mot · FV021430 · 1972-01-26 00:00:00 — b) anmäla företeelser i strid med en sund kostnadsutveckling till näringsfrihetsrådet samt avge de rapporter och rekommendationer beträffande åtgärder som nämnden vill förorda till statsmakterna. Den enmansutredning som är tillsatt för att undersöka möjligheterna att förbättra och vidga konkurrensförhållandena inom bostadsbyggandet bör i tilläggsdirektiv ges i uppdrag att närmare ange vilken organisatorisk form denna nämnd skall ges. Större andel statliga lån Vi föreslår att beslutar att låneunderlaget för statliga bostadslån höjs så att det sammanfaller med pantvärdet. Detta leder till hyressänkande effekter, särskilt i saneringsområden. föreslår i sitt betänkande bl. a. att läges- och standardtillägget samt saneringstillägget, vilka nu i den statliga bostadslångivningen inte ingår i låneunderlaget men väl i pantvärdet, skall ingå i låneunderlaget, vilket i t. ex. saneringsområden i medför hyresreduceringar i storleksordningen . I har sänkningar på visat sig möjliga att nå. Om saneringsutredningens förslag i detta avseende genomförs, vilket vi önskar, understryks det omotiverade i att bibehålla åtskillnad mellan låneunderlag och pantvärde. Dessutom står administrativa fördelar att vinna om dessa båda begrepp sammanförs. Till detta kan läggas att delegationen för bostadsfinansiering i sitt tidigare omnämnda förslag (In 1971: 17) påtalat att vissa styrningseffekter och gränsdragningsproblem råder vid belåningen av lokaler på grund av uppdelningen av lokaler i s. k. låneunderlagslokaler och s. k. pantvärdelokaler. Hos länsbostadsnämnderna sker skiftande bedömningar. Vi anser nämnda förhållanden vara ett ytterligare skäl att sammanföra låneunderlag och pantvärde. Låneunderlaget/pantvärdet skall därutöver kunna höjas, under förutsättning att en från konkurrenssynpunkt effektiv upphandling skett för ifrågavarande projekt. Dock bör denna höjning för att eliminera riskerna för kostnadsstegrande effekt inte procentuellt överstiga den genomsnittliga överkostnad som redovisas för liknande projekt inom samma region det föregående året. har under en lång följd av år i och i andra sammanhang krävt en mera långsiktig planering av bostadsbyggandet. Med nuvarande kortsiktiga planering hänger kommunernas produktionsplanering delvis i luften. En bättre samstämmighet mellan kommunernas femårsplanering i bostadsbyggnadsprogrammen och statsmakternas lånemedelstilldelning måste eftersträvas. Ramarna för bostadsbyggandet med statlig belåning 19721974 liksom konjunkturreserverna bör enligt mening fördelas tidigare och till samtliga kommunblock och kommuner i landet. Begränsning av det garanterade programmet till klart expansiva orter och kommuner bör sålunda endast ske (19751976). För det privatfinansierade bostadsbyggandet förekommer knappast någon bostadsplanering alls. Detta byggande har fördelats successivt under själva igångsättningsåret. För att åstadkomma administrativ förenkling och bättre stadsplanering förordar vi att den särskilda ramen för det privatfinansierade bostadsbyggandet inordnas i en total ram för allt bostadsbyggande som tilldelats kommunerna. Sedan nu i anslutning till prop. 1971: 177 beslutat att fördelningen av det icke-statsbelånade bostadsbyggandet skall överföras från till kan en sådan samordning enkelt genomföras. Sedan kommunen erhållit totalramar för bostadsbyggande med eller utan statliga bostadslån ankommer det på kommunen att turordna de projekt som skall inrymmas i ramarna och styra bostadsproduktionens inriktning så att olika befolkningsgruppers behov på bästa möjliga sätt tillgodoses. För den del av bostadsbyggandet som av kommunen avdelas för styckebyggda småhus bör den enskilde byggaren själv få välja om han önskar statlig belåning eller inte. Den av oss föreslagna samordningen av ramarna för bostadsbyggandet förenar sålunda kraven på god bostadsplanering och valfrihet för den enskilde småhusbyggaren. föreslog i samband med verkets anslagsäskanden /73 följande bostadsbyggnadsplan för åren 19721976: Sannolik totalnivå för den faktiska igångsättningen Därav med statligt stöd beräknar nybyggnadsbehovet (enligt bostadsbyggnadsstatistikens definition) till ca 110 000 lägenheter . Den genomsnittliga lägenhetsstorleken skulle behöva öka jämfört 19661969. Andelen lägenheter om högst 1 rum och kök borde minska till förmån för lägenheter om minst 3 rum och kök. Kommunernas bedömningar av lägenhetsstorlekarna i nyproduktionen är betydelsefull. Det måste bli en avvägning mellan aktuella behov och framtida krav på ökad utrymmesstandard. Avskaffande av trångboddheten är ett viktigt bostadspolitiskt mål. påbörjades ca 107 000 lägenheter, ca 103 000 och ca 106 000. 