ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021555 · 1972-04-04 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj ds proposition nr 33 med förslag till riktlinjer för och organisation av samhällets konsumentpolitik m. m. Den regionala politiken syftar till att främja en bättre regional balans och en jämnare fördelning av det stigande välståndet i olika delar av landet. har regionalpolitiken byggts ut successivt. Det har varit nödvändigt att utöver stimulansåtgärder för näringslivet genom lokaliseringslån och lokaliseringsbidrag i syfte att förbättra sysselsättningsmöjligheterna inom olika regioner även vidtaga andra åtgärder för att bl. a. minska storstadstillväxten. Utlokalisering av statliga verk och institutioner utgör sålunda i och med beslut i enlighet med proposition 1971:29 exempel på sådana åtgärder. Det är självfallet svårare att omlokalisera en etablerad verksamhet än att redan vid inrättande av ett nytt statligt verk besluta om dess placering utanför storstadsregionerna. När det gäller det i propositionen 1972:33 föreslagna placering har konsumentutredningen föreslagit att verket förläggs till . Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet anser inte att det är oundgängligen nödvändigt att förlägga detta nya verk till . Departementschefen delar delegationens uppfattning i denna del och instämmer även i delegationens mening att lokaliseringsfrågan bör prövas i samband med att ställning tas till delegationens väntade förslag till övriga omlokaliseringar. Enligt min mening borde inte ett nytt verks lokalisering prövas i samband med frågan om omlokalisering av redan etablerade verk. Frågan om lokalisering av beslöts av 1971 utan att avvakta slutförandet av delegationens arbete. Åtskilliga onödiga omställningssvårigheter skulle undvikas, om redan i starten gavs en slutlig lokaliseringsort utan att så att säga ta genvägen via . De kriterier konsumentutredningen ställt på den ort dit borde förläggas stämmer i allt väsentligt på . Kommunen har ett differentierat näringsliv och serviceutbud. Där finns universitetsfilial och tillgång till forskning av olika slag. Orten har också goda kommunikationer för såväl tåg- som flygresor. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att beslutar att det i propositionen 1972:33 föreslagna förläggs till .
mot · FV021558 · 1972-04-04 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 39 angående stöd till kollektiv forskning inom miljövårdsområdet. Det har efter hand blivit allt mera uppenbart att avfallsfrågorna är av utomordentligt stor betydelse för miljövården. Det är därför tillfredsställande att åtgärder vidtas beträffande avfallsbehandlingen; inte minst viktigt är här som på andra områden av miljövården att forskning och utveckling kraftigt stimuleras. Särskilt bör möjligheterna till återvinning studeras. Proposition 1972:39 angående stöd till kollektiv forskning inom miljövårdsområdet utgår från en promemoria avgiven av Utredningen rörande omhändertagande och behandling av kemiskt avfall m. m. I promemorian upptas ett program för forsknings- och utvecklingsverksamhet rörande behandling av avfall från hushåll, industriell verksamhet m. m. och föreslås att ansvaret för genomförandet av programmet skall åvila (). Departementschefen har anslutit sig till utredningens förslag. Det är, såväl utifrån kravet på effektivitet och samordning av insatserna som utifrån behovet av insyn och överblick i miljövården, angeläget att särskilja resurstilldelning till och produktion av forskning och utveckling. Samhället bör således upprätta program och för programmen resursansvariga organ som fritt fördelar resurserna till de forskningsproducenter som bäst kan tillgodose det aktuella behovet. En sådan uppläggning föreslås i proposition 1972:53 angående stöd till kollektiv skogsteknisk forskning m. m., och så har också skett tidigare. Även beträffande kollektiv forskning inom miljövårdsområdet bör denna princip följas. Då det utan närmare överväganden är svårt att i detalj uttala sig om hur ett programorgan inom detta område bör utformas och då propositionen endast avser tiden fram till , bör propositionens förslag kunna bifallas. Dock är det inför de förhandlingar mellan staten och IVL, som avser därefter kommande period, angeläget att uttalar att den statliga samverkan med näringslivet bör avse bidrag till preciserade forskningsuppgifter men att ansvaret för genomförandet bör åvila ett fristående programorgan som fördelar resurserna till olika forskningsproducenter. Programorganet bör vara så sammansatt att den eftersträvade samordningen på området uppnås; även lekmän bör ingå. Med hänvisning till vad här anförts hemställes att med bifall till proposition 1972:39 uttalar att ett fristående programorgan för kollektiv forskning inom miljövårdsområdet bör tillskapas före förnyade förhandlingar mellan staten och .
