ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02469 · 1972-01-24 00:00:00 — av m. fl. angående arbetsmiljön i skolorna. Arbetarskyddslagens syfte är att förebygga eller i görligaste mån minska riskerna för ohälsa och olycksfall i arbete och att positivt verka för en god arbetsmiljö. Lagen är i huvudsak baserad på ett arbetsgivar arbetstagarförhållande. Skolans verksamhet kommer här in som en arbetsplats för lärarna, inte som en arbetsmiljö för eleverna. I en särskild förordning stadgas att lagen även skall gälla elever vid vissa undervisnings- och utbildningsanstalter, bl. a. för verkstadsarbete på högstadium. Det finns enligt vår mening all anledning att låta lagen omfatta även de lägre klassernas elever, vilka mycket tidigt genom textil-, trä- och metallslöjd kommer i kontakt med vassa verktyg och elektriska maskiner av skilda slag. I de direktiv som getts arbetsmiljöutredningen konstateras att frågor som gäller arbetsmiljön fått en framträdande plats i den allmänna debatten och att en väsentlig del av detta intresse ägnats arbetarskyddet. Den genomgripande översyn av lagstiftningen som utredningen förutsättes göra skall svara mot en breddad målsättning för arbetarskyddet. Så långt vi kan bedöma ingår det inte direkt i direktiven till utredningen att även se över de bestämmelser som gäller skolan som arbetsmiljö för eleverna. Därför anser vi, att det är nödvändigt att utredningen ges tilläggsdirektiv, vilka i första hand bör syfta till att låta samtliga elever i skolan omfattas av lagstiftningen när de undervisas i praktiskt arbete. I andra hand bör utredningen även pröva möjligheten att låta arbetarskyddslagen omfatta allt skolarbete, således även skollokalernas utformning i vad avser ventilation, temperatur osv. Till vissa delar är lagen redan tillämplig på dessa områden, dvs. så långt som det gäller lärarnas arbetsförhållanden, i andra fall t. ex. när det gäller skolbänkarnas utformning, faller det utanför denna lagstiftning. Möjligheterna att låta lagen gälla även dessa områden bör prövas av arbetsmiljöutredningen. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att arbetsmiljöutredningen får tilläggsdirektiv med uppdrag att behandla även frågan om att låta arbetarskyddslagen omfatta allt skolarbete. () () () () ()
mot · FV0247 · 1972-01-11 00:00:00 — av herrar i Röstänga och angående regionalpolitiska stödåtgärder för sydöstra . Sydöstra är ett avfolkningsområde främst beroende på en fortgående strukturrationalisering inom jordbruket och sammanläggning av brukningsdelar men också på grund av vissa företagsnedläggelser och dragningskraften från de attraktivare sydvästra och västra delarna av provinsen. Den hittillsvarande expansionen av är alltså mycket ojämnt fördelad. Det finns allvarliga balansproblem mellan å ena sidan överhettade regioner och å andra sidan utflyttningsregioner, varav sydöstra är den värst drabbade. Från denna region har rått en utflyttning, och uppgjorda befolkningsprognoser pekar på att utflyttningen kommer att fortsätta. Antalet förvärvsarbetande sysselsatta inom jordbruk 1965 och 1980 (procent) Ovanstående tabell visar att andelen sysselsatta inom jordbruket är mycket hög och inom några kommunblock extremt hög. Prognosen som är hämtad från de båda länsprogram 1970, visar att en stor del av de människor som är yrkesverksamma inom jordbrukssektorn beklagligtvis kommer att bortrationaliseras. Det innebär att många tvingas flytta från den berörda regionen, då övriga näringsgrenar ej har möjlighet att suga upp denna arbetskraft. Flyttningsströmmen torde i huvudsak gå mot den redan överhettade storstadsregionen . Sydöstra befolkningsutveckling framgår av nedanstående tabell. Det är uppenbart att kraftiga åtgärder måste till för att sydöstra skall kunna erbjuda tillräcklig och om möjligt ökad sysselsättning. Området har stora naturliga förutsättningar från turist- och fritidssynpunkter och har också uppmärksammats av dessa skäl. är ju ett begrepp ur turistsynpunkt. Det vikande befolkningsunderlaget gör emellertid att förutsättningarna för serviceverksamhet av året-runt-karaktär minskar. En plan för effektiv upprustning av sydöstra resurser bör ta sikte på ett hävande av den nuvarande obalansen mellan utflyttningsregioner och överhettade regioner. En förutsättning för detta är då att man inom sydöstra skapar ett stort antal nya arbetstillfällen. Genom ekonomiska insatser i form av regionalpolitiskt stöd torde det vara möjligt att få befintliga företag att expandera och dessutom få andra företag att lokalisera sig till denna region. Under hänvisning till vad som framförts i motionen hemställer vi att måtte uttala att allmänna stödområdet skall omfatta även sydöstra . HANS () i
