ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021639 · 1972-04-18 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 45 angående vissa organisationsfrågor rörande försvaret. I propositionen lämnas en redogörelse för ett planerat sekretariat för säkerhetspolitik och långtidsplanering inom totalförsvaret och en beredning för långsiktig totalförsvarsplanering. Sekretariatet och beredningen avses inleda sin verksamhet . Skapandet av permanenta resurser, säger man i propositionen, gör det möjligt att samla kvalificerad sakkunskap med överblick över pågående och planerad studieverksamhet. Sekretariatet bör vara den instans som svarar för att statsmakterna får önskat underlag för att inrikta planeringen av totalförsvaret. Särskilda referensgrupper för studierna bör inrättas, och i dessa bör ingå företrädare för berörda departement och myndigheter inom totalförsvaret. Man säger också att med hänsyn till den eftersträvade helhetssynen på totalförsvaret ställs höga krav på en samordnad totalförsvarsplanering inom Kungl. En grundtanke i det nya planeringssystemet är att , särskilt dess försvarsutskott, skall få ett allsidigt underlag för att ta ställning till säkerhets- och försvarspolitiken. Det är därför av betydelse att ges kvalificerad information. Denna information bör avse även planeringsarbetet, sägs det i propositionen. Vi instämmer i detta yttrande. Men vi finner det märkligt att man lagt fram en proposition försvarsutredning, som enligt sina direktiv skall överväga och överlämna förslag om roll i det nya systemet för planering och budgetering inom försvaret, lämnar sitt yttrande. Det hade varit motiverat att vänta med propositionen till dess att försvarsutredningen hade kommit med sitt förslag och detta remissbehandlats. Tid bör därför lämnas för att bestämma formerna för insyn, eventuellt medverkan, i arbetet såväl inom det tillämnade sekretariatet som i den särskilda beredningen. roll och insyn i planeringsarbetet bör ej få försvagas genom den nu tillämnade ordningen. I anledning av vad vi anfört får vi föreslå att uppskjuter behandlingen av den del utav propositionen nr 45 som avser ett planerat sekretariat för säkerhetspolitik och långsiktsplanering inom totalförsvaret och beredning för långsiktig totalförsvarsplanering till dess att utredningen lämnat sitt förslag och detta remissbehandlats.
mot · FV021644 · 1972-04-18 00:00:00 — av herrar och Tobé i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 62 med förslag till lag om ändring i lagen (1938:274) om rätt till jakt. I jaktlagens 18 § stadgas att exemplar av vissa djurarter som dödas, fångas eller anträffas som fallvilt tillfaller kronan oberoende av vem jakträtten tillhör. I propositionen nr 62 föreslås bl. a. en utökning av antalet arter som berörs av detta stadgande. Syftet med bestämmelsen i 18 § är att skydda sällsynta arter i vår fauna. års erfarenheter visar att handeln med uppstoppade fåglar av just de arter som hotas av utrotning är oroande stor. Detta tyder på att det jaktförbud, som finns för dessa arter, inte är tillräckligt. En förbättring av skyddet på sätt som föreslås i propositionen är därför mycket motiverad. Det kan dock ifrågasättas om inte förteckningen i jaktlagen skulle kompletteras med ytterligare några hotade arter utöver dem som föreslås i propositionen. Några remissinstanser har också pekat på välmotiverade kompletteringar. Vi anser i likhet med dessa att även notkråka, rödspov, fjällgås, dvärgmås och svarttärna bör tas med. 1 propositionen föreslås att samtliga ugglearter utom kattugglan skulle tas upp i förteckningen. har anfört att även kattugglan av principiella skäl bör förås till den aktuella paragrafen. Vi delar denna uppfattning. Risken för förväxlingar mellan kattugglan och skyddade ugglor skulle därigenom elimineras. Av samma skäl är det motiverat att samtliga arter hackspettar förs in under paragrafen vilket också föreslagits av , som hänvisat till att dessa arter är föremål för viss okynnesjakt. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att måtte anta följande lydelse av 18 § i lagen om rätt till jakt: 1 mom. , varg, järv, lo, fjällräv, utter, rördrom, salskrake, bivråk, fiskgjuse, trana, skärfläcka, lunnefågel, kungsfiskare, biätare, blåkråka, härfågel, sommargylling, notkråka, rödspov, fjällgås, dvärgmås, svarttärna eller djur tillhörande någon av grupperna valar, storkar, örnar, glador, falkar, kärrhökar, ugglor och hackspettar, som dödas, fångas eller anträffas som fallvilt, tillfaller kronan oberoende av vem jakträtten tillkommer, om ej Konungen eller myndighet, som Konungen bestämmer, förordnar annat. () ()
