mot · FV02294 · 1972-01-21 00:00:00 — Till väsentliga delar har också denna utveckling varit motiverad, bl. a. för att få till stånd en nödvändig strukturomvandling och en förbättrad lönsamhet samt för att nedbringa överskottsproduktionen. Utan tvivel är det dock den allt sämre lönsamheten som utgjort grundorsaken. Principen om inkomstlikställighet med andra jämförbara grupper också fastlagd beslut har inte genomförts i praktiken. I stället har inkomsteftersläpningen successivt ökat. En sammanställning över indexutvecklingen för jordbruket /45 både för inkomster och kostnader visar hur lönsamheten nedgått . Ett utdrag ur statistiken visar följande: Avräkningsprisindex - grupp-och totalindex - 1944/45 =100 har alltså avräkningsprisindex producentpriset till jordbrukarna för vegetabilier stigit från 100 till 1969. Anmärkningsvärd är den försämring som inträtt efter 1966/67. För animalier har utvecklingen varit något gynnsammare, varför totalindex slutar på 226,5. Kostnadssidan visar en annan utveckling. Av den framgår hur ogynnsamt förhållandet mellan intäkter och kostnader utvecklats. I första hand är det kostnaderna för arbete som bör observeras. Tabellen nedan visar index för olika kostnader sammanförda i grupper och totalt. Kostnadsprisindex - grupp- och totalindex - 1944/45 -100 Totalt (av skr. + ränta + underh. Exkl. arbete och kapitalränt.2 1 Index för räntesatser ggr index för räntebärande kapital. 2 Arbete som ingår i bl. a. underhåll av byggnader och maskiner har dock ej frånräknats. Som synes uppgår index för arbete till hela 907,7. Totala kostnadsindex slutar på 493,2. Endast om arbete och kapitalräntor borträknas kommer man fram till likvärdig utveckling som för intäktssidan. Något helt tillfredsställande mått på lönsamhetsutvecklingen utgör dock inte dessa indexserier, eftersom i dem inte har beaktats vare sig volymförändringar eller produktivitets- och effektivitetsutveckling. Att dessa också i dessa förhållanden bör beaktas vid en lönsamhetsbedömning finner vi självklart. Indexserierna ger emellertid en sammanfattande bild över prisutvecklingen på jordbrukets område. De torde också ge en klar bakgrund till den prispress jordbruket varit utsatt för . En viss förbättring har dock ägt rum i detta avseende från och med nu löpande jordbruksavtal. Ett mera påtagligt begrepp om lönsamheten får man vid en analys av boksluten för vid 1 278 gårdar, som gjorts till föremål för särskild undersökning. Den visar en variation av förräntning på . Medelförräntningen för samtliga ligger vid en negativ förräntning på . Familjernas arbetssättning i kronor visar en liknande variation med ett medelvärde på 3:33. Att jordbrukare, trots dessa anmärkningsvärt låga siffror, kan existera kan verka förvånande. Kontantersättningen kan ju också enligt andra sammanställningar uppgå till relativt rimliga belopp. En orsak härtill är att de flesta har relativt låg skuldsättning. De lever följaktligen i stor utsträckning på räntan av det i företaget nedlagda kapitalet. Jordbrukarna räknar inte heller, i regel, med nödvändiga avskrivningar eller med avtalsmässig ersättning för sitt eget arbete. De redan etablerade jordbrukarna har alltså kunnat klara sig, men den nuvarande lönsamheten och förräntningen, även efter det senaste jordbruksavtalet, är inte tillräckligt god för att klara den skuldsättning som en nyetablerad jordbrukare måste räkna med. Inkomstförhållandena inom jordbruket måste således förbättras. Vi har hävdat att det till stor del är genom tillämpningen av beslut som jordbrukets utveckling blivit så ogynnsam. Genom prisöverenskommelsen , för den närmaste treårsperioden, synes dock som om en förändring till det bättre skulle vara på väg. Trots