mot · FV02471 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om indexreglering av de allmänna barnbidragen. väntas förelägga förslag om utformningen av det framtida ekonomiska stödet till barnfamiljerna. F.fter vad som framgått av direktiven för utredningen och kommitténs utförda arbete utgår man där ifrån att de allmänna barnbidragen alltjämt skall bilda stommen i detta stöd. I debatter kring dessa frågor har däremot framskymtat meningar om att andra stödformer, exempelvis ökade bostadsbidrag, skulle vara förmånligare för barnfamiljerna. Från vpk:s sida har vi i dessa debatter och i motioner till tidigare års riksdagar påtalat det angelägna i att de allmänna barnbidragen, som utgör den viktigaste stödformen, skall göras värdebeständiga. Detta har baserats på vår inställning att barnfamiljerna åtminstone måste tillförsäkras samma andel i den allmänna standardhöjning som kommer andra grupper i samhället till del. Oavsett vilka stödformer familjepolitiska kommittén kan komma att föreslå och senare att fatta beslut om, så måste nämligen de nu gällande stödformerna tillämpas ännu . fortsätter den pågående urholkningen av barnbidragens värde. Redan när den senaste höjningen vidtogs kunde det konstateras att barnfamiljerna inte fick tillräcklig kompensation för den penningvärdeförsämring som skett sedan bidragen senast höjdes. En sådan kompensation skulle, enligt beräkningar från , ha krävt en höjning med per barn och år. I denna beräkning fanns inte medtaget vare sig den fördyring som barnfamiljerna åsamkades av mervärdeskattens höjning eller någon standardförbättring. De stora prisstegringar på för barnfamiljer oundgängliga varor som skett har ytterligare minskat barnbidragens värde. Och på det sättet fortsätter försämringen av detta ekonomiska stöd till en grupp i samhället som otvivelaktigt behöver det för att komma i någorlunda jämbördigt läge med andra grupper. Vi kan således inte godta argumenten om att ingenting skall göras i det här avseendet så länge inga förslag föreligger från familjepolitiska kommittén. F.n indexreglcring skulle bromsa urholkningen av barnbidragen fram till dess att slutgiltig ställning tagits till hur barnstödet skall vara utformat . Vi kan inte heller finna någon anledning till varför barnbidragen skall undantas sådan värdebeständighet som gäller för andra bidragsformer. Med hänvisning till det ovan anförda hemställes att måtte besluta om indexreglering av de allmänna barnbidragen att gälla från och med nästa budgetår. (vpk) i (vpk) i (vpk) i
mot · FV02475 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om införande av rikskort för de handikappades färdtjänst. Färdtjänsten för de handikappade är en angelägenhet. är denna service långtifrån tillfredsställande utbyggd, och i många kommuner, främst sådana som är belägna i glesbygder, finns inte denna form av service alls. Detta är ytterligare en illustration till hur för olika grupper nödvändiga serviceåtgärder behandlas olika i kommunerna, beroende antingen på bristande ekonomiska resurser eller bristande framsynthet. Där färdtjänsten finns tillämpar kommunerna regler som ofta innebär inskränkningar i de handikappades färdmöjligheter, eftersom de stipulerar ett visst antal resor inom den egna kommunen. En annan begränsning ligger däri att en handikappad som av en eller annan anledning behöver vistas i en annan kommun - inom vissa län kan det gälla besök vid länslasarett eller någon myndighet - inte har tillgång till den färdtjänst som eventuellt finns där. Även om vi alltså är medvetna om bristerna beträffande den genomförda utbyggnaden av färdtjänsten, anser vi det angeläget att det görs en översyn av möjligheterna att införa något slags rikskort som berättigar handikappade från en kommun att utnyttja färdtjänst även i andra kommuner där sådan finns. Rättigheten att resa ifrågasätts aldrig för friska människor. Bortser man från ekonomiska hinder, så föreligger oftast också