mot · FV02577 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till Bidrag till företagarföreningar m. De nuvarande sysselsättningspolitiska åtgärderna är till stor del av defensiv karaktär. För att trygga sysselsättningen på fordras en mer offensiv politik, inriktad bl. a. på att säkra de mindre företagens utvecklingsmöjligheter och ta till vara deras inneboende fördelar. Detta förutsätter ytterligare insatser på bl. a. följande områden: Kapitalförsörjningen måste förbättras. Utbildningsmöjligheterna för företagsledare och anställda måste byggas ut. Produktutvecklingen och marknadsföringen behöver stödjas och stimuleras. Generationsskiftena inom familjeföretagen måste underlättas. Tillgången till industriell service i olika former måste förbättras. För att de mindre företagen skall kunna ges erforderligt stöd fordras en bättre organisation av de statliga näringspolitiska insatserna. a. bör en central myndighet med ett samlat ansvar för olika delar av den statliga näringspolitiken tillskapas. På det regionala planet bör man ta till vara och bygga vidare på de erfarenheter och kontakter som finns i företagarföreningarna. Föreningarnas verksamhet bör få en mer uppsökande och förebyggande karaktär. Detta förutsätter att en större del av deras tjänster än kostnadsfritt kan ställas till företagens förfogande och att den statligt finansierade basorganisationen byggs ut. I en första etapp bör bidragen till företagarföreningarna öka med . Små företag och stora Inom de flesta branscher pågår en snabb strukturomvandling; många mindre företag försvinner och allt mer av produktionen koncentreras till en liten grupp av stora företag. Men att därför tro att små och medelstora företag spelat ut sin roll vore felaktigt. Det är tvärtom av en rad skäl ett viktigt näringspolitiskt mål att bibehålla en stor och utvecklingskraftig sektor av mindre och medelstora företag. Små företag och stora företag kompletterar varandra. Utvecklingen mot färre och större företag rymmer inte bara fördelar utan också faror och problem. Konkurrensen kan i många fall tänkas bli beskuren, valfriheten kan inom flera områden komma att minska, maktbalansen i samhället rubbas och möjligheterna att upprätthålla ett differentierat näringsliv i olika delar av vårt land blir En alltför snabb strukturomvandling leder till negativa sociala och ekonomiska konsekvenser för den enskilde etc. Tillskottet av nya företag är ett intressant mått på vitaliteten i det ekonomiska livet. Det finns en rad undersökningar som tyder på att takten i nyetableringen av företag sjunkit . Duktiga människor har valt andra sysselsättningsalternativ. pekar den i och för sig ofullständiga industristatistiken på att antalet nedläggningar ökat. Inom industrin uppgår de till sannolikt 4 0005 000, och inom hantverkets olika delar rör det sig om avsevärt fler. I allt väsentligt gäller det här företag med mindre än tio anställda. Av långtidsutredningen kan man vidare utläsa att både produktions- och sysselsättningsandelen för företag med mindre än tio anställda reducerats till ca hälften. Näringspolitiken kan därför inte ensidigt inriktas på de större företagens problem. Det gäller också att göra det möjligt för den stora gruppen av utvecklingsbara mindre och medelstora företag att leva vidare och att stimulera uppkomsten av nya sådana företag. I debatten glömmer man nämligen gärna bort att dessa företag inte bara svarar för huvuddelen av sysselsättningen i många branscher och regioner utan också kan vara minst lika effektiva på sina speciella områden som större kolleger. I vissa avseenden erbjuder de mindre företagen dessutom fördelar som de stora företagen ibland saknar: stor flexibilitet; mindre företag kan relativt lätt anpassa sig till ny och oväntad efterfrågan, gynnsam arbetsmiljö; mindre företag binder ej i samma utsträckning den enskilde arbetstagaren till några enkla handtag vid en maskin, obyråkratisk organisation; mindre företag saknar i allmänhet den formella organisation som i större företag skapar ett stelt beteendemönster och försvårar informationsutbytet med och mellan de anställda, innovationsvänlig miljö; mindre företag erbjuder därigenom en god miljö