mot · FV021559 · 1972-04-04 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 42 angående fortsatt valutareglering. 1 proposition nr 42 begärs samtycke till förordnande om fortsatt valutareglering för tiden t. o. m. 30 juni 1973.1 motioner i samma ärende har vid upprepade tillfällen uttryckt sin uppfattning att den frigörelse av världshandeln, som eftersträvas bl. a. genom vidgade marknader, i görlig mån bör fullföljas även på betalningarnas och kapitalöverföringarnas område. har därför i tidigare motioner begärt en översyn av valutalagstiftningen i syfte att uppnå en liberalisering av densamma. Vi delar departementschefens uppfattning, att det är glädjande att man genom internationella överläggningar lyckades nå nya överenskommelser beträffande det internationella betalningssystemet. Men vi vill också understryka behovet av att fortsatta överläggningar äger rum mellan representanter för de länder som ingår i överenskommelsen för att åstadkomma reformeringar av det internationella betalningssystemet. Med hänsyn till det rådande läget är det fördelaktigt att ha ett visst grundskydd, som bl. a. valutaregleringen ger. Det avgörande i sammanhanget är dock hur valutaregleringen tillämpas. Det är viktigt att den praktiska tillämpningen görs så att det underlättar en smidig betalningsförmedling som gagnar det internationella varu- och tjänsteutbytet. Denna samstämmighet i grunduppfattningen för den aktuella period, som propositionen avser, innebär å andra sidan inte att Kungl. bör avstå från att företa en översyn av valutalagstiftningen i syfte att längre fram uppnå en liberalisering. Inom brukar framhållas som det land som har gjort de flesta reservationerna beträffande fria kapitalrörelser. Bara av det skälet bör en översyn komma till stånd. Vi har även från vårt håll framfört andra skäl för en successiv avveckling av valutaregleringen, när de yttre omständigheterna medger detta. Oavsett hur läget på detta område är för dagen beträffande möjligheterna att nå faktiska resultat i liberaliserande riktning bör en sådan översyn av valutalagstiftningen likväl göras för att på så sätt få klarhet om i vilken mån en liberalisering på kan nås. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att vid sin behandling av proposition nr 42 angående fortsatt valutareglering måtte hemställa till Kungl. Maj :t om en översyn av valutalagstiftningen i syfte att, när faktiska möjligheter föreligger, uppnå en liberalisering av densamma. () ()
mot · FV021560 · 1972-04-04 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 46 angående åtgärder för att påverka strukturomvandlingen inom vissa branscher. Förslaget i propositionen innebär, att ett särskilt helägt dotterbolag till bildas med uppgift att finansiellt underlätta strukturomvandlingen inom Teko-industrin, skoindustrin, den glasindustrin samt möbelindustrin. Det föreslagna bolaget skall utfärda strukturgarantier, vilka skall medge säkerhet för lån som förmånsrättsligt placeras närmast före det egna kapitalet i företaget. Lån med strukturgarantier kommer därmed närmast att vara jämförbara med eget kapital. Den i propositionen föreslagna anknytningen till Investeringsbanken innebär att ansvaret för kreditstödet till mindre och medelstora företag sprids på ytterligare händer. Utvecklingen borde snarare, som framhållits i annat sammanhang, gå i motsatt riktning mot en större samordning av administrationen av det statliga kreditstödet. Mot denna bakgrund finns starka skäl för att förlägga beviljandet av strukturgarantier till kommerskollegium, som redan är väl förtroget med låne- och garantiärenden av den typ som det här gäller. är kommerskollegium som bekant beslutande instans beträffande industrigarantilån och tillsynsmyndighet för huvuddelen av den utlåning av medel från hantverks- och industrilånefonden som sker via företagarföreningarna. Till bilden hör också, att kommerskollegium svarar för administrationen av vissa stödprogram för exporten från Teko-industrierna och den manuellt arbetande glasindustrin. Och ett särskilt sekretariat knutet till Industribyrån svarar för visst utvecklingsstöd för Tekoindustrin. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att beslutar att beviljandet av strukturgarantier skall ske genom kommerskollegium. . () i