mot · FV021645 · 1972-04-18 00:00:00 — av herrar i och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 68 med förslag till kungörelse om ändring i allmänna ordningsstadgan (1956:617). Maj:ts proposition nr 1972 konstateras att behov av centralt meddelade anvisningar och föreskrifter föreligger för anordnande av motortävling. En av , statens vägverk och tillsatt arbetsgrupp har utarbetet förslag till särskilda anvisningar för prövningen av ärenden om tillstånd till motortävling. I propositionen föreslås att de tre myndigheterna får befogenhet att utfärda föreskrifter i detta ämne. Arbetsgruppens förslag till anvisningar redovisar utförligt de överväganden som gjorts i fråga om vilka krav som i tillstånden bör ställas på arrangör av motortävling, medverkande och fordon. Överväganden har lett till förslag om relativt omfattande anvisningar som även berör frågan om hur kontrollen på ställda krav skall uppfyllas. En allvarlig brist i den nuvarande tillståndsgivningen för motortävlingar är att någon anmälan till sjukvårdshuvudmannens jourorganisation ej krävs. innebär det för sjukvårdshuvudmannen att personal måste avdelas för att följa annonserna i dagspressen och på så sätt bli informerad om eventuella motortävlingar. inom sjukvården är planerad och uppbyggd för vad man förutsätter vara normala behov. Utan förvarning eller information om planerade motortävlingar ställs jourorganisationen inom sjukvården inför svårbemästrade problem därest olyckor av större omfattning inträffar. Därför anser vi att nuvarande tillståndsgivning för motortävlingar bör innehålla krav på anmälan till sjukvårdshuvudmannen. Detta torde kunna ske antingen av arrangören själv eller av myndighet som handhar tillståndsgivningen. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att anvisningar och föreskrifter om villkor för tillståndsgivning för tävling med motorfordon jämväl måtte uppta skyldigheter att, därest tillstånd beviljas, hålla sjukvårdshuvudmannen underrättad därom, samt att uppdra åt utskottet att utarbeta erforderlig lagtext. . () i HANS () i
mot · FV021647 · 1972-04-18 00:00:00 — av herrar Josefson i Arrie och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 77 med förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370), m. m. Proposition 1972:77 innehåller bl. a. förslag om en förenkling i den skattemässiga behandlingen av den förmån av fri gruppsjukförsäkring som utgår enligt en av och träffad överenskommelse. Reglerna anknyter till de regler som redan gäller beträffande förmån av fri grupplivförsäkring. Idén med kollektiva försäkringar av detta slag är mycket omfattad. Så gott som alla löntagare är grupplivförsäkrade. Även den nu aktuella gruppsjukförsäkringen berör ett mycket stort antal löntagare. Också andra förvärvsarbetande är i stor utsträckning grupplivförsäkrade. Inte minst gäller detta inom företagarkretsar med relativt låga inkomster och med stort behov av försäkringsskydd. Risktagandet i dessa gruppers näringsutövning gör ofta behovet av försäkringsskydd starkt påkallat. När anställningsförhållande föreligger betalas försäkringspremien av arbetsgivaren. Denna betraktas inte som intäkt för försäkringstagarna i skattehänseende. Övriga grupper betalar egenavgift, som är avdragsgill vid deklaration inom ramen för det tillåtna avdraget för försäkringar. Detta är maximerat till för ensamstående och för äkta makar. Det förhållandet att vissa grupper nu har kostnadsfri försäkring utan att värdet härav beskattas och andra grupper avdragsrätt för egenpremie enbart inom en ram som tillerkänns alla innebär en skillnad i skattemässig behandling som inte kan anses riktig. Vid Utfall från försäkringen görs ingen åtskillnad i skattehänseende. Den orättvisa som här föreligger kommer att förstärkas när samma regler införs för gruppsjukförsäkring. Det är därför angeläget från rättvisesynpunkt att personer som icke åtnjuter fri grupplivförsäkring eller gruppsjukförsäkring alltid tillerkänns rätt till avdrag i deklarationen för sådan premie, vare sig den ryms inom det för alla medgivna avdragsbeloppet eller inte. Förslag av liknande innebörd har tidigare avvisats av administrativa skäl och med hänvisning till att vissa ojämnheter måste accepteras vid beskattningen. Mot detta kan emellertid bl. a. anföras att de som erlägger egenpremier i allmänhet måste betala jämförelsevis höga försäkringsavgifter, eftersom det i regel rör sig om från försäkringssynpunkt små grupper. Den här påtalade inskränkningen i avdragsrätten för erlagda kan därmed bli ganska kännbar. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1972:77 beslutar att hos Kungl. Maj.t anhålla om utredning och förslag beträffande den skattemässiga behandlingen av egenavgifter till gruppliv- och gruppsjukförsäkringar i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Arrie AXEL () i
