mot · FV02545 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående huvudmannaskapet för landskapsvård i odlingsbygder. I samband med diskussionerna om 1967 års jordbrukspolitiska beslut aktualiserade vi vissa aspekter på sambandet mellan jordbruk och naturvård. gav i uppdrag att följa verkningarna från landskapssynpunkt av minskningen av jordbruksjordens omfattning. Verket tillsatte därför en arbetsgrupp, i vilken, förutom representanter för , också lantbruksstyrelsen, , dåvarande och var representerade. Gruppen lade fram förslaget Landskapsvård i odlingsbygder. I årets statsverksproposition redovisas förslagen som framlagts av arbetsgruppen (bil. 11, s. 130 ff.). Rapporten behandlar sådana områden som är av betydelse för friluftslivet eller landskapsbilden eller är av kulturellt eller vetenskapligt intresse. Arbetsgruppen har med hjälp av länsstyrelserna gjort en inventering av sådana områden som det är angeläget att hålla öppna. Av inventeringen framgår att ca 200 000 ha nedlagd eller nedläggningshotad jordbruksmark har sådan betydelse för landskapsbilden att dessa arealer även bör hållas öppna. Inom pågår arbetet med att upprätta ett program för landskapsvårdande åtgärder och organiserandet av försöksverksamhet. Programmet kommer att omfatta både ekonomiska analyser och metodanalyser. Arbetsgruppen har indelat den aktuella marken i tre grupper beroende på angelägenhetsgrad. Områdena har klassificerats som riksobjekt, länsobjekt och kommunala objekt. Cirka 90 000 ha bedöms vara riksobjekt eller länsobjekt av mer allmänt intresse. Arbetsgruppen anser att staten bör handha skötseln av dessa objekt. Övriga områden sägs vara av utpräglat regionalt intresse eller av lokalt intresse. Landsting och kommuner bör enligt gruppens förslag ansvara för dessa områdens skötsel, dock bedöms åtgärderna så angelägna att statsbidrag anses böra utgå. I fråga om skötseln av områdena föreslås betesdrift, åkerbruk eller mekaniska metoder. Då det blir fråga om betesdrift bör sådan säkerställas genom avtal med enskilda brukare. I första hand bör man undersöka markägarens möjligheter att själv klara ett öppethållande. Även i fråga om åkerbruk och mekanisk skötsel föreslås att enskilda brukare i första hand anlitas. Arbetsgruppen tar i sitt förslag också upp formerna för hur områdena skall säkerställas för framtiden. 1 första hand föreslås förordnanden om dispensabla förbud enligt naturvårdslagens 19 §. I vissa fall kan det dock bli aktuellt med formell bindning på . Detta gäller främst då större engångsbelopp satsas. har begärt att åtgärder får sättas in i form av försöksverksamhet i en omfattning som motsvarar ca en fjärdedel av den areal för vilken staten i första hand föreslås få ansvaret, dvs. ca 20 000 ha. Medelsbehovet beräknas till . De flesta remissinstanser har mottagit förslaget positivt. Bland annat kan nämnas att och förklarat att de inte motsätter sig att kommuner och landsting tar på sig det ekonomiska ansvaret för objekt som bedöms vara av mera regionalt och lokalt intresse. Chefen för biträder förslaget om att försöksverksamhet skall igångsättas, men på några väsentliga punkter avviker Kungl. Maj:ts ställningstagande från hemställan. Det gäller i första hand frågan om huvudmannaskapet. I statsverkspropositionen föreslås att försöksverksamheten skall bedrivas på kommunalt initiativ och under kommunalt huvudmannaskap. Statsbidrag bör enligt propositionen utgå med högst av kostnaderna för skötseln. Vi biträder ej detta avsteg från ursprungliga förslag. Det kan i dagens läge, då kommunerna har svåra ekonomiska problem, inte vara riktigt att lägga ytterligare kostnader på kommunerna. Förslaget kan innebära att vissa kommuner får bära kostnaderna även för objekt som kan anses vara i huvudsak av rikskaraktär. Enligt vår mening bör den föreslagna försöksverksamheten helt finansieras med statliga medel. Detta kräver att utöver Kungl. Maj:ts förslag anslås. Det gäller vidare frågan om vilken arbetskraft som skall anlitas för att utföra arbetena. I förslag prioriteras brukaren/markägaren eller annan brukare i närheten av landskapsvårdsobjektet. Departementschefen har frångått detta förslag och anser att markägaren bör anlitas för uppgiften först i det läge då annan lämplig arbetskraft inte finns. Vi finner detta vara ett klart avsteg från de ursprungliga intentionerna med landskapsvård i odlingsbygder, nämligen att genom utnyttjande av de ursprungliga brukarnas kunskap och förmåga bibehålla jordbrukslandskapets skönhetsvärden. Enligt vår mening bör de enskilda brukarna i första hand anlitas för landskapsvårdande åtgärder i odlingsbygder. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att A. i fråga om försöksverksamhet avseende landskapsvårdande åtgärder inom odlingslandskapet godkänner vad i motionen anförs i fråga om finansieringen och anlitande av arbetskraft, B. till Vård av naturvårdsområden m. m. för /73 anvisar ett i förhållande till Kungl. Maj:ts förslag med förhöjt reservationsanslag om . () i Luttra () i Bäckmora . () i Skegrie () i Glömminge