för nytänkande och originella problemlösningar, stor elasticitet; mindre företag har goda möjligheter att anpassa sig till svängningar i arbetsbelastningen. Problem och insatser för mindre företag Småföretagens fördelar är emellertid inte absolut givna. De är bara möjligheter som företagen själva måste ta till vara. För att kunna göra det fordras en god planering och styrning av företaget. Men också samhällets insatser är av betydelse. Stora resurser satsas numera på arbetsmarknadspolitiska åtgärder av skilda slag. Många av dessa åtgärder är emellertid defensiva till sin karaktär, avsedda att avhjälpa tillfälliga eller mer permanenta sysselsättningsproblem. För att trygga sysselsättningen på är de ofta otillräckliga. För detta fordras i stället en mer offensiv politik, inriktad bl. a. på att säkra de mindre företagens utvecklingsmöjligheter och ta till vara deras inneboende fördelar. medel, som avsatts för detta ändamål, är begränsade i jämförelse med vad som satsats på t. ex. arbetsmarknadspolitiken. Det är därför önskvärt att satsa större resurser på mer aktiva näringspolitiska insatser. Det finns därvid en lång rad områden där ytterligare insatser för de mindre företagen är nödvändiga. Kapitalförsörjningen måste förbättras. För många företag är den det största problemet. Det är t. ex. ett obestridligt faktum, bekräftat av bl. a. koncentrationsutredningen och erfarenheterna från den senaste högkonjunkturen, att mindre och medelstora företag missgynnas på kapitalmarknaden vid kreditåtstramningar. Det är felaktigt att, såsom var fallet 19691970, inte också dessa företag ges möjlighet att under en högkonjunktur ta till vara de utbyggnadsmöjligheter i produktionssektorn som man sedan skall leva på när konjunkturerna viker. Den orimligt hårda kreditåtstramningen 1969-1970 innebar också att många utvecklingsbara företag tvangs i konkurs på grund av svårigheterna att skaffa fram erforderliga krediter. Bristen på riskvilligt kapital, speciellt i samband med en snabb utvidgning av verksamheten, är särskilt svår för mindre företag och har framtvingat försäljning av många expansiva företag till storföretag och investmentbolag. Enligt en av styrelsen för teknisk utveckling (STU) publicerad undersökning av mindre och medelstor verkstadsindustri i norra anser ca 1/4 av företagen att bristen på finansiella resurser är den faktor som mest hämmar produktutvecklingen. motioner begär att höstriksdagen föreläggs förslag om ett särskilt och medelstora företag (motion nr 576 av m. samt tillsammans med att statens hantverks- och industrilånefond tillförs utöver vad Kungl. Maj:t föreslagit (motion nr 1314 av herrar och ). Generationsväxlingar inom familjeföretagen måste underlättas. I samband med arvskiften ställs betydande krav på företagens likviditet, vilket ofta leder till att företaget måste säljas eller likvideras. Enligt en undersökning inom anser sig av företagen inte kunna överleva ägarens frånfälle. skulle tvingas likvidera eller sälja företaget om efterlämnad maka avled eller nytt arvfall inträdde på ett sätt som krävde arvskattemedel ur företaget. Då proposition om förändringar i förmögenhets-, arvs- och gåvobeskattningen kommer att föreläggas vårriksdagen, avstår vi från att i detta sammanhang framlägga några förslag. Möjligheterna för företagsledare och anställda att få utbildning i tekniska och ekonomiska ämnen måste byggas ut. Med den konkurrenssituation som råder ställs stora krav på teknisk, ekonomisk och marknadsmässig effektivitet. Många företag slås ut därför att deras traditionella produkter konkurreras ut av nya, bättre och billigare alternativ. Det fordras därför bättre kunskaper i företagen för att hålla sig informerad om förändringar i den omgivande miljön nya produktionsmetoder, ändrad efterfrågan etc och för att anpassa företagets inriktning och verksamhet efter dessa förändringar. I en separat motion från folkpartihåll (motion nr 571 av i m. framförs förslag om bättre utbildningsmöjligheter för företagsledare och anställda i mindre och medelstora företag. Produktutvecklingen inom företagen behöver stödjas och stimuleras. Många företag saknar egna produkter och bygger helt sin verksamhet