mot · FV0249 · 1972-01-12 00:00:00 — om kartläggning av det politiska mångsyssleriet. Två gånger har den svenska avslagit motioner om kartläggning av det politiska mångsyssleriet. 1970 förklarade allmänna beredningsutskottet (utlåtande 1970:1 1) att sådana problem var en praktisk avvägningsfråga. Man bortsåg från att avvägningar kan göras med mer eller mindre kunskap om bakgrunden, kan göras med stöd av olika värderingar som baseras på fakta. 1971 meddelade (betänkande 1971:63) att fortlöpande undersökningar äger rum om politiker av intresse för den i motionerna aktualiserade frågan. Men flera av de frågeställningar som är avgörande för att bedöma mångsyssleriets omfattning och verkningar tas inte upp i de utförda eller planerade undersökningar som utskottet nämnde. Utskottens betänkanden var inte enhälliga. Båda åren reserverade sig och visade en mer kritisk uppfattning om uppdragskoncentrationen i det politiska livet. Vid båda tillfällena var det liberala motioner som förde frågan till debatt i (motion 1970:11:1107, motion 1971:287 och ett avsnitt i närdemokratimotion 1971:86). Det borde nu vara dags för en stark opinion över partigränserna att mer aktivt arbeta för att uppdragen sprids på fler människor än . I pressen får vi gång på gång läsa om politiska mångsysslare, män eller kvinnor, som tagit på sig eller lastats på orimligt många uppdrag. Tidningarna och allmänheten frågar: Hinner de med allt detta? Kan de sätta sig in i frågorna när de har så mycket att styra och ställa med? Får de tid till kontakter med väljarna? Blir de inte alltför beroende av experterna? Är det rimligt att makten koncentreras på så få händer? Det är bra att sådana frågor ställs. Visst blir många politiker irriterade över de här artiklarna, och visst finns det småfel i dem. Naturligtvis kan man diskutera den grad av samordning som behövs i politiken. Ändå tror jag att frågan om mångsyssleriet kommer att tas upp ännu oftare än . Och räcker det inte att få veta det genomsnittliga antalet uppdrag som t. ex. ledamöterna i ett visst landsting har. Flera av de frågor som vi liberaler ställt gång på gång och som vi vill ha kartlagda får vi inte svar på i de undersökningar som majoriteten i har hänvisat till. Frågeställningar av följande slag anser vi vara viktiga: Hur fördelar politiker sin tid mellan olika uppdrag i kommun, landsting, riksdag, parti, organisationer i övrigt och andra engagemang? Hur mycket hinner politiker följa med i den aktuella facklitteraturen och i debatten om de frågor de själva skall vara med och besluta om? Är politiker och partier i regel medvetna om riskerna med mångsyssleriet? Vad gör man för att fördela uppdragen på fler personer? Vilket slag av uppdragskoncentration har ett positivt värde från samordningssynpunkt och för ömsesidiga impulser? Hur mycket tid över har mångsysslarna för att hålla kontakt med de väljare som de företräder? Går utvecklingen mot mer eller mindre mångsyssleri? Det är fel att koncentrera mycket makt till ett smalt skikt av människor. Mångsyssleri leder till maktkoncentration. Sprider man uppdragen så sprider man också människors ansvar för samhällsutvecklingen, ger fler mer att säga till om. Mångsysslaren själv får svårt att sköta alla sina uppdrag. Han/hon måste ständigt hasta till nästa möte, nästa fråga, nästa föredragning. Han/hon får inte tillräckligt med tid att ställa följdfrågor, överblicka, ta kontakter och tänka efter. Det är allvarligt . Politiker måste få tid att tänka igenom alternativ och framtidsproblem. Man talar ibland om framtidsforskning. Den visar hur angeläget det är att lägga perspektiv långt framåt på de beslut vi fattar . Den som sitter nästan jämt över högen av promemorior och andra papperstravar i dag-för-dag-politiken blir lätt fånge hos tekniker och tjänstemän. Han får inte tid att tänka över konsekvenserna och begära fram alternativ. Han riskerar att bli ett hot mot det politiska livets vitalitet. Jag begär inte lagstiftning mot det politiska mångsyssleriet. Vad som är viktigt är att partier, press och allmänhet får veta mer om riskerna. Ökad kunskap betyder att partierna själva kan fundera bättre än nu över hur de skall sprida uppdragen . Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl Maj:t hemställer om att en kompletterande kartläggning, sammanställning och analys görs av mångsyssleriets omfattning och verkningar i svensk politik.