mot · FV021409 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om regionalpolitiska åtgärder i . Genom beslut uppdrog Kungl. Maj:t åt länsstyrelserna att försöksvis utarbeta konkreta regionalpolitiska handlingsprogram för länen. Dessa handlingsprogram utgör en fortsättning på den försöksverksamhet med lokaliseringspolitisk inriktning som inleddes med Länsplanering 1967 där ramar för den statliga planeringen uttryckt i befolkningstal angavs. Efter behandling i regering och riksdag blev dessa föremål för vissa justeringar. Länsprogram 1970 skall mera konkret ange de åtgärder av sysselsättnings- och socialpolitisk natur samt de offentliga investeringar som behövs för att de i Länsplanering uppställda ramarna skall uppnås. Vi är medvetna om att länsprogrammen blir föremål för behandling av regering och riksdag senare . Det är mycket tillfredsställande att därmed läggs en grund för samhällsplaneringen som i brist på en konsekvent regionalpolitik inom landet tidigare saknats. Redan vid början av denna riksdag vill vi dock fästa uppmärksamheten på några speciella utvecklingstendenser i , vilka i viss mån förändrat den tidigare bilden av vår region. Dessa delvis tidigare icke beaktade förhållanden kan tänkas få betydelse bl. a. vid den fortsatta prövningen av omlokalisering av viss statlig verksamhet och beredning av det till denna höst aviserade förslag till regionalpolitisk! handlingsprogram för hela landet i vad bl. a. gäller utpekande av s. k. storstadsalternativ. Lokaliseringsdelegationen, som förbereder utflyttning av statlig verksamhet, har som ett kriterium, som skall vara uppfyllt om utlokalisering till visst område skall kunna ske, angett att utlokalisering bör främst komma i fråga till sådana stadsregioner som har goda förutsättningar att utvecklas till alternativ till storstäderna. I anslutning till det av rekommenderade klassificeringssystemet har i som ett andrahandsalternativ föreslagit den klassificeringen av länets större orter att betraktats som storstadsalternativ, medan och och KatrineholmSträngnäsFlen vardera klassificerats som regionala tillväxtcentra med länsdelsregional betydelse. Detta är emellertid inte den indelning som finner mest relevant för ett län av struktur. Med fullt fog hävdas att hela länet genom sitt läge bör betraktas som ett avlastningsområde till den egentliga . Vi instämmer i bedömning att erfarenheter från utlandet talar för att en lineär uppbyggnad enligt den s. k. bandstadseller bandlandskapsprincipen är att föredra. Denna princip innebär förhållandevis utsträckta utbyggnadsband längs kommunikationslinjer anknutna till större tätortscentra. Som tillämpbara utbyggnadsband anges Norra bandet (/Södertälje-Strängnäs-Eskilstuna), Södra bandet (/med ), Mellersta bandet (/Södertälje-Flen-Katrineholm-Vingåker). Vi anser att en sådan regionklassificering kan läggas som grund för en samhällsplanering som har goda förutsättningar att leda till en expansiv utveckling i de skilda delarna av länet. Mot bakgrunden av dessa objektivt sett goda långsiktiga utvecklingsmöjligheter för länet skulle några av de dagsaktuella svårigheterna för området studeras och förslag till åtgärder diskuteras. I motion 1971: 1322 framhöll undertecknade motionärer i en analys av några data över industrisysselsättningen att man sammanfattningsvis kan säga att länets expansionsmönster inte är påverkat av . Ökningen i sysselsättningstillfällena är någorlunda hävdad men ojämnt fördelad på de tre regionerna. Expansionen är mindre väl hävdad i och , medan den är väl hävdad i . Beträffande »Södra bandet» gäller att storinvestering i länet i framför allt i samband med försäljningen av till staten haft stor betydelse för utvecklingen. Alla erfarenheter talar för att denna mycket stora satsning varit riktig från lokaliseringssynpunkt. Inom Nyköpingregionen märks också den utbyggnad av avancerad forskningsstation för