möjligheterna. Men för rörelsehindrade och personer som av annat skäl inte kan färdas på samma sätt som andra är möjligheterna betydligt mer begränsade. Färdtjänsten är därvid inte det avgörande botemedlet, men den ger dock de handikappade bättre möjligheter än tidigare att komma ut ur sin isolering. Den möjligheten måste de få även utanför hemorten. Med stöd av det anförda hemställer vi att beslutar om en utredning i syfte att undersöka möjligheterna att införa ett rikskort för de handikappades färdtjänst. (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FV02476 · 1972-01-24 00:00:00 — av i och i Öskevik om vidgad rätt till bostadstillägg åt barnfamiljer. Huvudregeln vid inkomstprövningen för bostadstillägg åt barnfamiljer sker på grundval av makarnas sammanlagda inkomst enligt senaste taxering till statlig inkomstskatt. Fullt bostadstillägg med maximibelopp utgår nu upp till en till statlig inkomstskatt beskattningsbar inkomst på motsvarande en faktisk årsinkomst på . Vid beräkningen av inkomsten tar man även hänsyn till förekomsten av förmögenhet. Den fastställda beskattningsbara inkomsten skall ökas av den behållna förmögenhet som överstiger . Att hänsyn till förmögenheten skall tagas, vilket också sker vid inkomstprövningen av de kommunala bostadstilläggen m. m. till folkpensioner, har vi inget att erinra mot. Däremot är konsekvenserna av att en så stor del som av förmögenheter överstigande ett så relativt lågt belopp som skall läggas till inkomsten inte acceptabla. För två makar med låg inkomst och förmögenhet i form av rörelse verkar bestämmelserna synnerligen oförmånliga. Redan en mindre rörelse kräver tillgångar på inte obetydliga belopp, som utgör en behållen förmögenhet vid inkomstberäkningen, trots att familjens ekonomiska standard är låg. Vi finner det skäligt att den andel av den behållna förmögenheten överstigande som skall läggas till den fastställda beskattningsbara inkomsten ändras till . Denna procentsats överensstämmer med den som används bl. a. vid inkomstberäkningen för bestämmande av hustrutillägg och kommunala bostadstillägg. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om förslag till sådan ändring av gällande bestämmelser att vid inkomstprövning för bostadstillägg för barnfamiljer den fastställda beskattningsbara inkomsten skall ökas av den behållna förmögenhet som överstiger . () i Öskevik
mot · FV02477 · 1972-01-24 00:00:00 — om höjning av anslaget till hälsovårdsupplysning. Folk super, röker och äter sig till allt högre sjuklighet. Detta försvagar visserligen samhällsekonomin men förbättrar tack vare beskattningen statsfinanserna, och regeringen tycks vara nöjd med systemet. En insikt om att det är billigare att förebygga sjukdomar än att bota dem efteråt har inställt sig hos enskilda kapaciteter i och . Anslaget till hälsovårdsupplysning har därför i årets budget höjts till drygt av sprit- och tobaksskatten. För ändamålet anställda personer har dessutom hållit flera tal om den förebyggande vårdens värde. Denna bittert ironiska reflexion av signaturen i () kan inte utan vidare avfärdas som en lättsinnig sändagskåsörs skämtsamma lek med en av vårt samhälles många paradoxer. Den avslöjar i själva verket en häpnadsväckande och allvarlig disproportion i fråga om insatser inom sjuk- och hälsovården. Den måhända något godtyckliga jämförelsen mellan de statliga insatserna för hälsovårdsupplysningen och de inkomster staten erhåller genom att tillverka och distribuera sprit och tobak eller låta andra göra det och beskatta verksamheten ger ändock en effektfull belysning åt ett allvarligt missförhållande i en modern välfärdsstat. Man bör givetvis också se det föreslagna anslagets storlek i relation till den ansvariga myndighetens äskande. En genomgång av förslaget till budget för visar att knappast något anslag om ens något enda i anslagsäskanden för /73 blivit så starkt nedskuret som just anslaget till hälsovårdsupplysning. redovisar ett medelsbehov av 7,2 milj. kr. Maj:ts förslag stannar vid drygt hälften, 3,8 milj. kr. Det synes i hög grad motiverat och rimligt att den statliga satsningen på detta område uppgår till en summa som motsvarar en promille av de inkomster staten går genom skatt på tobak, sprit, vin och maltdrycker, dvs. 4,6 milj. kr. Med hänvisning till det anförda hemställs att anvisar till : .