mot · FV021561 · 1972-04-04 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 46 angående åtgärder för att påverka strukturomvandlingen inom vissa branscher. har statsmakterna vid ett flertal tillfällen genom selektiva åtgärder gjort ingrepp i det svenska näringslivet. Behovet härav torde framför allt ha uppstått genom att den förda ekonomiska politiken och beskattningssystemet icke tagit vederbörlig hänsyn till konkurrensläget. I proposition 46 föreslås nu ytterligare sådana åtgärder. Det är självklart att dessa punktinsatser från statsmakternas sida i stor utsträckning har påverkat konkurrenssituationen för redan existerande företag, som icke blivit delaktiga av de utgående förmånerna. har man från statsmakternas sida och med all rätt kritiserat kommunernas överbudspolitik för att draga till sig industriföretag. Men är statsmakterna inne på samma linje genom att med punktinsatser försöka hålla liv i olika företag som har svårigheter. Utan att taga ställning till det berättigade i dessa åtgärder anser vi dock, att det , med hänsyn till den omfattning som de punktvisa åtgärderna antagit, finns all anledning för statsmakterna att ägna något intresse åt att fråga sig om den snedvridning av konkurrensen som härigenom uppkommer icke börjar bli alltför allvarlig. Inom det enskilda näringslivet börjar det bli allt vanligare att man har den uppfattningen att de företag som erhållit kapitaltillskott av samhället har lättare att kunna utnyttja de mera allmänna anslagen till export, rationaliserings- och utbildningsändamål. Risken med en sådan politik är att företag, som fortfarande klarar sig utan stödåtgärder, får det allt svårare, då de nu inte bara har att möta den utifrån kommande konkurrensen utan även har att tävla med en av samhället subventionerad företagsamhet. Vi anser därför att det är hög tid att statsmakterna ägnar även denna sida en viss uppmärksamhet, vilket lämpligast torde kunna ske genom en undersökning om i vilken utsträckning punktinsatserna försvårat för redan existerande företag att kunna hävda sig i denna nya form av konkurrens. Med hänvisning till vad i motionen framhållits hemställes att beslutar att hos Kungl. Maj.t begära en undersökning av den snedvridning av konkurrensen som de punktvisa stödåtgärderna inom näringslivet medför. () () ()
mot · FV021565 · 1972-04-04 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 47 angående åtgärder för möbelindustrin, snickeriindustrin m. fl. Den svenska träförädlingsindustrin arbetar under relativt svåra förhållanden. Branschen karakteriseras av en mängd små företag och få stora slagkraftiga företag eller företagsgrupper. Branschen karakteriseras också av överproduktion inom de flesta sektorer, mest markerat inom möbel- och snickeriindustrin. Maj:ts proposition nr 47 syftar främst till att höja utbildningsnivån inom branschen samt öka avsättningen av trävaror, främst möbler, till andra marknader än den svenska. För att åstadkomma en verklig förändring och göra en insats som på relativt kort sikt kan åstadkomma en förändrad branschstruktur och en förändrad marknadsslagkraft fordras belopp aven helt annan storleksordning. Det finansiella läget ger emellertid inte utrymme för att ställa erforderliga medel till förfogande. Det synes dock som om beloppet för exportstimulerande åtgärder är alltför knappt för att medge meningsfyllda insatser där även snickeriindustrin och den trähusfabricerande industrin ju borde få någon del av de till förfogande ställda medlen. Det synes därför rimligt att de exportstimulerande medlen per budgetår utökas med . Exportstimulansen skall ju leda till att överkapaciteten skall kunna reduceras. Det är härvid viktigt att påpeka att man inte begränsar sig till att stimulera producenter som ej tidigare exporterat utan även stimulerar de företag eller grupper av företag som redan har en etablerad export. Det är lättare att nå resultat genom att intensifiera en redan inledd aktivitet än att starta från böljan. Det må måhända vara tillåtet att i detta sammanhang notera att den svenska träförädlingsindustrin är överdimensionerad och att den strukturmässiga insatsen inte bara går ut på att skapa starkare företag utan också åstadkomma en planmässig anpassning av kapaciteten. Att denna anpassning sker planmässigt är så mycket viktigare som träförädlingsindustrin, och då i första hand möbel- och snickeriindustrin, är så lokaliserad att många orter från sysselsättningssynpunkt är helt beroende av branschen. Under åberopande av det anförda får vi hemställa att beslutar att till exportfrämjande åtgärder för möbelindustrin, snickeriindustrin m. fl. 1972/73 under 10 huvudtiteln måtte anvisa ett reservationsanslag av . () ()
