mot · FV02976 · 1972-01-26 00:00:00 — om trafiklivränta till . I motionen 1970:11:986 hemställdes att måtte besluta att , , , förklarades berättigad att för sitt uppehälle få del av en tillräckligt stor trafiklivränta. Till motionen bifogades en lång rad handlingar som belyste situation. Ärendet behandlades av statsutskottets femte avdelning i utlåtande 1970:138. Utskottet anförde: som är född skadades som 14-åring, då han med cykel kolliderade med en personbil i en gatukorsning i . Utskottet har inhämtat att vid tillfället var på väg från skolan. Olycksfallet har sålunda inträffat i nära anslutning till skolarbetet. Med hänsyn härtill och övriga speciella omständigheter i detta enskilda ersättningsfall synes det utskottet kunna övervägas att tillerkänna ersättning i särskild ordning. Ett slutligt ställningstagande härtill förutsätter emellertid en närmare prövning, vilken enligt utskottets mening bör ankomma på Kungl. Utskottet föreslår att ger Kungl. Maj:t till känna denna utskottets uppfattning och hemställer, att ger Kungl. Maj:t till känna vad utskottet anfört i anledning av motionen 11:986. beslöt i enlighet med utskottets förslag. Efter detta kom ärende att vandra mellan olika intitutioner och departement och hamnade i . Maj:ts beslut som delgivits har tillerkänts en livränta fr. o. m. med sjutusen (7 000:-) kronor att utbetalas av för förfluten tid utan dröjsmål och för övrigt i efterskott. som med sin familj levt på existensminimum har inte några andra inkomster än den allmänna pensionen. För kom givetvis detta tillskott som en stor lättnad. Emellertid kunde snart konstateras att av de , som tillerkänts, kvarstod ca sedan skatt, kommunalt bostadstillägg osv. fråndragits de tidigare belopp som hade erhållit. Familjen situation har alltså genom livräntan på icke väsentligt förbättras, då myndigheterna tagit bort berättigade tillägg som hade till sin pension. har varit oförmögen till arbete på grund av sin skada. Familjen har levt på existensminimun och aldrig haft tillfälle att unna sig något utöver det för dagen absolut nödvändiga. Därför borde den livränta som tillerkänts honom vara av sådan storlek att familjen situation väsentligt förbättrades. I intyg från överläkaren redovisas svåra skada och behovet av att, med anledning av skadans psykiska konsekvenser, ekonomisk hjälp lämnas . 1971 beslöt till i överlämna ett engångsbelopp på sjuttioåttatusenfemhundrasjuttio (78 570:-) kronor jämte en årlig livränta av femtontusen (15 000:-) kronor. Den livsskada som vid unga år erhöll måste betecknas som än svårare. Olycksfall av den typ drabbades av måste vara mycket ovanlig och har som följdverkan skapat ömmande och tragiska omständigheter över vilka icke själv kunnat råda. Med hänvisning till det anförda hemställs att med anledning av sitt tidigare beslut tillerkänner en trafiklivränta å tjugotusen (20 000:-) kronor . Maj:ts beslut 30.6.1971, som delgivits denna dag, har Ni tillerkänts livsvarig livränta för tiden med för år, att utbetalas av för förfluten tid utan dröjsmål och i övrigt i efterskott. Till betalning förfallet livräntebelopp för tiden 1.131.7.1971 uppgår till 4 . Preliminärt skatteavdrag göres härå , dvs med . Resterande belopp (4 083,35 1 633), 2 , översändes med postgiro till Er. I fortsättningen utbetalas livräntan den 30 i efterskott. Fr o m september månad kommer skatteavdrag även för livräntan att göras vid utbetalningen av Era folkpensionsförmåner, varför livräntan fr o m sistnämnda månad tillställes Er utan skatteavdrag. På vägnar I Thorssell Till 1602072470 , , utgår fr o m allmän pension med årsbelopp enligt följande specifikation. Hade inte livräntan beaktats, skulle det kommunala bostadstillägget utgått med för år räknat. Någon ytterligare konsekvens hade ett bortseende från livräntan inte haft. (maximalt tillskott på har helt bortreducerats pga tilllägg spensionens storlek) (från maximalt tillägg på har avdragits pga tilläggspensionens storlek) (från maximalt tillägg på har avdragits pga tillläggspensionens storlek) STATENS RÄTTPSYKIATRISKA STATION Bilaga 3. F. svetsaren , f. 160207, Brunnsgat. 12, , som jag känner och behandlar, lider av en posttraumatisk encephalopathi, ådragen genom en svår trafikolycka med commotio + contusio cerebri med fractur av pann-hjässbenen den 8/4 1930. På grund av sin sjukdom började han efter traumat karaktärsförändras, sinnesund ersöktes efter aggression och olovlig körning 1934. Varken undersökningsläkaren eller de läkare, som sedan vårdade honom ha förstått den dominerande roll, skallskadan spelat för hans sjukdom, varför ej heller hans anhöriga fått det incitament, som behövts för att från början kräva skadestånd och ersättning för framtida men. Sjukdomens senare utveckling med epileptiska anfall, överkänslighet för sinnesintryck, alkoholöverkänslighet, uttröttbarhet, affektlabilitet och minskad anpassbarhet och minskad vital energi samt psykiska reaktioner av ixofren art, har tydligt visat, att det hos O. rör sig om en posttraumatisk skadeverkan och icke om en a priori patologisk personlighet. Den bestående arbetsoförmågan och den minskade energin ha medfört stort behov av ekon. hjälp och ersättning för skadans psykiska konsekvenser. Behovet kvarstår alltjämt oförändrat. vilket allt på heder och sambete intygas.