att förutsättningarna beslut är föråldrade det var de till väsentliga delar redan när beslutet fattades är principerna kring vilka beslutet är uppbyggt fortfarande acceptabla. Framför allt gäller detta den grundläggande tesen att de som är sysselsatta inom jordbruket skall kunna påräkna ekonomisk och social trygghet i samma utsträckning som andra näringar erbjuder. Det gäller bara att ge dessa principer reellt innehåll. Vi finner alltså inte nu anledning att yrka på en ny jordbruksutredning. Däremot finns det anledning att utnyttja tiden under nuvarande treårsavtalet till en översyn av beslut. I första hand är det önskvärt att en kartläggning sker av beslutets effekter. Det är exempelvis angeläget att det utreds i hur hög grad betytt en nedrustning förslitning av jordbruket och vilka åtgärder som behövs för att reparera skadorna. Det är, enligt vår mening, nödvändigt att orsakssammanhangen till den ogynnsamma utvecklingen blir ingående analyserade och jämförda med de antaganden varpå beslutet grundades. Det sker visserligen en del statistikinsamling och bearbetning, som ger en god bild över exempelvis inkomstutvecklingen, men den nödvändiga samlade bilden av de olika faktorer som påverkat utvecklingen föreligger inte. Det är angeläget att den av oss begärda översynen av beslut angående den framtida jordbrukspolitiken sker så skyndsamt att resultatet kan föreläggas riksdag, således innan det nuvarande treårsavtalet löper ut. I utredningen, som närmast torde få formen av en arbetsgrupp, bör placeras representanter för både lantbruket och riksdagspartierna. Det allvarligaste i de senare årens produktionsutveckling inom jordbruket torde vara minskningen i mjölkproduktionen och ökningen av spannmålsodlingen. Härigenom har uppkommit en besvärlig obalans med bristtendenser i fråga om mjölkförsörjningen och överskottsproblem när det gäller spannmål. I förra årets prisuppgörelse togs särskilt hänsyn till denna utveckling, varför vissa utsikter till en förbättrad produktions- och marknadsbalans torde finnas. De prisjusteringar som skedde från och med årsskiftet i samband med den s. k. inflationsregelns utfall är också avsedda att verka i samma riktning. kunde också en viss förbättring konstateras i mjölkproduktionen. Det var dock fortfarande frågan om en fortsatt minskning. understeg således mjölkproduktionen fjolårets med eller med knappt en procent. Några säkra slutsatser om mjölkproduktionens utveckling på kan inte dras av så kortsiktiga uppgifter. Alldeles uppenbart är att någon väsentlig förändring av mjölkproduktionen inte kan förväntas enbart genom de prisökningar som skett. Andra stimulerande åtgärder torde vara nödvändiga. med den osäkra utvecklingen av mjölkproduktionen sker en klar ökning av konsumtionen. Den totala förbrukningen av färska mjölkprodukter ökade med . När denna konsumtionsökning sammanfaller med en svag utveckling på produktionssidan, erfordras inte några större undersökningar för att klargöra att mjölkproduktionen behöver stimuleras. Det finns nämligen inte heller numera några påtagliga överskott på världsmarknaden av exempelvis smör eller mjölkpulver. Ett visst importbehov av smör uppstod till och med i . En följd av knappheten på smör på världsmarknaden blev att priset var fyra gånger så högt som . Detta bör, enligt vår mening, vara ett allvarligt observandum för dem som tror att till väsentliga delar kan basera sin livsmedelskonsumtion på importerade produkter. Vi måste se till att vi inom överskådlig tid blir självförsörjande. Det är bättre ur både jordbrukets och samhällets synvinkel med ett visst överskott än att vara beroende av en mycket prisosäker världsmarknad. Som ett led prisöverenskommelse ingick att en