mot · FV02187 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om sänkt pensionsålder för gruvarbetare m. fl. Kravet om sänkt pensionsålder för vissa grupper med tungt och hälsofarligt arbete är fortfarande lika aktuellt. Till dessa grupper hör obestridligen gruvarbetarkåren, framför allt den del som arbetar under jord men även övriga i samma fack. Detsamma gäller också en rad andra kategorier som byggnadsarbetare, som också i stor utsträckning har underjordsarbete, tunnelbyggare, anläggningsarbetare m. fl. Behandlingen av gruvarbetarnas pensionsfråga är ett typexempel på hur nonchalant man viftar bort det viktiga arbetarkravet om sänkt pensionsålder. På grundval av framlagda motioner beslutade att låta frågan om tidigare pensionering av arbetstagare under jord bli föremål för utredning. Andra lagutskottet ansåg i sitt yttrande nr 66 att frågan borde tas upp till prövning. I enlighet med utskottets förslag hemställde till Kungl. Maj:t om utredning av frågan. Någon sådan utredning genomfördes emellertid icke. Utredningsuppdraget anförtroddes åt pensionsförsäkringskommittén, som i samband därmed förstärktes med representanter för LO och SAF. Denna kommitté anmälde senare att ett avtal träffats mellan Svenska arbetsgivareföreningens allmänna grupp, och å ena sidan samt å den andra angående pensionsplan för arbetare i egentligt arbete under jord. I och med detta ansåg kommittén att riksdagsbeslutet om utredning icke behövde verkställas Vi kan icke dela denna mening och vet också att gruvarbetarkåren inte betraktar det föreliggande avtalet som någon verklig lösning på sin pensionsfråga Det är möjligt att man vid förhandlingarna med arbetsköparparten inte kunde komma längre, men det aktualiserar då återigen frågan om att lagstiftningsvägen komma fram till en acceptabel lösning. I ett brev till riksdagsgrupperna från Gravs avd. 4 i betonar gruvarbetarna sitt missnöje med frågans handläggning och framhåller med skärpa att den överenskommelse som träffades 1969 inte alls har löst pensionsfrågan på ett tillfredsställande sätt. Kravet om pension står fortfarande kvar, framhåller fackföreningen i det nämnda brevet som slutar med följande ord: Det är nu helt uppenbart att man förhandlingsvägen icke kommer fram till sänkt gruvarbetarpension till inom rimlig tid. Vi kräver alltså av respektive riksdagsgrupper att ni bidrar till att få slut på förhalandet och verkar för att man lagstiftningsvägen förverkligar vårt gamla och rättvisa pensionskrav. kommunisterna anser, nu liksom tidigare, att gruvarbe tamas närmare krav är berättigat och bör tillfredsställas. Detsamma gäller kravet om sänkt pension för vissa andra grupper med särskilt tungt och hälsofarligt arbete. Det har ibland sagts att den ökade mekaniseringen på olika områden har minskat det tunga och kroppsslitande arbetet, men det är en sanning med mycket stor modifikation. Arbetstakten är hårt uppdriven och arbetet utförs på hälsofarliga arbetsplatser som skapar nya sjukdomsfall. Man kan återigen ta gruvarbetet som exempel på tungt och hälsofarligt arbete som till den kända silikosfaran nu också kan lägga problemet med radongasen. Genom mätmetoder som först utvecklats har man kunnat utforska radonhalten i svenska gruvor. Man fann då överraskande att ett stort antal av våra svenska gruvor hade radonhalter som betydligt överskrider fastställda gränsvärden. Radon är som bekant en radioaktiv gas som bildas när radium sönderfaller. Förekomsten av denna gas kan framkalla lungcancer. Erfarenheter från exempelvis i södra är alarmerande. Vi vet också att gruvorna blir djupare och att en expanderande maskinell utrustning också innebär ännu mera olje- och dieselavgaser och ett fruktansvärt buller och damm. Allt detta har gjort att gruvarbetarkåren kämpat särskilt energiskt för rätten till sänkt pensionsålder. Den första framstöten gjordes av arbetarna vid Luossavaara-Kiruna AB:s gruvfält som ställde krav om pension vid . kan man nämna beslutet vid i om att gå in för sänkning av pensionsåldern till för gruvarbetare under jord och 60 ovan jord. Det