ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021240 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om inrättande vid lantbruksnämnden i av en tjänst som trädgårdskonsulent. Förutsättningarna för trädgårdsnäringen i och på bör bedömas som goda. Detta antagande grundar sig inte bara på tidigare erfarenheter av näringen utan också på ett uttalat intresse bland yngre trädgårdsodlare att ytterligare utveckla sin rörelse. De försöker så långt de förmår att följa upp alla nya metoder som aktualiseras. har mycket nytt framkommit som innebär att driften kan ske mycket rationellt. I har driften av trädgårdar under glas ökat och lär ha möjlighet att ytterligare utvecklas; så är också förhållandet i vårt grannland . Detta har kunnat ske tack vare nya byggsystem, värmeanläggningar och bevattningssystem efter nya principer. Dessa framgångsrika resultat inom denna näringsgren har i de här omnämnda länderna haft stöd av en mycket väl utvecklad konsulentverksamhet. anger för att frilandsodlingen har ökat från 3,6 till 4,1 av den relativa andelen här i landet. Om man ser på växthusarealen så har den ökat från 99 400 kvm 1951 till 154 000 kvm 1970. intar sjätte plats om man gör jämförelse mellan länen. har ingen egen trädgårdskonsulent. Den hjälp trädgårdsodlarna får i vårt län får man dels från en konsulent bosatt i , som i den mån han får tid över skall bistå med hjälp ner till ; övriga skall söka sin hjälp från . Det framgår ganska klart att detta inte är tillfredsställande. Trädgårdsodlarna i behöver en egen konsulent för sin verksamhet. Det förefaller med tanke på de förutsättningar som finns i för ökad trädgårdsnäring som välmotiverat att en sådan tjänst inrättas. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär inrättande av en tjänst som trädgårdskonsulent vid lantbruksnämnden i . () ()
mot · FV021241 · 1972-01-26 00:00:00 — om enhetliga fridlysnings- och jaktbestämmelser i de nordiska länderna. De olika fridlysnings- och jaktbestämmclser som gäller i de nordiska länderna har varit en källa till irritation hos gränsbefolkningen. Inte minst besvärande är de stora olikheter som finnes mellan bestämmelserna i och . Ett sådant exempel är jaktbestämmelserna för järv, vilken är helt fridlyst i men för vilken man i betalar ut skottpengar på . Ett annat exempel är bestämmelserna om lodjursjakt. I är lodjur fridlysta med undantag för en kort jakttid. Förutom i , delar av samt landskapet är denna jakttid begränsad till januari månad. a. har man erhållit tillstånd till försöksverksamhet med längre jakttid. Man följer då noggrant avskjutningen och avbryter denna omgående när avskjutningskvoten uppnåtts. I finnes alltså mycket restriktiva bestämmelser där man noga följer att inte beståndet av lodjur skattas för hårt. I däremot har man skottpengar också på lodjur på . Självfallet är dessa olikheter mycket otillfredsställande mellan länder som gränsar intill varandra och där speciellt de större rovdjuren utgör samma stam. De svenska bestämmelserna om fridlysning återfinns dels i jaktstadgan med senare ändringar, dels också i jakttidskungörelsen . (SFS 1971:446). 1 1 § jaktstadgan, stadgas följande: Vilda däggdjur och fåglar som tillhöra art för vilken allmän jakttid ej är bestämd äro fridlysta under hela jaktåret. Andra vilda däggdjur och fåglar äro fridlysta under tid som ej är allmän jakttid. När djur är fridlyst, är jakt efter djuret förbjudet, om annat ej följer av denna stadga. Den norska jaktlagstiftningen bygger i motsats till den svenska inte på principen att däggdjur och fåglar, för vilka jakttid inte bestämts, skall vara fridlysta. har frågan om enhetliga fridlysnings- och jaktbestämmelser för de nordiska länderna varit uppe till diskussion i olika instanser. enades representanter för regeringarna i , , och inom om en rekommendation till regeringarna i nämnda länder, innebärande att jaktlagstiftningen borde bygga på principen att däggdjur och fåglar är fridlysta såvida inte undantag uttryckligen gjorts i lagstiftningen. 7/1963/j). Trots att det gått man enades om denna rekommendation har inget resultat nåtts. Man har ännu inte kommit fram till någon överenskommelse om likformighet i grundprinciperna för den nordiska jaktlagstiftningen. Med hänvisning till ovanstående hemställer jag att anhåller om att Kungl. Maj:t tar initiativ till att enhetliga principer skapas för fridlysnings-och jaktbestämmelser i de nordiska länderna.