översyn skulle ske av rationaliseringsstödet så att stöd övergångsvis skulle kunna utgå även till jordbruk med begränsade utvecklingsmöjligheter. Den arbetsgrupp som tillsattes för att göra denna översyn fann sin uppgift vara att lägga fram förslag i syfte att trygga en inhemsk försörjning med mjölk- och mjölkprodukter. I betänkandet Mjölkproduktion vid begränsat utvecklingsbara företag konstaterar arbetsgruppen att takten i uppbyggnaden av rationella mjölkföretag inte kan väntas bli tillräcklig för att kompensera ett väntat fortsatt bortfall av mjölkproducenter vid främst de mindre företagen. Det framstår därför som önskvärt, skriver arbetsgruppen, från samhällets synpunkt att medverka till en ytterligare dämpning av nedgångstakten i mjölkproduktionen vid begränsat utvecklingsbara företag. Arbetsgruppen föreslår också vissa stimulansåtgärder vilka vi får anledning att återkomma till när särskild proposition i ärendet lämnas årets riksdag. Upprustningen av det svenska jordbruket måste ske genom en kombination av prisförbättringar och intensifierade rationaliseringsinsatser. Vi har tidigare berört lönsamhet och inkomstförhållanden samt de förslag till rationaliseringsstöd för mjölkproduktionen vid begränsat utvecklingsbara jordbruk, som föreslagits av en särskild arbetsgrupp. Vi finner det också angeläget att rationaliseringsstödet i allmänhet ges en bredare och mera generös tillämpning. Sålunda är det nödvändigt att avlägsna den orealistiska uppspjälkningen av lantbruksföretaget i en skogsdel respektive jordbruksdel vid avgörandet om statligt rationaliseringsstöd. Företagets berättigande och lämplighet för erhållande av rationaliseringsstöd bör bedömas med den kombinerade lantbruksdriften som grund. Kombinationen jord/skog är också naturlig för huvuddelen av familjejordbruken. Riktlinjerna för det statliga kreditstödet är att det skall utgå enbart till företag vars jordbruksdrift är eller kan göras effektiv och rationell. Vid sidan av denna huvudlinje är det enligt vår mening önskvärt att också s. k. deltidsjordbruk kan erhålla stöd. Denna företagstyp kan mycket väl anses vara effektiv, vartill kommer att den i vissa områden är synnerligen lämplig också i andra sammanhang. Exempelvis spelar deltidsjordbruket en betydande roll ur landskapsvårdssynpunkt. Med en positivare syn på dessa jordbruk skulle ökade insatser kunna göras för landskapsvården för en levande landsbygd. Genom att stora arealer åker och betesmark nu tagits ur den ordinarie jordbruksproduktionen har uppstått betydande problem i form av igenväxning och svårigheter att bevara det kulturlandskap, som uppskattas av en överväldigande majoritet av svenska folket. Vi förutsätter att kommer att få ta ställning till förslag hur landskapsvården skall främjas. Det är nu angeläget att riktlinjer skyndsamt drages upp för ett samarbete mellan naturvården och jordbruket, direkt syftande till att någon del av de kostnader för naturvård, som samhället i varje fall är berett att åtaga sig, användes som stöd till köttproduktion i nya former, vilken löser delar av landskapsvården inom stora delar av landet. Målet bör vara att nå det bästa resultatet med hänsyn till såväl jordbruket som naturvården vid en bedömning grundad på helhetssyn. När det gäller tillämpningen av rationaliseringskungörelsen är det också önskvärt att den blir sådan att s. k. vardagsrationalisering kan stödjas. Det bör inte vara så att enbart eller i huvudsak mycket kostsamma projekt skall stimuleras. är det inte bara för de mindre eller familjejordbruken de mindre rationaliseringsåtgärderna som är angelägnast och som ger den bästa effekten. En stimulans av sådana åtgärder är synnerligen önskvärd i en period som vi vill