mot · FU021036 · 1972-01-27 00:00:00 — av i m. fl. angående virkesbristen inom de fyra nordligaste länen. I underdånig skrivelse hemställde skogsindustrin och skogsägarföreningarna i de fyra nordligaste länen om snara insatser från samhället för att virkesbristen inom området skulle kunna hävas. I skrivelsen föreslogs olika åtgärder härför. De föreslagna åtgärderna skulle få stor sysselsättningseffekt såväl i råvaruproduktionen som i förädlingsindustrin. Sammanfattningsvis framfördes i skrivelsen följande. Enligt en av skogsindustrin och skogsägarföreningarna gjord virkesbalans skulle virkesbristen uppgå till ca 4 milj. m3sk med nuvarande intensitet i skogsbruket. I en särskild utredning visas att det är möjligt att öka virkesproduktionen med 9 milj. m3sk , med en omedelbar avverkningsökning av halva denna kvantitet som följd. Höjande av skogsproduktionen skulle ske genom ökade insatser genom främst gödsling på fastmark, gödsling och/eller dikning på torvmark samt vissa andra skogsvårdande åtgärder. Totalkostnaden skulle uppgå till cirka 75 milj. kronor . För att programmet skulle kunna genomföras föreslogs stöd från samhällets sida, uppskattningsvis 40-50 milj. kronor . Sysselsättningseffekten för ett genomförande av programmet samt för den avverkningsökning som möjliggöres hade beräknats till 800 000 dagsverken , vilket med förutsedd mekaniseringsgrad motsvarade cirka 4 000 årsarbetare i råvaruproduktionen. Det geografiska område, som enligt nyssnämnda framställning skulle kunna erhålla särskilt statligt stöd för utökade skogsvårdsåtgärder, ligger inom det norra stödområdet. Samhället söker här objekt, som kan skapa en varaktig och trygg sysselsättning för en befolkning av sådan omfattning att bygderna har förutsättningar att bestå. I dessa strävanden möter man emellertid alldeles speciella svårigheter, om man vill värna om befolkningsutvecklingen i glesbygderna. Just i dessa områden, som från lokaliseringssynpunkt visat sig besvärliga för industriobjekt, finns naturliga förutsättningar att få ökad sysselsättning i skogsbruket. För att denna sysselsättning skall te sig trygg och meningsfylld måste avsättning och pris för råvaran samt ersättning för arbetet vara sådana att befolkningen får en utkomst, likvärdig med annan verksamhet. Enligt de utredningar som ligger till grund för framställningen från skogsindustrin och skogsägarrörelsen skulle ett genomförande av programmet för en s. k. innebära ett tillskott av 800 000 dagsverken , vilket på grund av bl. a. klimatiska förhållanden får anses vara något för högt. Enbart ökade arbetslöner för dessa dagsverken skulle ge området ett tillskott av ca 90 milj. kronor . Man kan därför konstatera att det torde vara svårt att finna något sysselsättningsobjekt, som skulle få en bredare effekt i glesbygderna. Erfarenheterna av liknande åtgärder i visar att man i praktiken kan uppnå den ovan relaterade effekten för sysselsättningen och att ägarna till skogen skulle kunna intresseras för programmets genomförande. Samhället har gjort vissa insatser för att skapa sysselsättning inom stödområdet. senast har industrin inom området beviljats transportstöd för färdiga produkter från området, detta för att utjämna den skillnad i konkurrensförutsättningar som räder mellan den till stödområdet lokaliserade industrin och företag inom andra områden. Transportstödet utgår dock ej för virkestransporter vare sig inom eller till området. Skogsindustrin i befinner sig i en sämre ekonomisk situation jämfört med industrier på syd- och . Detta beror bl. a. på dyrare frakter och kortare seglationssäsong. Det medför i sin tur att Norrlandsföretagen får en svagare betalningsförmåga för råvaran jämfört med den i arbetande förädlingsindustrin. Därmed blir avkastningen för skogsinnehavet i norr lågt. En viss försiktighet har därigenom blivit naturlig från ägarnas synpunkt när det gäller mera kostnadskrävande insatser för en intensiv skogsskötsel. Detta förhållande har tidigare noterats av statsmakterna genom beslut om speciella bidragsformer för det norrländska skogsbruket, t. ex. det norrländska produktionsanslaget och inlandsstödet. Ett genomförande av det nu framlagda programmet skulle enligt de utredningar på vilka framställningen baserar sig kunna innebära att exportvolymen för den norrländska skogsindustrin kunde öka med ca cellulosa med ett exportvärde av ca 600 milj. kronor. Vidtages inga åtgärder, visar ovan åberopade utredningar på att det redan nu existerade virkesunderskottet i norr industrins kapacitet och virkesbehov jämfört med den årliga tillväxten skulle komma att bli av den storleksordningen att underskottet motsvarar nära nog hela årsförbrukningen för ett av de större industriföretagen där. Därmed uppstår alltså sociala följdverkningar och sysselsättningsbekymmer även inom kustregionerna. Ett stöd för skogsskötselåtgärder är i och för sig ingen främmande tanke. Sådant stöd utgår redan nu i betydande omfattning. Det nu framförda programmet innebär att denna verksamhet utvidgas, koncentreras och sätts in i en aktiv, sysselsättnings- och befolkningspolitiskt motiverad åtgärd av stor bredd och med en klart uttalad målsättning: att trygga utkomsten inom glesbygderna. Samhällsekonomiskt måste den föreslagna bidragsformen, som i den till Kungl. Maj:t gjorda framställningen förutsättes vara lika oavsett ägarkategori, anses vara väl motiverad. beräknas enligt den ovan åberopade framställningen ge ca 25 milj. kronor . Härtill kommer effekten av ökade exportinkomster. Andra former för samhällsstöd för sysselsättningen i dessa områden torde ställa sig betydligt dyrbarare. Tar man hänsyn till samtliga fördelar från samhällets synpunkt, dvs. jämnare och tryggare sysselsättning i avfolkningsbygdema och därmed minskade samhällskostnader för denna bebyggelse som alla vill bevara , ökade skatteintäkter samt ökade exportinkomster, då framstår det ingalunda orealistiskt att påstå att en totalkalkyl skulle visa att åtgärderna är väl motiverade från samhällsekonomisk och regionalpolitisk synpunkt. Med stöd av vad vi här anfört hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t anhåller att förevarande framställning upptages till omedelbar prövning så att förslag i ärendet kan föreläggas vårriksdag. () i Holmgården PER () i Gäddvik . ÅSLING (c) () i Agnäs