mot · FV021242 · 1972-01-21 00:00:00 — av i Bäckmora m. fl. om vidgad rätt till statsbidrag åt mindre bemedlade för djursjukvård m. m. Statsbidrag har kunnat utgå till mindre bemedlade djurägare för kostnader i samband med sjukbesök av veterinär. kan bidrag i regel bara utgå till djurägare, vilkens till statlig inkomstskatt taxerade inkomst uppgår till högst och som inte påförts förmögenhetsskatt. Denna låga inkomstgräns, som varit oförändrad under en lång följd av år, innebär med dagens pris- och kostnadsförhållanden att endast få mindre bemedlade kommer i åtnjutande av detta bidrag. En höjning av inkomstgränsen är därför i högsta grad befogad. Vi föreslår att inkomstgränsen höjs till . Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställer vi att beslutar att statsbidrag till mindre bemedlade för djursjukvård m. m. må åtnjutas av djurägare, vilkens inkomst inte överstiger . () i Bäckmora
mot · FV021243 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om förbud mot försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar. Genom tillkomsten av en ny miljövårdslag har samhället skaffat sig ett bra instrument i kampen mot nedsmutsning och annan miljöförstöring i naturen. Intresset för naturvårdsfrågor har avsevärt förbättrats , och naturvårdsfrågorna ägnas stor uppmärksamhet i vårt land. Vid en internationell jämförelse har nått förhållandevis långt när det gäller att genom lagstiftning och på annat sätt skydda naturen. Trots detta intresse och denna lagstiftning kvarstår emellertid problem som fortfarande inte funnit sin lösning. Ett av de mest iögonfallande naturvårdsproblemen är den ymniga förekomsten av emballage i naturen. I synnerhet gäller detta de s. k. engångsförpackningarna för öl och läskedrycker. De omnämnda engångsförpackningarna som är framställda av plåt och glas utgör den största gruppen bland emballagen, och för att förhindra att dessa inte hamnar i naturen måste åtgärder vidtagas för att minska den samlade nedskräpningen. Med rätta kan man fråga sig om engångsförpackningarnas övertagande av en allt större del av marknaden verkligen är en följd av konsumenternas önskemål. Det är t. o. m. osäkert om en majoritet av försäljarna av öl och läskedrycker förordar engångsförpackningarna. De som framför allt önskar använda engångsförpackningarna är de stora varuhusen, och det är tveksamt om deras önskemål är tillräckligt vägande mot ett införande av förbud mot engångsförpackningar för öl och läskedrycker. Statens pris- och kartellnämnd har i en redogörelse omnämnt att emballagekostnaderna för öl- och läskedrycksindustrin ökat mycket kraftigt . Denna utveckling har inneburit att emballagekostnaden överstiger kostnaden för råvaran som ingår i produkten. Framför allt innebär denna kraftiga prisökning att plåtburkarnas pris stigit. Med hänsyn härtill borde det ligga i såväl samhällets som konsumenternas intresse att begränsa användningen av engångsförpackningar för öl och läskedrycker. I den mån engångsförpackningar för öl och läskedrycker skall tillåtas bör tillverkningsmaterialet vara sådant att emballaget utan några större olägenheter eller miljöskadeverkningar kan undanskaffas och förstöras, och då bör emballaget t. ex. framställas av papper. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. begär förslag om förbud mot försäljning av öl och läskedrycker i engångsförpackningar. () ()