1971 har igångsättningen trots lågkonjunktur och hög byggarbetslöshet minskat till ca 100 000 lägenheter. Att ytterligare minska bostadsbyggandet är med hänsyn till bostadsefterfrågan inte tillrådligt. Regeringens förslag i statsverkspropositionen innebär att den tidigare preliminära bostadsbyggnadsplanen för fastställes, vilket medför att byggande av 87 000 lägenheter med statliga bostadslån och 8 000 lägenheter utan sådana lån får igångsättas. Därutöver skall byggandet kunna ökas till en nivå inom en projektreserv omfattande 10 000 lägenheter om konjunkturutvecklingen så medger. Planen för föreslås få samma omfattning som den för föreslagna. Regeringen visar emellertid fortfarande ovilja att tillmötesgå kravet på en mera långsiktig ramtilldelning av bostadsbyggandet. , 1975 och 1976 innebär regeringsförslaget i stort sett ett bibehållande av den låga planeringsnivå som fjolårets riksdag beslöt. Det innebär bl. a. att alla de kommuner som inte klassas som starkt expansiva även i fortsättningen får arbeta med kortsiktigt planeringsperspektiv, t. o. m. kortsiktigare än de förhållanden som rådde före det nuvarande ramfördelningssystemets ikraftträdande. Dessutom får de s. k. expansiva kommunerna inte någon större fördel av ramarna , eftersom dessa ramar kommer att bli betydligt mindre än de som dessa kommuner rimligen sedermera måste få. Regeringens förslag till program för det framtida bostadsbyggandet är enligt vår mening otillfredsställande från planeringssynpunkt. Det är angeläget att programnivån för de långsiktiga ramarna höjs. föreslår att uttalar sig för en bostadsbyggnadsplan sorn uppsätts som mål för det framtida bostadsbyggandet och som inriktning för den långsiktiga bostadsplaneringen. Dessutom bör besluta om totala ramar för det bostadsbyggande, såväl statsbelånat som icke statsbelånat, som tills vidare får fördelas till kommunerna. föreslår därför att uttalar att nedan angivna totalnivå för igångsättning uppställs som mål för bostadsbyggandet. bör vidare medge att minimiramar för nybyggnad samt konjunkturreserver för såväl det statsbelånade som det icke statsbelånade bostadsbyggandet redan under innevarande år (1972) får fördelas av bostadsmyndigheterna enligt följande: Sannolik totalnivå för igångsättning Minimiram Antal påbörjade lägenheter Ramfördelningen bör omfatta samtliga kommunblock och kommuner. Endast bör en viss begränsning av kommunerna ske. Någon större begränsning behöver det emellertid inte bli fråga om, eftersom vi föreslår en högre planeringsnivå än den regeringen föreslagit. De angivna minimiramama förutsättes successivt bli utökade så att den uppställda målsättningen för det totala bostadsbyggandet uppnås. Utökningarnas omfattning och takt blir beroende av arbetsmarknaden och konjunkturutvecklingen. Bostadsproduktionen bör inriktas på att avhjälpa bristen inom de områden där den är störst liksom på orter där industri och annat näringsliv befinner sig i stark utveckling. Bostadsbristen i storstäderna får inte förvärras genom minskat bostadsbyggande. Den nödvändiga dämpningen av storstädernas tillväxt får inte leda till att bostadsförhållandena för dem som redan bor där förvärras. vill vi understryka regional- och lokaliseringspolitikens betydelse för att inte ytterligare skärpa trycket på bostadsmarknaden i de stora tätortsområdena och i stället underlätta etableringar på orter som är mindre bristpräglade eller där balans inträtt. Lokaliseringsorter inom stödområdet där etablering sker bör självklart erhålla möjligheter till nödvändigt bostadsbyggande. I fråga om de övre lånegränserna för statliga bostadslån gäller olika regler för olika