mot · FV021326 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om en analys av allmänna pensionsfondens placeringspolitik, m. m. När ATP-systemet kom till förutsatte man att reglerna för fondförvaltningen skulle ses över så snart man fått erfarenhet av hur de fungerade. menade att dess förslag närmast var avsett för en inledande period, som skulle ge erfarenheter och därefter på dessa baserade förändringar. som tillsattes 1968 skall bland annat ge förslag till AP-fondens framtida verksamhet och kreditgivningens former. Utredningen skall också undersöka om det är önskvärt att ytterligare mellanhandsinstitut skapas. I direktiven heter det att en omfattande kanalisering av fondmedel genom bankinstituten är en mindre önskvärd utveckling. Andra väsentliga frågor för utredningen gäller om fonden skall få köpa aktier. har varit inne på denna tanke. I och med att översynen av dröjt så länge, har också fonden vuxit till mycket stora och på kapitalmarknaden helt dominerande belopp. Totalt utgjorde nominalvärdet av AP-fondens tillgångar per 47 709,8 milj. kr. Placeringsinriktningen framgår av att bostad skrediterna utgör av samtliga placeringar. Näringslivet har erhållit , kommunerna , staten och återlånen från fonden uppgår till . Trots att delfondernas styrelser representerar de grupper som betalar avgifter till respektive delfonder kan man inte tala om någon automatisk återlångivning. En sådan bindning avstyrktes också av pensionskommitté. Likheten i placeringarnas fördelning medför också att nettoförräntningen för de tre delfonderna visat mycket små differenser. Avsikten med en fördelning av AP-fondens förvaltning på tre delfonder var ursprungligen att undvika en maktkoncentration för både staten och andra intressen. Det är en väsentlig målsättning att försöka uppnå. Enligt de regler som skapades för AP-fondens placeringar skulle större delen av fondmedlen tillföras kapitalmarknaden, dvs. utnyttjas för lån till bostäder och lån till kommunernas, statens och näringslivets långsiktiga kapitalkrävande investeringar. Så har också skett och AP-fonden är den alltmer dominerande köparen av obligationer. Fondens reglemente föreskriver att medlen skall förvaltas så att de blir till största nytta för tilläggspensioneringen, dvs. placeras med betryggande säkerhet och god avkastning samt hållas lätt tillgängliga för inlösen. Också dessa regler är rimliga men inte fördenskull alldeles problemfria till sina konsekvenser. Det är samhällets strävan att så långt möjligt hålla nere hyreskostnaderna för de boende. Med den stora långivningen till bostadsbyggandet ligger det naturligtvis i AP-fondens intresse att hålla den långa räntan uppe för att få god avkastning. Den konflikten mellan ett samhällsintresse och AP-fondens intresse behöver inte vara en samtidig motsättning mellan samhällsintresset och de försäkrade. Dessa kan mycket väl ha mer att vinna på en lägre ränta som i sin tur verkar kostnadssänkande, inte minst för bostäder. AP-fondens placeringspolitik kan också komma i konflikt med samhällets intentioner om att främja regional balans, om man vid utlåningen ensidigt anpassar sig till uppstående kapitalefterfrågan inom de valda placeringssektorerna. Det finns t. o. m. risk för att man den vägen främjar maktkoncentration i samhället, som samhällets intentioner vid tredelningen av fonden var att undvika maktkoncentration via AP-fonden som helhet. Det är utomordentligt angeläget att varje konfliktanledning mellan det genom politiska beslut fastlagda samhällsintresset å ena sidan och AP-fonden i dess egenskap av kapitalplacerare undanröjes. Det är i det sammanhanget rimligt, att i första hand se till de försäkrades intressen, som bör sammanfalla med samhällets till övervägande delen och i varje fall inte strida mot dessa. För att kunna klargöra hur AP-fondens placeringspolitik fungerar i förhållande till samhälleliga målsättningar som regional balans måste AP-fondens hittillsvarande placeringar analyseras från regional synpunkt såväl när det gäller kreditgivningen till bostadsbyggande (överensstämmelsen med den regionala fördelningen av bostadsbyggandet enligt beslut) och näringslivet (enligt regionalpolitikens intentioner) som kommunerna (dito). Eftersom AP-fonden fungerar som en del i en total kreditmarknad finns det också anledning att se över hur AP-fondsplaceringarna påverkar den övriga kredit- och kapitalmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. begär en analys av överensstämmelsen mellan AP-fondens hittillsvarande placeringspolitik och samhällsmålsättningen att skapa regional balans i syfte att eliminera eventuella konflikter i anslutning till upprättandet av ett regionalpolitisk! program under /73, att hos Kungl. Maj:t anhåller om åtgärder för kontinuerlig produktion av statistik från regional fördelningssynpunkt över AP-fondens kapitalplaceringar.