bör också erinras om att pension vid var ett av de framträdande kraven under gruvstrejken 19691970. Så sent som tog två stora fackliga avdelningar vid gruvorna i upp samma krav och fick ett mycket starkt stöd, bl. a. genom 2 571 namnunderskrifter. Vi anser också att en rad andra kategorier av arbetare med tungt och smutsigt arbete har rätt att ställa kravet om sänkt pensionsålder. I många andra länder pensioneras inte bara gruvarbetare utan också en rad andra kategorier vid eller tidigare. Det kan inte vara en alltför svår uppgift att utreda och komma fram med förslag som definierar vilka kategorier som kan komma i fråga. Vad antalet underjordsarbetande gruvarbetare beträffar redovisar en uppgift erhållen i samråd med om ett antal till 1 500. Ett mycket stort antal av dem torde tidigare ha varit sysselsatta under jord, varför förutsättningen måste vara att även dessa genom pensionsreglernas utformning blir berättigade till en pensionering från och med fyllda . Av betydelse för erhållandet av hustrutillägg har uppskattning gjorts att 1 100 är gifta och att hustrun i samtliga fall är . Om alternativt uppskattningen göres att i samtliga fall hustrun är blir det ekonomiska utfallet följande: I det förra fallet den årliga kostnaden ca 16 milj. kr. i det senare fallet ca 14 milj. kr. Det är angeläget och brådskande att komma fram till lägre pensions ålder för grupper som t. ex. skogsarbetare, järnbruksarbetare, byggnadsarbetare, stuveriarbetare och andra med liknande arbetsförhållanden. Många arbetare inom dessa fack är utslitna långt före den pensionsålder som gäller, och arbetet är inte en glädje utan en stor plåga, som inte minskas av att förtjänsten undan för undan sjunker när den äldre arbetskraften inte orkar hänga med i det ofta hårda ackordsarbetet. Skogsarbetarna är ännu ett typexempel där kravet om lägre pensionsålder måste ses som en självklarhet. Den ökade mekaniseringen, hetsen och stressen gör det omöjligt för många att hänga med till nu gällande pensionsålder. På detta område har emellertid det statliga domänverket gått före med gott exempel, och för verkets skogsarbetare gäller nu pension vid . Eftersom vi med rätta hävdar att man inom den statliga företagsamheten bör ha en föredömlig personalpolitik vore det logiskt att det andra stora statsföretaget, , där utan tvekan arbetsförhållandena har karaktären av tungt och hälsofarligt arbete, följde domänverkets exempel. Då detta inte är fallet är den slutsats gruvarbetarna kommit fram till fullt begriplig, nämligen att rätten till pension från och med fyllda blir lagfäst. Vad överjordsarbetande gruvarbetare beträffar har redan nämnts att äldre gruvarbetare, som varit underjordsarbetande, genom pensionsreglernas utformning skall tillförsäkras rätt till motsvarande lägre pensionering. I detta sammanhang aktualiseras frågan om såväl underjordsarbetande grupper som sysselsatta inom övriga tunga och hälsofarliga arbeten. En gränsdragning därvidlag förutsätter en närmare utredning. Vi anser att en sådan måste igångsättas med största skyndsamhet. Utöver den utvidgning av rätten till förtidspension som förutskickats skall ses över och göras effektivare bör en sådan utredning leda fram till en lagfäst rätt till tidigare pensionering från och med i likhet med vad som föreslås för underjordsarbetande gruvarbetare. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att uttalar sig för att genom lagstiftning tillerkänna underjordsarbetande inom gruvindustrin jämte övriga underjordsarbetande grupper en pensionering från och med fyllda samt att tidigare sysselsättning i underjordsarbete beaktas vid pensionsreglernas utformning, 2. att hos regeringen hemställer om utarbetandet av förslag till lagtext för sådant reglemente samt att detta förelägges vårriksdag för beslut, 3. att jämväl hos regeringen hemställer om att frågan om vilka övriga tunga, hälsofarliga och pressande arbeten som likaledes bör komma i åtnjutande av motsvarande lägre pensionering skyndsamt utreds samt att föreläggs förslag härom. (vpk) i (vpk) i PER (vpk) (vpk) i