på att fungera som underleverantörer till större företag, vilket naturligtvis gör dem speciellt sårbara vid konjunkturnedgångar och produktomläggningar. I andra fall upplever man hur produkternas livslängd tenderar att bli allt kortare och konkurrenternas plagierande alltmer tilltagande. Många företag anser sig därför behöva hjälp med att skaffa licenser och nya produktidéer. Ett problem som måste lösas i det här sammanhanget är hur de mindre företagen skall få del av resultaten från forskning och industriellt utvecklingsarbete. I en separat motion framförs förslag om åtgärder för att stimulera produktutvecklingen i mindre företag (motion nr 569 av i m. I ett skärpt konkurrensläge är en effektiv marknadsföring nödvändig för att kunna hävda sig på marknaden. är emellertid marknadsfunktionen dåligt utbyggd i många mindre företag. Orsaken till detta är bl. a. svårigheter att skapa ett ekonomiskt utrymme för den samt att man inte har personal som är utbildad för uppgiften. Det är därför nödvändigt att stödja de mindre företagens ansträngningar att föra ut sina produkter såväl i som utomlands. I en separat motion från folkpartihåll (motion nr 45 av i m. begärs därför en översyn av de mindre företagens möjligheter att få låna till långsiktiga marknadsföringsaktiviteter. Företagens möjligheter att få tillgång till industriell service i olika former måste förbättras. Många mindre företag har ett starkt behov av att kunna utnyttja resurser utanför företaget som ett komplement till de egna. Det kan gälla specialisttjänster som t. ex. bokföringsservice, organisationskonsulter, teknisk expertis etc. eller specialutrustning för t. ex. en viss produktkomponent eller mätningar och provningar av olika slag. I debatten om de mindre och medelstora företagens problem har frågan om kreditförsörjningen ibland kommit att inta en alltför dominerande roll. Därmed vill vi inte ha sagt att de mindre företagen skulle sakna kapitalproblem. Trots att det finns ett flertal statliga organ för kreditgivning till mindre och medelstora företag är, som vi framhållit ovan, dessa företags kapitalförsöijningsproblem inte lösta på ett tillfredsställande sätt. I sammanhanget vill vi understryka vikten av att en samordning av det statliga kreditstödet till mindre företag kommer till stånd. Men genom att diskussionen i så hög grad kommit att kretsa kring de här problemen har man inte tillräckligt uppmärksammat de frågor som sammanhänger med företagens utveckling och deras behov av stöd och rådgivning i vad gäller produktionsteknik, produktutveckling, ekonomisk planering, marknadsföring etc. Till de mest angelägna uppgifterna inom näringspolitiken hör därför att skapa bättre möjligheter för de mindre företagen att få tillgång till rådgivning och specialservice i olika former. Visserligen kan företagens behov av experthjälp tillgodoses genom privata insatser, men för att nå ut till de företag som bäst behöver råd och stöd fordras insatser från statens sida. En bättre organisation av de statliga näringspolitiska insatserna är en av förutsättningarna för att de mindre företagen skall kunna ges erforderligt stöd. Enligt vår mening är det bl. a. nödvändigt att tillskapa en central myndighet som har ett samlat ansvar för olika delar av den statliga näringspolitiken. Vi vill på denna punkt ansluta oss till huvudlinjerna i det förslag som kommerskollegieutredningen lagt fram. Beträffande den regionala organisationen har utredningen föreslagit att den skall bli föremål för ytterligare utredning. Det finns då skäl att erinra om att de organisatoriska formerna för stödet till mindre och medelstora företag varit föremål för utredning utan att några mer slutgiltiga resultat kunnat uppnås. För vår del anser vi att en förbättring av servicestödet till mindre och medelstora företag inte kan anstå tills eventuellt ytterligare utredningsresultat föreligger utan att åtgärder är nödvändiga . För att undvika de problem som sammanhänger med höga initialkostnader, dålig information, företagarnas attityder etc. är det viktigt att ta till vara och bygga vidare på den regionala organisation och de utbyggda kontakter som finns i företagarföreningarna. Deras