mot · FV02478 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om vidgad rätt till bostadstillägg åt barnfamiljer. Den grundläggande principen beträffande rätten att erhålla bostadsbidrag är att man har barn och att barnet är boende i hemmet. Om emellertid barnet blir omhändertaget för samhällsvård upphör bostadstillägget omgående att utbetalas. Detta händer antingen omhändertagandet sker på föräldrarnas egen begäran enligt paragraf 31 i barnavårdslagen eller om man gör ingripandet med tvångsparagraf 29 i samma lag. Med gällande bestämmelser mister familjen alltså utgående bostadstillägg och därmed ett nödvändigt tillskott till hyreskostnaderna under barnets bortavaro. Till den tragiska situation som dessa familjer upplever kommer alltså också ekonomiska svårigheter som kan bli så avsevärda att familjen tvingas flytta eller försöka erhålla socialbidrag. Det riktiga vore att man för sådana fall införde undantagsbestämmelser i förordningen om bostadstillägg och att dessa bestämmelser eventuellt skulle kunna utnyttjas efter samråd med de lokala barnavårdsnämnderna, liksom att de också skulle bli omprövade efter viss lämplig tid. Med stöd av det anförda hemställer vi att uttalar sig för ett tillägg i förordningen om bostadstillägg till barnfamiljer, att sådant i vissa fall kan utgå även för barn som omhändertagits för samhällsvård. (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FV02479 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av kungörelsen om statsbidrag till vissa hjälpmedel för handikappade. Enligt kungörelsen (1968:238; ändrad 1970:409) om statsbidrag till vissa hjälpmedel för handikappade (hjälpmedelskungörelsen) utgår statsbidrag till sjukvårdshuvudmännen och vissa institutioner med hela kostnaden för anskaffning åt handikappade av de typer av hjälpmedel som anges i kungörelsen. I den av upprättade hjälpmedelsförteckningen anges de särskilda hjälpmedel för vilka statsbidrag utgår enligt kungörelsen. Med hjälpmedel för handikappade avses i allmänhet de hjälpmedel som anges i hjälpmedelsförteckningen. Begreppet har emellertid även en allmännare innebörd. I en vidare mening räknas till hjälpmedel för handikappade också sjukvårdshjälpmedel (terapeutiska hjälpmedel), pedagogiska hjälpmedel (läromedel), vissa hjälpmedel i bostaden för vilkas anskaffning invalidbostadsbidraget kan anlitas och arbetshjälpmedel (ergonomiska hjälpmedel). Någon klar begreppsbestämning för de olika huvudtyperna av hjälpmedel finns inte och dessa går därför delvis in i varandra. Eftersom den handikappades totalsituation måste beaktas kan och bör gränserna mellan olika slags hjälpmedelsverksamhet och olika huvudmannaansvar inte heller dras skarpt. Det medför å andra sidan osäkerhet att begreppet hjälpmedel i hjälpmedelskungörelsens mening inte har erhållit en definitionsmässig avgränsning från andra hjälpmedel och då framför allt från sjukvårdshjälpmedlen för vilka kostnaden stannar på sjukvårdshuvudmännen själva. Tid efter annan har fråga aktualiserats om uppförande på hjälpmedelsförteckningen av visst hjälpmedel. Vid prövning av frågan har emellertid i vissa fall hjälpmedlet bedömts ha till ändamål att tillgodose ett behov av sjukvårdskaraktär. Hjälpmedlet har därför inte kunnat bli statsbidragsberättigat. Eftersom hjälpmedel av olika slag har en grundläggande betydelse för handikappades möjligheter att leva ett normalt liv, är det angeläget att i en definition klarare ange vilka hjälpmedel som skall betalas med statsbidrag enligt hjälpmedelskungörelsen till skillnad från sjukvårdshjälpmedel som betalas av sjukvårdshuvudmännen. Med stöd av det anförda får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t anhåller att en översyn görs av frågan om en bestämning av begreppet hjälpmedel i kungörelsen (1968:238) om statsbidrag till vissa hjälpmedel för handikappade och att därvid särskilt beaktas avgränsningen gentemot s. k. terapeutiska hjälpmedel. () ()
