mot · FV02562 · 1972-01-24 00:00:00 — av herrar och i om en utredning angående tillsatser i plaster. Plastmaterial får en alltmer ökande användning i samhället. förbrukas flera tiotals kilo och person i . Gemensamt för dem alla är att de förr eller senare blir avfall och på ett eller annat sätt upplöses i sina beståndsdelar - ofta genom förbränning och på det sättet kommer ut i naturen. Vad som därvid frigörs i miljön är inte alltid ofarligt. Man skulle visserligen tro det, när man läser två upplysningsskrifter publicerade av den svenska plastindustrin. Den ena kom 1969. Det var Plast - Miljö, sammansatt av kvalificerade experter från , tekniska högskolor och svensk plastindustri, som då utgav sin rapport från miljösynpunkt (lVA:s meddelanden 160). Den andra skriften, Lära sig leva med plast, utgavs av en svensk plastindustri. Gemensamt för dessa båda skrifter är att de genomgående behandlar plaster som om dessa endast bestode av respektive plastpolymer. Med nästan fullständig tystnad förbigås närvaron av en mängd tillsatsämnen i plaster, som färgämnen, antioxidanter, stabilisatorer, mjukningsmedel, brandhärdande medel m. m. Ännu mindre lämnas någon redogörelse för dessa tillsatsers kemiska egenskaper dels då de är inblandade i plasten, dels då de under olika omständigheter frigörs därifrån. Ett ämne, som används som ingrediens i färgämnen och stabilisatorstillsatser, är kadmium. Det har blivit uppmärksammat i pressen för sin giftighets skull, liksom tidigare () av () i en enkel fråga till socialministern om kadmium i plastleksaker. Att kadmiumföreningar används i plast är dock ingen nyhet; det har varit känt i den vetenskapliga litteraturen. Man kan peka på att när det gällde PCB, var förhållandet detsamma; att PCB användes som mjukgöringsmedel i plaster var känt, men inget gjordes åt det förrän det mer eller mindre av en slump fick nyhetsvärde och statsmakterna ingrep. sittande miljökontrollutredning torde ha till uppgift att ge någon tillsynsmyndighet möjlighet att ingripa mot alla sorters miljögifter. Plasttillsatserna står där i första ledet inte minst därigenom att en mängd plastmaterial används i livsmedelshanteringen i industrin, handeln och hushållen, utan att det existerar några officiella svenska normer för vilka tillsatser som får finnas i dessa plastmaterial och till vilka procenttal. Med hänsyn till att landets tekniska och naturvårdande expertis ännu icke kommit fram med en övergripande och objektiv analys av vilka tillsatser som används i plast och vilka gifteffekter de kan ha under plastens hantering och destruktion en uppgift som icke synes vara oöverkomlig begär vi en snabb utredning (ev. enmans-) rörande tillsatser i plast, som får i uppdrag: a) att redovisa förekomsten av tillsatser i plast, b) att redovisa vart dessa tillsatser tar vägen vid utnyttjandet, förbrukningen och sophanteringen av plastmaterialet, c) att redovisa eventuella miljöeffekter eller avsaknandet av sådana av tillsatserna och deras nedbrytningsprodukter, d) att med utgångspunkt i dessa kunskaper föreslå normer för tillåtliga tillsatser i plast. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. begär att en snabb utredning görs rörande tillsatser i plaster i enlighet med vad som anges i motionen. () ()