mot · FV021247 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ersättning till markägare för ombuds- och expertkostnader vid bildande av naturreservat. har i sin petitaskrivelse tagit upp frågan om ersättning till markägares ombuds- och expertkostnader. Frågan bedöms av verket vara av stor betydelse för arbetet med att säkerställa naturvårdsomräden. 1964:148 med förslag om naturvårdslag m. m. underströk departementschefen starkt vikten av att uppkommande ersättningsfrågor i största möjliga utsträckning kunde lösas förhandlingsvägen. Dessa riktlinjer har följt genom att i första hand eftersträva frivilliga uppgörelser om intrångsersättning eller förvärv av mark för naturvårdsändamål. Metoden har lett till att naturvårdens säkrande av mark till en början oftast kunnat ske utan att ersättningsfrågan behövt avgöras vid domstol. har en ändrad tendens kunnat spåras, och antalet processer växer. har säkrandet av naturvårdsområden ofta tillgått så att markägare själva kontaktat regionala eller centrala myndigheter med förslag till uppgörelser. Därutöver har naturvårdens förhandlare sökt sig fram till uppgörelser med markägare som ofta haft en positiv inställning till naturvårdens syften. Markägarna har utnyttjat sakkunniga ombud i mycket liten utsträckning. har förhållandena successivt ändrats. I samband med att naturvårdsplaner har tillkommit regionalt eller lokalt har det ofta blivit fråga om att metodiskt söka säkra större områden med kanske hundratals markägare. I sådana fall händer det ofta att enskilda, i syfte att hävda sina ekonomiska intressen, på ett tidigt stadium anlitar juridisk eller annan expertis. Då uppgörelse träffas får allmänna medel användas för att betala markägarens ombuds- och expertkostnader. Om försöken till uppgörelse misslyckas och process inleds, kan markägaren räkna med att få sina rättegångskostnader täckta av statsmedel. Skulle naturvårdsmyndigheterna däremot efter ekonomiska överväganden vilja undvika process och avstå från objektet, kan deras egna kostnader betalas från länsstyrelsernas avlöningsanslag. Markägarens kostnader torde dock i sådana fall inte kunna ersättas med statsmedel. Dessa förhållanden medför att en markägare inte löper risk att själv få betala sina expert- och ombudskostnader om han inleder en process, medan han om han försöker nå fram förhandlingsvägen kan bli tvungen att betala experthjälpen med egna medel om förhandlingen inte leder fram till något resultat. För att råda bot på dessa missförhållanden har i sin petitaskrivelse hemställt om bemyndigande att efter bedömning från fall till fall betala skälig ersättning för markägarens ombuds- och expertkostnader oberoende av om uppgörelse kunnat träffas eller inte. De kostnader statsverket åsamkas genom en process torde i flertalet fall överstiga utgifterna vid en förhandling. Vi finner förslag välmotiverat och föreslår att beslutar i enlighet med verkets hemställan. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid behandlingen av statsverkspropositionen (bilaga 11, H 5) Ersättningar vid bildande av naturreservat m. m. beslutar medge att ersättning utgår till markägares ombudsoch expertkostnader oberoende av om uppgörelse träffas eller inte. . () i
mot · FV021248 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till Miljövårdsforskning. /72 erhöll forskningsnämnden vid 12,16 milj. kr. av begärda 17,5 milj. kr. /71 disponerade forskningsnämnden över 12,44 milj. kr. Förra årets faktiska minskning av forskningsanslagen har inneburit en tillbakagång för svensk miljövårdsforskning. Anslagna medel har ej varit tillräckliga för att ens fullfölja redan pågående forskningsprojekt. Så står t. ex. tomt, och hela personalen har måst sägas upp. Samma högskolas forskning över avfallets påverkan på yt- och grundvatten har ej kunnat genomföras. Driftbidrag till forskningsfartyget kunde ej ges, varför fartyget med dyrbar, omfattande specialutrustning har blivit liggande outnyttjat vid kaj. Till forskning