mot · FV0230 · 1972-01-11 00:00:00 — av herrar Henmark och angående skolplikten i årskurs 9. Skolväsendet har under undergått genomgripande reformer, som bl. a. resulterat i att alla barn, oberoende av ekonomiska eller andra förhållanden, bereds möjlighet att tillägna sig en god allmän bildning. Den nu gällande skolplikten leder fram till en kunskapsnivå, som i huvudsak gällde för den förutvarande realexamen. Att ungdomen efter likaledes utan kostnad för den enskilde eleven eller hans målsman har möjlighet att fortsätta vid gymnasieskola är att med tacksamhet konstatera. För huvuddelen av eleverna innebär den nu gällande möjligheten och skyldigheten att genomgå nio årskurser endast positiva faktorer. Man får en god rustning för livet. Genom moderna läromedel, pedagogiskt välformade utbildningsmetoder och dugliga lärare sker kunskapsmeddelelsen effektivt och skolan ter sig i allmänhet attraktiv och meningsfull. För elever, som upplever skolan på det sättet (och dessa utgör såvitt kan bedömas av eleverna), är nu rådande förhållanden beträffande skolplikt fullt acceptabla. för Lgr 62 fanns dock vissa elever, glädjande nog ett relativt litet antal, som sökte befrielse från skolplikt. Skolstyrelserna hade möjlighet att befria elev, men restriktiva bestämmelser gällde. I allmänhet fick ifrågavarande elevs problem bli föremål för handläggning inför skolledning, skolpsykolog, elewårdskonferens, skolläkare och psykiater innan ärendet kom inför skolstyrelsen. Självfallet måste en sådan behandling, även om den i alla instanser sker med största hänsyn och med oklanderlig omsorg om elevens bästa, vara ganska påfrestande. Till saken hör att, åtminstone i flera fall, eleverna i fråga om praktiskt arbete, t. ex. pryo eller ferieanställning, var synnerligen skötsamma och gjorde sig förtjänta av goda vitsord. Orsaken till elevernas skoltrötthet och bristande intresse torde kunna hänföras till vederbörandes personliga läggning och anlag. De orkade helt enkelt icke med att sitta stilla i en bänk och lyssna till lektioner, som de icke intresserade sig för eller upplevde som meningsfulla. Eftersom de befann sig i en ålder då den inneboende energin pockar på utlopp, ägnade de sitt intresse åt andra saker än kunskapsinhämtning. De störde undervisningen och skapade miljöirritation, som försvårade lärarens arbete och sänkte effektiviteten på undervisningen i hela klassen. Så länge Lgr 62 gällde, fanns en möjlighet att i någon mån tillgodose de utpräglat praktiskt inriktade eleverna genom befintligheten av de praktiska linjerna. I Lgr 69 har denna möjlighet borttagits, och härigenom kommer ovan angivna svårigheter att accentueras. Oavsett vilka åtgärder som i motivationsskapande syfte sätts in, torde det alltid finnas en mindre grupp elever som på grund av sin utrustning helt enkelt icke orkar med de påfrestningar som fullt genomgången grundskola innebär. Visserligen kan skolstyrelsen befria en elev från undervisningen om han på annat sätt är under lämplig utbildning eller har lämplig sysselsättning, men skolstyrelsen har i sådana fall tillsyn över eleven och skall i förekommande fall återkalla befrielsen. Tvång och plikt innebär någonting negativt. Icke minst dagens ungdom med dess höga utbildningsnivå, dess frigjordhet, dess frimodighet, dess vilja att göra sin röst hörd skulle säkerligen uppleva utbildningen i årskurs 9 mera positivt om den icke vore tvingande på sätt nu är fallet. Anslutningen skulle sannolikt minska med den förut omtalade skoltrötta gruppen, men knappast med några andra. Man räknar med att praktiskt taget alla ungdomar skall söka sig till någon linje på gymnasieskolan, och eftersom inträde där förutsätter genomgången grundskola bör risken för bortfall från årskurs 9 vara ringa eller ingen. Tvärtom torde man kunna ifrågasätta om icke vissa av de elever, som icke tycks orka med obligatoriet, skulle få en bättre motivation om nu rådande tvång ersattes med visst slags frivillighet. Att göra Åk 9 frivillig, så till vida att nionde skolåret också kan fullgöras efter 16 men senast genom t. ex. deltagande i vuxenutbildning eller inträde i kurs tillsammans med yngre elever, måste vara ett bättre sätt att möta denna lilla elevgrupps speciella behov än nuvarande form. För den som kommit in i produktionen och underkastat sig yrkesutbildning, branschutbildning etc. bör möjligheten att befrias från fullgörande av skolplikt vara generös. För att konstatera effekten av här antytt förfarande bör försöksverksamhet genomföras innan slutgiltigt beslut fattas. Lämpligt är att frågan prövas i samband med de övriga åtgärder som utredningen rörande skolans inre arbete kommer att föreslå. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar att överlämna motionen till för beaktande.