företagarkategorirer. Kommuner och allmännyttiga företag får låna av låneunderlaget, bostadsrättsföreningar , småhus och enskilda företag . Departementschefen föreslår ingen ändring av ifrågavarande bestämmelser. I likhet med föregående år förordar vi att de allmännyttiga företagen får låna oförändrat av låneunderlaget och inom av pantvärdet, dock under förutsättning att kommunen ställer borgen för det statliga bostadslånet i inteckningsläget mellan och . Vidare förordar vi att lånegränsen för enskilt ägda flerfamiljshus höjs till av låneunderlaget inom av pantvärdet. Beträffande småhus föreslås höjning av den övre lånegränsen till av låneunderlaget. Med hänsyn till angelägenheten av att stimulera bebyggelse med serviceanordningar förordar vi vidare att statliga bostadslån får medges av låneunderlaget inom av pantvärdet för , i de fall då byggherren eller förvaltaren är enskilt bostadsföretag. Den av oss föreslagna ändringen av den statliga belåningen för enskilt ägda flerfamiljshus är främst betingad av vår tidigare deklarerade uppfattning om att likvärdigare lånevillkor mellan olika företagskategorier bör gälla. Förslaget om belåning av låneunderlaget motiveras dessutom av dels det generella krav på anbudskonkurrens som vi föreslår i denna motion, dels på den utveckling beträffande förräntningen av bostadslånen som kunnat noteras . En höjning av låneunderlaget skulle reducera olägenheter som uppkommit av paritetslånetekniska skäl. Beträffande lånevillkoren i övrigt för de statliga bostadslånen avvaktar vi paritetslåneutredningens betänkande. Förräntning på vissa äldre bostadslån Med anledning av förslag till riksdag om en fortsatt avbetalning på de s. k. tilläggslånen anförde statsutskottet bl. a. att det i och för sig är motiverat att villkoren för äldre lån regleras när hyrespolitiskt utrymme uppstår. Utskottet hemställde om utredning och förslag till efterföljande års riksdag i fråga om sådana ändringar av räntevillkoren. har gjort en utredning om dessa lån och framhållit att ingenting i riksdagsbesluten eller i de föreskrifter som med anledning härav utfärdats antyder att statsmakterna skulle ha avestt att ändra beslutens innebörd. Departementschefen ansåg att anfört vägande skäl och framlade därför inte något förslag om ändrade räntevillkor. Vi delar inte departementschefens uppfattning i detta avseende. har tidigare ansett sig kunna ändra lånevillkoren t. ex. när de till amortering uppsagda tilläggslånen åsattes ränta . Riksdagsbesluten har heller aldrig innehållit något uttalande, som har gett intryck av att den beslutade räntan aldrig skulle ändras. Vi föreslår därför att räntan på dessa lån fr. o. m. höjs till . En sådan höjning bör innebära en årlig inkomstökning för staten med 12 milj. kronor. Människor skall inte behöva bo dåligt därför att bostaden är gammal, vilket varit fallet. Bra bostäder och hög kvalitativ yttre miljö går oftast att ordna genom modernisering av äldre stadsdelar. Inom de äldre städernas centrumområden har stora saneringar genomförts, vilket inneburit att stora delar av den äldre bebyggelsen rivits och ersatts med ny. I stadsområden mellan centrum och nyexploateringar har i stort sett ingenting skett. Detta har inneburit att bostadskvaliteter och bostadsmiljöer försämrats så att tendenser till förslumning kan observeras. a. i dessa områden är behovet av sanering stort. Nyproduktion av bostäder där bör kunna ske som den äldre bebyggelsen bibehålls och moderniseras. Dessa bostäder kan med lämpligt insatta saneringsmetoder bli billigare än bostäder i nyexploateringsområden. För människorna som skall nyttja bostäderna kan en bostad upprustad eller nyproducerad inom ett förtätningsområde innebära följande fördelar i jämförelse med en bostad i ett nyexploateringsområde. Möjlighet finns att bo kvar i stadsdelen även då större lägenhet önskas. Grannkontakter och skolkamrater kan bibehållas. Kortare restider, mindre reskostnader, mer fritid. Genom goda allmänna kommunikationer blir beroendet av bil mindre. Lättare att upprätthålla kontakter med vänner även i andra delar av staden, då avstånden blir mindre. Bättre och kommersiell service än vad som ofta kan erbjudas