i beräknade forskningsnämnd för /72 2,43 milj. kr. Medelstilldelningen medgav endast 0,94 milj. kr., varför också projekt inom Östersjöforskningen har fått läggas ner. avsåg att under innevarande budgetår initiera ytterst angelägen forskning, och man framhöll t. ex. transporten av organisk substans och närsalter, luftföroreningsmätningar i storstäder, fenoxysyrornas bieffekter, sociologiska och cost-benifit-undersökning angående naturresurser för friluftsliv och rekreation. På grund av uteblivna medel kunde inga av dessa forskningsprojekt förverkligas. Bland de projekt som är angelägna för framtiden kan nämnas avfallsforskningen. Kriterier måste skapas för beslut om i vilken utsträckning avfallsmaterial kan tillföras jordbruket. Det tekniska förfarandet vid behandling av slam, sopor m. m. måste undersökas på tvärvetenskaplig grund. För detta fordras storskaliga experiment som de nu använda metoderna studeras. Det är ytterst angeläget att denna och annan forskning som har hand om kan genomföras. Den i årets statsverksproposition föreslagna medelstilldelningen av 13,6 milj. kr. innebär att miljövårdsforskningen /73 ej ens uppnår 1970/nivå. Något utrymme för nya projekt kan liksom innevarande budgetår ej ges med mindre än att återigen pågående projekt måste brytas. Än mindre ges svensk miljövårdsforskning någon möjlighet till utveckling. Vi föreslår att anslaget utgår med det belopp som begärt, dvs. 19 milj. kr. Med hänvisning till de anförda hemställer vi att till Miljövårdsforskning (bil. 11, H 9) anvisar ett reservationsanslag av .
mot · FV021250 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Stenkyrka om ökning av sockerbetsarealen. Jordbruksproduktionen betyder för vårt land bl. a. en garanti för att folkförsörjningen i alla lägen kan upprätthållas även beredskapssynpunkter kommer här in , att livsmedel kan erhållas till rimliga priser och god kvalité' och att det öppna odlingslandskapets miljö kan bibehållas. Genom ändrad produktionsinriktning har emellertid spannmålsöverskotten tenderat att öka. Av denna anledning bör lämpliga alternativgrödor uppmärksammas mera än . Bland dessa grödor betyder sockerbetsodlingen mycket för de delar av landet som bedriver denna produktion. En utökad sockerbetsodling i vårt land utöver de 40 000 ha som odlas borde av flera anledningar eftersträvas. är ett av de områden i vårt land där sockerbetsodling bedrives. Av den samlade åkerarealen på ca 80 000 ha omfattar odlingen av sockerbetor ca 3 400 ha. är ett av våra mest utpräglade jordbrukslän, och av de yrkesverksamma har direkt sin utkomst från jordbruket, men därtill kommer andra yrkesgrupper som indirekt också har sin utkomst från jordbruket genom sysselsättning med transport, förädling och distribution i produktionskedjan. Familjejordbruket är dominerande, och en intensiv produktion är ur många synpunkter önskvärd. Flera synpunkter talar för en utökad sockerbetsodling på . Grödan är lämplig ur växtföljdssynpunkt, lämpliga jordar finns liksom yrkeskunnande hos odlarna, och sockerhalten blir i regel hög på grund av flera faktorer. Utöver att odlingen som sådan är sysselsättningsskapande tillkommer att den utgör ett bra komplement till djurhållningen på grund av de ur fodersynpunkt värdefulla avfallsprodukterna blast, betmassa, betfor och melass. Odlingen är emellertid kvoterad. förekommer en överanmälning på , vilket innebär att önskemål föreligger bland jordbrukarna om en utökad odling med 800 å 900 ha. Vidare kan anföras att sockerbruk, där de gotländska betorna förädlas,inte utnyttjas till sin fulla produktionskapacitet. Mottagningsmöjligheterna skulle, med en något förlängd säsong, motsvara en utökad odling av ungefär den angivna överanmälningens storlek. Med hänvisning till ovanstående hemställes att uttalar sig för att efter samråd med producenter och avnämare sockerbetsarealen i vårt land utökas till förslagsvis 50 000 ha, samt att ca 800 å 900 ha av denna areal tilldelas . () i Stenkyrka