möjligheter att svara för rådgivning och specialservice till mindre och medelstora företag bör avsevärt utvidgas. Företagarföreningarnas konsulterande verksamhet har fått karaktären av brandkårsutryckningar till följd av hastigt uppkomna kriser inom företagen. Ofta har föreningen därvid kommit in på ett så sent stadium att det funnits begränsade möjligheter att klara upp situationen. Verksamheten har därigenom kommit att få en mer defensiv och reparativ karaktär. Enligt vår mening är det väsentligt att ge föreningarnas insatser en mer offensiv prägel genom att tillförsäkra dem resurser för en uppsökande och förebyggande verksamhet bland företagen. Möjligheterna att skapa trygga och stabila sysselsättningsförhållanden torde vara större genom sådana åtgärder än genom en ensidig satsning på nyetableringar eller omlokaliseringar av företag. Förutom de kreditstödjande insatserna bör företagen från företagarföreningarna kunna erhålla: Medverkan vid företagarutbildning, rådgivning i företagsadministrativa, juridiska, ekonomiska och produktionstekniska frågor, medverkan vid produktutveckling, marknadsbedömning samt marknadsföring. Vad gäller företagarutbildningen bör företagarföreningarnas medverkan inriktas på kartläggning av företagens utbildningsbehov samt på att se till att utbildningen anpassas efter aktuella behov. bör däremot ske regionalt och kurserna anordnas dels inom ramen för den allmänna vuxenutbildningen, dels genom S1FU, branschorganisationer etc. Det är vidare väsentligt att man får möjlighet att via föreningarna följa upp utbildningen och hjälpa företagen att utnyttja de nya kunskaperna. Ett ytterligare ökat antal utbildningskonsulenter av den typ som S1FU och företagarföreningarna föreslagit framstår därför som nödvändigt. Beträffande produktutvecklingen är ett av de mindre företagens stora problem att komma i kontakt med nya idéer och att kunna utnyttja den spinoff som forskningen inom den större industrin och vetenskapliga institutioner avger. Här kan företagarföreningarna, i samarbete med t. ex. SIFU och STU, fylla en viktig funktion. Företagarföreningarna bör vidare dels ges möjlighet att stödja utvecklingen från idé till lanserbar produkt, dels ha möjlighet att hjälpa företagen med vissa marknadsbedömningar och tester innan produkterna släpps ut på marknaden. Av den ovan berörda STU-undersökningen framgår nämligen att det är på dessa två områden som de mindre företagen möter de största problemen. I fråga om marknadstester och marknadsbedömningar borde samverkan kunna ske mellan ett antal föreningar, exempelvis i den form som Vendo-West bedrivs. De här skisserade uppgifterna för företagarföreningarna innebär en viss vidgning i förhållande till de riktlinjer som fastställdes av 1968. Tyngdpunkten ligger i högre grad på den uppsökande och förebyggande verksamheten. Enligt riksdagsbeslutet skall den allmänna rådgivningen till företagen samt vissa förberedande utredningar vara kostnadsfria. I övrigt skall föreningarna ta ut avgifter för sina tjänster. En ökad betoning av de förebyggande uppgifterna förutsätter att en större del av företagarföreningarnas tjänster än kostnadsfritt ställs till de mindre företagens förfogande. Detta är desto nödvändigare som det avgörande hindret för många företag att utnyttja utomstående experter än finansieringen av dem. Detta innebär i sin tur att kraven på den statligt finansierade basorganisationen växer, vilket nödvändiggör ökade statliga bidrag. De nuvarande statsbidragen svarar emellertid inte mot föreningarnas reella kostnader för den verksamhet som enligt beslut skall finansieras av statliga medel. Enligt kan dessa kostnader för nästa budgetår beräknas uppgå till . En första etapp i en förstärkning av företagarföreningarnas resurser bör därför innebära att föreningarna ges möjlighet att bygga upp den basorganisation som erfordras som följd av tidigare riksdagsbeslut. I nästa etapp bör man sedan vidga denna basorganisation ytterligare tills ovan skisserade målsättningar uppnås. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att under inrikeshuvudtiteln till företagarföreningar m. : Administrationskostnader utöver vad Maj:t begärt anvisar .