mot · FV021086 · 1972-01-25 00:00:00 — av i ni. angående tillhandahållandet av fria läromedel i . Fria läroböcker och fri förbrukningsmateriel är en studiesocial förmån för alla elever i och för huvudparten av eleverna i gymnasieskolan. För del är detta en obligatorisk förmån som regleras i skolstadgans 2 kap. 27 §, som lyder: Elev vid skall i skälig omfattning tillhandahållas materiel som fordras för en tidsenlig undervisning. Elev vid får behålla egentliga läroböcker, arbetsböcker och förbrukningsmateriel. Vid anfordran skall dock återlämnas dels vissa läroböcker och läseböcker, särskilt om de skall användas , dels förbrukningsmateriel som utan olägenhet kan användas på lärorummet av olika klasser och grupper. För gymnasieskolan finns inte motsvarande bestämmelser, utan det ankommer på skolhuvudmannen att själv bestämma om fria läromedel och i vilken utsträckning dessa skall vara gåva eller lån. Utvecklingen på läromedelsområdet har gått mycket snabbt, och läromedlen tillhandahålls numera mycket ofta i form av läromedelspaket, studiesatser o. d. Detta medför att det blir allt svårare att skilja mellan läroböcker och andra läromedel. Man börjar alltmer betrakta läromedlen som en gemensam resurs. En klar utvecklingstendens är också att den kollektiva läromedelsuppsättningen ökar i och gymnasieskolan. Det pågående reformarbetet inom skolväsendet, liksom den kvantitativa expansionen på skolområdet, har krävt stora ekonomiska insatser av de kommunala huvudmännen. Mot bakgrunden av det kommunalekonomiska läget är det naturligt att man ser över alla möjligheter till rationaliseringar och besparingar. I det läget har en övergång från gåvosystem till lånesystem bedömts som en möjlighet. Åtskilliga kommuner har också vidgat låneformen till att omfatta även läroböcker i mera traditionell mening. I ett utslag i regeringsrätten har emellertid kommuns beslut om att generellt införa låneformen undanröjts därför att det ansågs strida mot ovannämnda paragraf i skolstadgan. I kommunerna råder nu osäkerhet beträffande tolkningen av de undantag från rätten att behålla läromedel som gåva som skolstadgan Vad kan hänföras till »vissa läroböcker och läseböcker», och vad är enligt stadgans mening att betrakta som »»? Vi menar att kommunen bör få avgöra vilka läromedel som skall lämnas som gåva respektive lån utan närmare anvisning än vad som framgår av skolstadgans 2 kap. 27 § första stycket. En stor del av läroböckerna bör naturligtvis behållas som gåvoböcker av pedagogiska skäl, t. ex. arbetsböcker och andra böcker i vilka det är nödvändigt att göra personliga noteringar. Bedömningen bör göras från fall till fall. Från elevens synpunkt behöver ett sådant förfarande inte betyda någon nämnvärd försämring, i synnerhet mot bakgrunden av att man generellt strävar efter att minska omfattningen av hemarbetet och koncentrera elevens skolarbete till schemalagd tid i skolan. Det kan också nämnas att i yttrande över läromedelsutredningens betänkande »Fria läromedel» framhållit att det måste »få bli en lokal bedömning i kommunen vad eleverna skall ha som gåva och vad som efter användande kan återgå till centrala läromedelsförrådet». Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring av skolstadgans 2 kap. 27 § att andra stycket utgår. () ()