mot · FV021251 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av en fond för ersättning av skador vid kollision mellan motorfordon och renar. I vissa delar av vårt land utgör renar på och vid vägarna en betydande fara i trafiken. Riskerna för att köra på och döda eller skada renar med bil är stora i dessa områden. I synnerhet vid skymning och i mörker är en kollision svår att undvika om inte bilisten formligen kryper fram med sin bil. Enligt nuvarande rättsregler får den påkörande inte endast stå för skadan på den egna bilen utan även ersätta renägaren för den påkörda renen. Vi finner att detta förhållande innebär en djup orättvisa mot människor som bor eller färdas i renbetesland. Motsvarande risker finns inte i övriga delar av landet. När det gäller kollisioner med älgar finns en älgskadefond från vilken bilisten i vissa fall kan få ersättning för personskada och skador på bilen. En liknande fond, uppbyggd antingen genom anslag från staten eller via försäkringsbolagen, borde enligt vår mening inrättas. Man skulle med en sådan fond som gör att bilisten inte behöver stå för kostnaden av dödade och skadade renar också komma till rätta med de många smitningar som sker efter påkörning, med onödigt lidande för skadade renar som följd. Att en sådan fond på något sätt skulle inbjuda till vårdslös körning kan man knappast förmoda; detta torde nog befarade skador på den egna bilen borga för. Vi anser oss inte kunna precisera konkreta förslag på hur en fond med detta syfte skall byggas upp utan anser att Kungl. Maj:t bör få i uppdrag att undersöka dessa möjligheter. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär förslag om inrättande av en fond i syfte att ersätta skador som uppstår i samband med kollision mellan motorfordon och renar. () () () ()
mot · FV021255 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar Hyltander och om pant på engångsglas. Engångsförpackningar av sådana material, som ej lätt förstöres då de är använda, är ett natur- och miljövårdsproblem. Detta gäller särskilt ölburkar och engångsglas, där innehållet initierar till stor spridning. Betydande skador på såväl människor, särskilt barn, och djur kan påvisas förorsakade av bortkastade och splittrade glasförpackningar. Flera förslag att minska skaderiskerna på detta område har behandlats av och ett betydande utvecklingsarbete har nedlagts på att försöka få fram lämpliga förpackningar i lättförstörbart material och ändå hållbara för sitt ändamål. I avvaktan på att man lyckas få fram idealförpackningen, som kan ersätta engångsglasen och glasförpackningar över huvud taget för drycker, bör någon form av pantsystem och återlösningsskyldighet införas även för engångsglasen. Undersökningar i samband med städaktioner har klart visat att den övervägande delen av tomflaskor, som kastas, skräpar ner och splittras till skaderisker, är just engångsglas, i vissa fall till . Då effektivare åtgärder tydligen låter vänta på sig anser vi att man bör pröva någon form av pantsystem för engångsglasen, samt driva fram standardisering till ett fåtal glasförpackningar. I anslutning till vad som anförts hemställer vi att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t begära åtgärder, som innebär pant av lämplig storlek på engångsglas och återlösningsskyldighet för dem som kommersiellt handskas med dem samt standardisering till ett fåtal glastyper.
