mot · FV021646 · 1972-04-18 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 76 med förslag till lag med vissa bestämmelser om bokföring av bostadslån m. m. 1 propositionen 1972:76 framlägger regeringen förslag om provisorisk lagstiftning om bokföring av bostadslån. departementschefen för att det är: nödvändigt att vidtaga vissa provisoriska åtgärder i syfte att lösa akuta problem som uppkommer inom det nuvarande systemets ram. I propositionen framhåller departementschefen att paritetslånesystemet inte fungerat på avsett sätt som det varit i funktion. Orsakerna till detta anges bl. a. vara att räntenivån varit för hög som byggnadskostnaderna varit stabila. Detta har lett till en mycket stark skuldökning inom lånesystemets ram Denna skuldökning oroar departementschefen som anför att en ny utredning kommer att tillsättas med uppgift att göra en grundläggande översyn av hela bostadsfinansieringen. fram tills dess att den nya utredningen är färdig förordar departementschefen inga egentliga förändringar i lånesystemet, förutom en legalisering av den bokföringspraxis som redan använts inom kommunala företag. Moderata samlingspartiet har i partimotioner i bostadsfrågan uppmärksammat de oroande tendenserna till skuldökning inom paritetslånesystemets ram och förordat snabbaste möjliga översyn och justering av den statliga bostadslångivningen. Departementschefen framhåller nu i propositionen: Den utveckling som har skett i fråga om räntor och paritetstal samt den oförändrade basannuiteten har skapat en stark ökning av skulderna. Mot denna bakgrund anser jag att det nuvarande bostadsfinansieringssystemet är i behov av en mer genomgripande översyn än vad som lämpligen bör göras inom paritetslåneutredningen, som är en expertutredning. Vi utgår ifrån att denna utredning får tillfälle att allsidigt och förutsättningslöst diskutera den framtida uppläggningen av bostadslångivningen. Erfarenheterna av såväl långivning med räntesubvention som långivning enligt paritetstalsmetoden visar att lånesystem med öppna eller dolda subventioner icke tillgodoser primära krav på en ekonomiskt acceptabel bostadsfinansiering. Eftersom departementschefen nu bekräftar att paritetslånesystemet inte fungerar, och heller inte förväntas göra det i fortsättningen, talar starka skäl för att man i avvaktan på en genomgripande översyn av det statliga stödet hjälpligt överbryggar de effekter som systemet medfört. Det gäller därvid i första hand att lösa de likviditetsproblem som systemet medför för kooperativa och enskilda företag. Ur allmän och samhällsekonomisk synvinkel är det av påtagligt värde att olika upplåtelseformer och olika förvaltarkategorier kan uppträda på marknaden och i konkurrens erbjuda bostadssökande sina tjänster. Det har aldrig varit avsikten att paritetslånesystemet skulle förhindra eller försvåra insatser på bostadsmarknaden för de byggherrar som inte hade 100-procentig statlig belåning. Dess värre har effekterna av systemet inneburit i det närmaste omöjliga ekonomiska förvaltningsförutsättningar för kooperativa och enskilda förvaltare. Förslaget om tillsättande av en ny utredning innebär att regeringen avser att för framtiden söka nå en bättre lösning av bostadsbyggandets finansiering. En sådan utredning kan förväntas medföra dröjsmål innan någon lösning kan presenteras. Detta är inte till fyllest för de företag som redan tvingats finansiera sina bostadsobjekt inom paritetslånesystemets ram och som därigenom försatts i ohållbara likviditetsförhållanden, vilka inte förbättras genom den föreslagna bokföringslagstiftningen. Till detta kommer att även de bostadsobjekt som tillkommer får arbeta med samma ekonomiska förutsättningar som gäller. För den här berörda produktionen framstår det som nödvändigt att redan nu vidta åtgärder, av provisorisk karaktär, som eliminerar de icke acceptabla likviditetskonsekvenserna av lånesystemet. Detta kan ske genom att statsmakterna påtar sig likartat likviditetsengagemang till samtliga byggherrar oavsett i övrigt gällande olikheter i lånegränser. Paritetslånesystemet tillkom 1968 och ersatte då ett bostadslånesystem som byggde på räntesubvention. Paritetslånen skulle inte innebära en direkt subvention men fick, genom att omfördela kapitalkostnaderna i tiden, den effekten att kapitalkostnaderna, och därmed hyran, i böljan var lägre än den verkliga kostnaden för att successivt öka under amorteringstidens lopp. Redan när paritetslånen infördes uttalade vi stark skepsis mot systemet och särskilt mot den förutsedda skuldökning som var inbyggd i systemet. Vi förordade då liksom nu - ett finansieringssystem som icke innehåller vare sig öppna eller dolda subventioner. Den huvudfråga om skuldökningen, som i propositionen nu aktualiseras, förutsågs redan vid systemets införande, och representanter i statsutskottet framhöll i en reservation till utskottets utlåtande 1968:100: Uttalandet innebär enligt utskottets mening bl. a. att statens fordran i anledning av den förut nämnda skuldökningen så till vida bör betraktas som villkorlig att det inte kan komma i fråga att driva in en uppkommen skuldökning om den allmänna kostnadsutvecklingen (paritetstalen) eller läget på ortens hyresmarknad icke medger att hyrorna kan höjas i den utsträckning som erfordras för att avveckla låneskulden inom avsedd tid. De företag som finansieras med statliga bostadslån bör icke riskera att försättas i en företagsekonomiskt ohållbar situation på grund av att förutsättningar för förräntning och amortering av paritets- och räntelån inte föreligger. I vilken mån fråga om betalningsanstånd eller avskrivning av låneskuld aktualiseras, kan f. n. icke bedömas. Det är nödvändigt att Maj:t närmare överväger förutsättningarna och formerna för sådana beslut och därvid särskilt beaktar, att beslut av här ifrågavarande slag skall baseras enbart på de ekonomiska förutsättningarna i det enskilda förvaltningsobjektet samt att besluten får samma ekonomiska effekt för alla byggherrekategorier. I avvaktan på sådan analys av formerna för den framtida handläggningen av bostadslånen, vilken ger möjlighet att överblicka de ekonomiska verkningarna av den nya lånekonstruktionen, bör ett tillkännagivande endast anses utgöra grund för en provisorisk tillämpning. Erfarenheterna av paritetslånesystemets skuldökning har redan aktualiserat frågan om eventuell statsgaranti eller avskrivningsregel för den del av lånet som icke kan avbetalas. Vi delar den uppfattning som framförts av riksbanksfullmäktige att avskrivningsförlusterna kan bli avsevärda men att därvid frågan om lånekonstruktionen är en viktigare och mer aktuell fråga än bokföringsreglerna. Eftersom departementschefen nu både föreslår en ny- utredning och en temporär lagstiftning kan vi dock med viss tvekan acceptera den tillfälliga lagstiftningen och med tillfredsställelse notera att det moderata förslaget om en allsidig utredning, något sent men dock, tillgodosetts. Med hänvisning till det anförda hemställes 1. att beslutar godtaga det i proposition nr 1972:76 framförda förslaget till Lag med vissa bestämmelser om bokföring av bostadslån, 2. att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag till årets riksdag angående övergångsvisa åtgärder i syfte att jämställa byggherrar av olika kategorier med avseende på statligt likviditetsengagemang. () BO () 1* 1972.