mot · FV021567 · 1972-04-04 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 59 angående anslag till produktionsbidrag och samdistributionsrabatt för dagstidningar. I den intensiva debatt sorn pågår om pressens och massmedias roll utgör frågan om att upprätthålla och utveckla en fri och mångsidig opinionsbildning ett viktigt inslag. Diskussionen har främst gällt dagstidningarnas svårigheter att hävda sig i konkurrensen,och den har lett till en successiv utbyggnad av ett statligt stöd till dagspressen, ett stöd som föreslås ytterligare öka. Det har visat sig vara verksamt framför allt för att förstärka de mindre tidningarnas ställning. Vid sidan av dagstidningarna finns det emellertid en rad tidningar och tidskrifter som fyller en väsentlig uppgift i opinionsbildningen för att spegla och analysera förhållanden i samhället som delvis faller utanför dagstidningsjournalistiken. Det gäller främst folkrörelsernas och de ideella organisationernas tidningar. Att ensidigt gynna dagspress som radio och television får allt större resurser innebär stor risk för att organisationernas tidningar inte klarar sig i konkurrensen. Dessa tidningar är ofta livsviktiga informationskanaler för organisationerna såväl för intern medlemsinformation som för utåtriktad idéspridning. Kraven ökar också ständigt på att kvaliteten i organisationernas informationsutbud förstärks. Ökade produktionskostnader, kraftigt höjda portokostnader m. m. har tvingat en rad organisationer att inskränka utgivningen. I ett växande antal fall läggs organisationstidningar ner. Konsekvenserna är ödesdigra och påverkar negativt organisationernas möjligheter att fylla sin viktiga roll i samhällsarbetet. 1971 beslutade om tidskriftsstöd till kulturtidskrifter och i begränsad utsträckning till ideella tidskrifter. Detta stöd har en mycket blygsam omfattning och gäller främst kulturtidskrifter och fyller alltså inte de behov som finns på långt när. Vi föreslår nu att frågan om ett ekonomiskt stöd till folkrörelsernas och de ideella organisationernas tidningar tas upp till prövning i samband med den i proposition 1972:59 aviserade pressutredningen. Om inte åtgärder snabbt vidtas är riskerna stora för att denna viktiga sektor av opinionsbildningen tystas. Ett sådant stöd kan möjligen samordnas med det nuvarande tidskriftsstödet. I så fall måste dock de begränsningar som gäller undanröjas. Vissa olägenheter finns det med att låta kulturtidskrifter och organisationstidskrifter konkurrera om samma bidrag eftersom de inte är helt jämförbara. En annan möjlighet är att ansluta det i denna motion aktualiserade stödet till de principer som gäller för presstödet, dvs. att låta stödet gälla produktions- och distributionsleden. Väsentligt är att stödet får en sådan utformning att det ger förutsättningar för kontinuitet i utgivningen och att det administrativt kan handläggas på ett enkelt sätt. Med hänvisning till vad som här anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att den i proposition 1972:59 aviserade utredningen ges direktiv att även utreda ekonomiskt stöd till folkrörelsernas och de ideella organisationernas tidningar. () ()
mot · FV021568 · 1972-04-04 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 61 med förslag till lag om ändring i ölförsäljningsförordningen (1961:159), m. m. Maj:t har i proposition nr 61 framlagt förslag till lag om ändring i ölförsäljningsförordningen innebärande dels en åldersgräns vid utminutering av öl, dels en höjning av åldersgränsen för utskänkning av öl till . Den nuvarande utskänkningsföreskriften med minimiåldern är enligt klart belagda fall ett slag i luften, då det ofta visat sig möjligt för ungdomar i de lägsta tonåren att i affärer skaffa sig hur mycket mellanöl som helst. Ingenting talar för att införande av åldersgränsen vid utminutering och utskänkning skulle fungera bättre än den nuvarande förordningen, om man därmed avser att stävja ungdomens mellanölskonsumtion. Kan en 13-åring (och yngre!) gälla för en 16-åring torde det vara ännu lättare för en 17-åring att lyckas göra inköp som är tillåtna för 18-åringar. Det framstår vidare som en orimlighet, att man skall ålägga personalen i exempelvis snabbköpsbutiker att upprätthålla erforderlig kontroll. Vid höstriksdag och vid vårriksdag har jag motionerat om att mellanölet måtte i distributionshänseende likställas med rusdrycker och således få försäljas endast i systembolagets affärer. Den fortsatta utvecklingen i vårt land är icke ägnad att lugna de farhågor stora grupper med rätta hyser inför det växande missbruket av mellanöl i allt lägre åldrar. Det dåvarande bevillningsutskottet anförde i sitt betänkande nr 50 vid behandlingen av min motion 11:572 år 1970, att en försäljning av mellanölet på systembolaget skulle uppenbarligen få nykterhetspolitiskt goda effekter i fråga om ungdomens missbruk. APU konstaterar, att mellanölet orsakat ett allvarligt alkoholproblem bland ungdomen. APU önskar åstadkomma en minskad mellanölskonsumtion. Då de i propositionen föreslagna åtgärderna icke synes mig kunna innebära ett tillräckligt skydd för ungdomen får jag härmed föreslå att hos Kungl. Maj:t hemställer om sådana åtgärder att mellanölet i distributionshänseende likställes med rusdrycker.