mot · FV021257 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Holmgården m. fl. om inrättande av tjänster som lantbruksrepresentant vid beskickningarna i och . är omfattande tekniska och marknadsmässiga förändringar att vänta på jordbruksområdet runt om i världen. Handeln med svenska jordbruksprodukter och livsmedel förväntas komma i betydligt ogynnsammare situation än . En utvidgning av de Europeiska gemenskaperna med i första hand innebär att en stor del av världsmarknaden för jordbruksprodukter kommer att regleras genom bestämmelserna i gemensamma jordbrukspolitik. För och andra icke-medlemsländer i EEC kommer konkurrenssituationen på den brittiska marknaden att avsevärt försämras. Konkurrenssituationen kommer likaså att försämras på de sex nuvarande medlemsländernas marknader, därigenom att , men även , som medlemmar i kommer att få en konkurrensfördel i förhållande till . av vår totala export av jordbruksprodukter avsättes på de sex EEC-ländernas och de fyra medlemssökande ländernas marknader. Huvuddelen av den svenska exporten av jordbruksprodukter kommer således att beröras av en utvidgning av de Europeiska gemenskaperna. I andra delar av världen som de ekonomiskt mindre utvecklade länderna, , de östeuropeiska staterna, och intensifieras ansträngningarna att öka produktionen av jordbruksprodukter. För sin försörjning kommer dessa länder emellertid att under överskådlig framtid vara beroende av importerade jordbruksprodukter och livsmedel. Med hänsyn till marknadssituationen i har utvecklingen i , de östeuropeiska staterna, och fått ett ökat svenskt marknadsintresse. Enligt vår uppfattning bör utrikesrepresentationen i ökad omfattning följa såväl marknadsutvecklingen som den tekniskt vetenskapliga utvecklingen i jordbruket i dessa länder. För denna uppgift krävs att särskilda lantbruksrepresentanter tillsättes vid ytterligare beskickningar. Med stöd av vad som anförts får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t anhåller om att en tjänst som lantbruksrepresentant med uppgift att följa utvecklingen på jordbruksområdet i och de östeuropeiska staterna inrättas, att hos ). Maj:t anhåller om att en tjänst som lantbruksrepresentant inrättas i med uppgift att följa utvecklingen på jordbruksområdet även i angränsande länder. () i Holmgården AXEL () i () i Arrie . ÅSLING (c) () PER ()
mot · FV021258 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om inrättande av fiskerikonsulenttjänster för havsfisket. Utvecklingen på yrkesfiskets område ställer ständigt stigande krav på dess utövare. Detta gäller framför allt havsfisket, som fordrar allt effektivare och dyrare båtar och redskap och mer och mer avancerade fångstmetoder. Dagens yrkesfiskare har små möjligheter att utan ekonomiskt och annat stöd från samhällets sida följa med i de snabba förändringar som äger rum på detta område. Därför har en rad statliga åtgärder satts in för att främja en rationell och marknadsmässig utveckling av yrkesfisket i landet. En för yrkesfiskarna betydelsefull del av de statliga insatserna är den rådgivning av ekonomisk, teknisk och administrativ art som bedrivs av fiskerikonsulenterna. Dessa är f. n. placerade vid lantbruksnämnderna och alltså stationerade i residensstäderna. Den framtida organisationen av fiskeriväsendet utreds av fiskeadministrativa utredningen. Utredningen skall bl. a. överväga fiskerikonsulenternas uppgifter och stationering. Vid bedömningen av nyssnämnda frågor bör särskild vikt läggas vid att kontakterna mellan yrkesfiskarna och konsulenterna främjas. Detta är angeläget framför allt för saltsjöfiskarna av de skäl som ovan berörts. Vi anser därför att konsulenter med speciell inriktning på havsfisket bör finnas tillgängliga på orter vid kusten där fisket är av betydande omfattning. Detta kan åstadkommas exempelvis så att ett lämpligt antal konsultenter med erforderlig utbildning ställs till förfogande med de uppgifter och den ortsplacering som krävs för att tillgodose nämnda önskemål. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om behovet av särskilda fiskerikonsulenter för havsfisket med placering i lämpliga orter vid kusten.