mot · FV021810 · 1972-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. 1 den plan för utveckling av den regionala strukturen som finns angiven i propositionen 1972:111 benämns de orter som är centralorter för hela län och som har en förhållandevis väl differentierad arbetsmarknad samt ett brett serviceutbud och som därjämte är centra för kommunikationerna i respektive län eller landsdel för primära centra. Benämningen regionala centra avser orter som har betydelse för sysselsättningen och servicen inte bara för den egna kommunen utan också för en eller flera omgivande kommuner eller där kommunen är så stor att den bildar tillräckligt underlag för ett regionalt centrum eller där avståndet till andra regionala centra motiverar att ett regionalt centrum utvecklas inom kommunen. Centralorterna i övriga kommuner benämns kommuncentra. Här gäller det centralorter, vilkas funktioner i huvudsak är begränsade till invånarna i den egna kommunen. En gradering av detta slag av centralorterna över hela landet är självfallet behäftad med flera brister. En enhetlig norm som ger en rättvis inplacering i förhållande till andra centralorter har icke kunnat åstadkommas. Man kan icke heller bortse från att inplaceringen kan få en utvecklingshämmande inverkan såväl på den egna orten som på intilliggande. Då förutsättningarna för utveckling av den regionala strukturen varierar mycket inom landet, måste säkerligen kompletterande klassificeringssystem utarbetas. Som i framhåller är klassificeringssystemet inte helt relevant i län som genom sitt läge kan betraktas som avlastningsområde till ett storstadsområde. De åtgärder som vidtas i för att motverka infrastrukturen från skulle säkerligen främjas om den framtida planeringen inriktas mot en s. k. lineär utbyggnad enligt engelsk bandstads- eller bandlandskapsmönster. Härigenom skulle man kunna tillvarata vissa av storstadens fördelar och eliminera en del av de miljöproblem och sociala problem som en expanderande storstad för med sig. Av stor betydelse härvidlag är också de ökade möjligheter som härigenom skapas för människorna att på relativt nära håll kunna komma ut i naturen. Det synes angeläget att statsmakterna aktivt medverkar till en utveckling av de här nämnda planeringsprinciperna. Den skevhet som uppstått vid tillämpningen av den inledningsvis nämnda klassificeringsprincipen är i några fall uppenbar. Inom varje län med ett undantag har en eller flera orter klassificerats som primära centra. Det enda undantaget är , där upptagits som Då centralorten motsvarar det kriterium som i propositionen angivits för primärt centrum borde den således klassificeras som primärt centrum. I är klassificerat som primärt centrum. Övriga centralorter i länets kommuner och kommunblock har med undantag för och klassificerats som regionala centra. En jämförelse med andra län samt med beaktande av det förhållandet att har betydelse som regionalt centrum för den centrala delen av länet motiverar kravet att klassificeras som regionalt centrum. i har i Länsprogram uttalat att centralorten tillväxt bör stödjas, icke minst på grund av dess geografiska läge, eftersom befolkningen i mellersta glesbygdsområden och mindre tätorter har behov av en jämförelsevis stor serviceort inom rimligt avstånd. Centralorten ligger på ett så förhållandevis nära avstånd från att mycket talar för att dessa båda centralorter bör utgöra ett gemensamt regionalt centrum i på samma sätt som utgör regionalt centrum i den . Med åberopande av det ovan anförda hemställs 1. att hos Kungl. begär åtgärder som kan främja den framtida regionala planeringen enligt den s. k. bandstadseller bandlandskapsprincipen, 2. att hos Kungl. begär sådana ändringar i den föreslagna ortsklassificeringen att betecknas som primärt centrum, att i betecknas som regionalt centrum samt att tillsammans med i betecknas som regionalt centrum.