beteckna som en upprustningsperiod för jordbruket. Vi finner därför att erforderliga ändringar i tillämpningen av rationaliseringskungörelsen bör vidtagas. Översynen av rationaliseringskungörelsen, i här avsedda syften, bör ske genom den arbetsgrupp som vi föreslagit för översyn av jordbruksbeslut. uttalade då nya riktlinjer för jordbrukspolitiken fastställdes att en god livsmedelsbereskap är en oundgänglig del av vårt totala försvar och en förutsättning för vår traditionella neutralitetspolitik. Några närmare preciseringar av målen för livsmedelsberedskapen har dock inte gjorts. Två typfall av beredskap föreligger i detta sammanhang: dels avspärrningsberedskap, som är mera långsiktig, dels krigsberedskap, där perspektivet är avsevärt kortare. Vi avser här att anlägga vissa synpunkter på avspärrningsberedskapen. Väsentligt ändrade förutsättningar har skett sedan . Då utgjordes exempelvis dragkraften i jordbruket huvudsakligen av 600 000 hästar. finns mindre än 20 000, varav många är begränsat användbara. fanns 20 000 traktorer, som ganska snabbt gick att ställa om till gengasdrift. finns 170 000 traktorer och drygt 20 000 självgående skördetröskor. Den årliga förbrukningen av brännoljor uppgår till ca 300 000 kbm. Förberedelserna för övergång till gengasdrift är vidtagna, men det kan ifrågasättas om planerna kommer att kunna genomföras inom avsedd tid. kommer stora problem att uppstå föratt hållai gången normal jordbruksdrift. Under kunde utan ransonering konsumenternas ökade efterfrågan på konsumtionsmjölk tillgodoses. Vid en avspärrning nu skulle det, vid fri tilldelning av konsumtionsmjölk, knappast bli någon mjölk över för produktion av smör och ost. Kostammens starkt minskade omfattning skulle inte heller medge att man som 1940 kunde slakta ut en stor mängd kor för den löpande köttförsörjningen. Beredskapssituationen är således också på detta område synnerligen allvarlig. Det är inte brödet, fettet och kalorierna som utgör det största problemet i vår avspärrningsberedskap, utan mjölken och proteinet. En arbetsgrupp sysslar med hithörande frågor, men den tycks ha långt kvar till dess den kan presentera ett resultat av arbetet. Frågan om jordbrukets beredskapsmöjligheter har vida aspekter: produktionsomläggningen och produktionsomfattningen, försörjningen med handelsgödsel, drivmedel och proteinfoder, jordbrukets blockorganisation, gengasberedskapen, strukturomvandlingen inom jordbruket och förädlingsindustrin, beredskapslagring osv. Alliansfrihet i fred syftande till neutralitet i krig är kärnan i vår utrikespolitik. För att denna politik skall bli trovärdig fordras bland mycket annat en god livsmedelsberedskap. Vi finner det därför angeläget att hela beredskapsfrågan vid avspärrning tas upp av den utredning vi i annat sammanhang föreslagit för översyn av jordbruksbeslut. En viktig beredskapsaspekt i det här sammanhanget är jordbrukarnas inställelse vid krigsmakten i händelse av krig eller krigsfara. Ålderssammansättningen innebär att en stor del av jordbrukarna är kvar i värnpliktig ålder. Det finns ca 200 000 män sysselsatta inom jordbruket vid 150 000 enheter. Vid en skärpt beredskapssituation är det följaktligen ofrånkomligt att en stor del av enmansjordbruken, till vilken grupp de flesta hör, kommer att ställas utan arbetskraft. Till detta problem skall läggas konsekvenserna av den rekvisition av traktorer som kommer att ske. Redan i fredstid är det nödvändigt att planera med dessa fakta för ögonen. En blockorganisation håller på att prövas. Vi finner dock angeläget att framhålla vikten av att dessa åtgärder drivs med tillräcklig kraft. En utvecklad blockorganisation kanske också skulle kunna bli en lösning på det lika