mot · FV0248 · 1972-01-10 00:00:00 — angående uppsägning av hyreskontrakt vid bristande hyresbetalning. I alla överenskommelser av rättslig art och över huvud taget i rättsliga transaktioner av vad slag de vara må bör i största möjliga utsträckning båda parter vara helt och fullt medvetna om konsekvenserna av ett visst handlande lika väl som om följderna av underlåtenhet att vidtaga viss åtgärd. Detta krav är inte uppfyllt i ett av våra alldagligaste rättsförhållanden mellan två parter, nämligen hyresavtalet. Enligt 12 kap. 42 § jordabalken är hyresrätten enligt vissa betingelser förverkad och hyresvärden därmed berättigad att uppsäga avtalet. Detta gäller bl. a. vid bristande hyresbetalning. Sedan hyresvärden av sådan orsak sagt upp avtalet kan han hos vederbörande myndighet hemställa om att hyresgästen skall skiljas från lägenheten. Enligt 44 § samma kapitel får emellertid så icke ske om hyresgästen senast tolfte söckendagen från uppsägningen erlägger hyran eller nedsätter den hos överexekutor enligt särskilda bestämmelser. Påfallande ofta saknar hyresgästen vetskap om denna möjlighet att återvinna hyresrätten och detta sålunda trots att en bristande utnyttjande av lagens bestämmelser får synnerligen allvarliga konsekvenser. Det förefaller rimligt att hyresgästen i samband med uppsägningen underrättas om de rättigheter lagen tillerkänner honom. Med åberopande av det anförda hemställs att beslutar att för sin del antaga följande tillägg till 12 kap. 44 § jordabalken att infogas som andra stycke: Uppsägning är giltig endast om däri tydligt angives förutsättningarna för hyresrättens återvinnande enligt första stycket.
mot · FV02481 · 1972-01-25 00:00:00 — angående tillhandahållandet av vissa s. k. fria mediciner. För erhållande av s. k. fri medicin är administrationen förenklad och effektiv för flertalet preparat. Sålunda har en förenklad administration för utlämnande av den fria kronikermedicinen tillämpats, vilket inneburit väsentliga fördelar för patienter, läkare och apotek. Betydande besparingar har också följt med den nya ordningen, vilken i korthet innebär att läkaren vid anfordran antingen utfärdar intyg direkt till eller ringer in beställning på den begärda medicinen. fick patienterna vandra vägen över sjukkassan, vilket inte minst i glesbygdsområden innebar betydande problem. Det finns all anledning att förenkla administrationen även för övriga s. k. fria mediciner. Det gäller främst i fråga om skyddsläkemede], mödraoch barnavårdsrecept, läkemedel för sjukdomar enligt lex veneris samt fri medicin enligt smittskyddslagen. För erhållande av dessa preparat är bestämmelserna ordentligt tillkrånglade. Olika instanser kopplas in utöver läkare och apotek. Intyg och beställningsblanketter måste fyllas i etc., något som förorsakar både praktiska besvär och onödiga kostnader. Mot bakgrund av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förenkling av administrationen vid tillhandahållandet av skyddsläkemedel, mödra- och barnavårdsrecept, läkemedel för sjukdomar enligt lex veneris och fri medicin enligt smittskyddslagen förslagsvis genom tillämpande av samma rutin som vid utlämnande av den fria kronikermedicinen.
