mot · FV021471 · 1972-02-03 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 4 med förslag till rättshjälpslag m. m. Det regeringsförslag som framläggs utgör enligt vår mening en i stort sett tillfredsställande reglering av en ytterst angelägen och viktig samhällsuppgift i rättsskyddets intresse. har länge verkat för att en rättshjälpsreform genomförs. Vi noterar också med tillfredsställelse att propositionen på en del avgörande punkter avviker från den promemoria som tidigare upprättats och som blivit föremål för en relativt hård kritik. Även om vi sålunda allmänt sett godtar propositionen såsom den föreligger vill vi dock föreslå vissa ändringar. Den föreslagna lagtexten är i många stycken svårtolkad, vilket måste anses vara så mycket mera otillfredsställande som den vänder sig till en synnerligen vid krets direkt berörda och avser frågor av praktiskt intresse för så gott som alla medborgare. Synnerligen oklart är exempelvis hur rättshjälp skall utgå och i vilken omfattning i fråga om förvaltningsärenden. Vi godtar att sådan rättshjälp begränsas till fall där det föreligger ett motpartsförhållande eller som innebär tvångsåtgärder av något slag mot enskilda personer liksom givetvis i fråga om skatteärenden och därmed jämförliga ärenden. Vi anser det emellertid nödvändigt att det av lagtexten tydligt framgår hur denna avgränsning bestämts. Det är också nödvändigt att den reform som genomförs kompletteras med de förslag som föranleds av avgivet betänkande från utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden. (SOU 1971:76). En sådan samordning är nödvändig för att reformen skall få full effekt också i fråga om förvaltningsärenden i vilka offentligt biträde för den enskilde ofta kan framstå som lika angeläget som i rena domstolsmål. Enligt regeringsförslaget skall näringsidkare endast i ytterst begränsad omfattning komma i åtnjutande av allmän rättshjälp. Den allmänna regeln är att sådan hjälp inte skall utgå i angelägenhet som har samband med vederbörandes näringsverksamhet. Vi kan inte anse att det finns tillräckligt fog för en dylik inskränkning. Denna uppfattning har en klar majoritet av remissinstanserna likaså kommit fram till. Att det skulle vara från social synpunkt mindre angeläget att en näringsidkare i små ekonomiska omständigheter bereds möjligheter att tillvarata sin rätt i fråga om sin näring än när det gäller rent privata angelägenheter kan uppenbarligen inte med fog hävdas. Det är rimligt att näringsidkare beträffande sin yrkesverksamhet skall åtnjuta samma förmåner som medborgarna i gemen, och vi anser därför att undantagsbestämmelsen därvidlag skall utgå ur lagtexten. Enligt departementspromemorian skulle ideella föreningar inbegripas under de generella reglerna för allmän rättshjälp. I propositionen förelås tvärtom att sådana föreningar skall vara undantagna från denna hjälp. Mest tillfredsställande skulle ha varit en bestämmelse som som den medgav att rättshjälp kunde utgå till ideell förening skapade garantier för att missbruk kunde förebyggas och en lämplig avgränsning kunde ske. Utan tvivel kan med betydande tyngd hävdas att många typer av ideella föreningar med ringa eller inga ekonomiska tillgångar synnerligen väl skulle kunna anknytas till de syften som ligger bakom lagstiftningen om allmän rättshjälp. Å andra sidan finns givetvis organisationer av detta slag som inte gärna kan anses anpassade till övervägandena bakom propositionen. Vi vill i detta sammanhang inskränka oss till att framhålla nödvändigheten av att i det fortsatta reformarbetet inom detta område beaktas sådana synpunkter som vi här redovisat i fråga om ideella föreningars rätt till allmän rättshjälp. Beträffande de stadganden som omgärdar rättshjälp i brottmål vill vi understryka vad i propositionen uttalas om angelägenheten av att den återbetalningsskyldighet som kan åläggas den dömde inte får motverka det dominerande samhällsintresset av dennes återanpassning till ett normalt, laglydigt leverne. Vi betraktar rättshjälpsreformen som en viktig och betydelsefull reform. Det är ett oavvisligt krav i en rättsstat att vatje medborgare skall ha möjlighet att fullt ut hävda sina intressen och sina anspråk i rättsliga angelägenheter. Det är därför utomordentligt betydelsefullt att, sedan lagstiftningen om rättshjälp antagits av , informationen om dess innehåll och om de möjligheter som därigenom står allmänheten till buds blir fullödig och omfattande och att den utformas i lättillgängligaste möjliga form. Med åberopande av det anförda hemställer vi att beslutar med antagande av proposition 1972:4 1. att hos Kungl. Maj:t begära att lagtexten i fråga om rättshjälp i förvaltningsärenden förtydligas på sätt som i motionen anges; 2. att ge Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts om behovet av att komplettera reformen med förslag som föranleds av betänkande från utredningen om rättshjälp i förvaltningsärenden; 3. att stadgandet i 8 § punkt 3 i förslaget till rättshjälpslag utgår; 4. att ge Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts om behovet av allsidig och enkel information om rättshjälpslagens innehåll. HANS () i . () i