mot · FV021351 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om ökat konsumentskydd för försäkringstagare. Försäkringsbranschen fyller en viktig funktion i vårt moderna samhälle. Försäkringsmöjligheten är en faktor av grundläggande betydelse för den enskildes trygghet. Försäkringstagarnas uppgår till stora belopp. Försäkringsbolagens motprestation är skadeutbetalningarna som uppgår till likaledes stora belopp. Försäkringsbolagens verksamhet har med andra ord stor betydelse för den enskildes ekonomi. Det är självklart att oenighet ibland uppstår mellan försäkringsbolagen och deras kunder beträffande skaderegleringen. Det kan gälla såväl storleken av ersättningen som handläggningen över huvud taget. synes försäkringstagarens enda möjlighet att få skaderegleringsfrågan prövad vara den vanliga juridiska vägen, dvs. att stämma försäkringsbolaget till en civilprocess. Många konsumenter tvekar att ta detta steg inför risken av höga advokatkostnader och en långt utdragen process, där utsikten till framgång är ytterligt svårbedömbar i förväg. Parterna är hänvisade till att träffa uppgörelse utom rätta med de risker detta medför för att den svagare parten tvingas helt eller delvis efterge sin rätt. Försäkringstagaren är i sådana mål alltid den svagare parten. Den starkare parten försäkringsbolaget har oftast tillgång till såväl ekonomisk, juridisk som teknisk och medicinsk expertis. Konsumentens underläge gör det troligt att han/hon i de flesta fall känner sig tvingad acceptera försäkringsbolagets bud. Samma förhållande gäller skadereglering i statlig förvaltning, t. ex. inom SJ och försvaret. Den övervakning som försäkringsinspektionen utövar över försäkringsbolagen rör inte de individuella fallen utan gäller försäkringsbolagens allmänna skötsel liksom en allmän prövning av skäligheten i premiesättningen. Uppenbart är att det nuvarande konsumentskyddet för försäkringstagare är bristfälligt. Med tanke på försäkringsväsendets omfattning och betydelse för medborgarna borde det vara ett väsentligt samhällsintresse att försäkringstagarna ges en ökad trygghet. finns ingen samhällsunderstödd instans dit försäkringstagaren kan vända sig med ett eventuellt klagomål. Den allmänna rättshjälpen kan endast i ringa mån bistå vid tvister av ovan nämnt slag. Reklamationsorganen erbjuder inte heller någon bra lösning, då dessa myndigheter saknar möjligheter att tvångsvis genomdriva sina beslut. En allmänhetens skaderegleringsombudsman, som tillvaratar försäkringstagarnas intressen i vad gäller t. ex. skälighet i skadefall och behandlingen i skade- och ersättningsfall över huvud taget, skulle fylla ett stort behov. Alternativa eller kompletterande lösningar bör också övervägas, exempelvis med utgångspunkt från de tankegångar som redovisas i en promemoria från angående förenklat förfarande i konsumenttvister (stencil 1971:9), med sikte på att ge konsumenten/försäkringstagaren en enkel, snabb och billig men rättssäker möjlighet att få till stånd opartisk rättslig prövning av sådana tvistefrågor som inte kan lösas på annat sätt. Med anledning av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller att förslag till lagstiftning angående ökat konsumentskydd för försäkringstagare föreläggs . HANS () i