mot · FV021481 · 1972-02-15 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majis proposition nr 10 angående vissa beslut fattade av internationella arbetsorganisationens allmänna konferens vid dess femtiosjätte sammanträde. 1 propositionen 1972:10 underställs bl. a. en konvention samt en rekommendation om skydd mot förgiftningsrisker härrörande från bensen. Konventionen och rekommendationen har antagits av internationella arbetsorganisationens () allmänna konferens . Som framhålls i propositionen måste man betrakta bensenförgiftning som en allvarlig yrkessjukdom. De sjukliga förändringarna uppkommer huvudsakligen som ett resultat av påverkan av små mängder . Skadeverkan riktar sig framför allt mot de blodbildande organen med allvarliga blodsjukdomar som följd. Det är därför synnerligen angeläget att det så snabbt som möjligt läggs fram sådana förslag till ändrad svensk lagstiftning som föranleds av konventionen och rekommendationen och att därigenom kan ansluta sig till konventionen. Vid ifrågavarande deltog från svensk sida en allsidig representation. Samtliga svenska delegater ställde sig bakom konventionen och rekommendationen. Det är då också nödvändigt att man ser till att innehållet i dessa instrument slår igenom i svensk lagstiftning. Arbetarskyddsstyrelsen visar i ett yttrande att den svenska lagstiftningen på detta område har betydande brister. Enligt svensk lagstiftning har t. ex. förbud mot användning av bensenhaltiga ämnen stadgats endast i fråga om tillverkning av läderskodon. För att överensstämmelse mellan konventionstexten och svensk lagstiftning skall uppnås måste en förteckning upprättas över de arbetsprocesser där användningen av bensen och ämnen som innehåller bensen är förbjuden. Arbetarskyddsstyrelsen konstaterar under hänvisning till sin genomgång av den svenska lagstiftningen att konventionen och rekommendationen på flera punkter går längre än motsvarande svenska bestämmelser. Vi kan inte finna att en förändring av den svenska lagstiftningen i enlighet med innehållet i konventionen och rekommendationen skall behöva anstå tills arbetsmiljöutredningen är klar med sitt omfattande arbete. Enligt vår uppfattning kan en eftersläpning i den svenska arbetsmiljölagstiftningen i förhållande till andra länders lagstiftning inte accepteras. Det bör vara relativt enkelt att utifrån arbetarskyddsstyrelsens genomgång av gällande svensk lagstiftning på detta område snabbt framlägga förslag till erforderliga lagstiftningsändringar. Sådana ändringar måste, som LO framhåller i ett remissyttrande, betraktas som helt i linje med intentionerna bakom direktiven för arbetsmiljöutredningens arbete. TCO tillstyrker att konventionen ratificeras och att sådana åtgärder vidtas som erfordras för tillämpning av rekommendationens bestämmelser. Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1972:10 begär att av framlagd konvention nr 136 och rekommendation nr 144 om skydd mot förgiftningsrisker härrörande från bensen föranleder ett snabbt förslag från Kungl. Maj:t om sådana ändringar av gällande svensk lagstiftning på arbetsmiljöområdet att kan ratificera konventionen och följa rekommendationen utan onödig tidsutdräkt. i KARL-ER1K ()