komplicerade som angelägna avbytarproblemet inom jordbruket. Skuldprocenten för självägande brukare var i genomsnitt för hela riket och för alla storleksgrupper . Anledningen till denna relativt låga skuldsättning torde i huvudsak vara den höga genomsnittsåldern. De flesta brukarna har innehaft sina gårdar länge, varför skulderna har kunnat bringas ner. Skuldsättningen ökar dock med storleken på brukningsenheten, från ett genomsnitt på för de minsta brukningsdelarna till 54,9 för gårdar . Dessa siffror torde fortfarande gälla; möjligen har skuldsättningen vid de större brukningsenheterna ökat, eftersom nyrekryteringen väsentligen sker till de större jordbruken. Jordbruket är en av de mest kapitalintensiva näringarna i landet i förhållande till omsättningen. Varje nytillträdande jordbrukare måste räkna med att sätta sig i skuld för stora belopp. Med hänsyn till osäkerheten , den låga förräntningsprocenten och den dåliga lönsamheten är det naturligt att man känner tveksamhet inför den stora skuldsättningen. Den nödvändiga nyrekryteringen till jordbruket har därigenom försvårats. Utnyttjandet av de statliga kreditgarantierna, som nedgått starkt , visar också att det bland redan etablerade jordbrukare finns en stor tveksamhet inför en ökad skuldsättning. Även de ökade skattebördorna har stegrat jordbrukets svårigheter. Framför allt är det skatteproblem vid generationsskiften som undan för undan förvärrats. I många fall är det helt enkelt inte längre möjligt att låta en släktgård gå vidare till nästa generation. Hela kapital- och kreditförsörjningsproblemet för jordbruket bör enligt vår mening bli föremål för utredning i syfte att skapa bättre förutsättningar för upprustning och nyetablering. Särskilt angelägna är förslag som gör det möjligt för unga driftiga människor med begränsat eget kapital att bli jordbrukare. Beskattningen av jordbruket och skogsbruket kommer att prövas av årets riksdag. Vi avser att då återkomma till de frågor som berör beskattningen av jordbruket. utnyttja tiden under det nuvarande treårsavtalet till en översyn av beslut och en kartläggning av dess effekter, att hela beredskapsfrågan vid avspärrning tas upp i detta sammanhang, förbättra inkomstförhållandena inom jordbruket, stimulera mjölkproduktionen så att inom överskådlig tid åter blir självförsörjande, ge rationaliseringsstödet en bredare och mera generös tillämpning, möjliggöra även för de s. k. deltidsjordbruken att erhålla, statligt kreditstöd, utreda jordbrukets kapital- och kreditförsörjningsproblem. Med hänvisning till vad som i denna motion anförts hemställes I. att godkänner de i motionen angivna riktlinjerna för den ekonomiska politiken; att i princip till ledning för utskottens utgiftsprövning uttalar sig för att större restriktivitet bör iakttagas, än vad finansplanen förutsätter, i syfte att begränsa det statliga upplåningsbehovet; att hos Kungl. a) att Kungl. Maj:t överser systemet med emissionskontroll samt i övrigt metoderna för styrning av kreditmarknaden i konjunkturpolitiskt syfte; b) att Kungl. Maj:t förelägger förslag om en avveckling av valutaregleringen; c) att Kungl. Maj:t tillsätter en utredning enligt i motionen uppdragna riktlinjer bl. a. för att granska den offentliga sektorns expansion, föreslå besparings- och rationaliseringsåtgärder, klarlägga vad som behöver göras för att bryta den hittillsvarande automatiken i samhällsutvecklingen och fastställa hur politiken på olika områden kan läggas om, genom att uppgifter som myndigheterna tidigare skött överförs på enskilda, allt i syfte att stärka den enskildes ställning i förhållande till den politiska och ekonomiska maktkoncentrationen i samhället. () () PER () i Gäddvik N. () i Trobro G. ()