den alltmer betydelsefulla kärnenergin som företagits i Studsvik. Det helt statliga AB Atomenergi har alltmer koncentrerat sin verksamhet till . Det är viktigt att den unika kompetens, som finns företrädd i denna verksamhet, väl tillvaratas och att i anslutning till forskningsstationen lokaliseras annan verksamhet bl. a. med anknytning till atomenergiområdet. Även utbildningsverksamheten kunde utökas i anslutning till pågående forskning i Studsvik. brukar ligga på medianen i vad gäller sysselsättningen på arbetsmarknaden. Det ter sig därför oroande att ligger under genomsnittet. Folkökningen uppgick till endast 170. Den bör ses mot bakgrunden av att i länsplanen räknats med en genomsnittlig ökning på omkring 2 940 invånare under 1970talet. För Eskilstunaregionen gäller att försvann i 1 600 arbetstillfällen. Befolkningen minskade med 732 invånare. I minskade antalet arbetstillfällen med 300. Befolkningen ökade med 69 invånare, men detta får ses mot det faktum att befolkningen minskade . är den arbetslöshet som orsakats av strukturförändringar allvarligare och mera svårbemästrad än den sorn kommit i konjunktursvackans spår. Det är inte bara bristen på arbetstillfällen som måste uppmärksammas utan också sysselsättningens art. Såsom särskilt problematiskt uppfattas den ökande förekomsten av mer rutinbetonade arbetstillfällen. Det finns tecken på att ungdomen flyr därför att det särskilt i norra och västra delarna finns få arbetstillfällen för de välutbildade. utövar en särskild attraktionskraft med en arbetsmarknad med välbetalda arbeten inom administration, fria yrken, serviceområdet m. m. Vid diskussion om vilka åtgärder som bör tillgripas för att motverka utvecklingen bör, såsom framhållits i förslag till handlingsprogram, erinras om att länets läge i förhållande till storstadsområdet inneburit nackdelar på olika sätt. Härvid avses bi. a. förhållandevis dålig tillgång på kvalificerad service t. ex. eftergymnasial utbildning och andra inrättningar med landsdelsregional betydelse. Den relativa närheten till borde i stället som tidigare framhållits ses som en fördel vid en decentralisering av storstadsområdet enligt bandlandskapsprincipen. Såsom en av de mest angelägna regionalpolitiska åtgärderna framstår en upprustning av vägnätet. Anmärkningsvärt är att inget annat län har så stor andel av med icke godtagbar standard. Vidare kan framhållas att medan av den totala väglängden genomgående länsvägar i landet var permanentade var motsvarande värde för länet . Av särskild betydelse är en upprustning av länsvägar som binder centra för regionerna samman, såsom sträckan samt EskilstunaNyköpingOxelösund. Vi har framhållit att regionerna i objektivt sett borde ha stark expansionskraft om de tre »utbyggnadsbanden» för får utvecklas enligt de principer som tidigare redovisats. Goda resultat borde därvid uppnås redan genom ett informationsutbyte mellan näringsliv och myndigheter i enlighet med förslag som utvecklats i samarbetsutredningens betänkande. En utveckling av företagarföreningarnas verksamhet ter sig också naturlig. Under nuvarande besvärliga arbetslöshet torde dock speciella lokaliseringspolitiska åtgärder av den typ, som tidigare tillgripits vid sysselsättningskriser inom TEKO-industrin i exempelvis och , bli erforderliga. Då som i 1 500 arbetstillfällen försvinner under ett enda år är särskilda insatser motiverade. Det är mot den bakgrunden förståeligt att begärt ett lokaliseringsstöd på . till en industriombyggnad i Med tillfredsställelse noteras att regeringen uppmärksammat Eskilstunaindustrins speciella läge genom tillsättande av en särskild utredning, berörande järnmanufakturindustrins förhållanden. Med stöd av ovanstående motivering hemställes att delger Kungl. vad i motionen getts till känna såvitt avser pågående planering av utflyttning av statlig verksamhet och beredning av förslag till regionalpolitisk! () ()