora delar av specialundervisningen erfordras särskilda läromedel, men detta behov har endast i obetydlig utsträckning tillgodosetts. Det gäller t. ex. för utvecklingsstörda, andra svagbegåvade och för elever i observationsundervisning och med läs- och skrivsvårigheter liksom för elever som är så svårt hörselskadade att de icke kan lära sig språket på vanligt sätt och därför behöver läsmaterial som är avfattat på ett särskilt lättbegripligt språk. I stor utsträckning, t. ex. inom särskolan, måste läromedel därför tillverkas individuellt av den enskilde specialläraren, vilket måste vara en utomordentligt ineffektiv metod. Dock lär i flera fall finnas läromedel utarbetade, men svårigheten ligger däri att det måste bli fråga om korta produktionsserier, vilket ställer sig dyrbart, och detta begränsar marknaden i så hög grad att produktion icke i nämnvärd grad kommer till stånd. I statsverkspropositionen, bilaga 10, s. 189 beräknar föredraganden att av ett anslag för pedagogiskt utvecklingsarbete å skulle 1 miljon disponeras för produktionsstöd till läromedel »inom bristområden». Föredraganden synes emellertid härvid närmast ha åsyftat ett annat behov än det som här understrukits, nämligen behovet för elevgrupper inom gymnasieskolan som valt mindre vanliga utbildningsvägar. Ty i sin motivering säger föredraganden följande: »Rätten till goda läromedel får dock inte göras avhängig av elevantalet inom den utbildningsväg, som eleven valt.» Och i annat sammanhang (s. 5) anföres detta: »I syfte att trygga tillgången på läromedel inom bl. a. yrkesutbildningen, där behovet är särskilt stort, föreslås medel för särskilda insatser.» Det finns ingen anledning att förringa det behov som utpekats i propositionen, men faran är att denna skrivning gör det svårt att utnyttja anslaget för de här nämnda behoven inom specialundervisningen som är minst lika angelägna. Det bör för övrigt understrykas att detta behov icke gäller endast barn- och ungdomsskolan, ty även i vuxenundervisningen av handikappade gör sig ett motsvarande behov i hög grad gällande. har i sin framställning beräknat ett anslag för produktionsstöd för läromedel, som tillverkas i korta serier, till och har härvid i hög grad också haft specialundervisningen i tankarna. Med anledning av det anförda hemställs att i detta ärende uttalar att av anslaget för pedago giskt utvecklingsarbete () ett belopp av måtte beräknas för stöd åt produktion av läromedel dels för elever i specialundervisningen, dels för små elevgrupper inom annan undervisning. (s () i
mot · FV021127 · 1972-01-26 00:00:00 — om införande av ämnet socialrätt i juristutbildningcn. Enligt 5 § kungörelsen (1969: 329) om utbildning vid juridisk fakultet skall grundläggande utbildning vid juridisk fakultet omfatta de examensämnen och de särskilda kurser som Kungl. eller, efter bemyndigande av Kungl. universitetskanslersämbetet bestämmer för varje examen. Med stöd av denna bestämmelse har Kungl. föreskrivit att grundläggande utbildning för juris kandidatexamen skall omfatta följande examensämnen, nämligen allmän rättslära, civilrätt I, civilrätt II, civilrätt III, finansrätt, internationell privaträtt, nationalekonomi med företagsekonomi, offentlig rätt med folkrätt, processrätt, rättshistoria och straffrätt. För varje examensämne finns enligt 8 § kungörelsen en studieplan, i vilken anges bl. a. innehållet i utbildningen och den undervisning och den litteratur som den studerande skall eller bör anlita. I de studieplaner som finns vid de juridiska fakulteterna har förhållandevis litet utrymme lämnats för frågor i socialrättsliga ämnen. Något berörs i anslutning till studiet av arbetsrätt och något i anslutning till studiet av offentlig rätt, men grundläggande kunskaper om denna viktiga del av juridiken förvärvar de studerande inte. Enligt min mening bör en ändring komma till stånd i detta avseende. Förtrogenhet med innehållet i den socialrättsliga lagstiftningen framstår mer och mer som en nödvändighet för det stora flertalet av dagens jurister. Advokater, domare, åklagare, förvaltningsjurister m. fl. möter kontinuerligt problem och arbetsuppgifter på detta område. För medborgarna är det ett rättssäkerhetsintresse att gedigna kunskaper om lagstiftningen i socialrättsliga ämnen är för handen hos dessa jurister. Den undervisning som ges vid de juridiska fakulteterna i socialrätt är helt otillräcklig. En kraftig förstärkning är nödvändig. Detta kan ske genom att socialrätt förs upp som ett särskilt examensämne i juris kandidatexamen. Man kan också tänka sig att socialrätten byggs in i något av ämnena civilrätt eller offentlig rätt. I studieplanen bör beträffande innehållet i utbildningen tas med lagstiftningen angående socialförsäkring, arbetslöshetsförsäkring, barnavård, nykterhetsvård, socialhjälp, familjesociala frågor, hälso- och sjukvård m. m. Med hänvisning till det anförda föreslås att hemställer hos Kungl. att grundläggande utbildning för juris kandidatexamen skall omfatta socialrätt antingen som särskilt examensämne eller som komplement till annat examensämne.
mot · FV021129 · 1972-01-26 00:00:00 — om en tjänst som reselärare för synskadade elever inom I statsverkspropositionen, bilaga 10, punkt D 10, avstyrkes äskande om anslag till två reselärartjänster. Kostnaderna för dessa har beräknats till . Motiveringen till att nämnda framställning avstyrkes anges vara att ifrågavarande synskadade elever erhåller undervisning av speciallärare, varför en utbyggd reselärarorganisation inte nu bör genomföras. Förhållandet är att ifrågavarande reselärare i första hand behövs för att biträda vid helt integrerad gymnasieundervisning, som starkt ökar i betydelse. Det är här fråga om individualintegrering i vanlig klass med vanliga lärare. Där erfordras insatser av specialutbildade lärare för synskadade, och även lärarna är i behov av att få rådgöra med sådana lärare som har nämnda specialutbildning. har genom anslag av vissa fondmedel reselärare erhållit ersättning för sitt arbete, men fondmedlen i fråga beräknas vara förbrukade vid nästa halvårsskifte. Om inte någon av de begärda tjänsterna beviljas, inträder en försämring av resurserna, medan det i stället behövs en förbättring. Med anledning av vad här anförts hemställes att vid behandlingen av statsverkspropositionen, bilaga 10, punkt D 10, 1. beslutar bevilja . för en tjänst som reselärare för synskadade elever inom gymnasieskolan; 2. till Specialskolan m. m.: Utbildningskostnader för /73 anvisar ett förslagsanslag av . () i Lane-Herrestad