mot · FV02483 · 1972-01-25 00:00:00 — om höjning av anslaget till Bidrag till handikapporganisationer. Under anslaget K 8 Bidrag till handikapporganisationer föreslås i bilaga 7 i statsverkspropositionen ett sammanlagt anslag på . Från detta anslag skall ges bidrag till 19 handikappförbund med totalt över 250 000 medlemmar. Ingen kan väl heller förneka att de olika handikapporganisationerna utför ett värdefullt arbete på många områden. Vissa aktiviteter från handikapporganisationernas sida kan bidra till att samhällets kostnader på andra områden blir lägre. Det kan alltså finnas skäl att både från humanitär och från ekonomisk utgångspunkt ge ett ökat stöd till handikapporganisationerna. Visserligen föreslås nu en mindre höjning av anslaget jämfört med föregående år, men om man beaktar de löne- och prisstegringar som sker, torde höjningen bli ganska obetydlig. Flera av organisationerna har begärt betydande förbättringar av anslagen. Om deras önskemål inte kan tillgodoses, måste de i ökad utsträckning lita till allmänhetens givmildhet. Det är förnedrande att behövande i vårt eget land skall behöva tigga från allmänheten genom insamlingar av olika slag alltmedan allt större summor ges över statsbudgeten till hjälp i andra länder. En höjning av bidragen till handikapporganisationer till sammanlagt bör därför göras. Med hänvisning till det anförda hemställs att till Bidrag till handikapporganisationer för /73 anvisar ett reservationsanslag av .
mot · FV02484 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om slopande av anslaget till Bidrag till semesterhem m. m. Statsbidrag till driften av semesterhem utgår med per dag och plats, som utnyttjas av personer som med hänsyn till sina sociala och ekonomiska förhållanden anses behöva tillfälle till vila och rekreation. Statsbidrag utgår även för resor till semesterhem eller resor i samband med annan form av semestervistelse. Statsbidrag utgick för ca 11 300 gäster vid semesterhem och för ca 9 700 semesterresor. Den sammanlagda utgiften för /71 var . Den genomsnittliga summan för varje person var mycket blygsam. För /73 föreslås ett anslag på . Utvecklingen torde ha gjort att dessa bidrag har mist större delen av sin betydelse. Det kan inte vara ett statens intresse att fördela ut en summa pengar i poster på efter en ganska omfattande administrativ behandling i varje särskilt fall. Därför bör inte längre något anslag till detta ändamål beviljas. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av statsverkspropositionens bilaga 7, punkten D 6 Bidrag till semesterhem m. m., avslår Kungl. Maj:ts förslag om anslag till detta ändamål. () ()
mot · FV02485 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om slopande av kvotregeln för statsbidrag till familjedaghemsverksamhet. Statsbidrag till kommunala familjedaghem utgår av kommunens nettokostnader för verksamheten. Rätt till statsbidrag inträder, när kommunens organiserade barntillsyn nått en viss omfattning. För det första 10 000-talet invånare krävs minst en plats per 200 invånare och för invånarantal över 10 000 minst en plats per 100 invånare. Bidrag utgår för de familjedaghemsplatser som överstiger en på så sätt beräknad gräns. Detta brukar kallas kvotregeln. För kommuner med över 10 000 invånare gäller dessutom att antalet familjedaghemsplatser vid beräkningen av statsbidraget inte får överstiga antalet statsbidragsberättigade bamstugeplatser. Detta brukar kallas balansregeln. föreslogs i motioner från representanter för samtliga borgerliga partier ett slopande av både kvotregeln och balansregeln. föreslås i statsverkspropositionen att balansregeln skall slopas. Denna ändrade inställning måste hälsas med tillfredsställelse. Kvotregeln föreslås däremot inte slopad, och fortfarande kvarstår alltså en diskriminerande behandling av familjedaghemmen jämfört med daghem i statsbidragshänseende. Även kvotregeln bör därför avskaffas som ett led i strävan att göra olika tillsynsformer mer jämställda i fråga om statligt stöd. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t hemställer om slopande av kvotregeln för utgivande av statsbidrag till familjedaghemsverksamhet. () ()