mot · FV02247 · 1972-01-20 00:00:00 — av m. fl. har sammanlagt ca investerats i skolbyggnader, varav ca 3/4 hänfört sig till byggande av lokaler för det obligatoriska skolväsendet. Det omfattande reformarbetet inom skolans område som ägt rum har således krävt stora ekonomiska åtaganden från såväl staten som kommunerna. Genom att nya undervisningsmetoder införts och de organisatoriska ramarna för undervisning ändrats genom införande av nya läroplaner har många nybyggda skolor varit helt olämpliga för sitt ändamål efter bara . Inom har således före införandet av läroplan 69 skolorna till stor del byggts i ganska traditionellt utförande med klassrum och grupprum, medan däremot undervisningsmetodiken enligt Lgr 69 kräver storklassrum och rum för varierande gruppstorlekar för att undervisningen med lärarlag skall kunna genomföras. Den tidigare gällande läroplanen för av krävde att högstadieskolorna skulle innehålla skolverkstäder, handelsinstitution och hemkunskapsavdelningar. I förhållande till byggnader och utrustning av vanliga skollokaler blev dessa specialinstitutioner mycket kostnadskrävande. Genom övergången till Lgr 69 slopades undervisningen inom dessa områden till större delen, och de kapitalinvesteringar som gjorts för byggande och inredning av dessa lokaler är således helt onödiga. Liknande erfarenheter kan redovisas från det gymnasiala stadiet, där gymnasiereform nu ersatts av gymnasieskola, vilken kräver omfattande förändringar av skollokalernas utformning och utrustning för att helt kunna genomföras. Speciellt inom de yrkesförberedande linjerna krävs nu höga kapitalinvesteringar för att effekten av utbildningen skall bli den som förutsatts. Förutom det faktum att de ständiga skolreformerna krävt nya och fortlöpande förändringar av skollokalerna har skolbyggandet också i mycket hög grad fördyrats genom det administrativa krångel som fortfarande omgärdar detta område. Från lokalbehovsprövning till inflyttning i en ny skola åtgår ofta . Några exempel på det administrativa krångel som fördyrar kommunernas skolbyggande kan anföras. Vid ansökan om statsbidrag skall kommunen bl. a. bifoga handlingar utvisande den rätt varmed kommunen innehar för skolanläggningen avsedd tomt. Tror SÖ att kommunen bygger på mark som man ej äger? Till statsbidragsansökan skall fogas en redogörelse för det sätt varpå kontroll över arbetets utförande är avsedd att utövas. betyder detta en fullständig merit- och tjänsteförteckning för den av kommunen utsedda kontrollanten. Kommunen är alltså inte betrodd att utse kontrollant för ett skolbygge, där kommunen själv står för större delen av kostnaderna. Statsbidraget till skolbyggnader utbetalas etappvis. Innan den sista delen utbetalas skall avsyning förrättas av en av länsskolnämnden förordnad representant för skolväsendet och en av utsedd byggnadssakkunnig. Representanter för kommunen skall närvara. Över förrättningen skall föras protokoll, som skall underskrivas av förrättningsmannen. I protokollet skall särskilt antecknas huruvida byggnadsföretaget blivit på ändamålsenligt sätt utfört. Vidare skall antecknas om någon del av statsbidraget enligt förrättningsmännens mening bör innehållas. Vid avsyning kommer en skolinspektör från länsskolnämnden, en representant för , skolchefen i vederbörande kommun eller annan representant för skolstyrelsen jämte minst en byggnadstekniker från kommunen att närvara. Sedan denna samling tjänstemän först gått igenom och kontrollerat alla handlingar som tidigare är godkända av SÖ i samband med statsbidragsansökan skall de vandra runt i respektive skola och kontrollera att den blivit uppförd enligt ritningarna. Staten borde kunna visa kommunerna ett sådant förtroende att det räckte med att skolstyrelsen anmälde att bygget var klart. På många platser har man i allt större utsträckning försökt att samordna skollokalernas utnyttjande med andra serviceinrättningar i kommun eller stadsdel. Det kan t. ex. gälla en gymnastiksal, som kan behöva få något större yta än en statsbidragsberättigad för att kunna användas också av vuxna. På samma sätt har skolmatsalar, bibliotek, elevrum, samlingssalar, slöjdsalar med ganska enkla justeringar kunnat utföras så att de också kan användas för annat än rena skoländamål. I alla dessa fall har det administrativa krångel som reglerar skolbyggandet varit en besvärlig spärr att forcera, trots att målsättningen för samordningen har varit att erhålla ett mera effektivt resursutnyttjande. har olika möjligheter att genom rationella byggnadsmetoder förbilliga skolbyggandet diskuterats. Trots några försök har inga speciella framsteg gjorts inom detta område. De olika försök som pågår för att göra skolbyggandet samordnat, rationellt och flexibelt för olika läroplaner måste forceras och prioriteras. Statsbidragsbestämmelserna måste utformas så att de uppmuntrar till ett rationellt skolbyggande. Med hänvisning till det anförda får vi därför hemställa att beslutar att uppdraga åt Kungl. 1. utfärda nya och till dagens samhällsplanering bättre anpassade bestämmelser för statsbidrag till skolbyggnader, 2. att försöks- och forskningsarbetet kring nya skolbyggandemetoder intensifieras så att skolbyggnaderna kan bli effektiva och anpassningsbara instrument för de olika skolformernas skiftande innehåll. () () () /ENKEL (fp)