i nya områden. Uppvuxen närmiljö i form av existerande hus, parker, trädgårdar m. m. Lättare att knyta kontakter mellan generationerna genom att även äldre personer bor inom området. Allt detta talar för att stadsdelsförnyelse är ett alternativ, som för bostadskonsumenten ger bättre miljö och för samhället och dess invå nare bättre ekonomi. Problemet har varit att denna förnyelse satts in . Lämpligt är därför att denna översyn av bostäder och stadsplan görs rullande (saneringsprogram) så att bostadsmiljön ständigt fyller högt ställda krav. Möjligheten för hyresgästerna att bo kvar måste sättas som ett viktigt mål för saneringen. Det kan motivera att vissa avsteg görs från standardnormer som gäller för nya bostäder. Den proposition som på saneringsutredningens betänkande kommer att föreläggas måste enligt vår mening innebära förbättrade möjligheter att modernisera äldre stadsdelar och fastigheter vid sidan om alternativet rivning och nybyggnad. Med hänvisning till det anförda hemställs A. att ger Kungl. 1. att en väsentligt större andel av flerfamiljshusen bör byggas som låghus för lägenheter med god markkontakt, 2. att andelen småhus successivt ökas så att den kommer att utgöra av den totala bostadsproduktionen, 3. att av småhusen en större andel görs mindre och därmed billigare, 4. att s. k. styckebyggda småhus (dvs. småhusbyggen i egnahemsägarens egen regi) inte behöver begränsas av kommunernas låneramar, 5. att de högre anslag som byggforskningen får enligt årets budgetförslag till väsentlig del användes för undersökningar som syftar till att ge bättre kunskaper om konsumenternas önskemål om boendeformer, 6. att servicekommitténs förslag om en rationellare statlig långivning till lokaler framläggs för , 7. att förslag bör framläggas om inrättandet av ett planeringsoch bostadsdepartement på sätt som anförs i motionen, 8. att trycket på storstäderna inte skall mötas med en strypning av bostadsbyggandet där utan genom positiva åtgärder för övriga delar av landet; B. att beslutar 1. att i syfte att bl. a. pressa ner bostadskostnaderna vidta följande åtgärder a) införa krav på anbudskonkurrens som villkor för statlig långivning, b) tillsätta en bostadskostnadsnämnd med uppgift att på det sätt som motionen beskriver noga följa pris- och produktivi tetsutvecklingen och skärpa övervakningen av monopol- och kartelltendenser samt rekommendera åtgärder i prispressande syfte, c) höja låneunderlaget för statligt belånade hus så att det sammanfaller med pantvärdet, 2. att för igångsättning av lägenheter godkänna följande bostadsbyggnadsplan som mål och riktpunkt för det totala bostadsbyggandet 3. att minimiramar och konjunkturreserver för såväl det statsbelånade som det icke statsbelånade bostadsbyggandet åren 19721976 får under innevarande år fördelas av bostadsmyndigheterna för följande antal lägenheter 100 000 4- konjunkturreserv 4. att Kungl. Maj:t bemyndigas med anlitande av konjunkturreserven utöka de under punkt 2 föreslagna totalramarna om utvecklingen av samhällsekonomin och arbetsmarknad skulle göra en sådan ökning möjlig, 5. att räntan på nu amorteringspliktiga tilläggslån skall fastställas till mot nuvarande samt att denna subventionsminskning skall träda i kraft fr. o. m. , 6. att beträffande den statliga låneverksamheten a) fastställa den övre lånegränsen i fråga om bostadslån till kommun eller allmännyttiga bostadsföretag till av låneunderlaget inom av pantvärdet, under förutsättning att kommun ställer borgen för lånet i inteckningsläget mellan och , b) fastställa den övre lånegränsen för enskilt ägda flerfamiljshus till av låneunderlaget inom av pantvärdet, c) fastställa den övre lånegränsen för byggda av enskilda bostadsföretag till av låneunderlaget inom av pantvärdet, d) fastställa den övre lånegränsen för småhus till av låneunderlaget till av pantvärdet, e) besluta att enskilda fastighetsägare får möjlighet att göra avsättningar till reparationsfond på samma villkor som s. k. allmännyttiga företag, 7. att som sin mening ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts beträffande sanering av äldre fastigheter. () i () () () i () () i . () () () TRYCKERI BOLAG ET /EG G .