mot · FV021570 · 1972-04-05 00:00:00 — av herrar och Nisser i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 53 angående stöd till kollektiv skogsteknisk forskning m. m. I proposition 1972:53 angående stöd till kollektiv skogsteknisk forskning m. m. framhåller departementschefen att han delar uppfattningen att det är angeläget med ett fortsatt statligt stöd till industriellt utvecklingsarbete inom det skogstekniska området. Behovet av fortsatt statligt stöd till industriellt skogstekniskt utvecklingsarbete har starkt framhållits av såväl utredningen som förhandlingsgruppen. Förhandlingsgruppen har beräknat det nuvarande stödet från Norrlandsfonden till ca och stödet från STU till ca under budgetåret 197 1/72. Departementschefen föreslår nu under trettonde huvudtiteln att för /73 disponeras för projekt avseende skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete. Han förutsätter vidare att stöd till sådant utvecklingsarbete utgår från Norrlandsfonden liksom . I sitt remissvar på utredningens förslag till skogstekniskt forskningsoch utvecklingsarbete avstyrker emellertid Norrlandsfonden att den i fortsättningen i ungefär samma omfattning som tidigare skall lämna stöd. En i förväg fastställd anslagsvolym till t. ex. skogstekniskt utvecklingsarbete låter sig inte förenas med principerna för fondens anslagsgivning, heter det. Fonden förebehåller sig därför möjligheten att liksom från fall till fall bedöma projekt, oavsett om de faller inom skogstekniska eller andra teknikgrenar. Med hänsyn till angelägenheten av att det skogsindustriella utvecklingsarbetet får fortsätta åtminstone i oförminskad skala, synes det nödvändigt att få klarhet i om STU kan räkna med anslag från Norrlandsfonden. Skrivningen i propositionen ger inte tillfredsställande besked på den punkten, varför det enligt vår mening är nödvändigt att uttalar som sin mening att stödet till skogsindustriellt utvecklingsarbete bör uppgå till sammanlagt för /73. Med stöd av vad här anförts hemställes att i skrivelse till Kungl. Maj:t uttalar att stödet till skogstekniskt industriellt utvecklingsarbete skall vara av minst den omfattning som förutsättes i propositionen. BO () ()
mot · FV021571 · 1972-04-05 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 59 angående anslag till produktionsbidrag och samdistributionsrabatt för dagstidningar. I debatten om presstödet har alltför liten uppmärksamhet ägnats åt folkrörelsernas och de ideella organisationernas tidningsutgivning. Folkrörelserna var föregångare beträffande upprättande av tryckerier, bokspridning och utgivande av tidningar i slutet av förra århundradet, och inom många av folkrörelserna är fortfarande denna verksamhet av grundläggande betydelse. Den allmänna kostnadsutvecklingen har emellertid lett till att många organisationer tvingats till drastiska nedskärningar av sin tidningsutgivning. I flera fall står rörelserna utan något egentligt pressorgan. har ökade resurser ställts till förfogande för radio och TV, numera även för dagspressen. Det kan inte anses tillfredsställande att hävda att folkrörelserna och de ideella organisationerna bör kunna finansiera sin tidningsverksamhet enbart med de relativt blygsamma statsbidrag som utgår till vissa av dem. Dessa bidrag är i första hand avsedda att täcka andra sektorer av verksamheten. Möjligheterna att genom annonsanskaffning finansiera tidningsutgivningen har väsentligt minskat . torde ha till uppgift att bland annat utreda de frågor som här aktualiseras. Emellertid finns många skäl som talar för att hela den problematik som berör tidningsutgivning inom folkrörelser och ideella organisationer bör belysas genom en särskild utredning, som tar sikte på att ge förslag till snabba åtgärder. Både för folkrörelsernas egen skull och för vitaliteten i den svenska debatten i stort liksom för vidmakthållandet av bredden i den svenska demokratin synes det nödvändigt att snabbt se till att inte ännu fler organisationstidningar tvingas upphöra med sin utgivning. Rätt insatta stödåtgärder bör kunna förhindra en sådan utveckling och ge stimulans till en fortsatt tidningsutgivning. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning och förslag till statligt ekonomiskt stöd till folkrörelsernas och de ideella organisationernas tidningsutgivning.