mot · FV021653 · 1972-04-18 00:00:00 — av i Nennesholm m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 79 angående reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Maj:ts proposition nr 79 föreslås bl. a. för att främja mjölkproduktionen att till begränsat utvecklingsbara jordbruksföretag med sådan produktion skall utgå ett statligt stöd dels i form av kreditgarantier, dels som bidrag till investeringar i mjölkrum och gödselvårdsanläggn ingar. Vid utformningen av det föreslagna stödet har Kungl. föreslagit att endast jordbruksföretag vilka efter genomförd investering kan beräknas uppnå en årsproduktion av mjölk på skall kunna komma i fråga. Då en mycket stor del av vår nuvarande mjölkproduktion produceras vid jordbruk med mindre än 10 kor och alltså inte uppnår den av Kungl. för stödet angivna förutsättningen av en årsproduktion av kommer alltför många jordbrukare att ställas utanför möjligheterna att erhålla det föreslagna stödet, om Kungl. Majits förslag följs i denna del. Enligt en undersökning som vi gjort och som omfattar förutvarande LMCis område, där bl. a. ingår, samt och är det av jordbruksföretagen som uppnår dessa i årsproduktion av mjölk. av jordbruksföretagen blir alltså utestängda. Därför borde denna produktionsgräns enligt vår mening sänkas till en årlig mjölkproduktion av . När det sedan gäller statsbidrag till gödselvårdsanläggningar och mjölkrum bör sådana bidrag också kunna utgå till byggandet av fodersilo av olika slag, såsom silos för kraftfoder och ensilage. Bidragen bör utgå av den verkliga byggnadskostnaden och med minsta bidragsbelopp av . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid behandlingen av proposition nr 79 beslutar 1. att det i propositionen föreslagna stödet skall utgå till jordbruk med en årlig mjölkproduktion av samt 2. att det 25-procentiga bidraget till investeringar skall gälla förutom mjölkrum och gödselvårdsanläggningar också för fodersilo av olika slag och att minsta bidrag skall utgöra . () i Nennesholm () i Skärstad () i Heden
mot · FV021654 · 1972-04-18 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 79 angående reglering av priserna pä jordbruksprodukter, m. m. 1 proposition 1972:79 föreslås bl. a. åtgärder för att begränsa fraktkostnaderna för mjölk och grädde till vissa områden i de fyra nordligaste länen. Förslaget motiveras med att i dessa områden uppstår fraktkostnader som inte utjämnas inom ramen för det leveransavtal som tecknats mellan mejeri- och detaljhandelsorganisationerna. Även i andra delar av landet uppstår emellertid fraktkostnadsökningar av liknande slag, t. ex. i i den del av skärgården som saknar bro- eller fäijeförbindelse. Här motsvarar denna ökning ofta ca per liter konsumtionsmjölk. Samma sociala skäl och rättvisesynpunkter som anförts beträffande Norrlandslänen kan anföras för skärgårdsområdet i . Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandlingen av proposition 1972:79 måtte besluta att åtgärder för att begränsa fraktkostnaderna för mjölk och grädde skall tillämpas även i vissa delar av skärgården i . SÖRFN () i
mot · FV021655 · 1972-04-18 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 82 om vissa pensionsfrågor, m. m. 1 proposition 1972:82 föreslås bl. a. förbättrad pensionsrätt för viss personal inom utrikesförvaltningen med anledning av att tjänstemän i kan beordras tjänstgöra vid utlandsmyndighet och därvid tvingas acceptera tjänst i lägre lönegrad än den han uppnått i departementet. Det torde även, vilket dock icke framgår av propositionen, ha inträffat fall där en tjänsteman i utrikeskanslistkarriären erhållit sämre lönegradsplacering vid flyttning mellan olika stationeringsorter utom . Förslaget har i sin ursprungliga form tagit sikte endast på familjepensionsförmånerna. Efter påpekande av TCO:s statstjänstemannasektion att motsvarande reform bör vidtagas även beträffande egenpension har dock förslaget så till vida modifierats att sjukpensions storlek skulle kunna få bestämmas efter skälighetsprövning i varje särskilt fall. En sådan ordning kan enligt min mening inte anses tillfredsställande. Samma regler bör sålunda gälla för egenpension och för familjepension. Tjänstepensionen är att betrakta som en rättighet. Någon skälighetsprövning bör därför inte förekomma. Vidare bör garantier skapas för bibehållna pensionslöneförmåner även vid förflyttning mellan orter utom landet. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att vid behandlingen av Kungl. Maj:ts proposition 1972:82, punkt VI, beslutar att den föreslagna förbättringen av pensionsrätten för viss personal inom utrikesförvaltningen skall avse såväl egenpension som familjepension i enlighet med vad som har anförts i motionen.
mot · FV021658 · 1972-04-18 00:00:00 — nv herrar och i Arrie i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 85 angående utgifter på tilläggsstat till riksstaten för /72. I proposition 1972:85 föreslås att ytterligare medel skall anvisas på tilläggsstat för arbetsmarknadspolitiska åtgärder. Medlen skall användas för såväl beredskapsarbeten som andra sysselsättningsskapande åtgärder. Det får enligt vår mening anses motiverat att på detta sätt utsträcka de sysselsättningspolitiska insatserna. Trots den säsongmässiga förbättringen i sysselsättningsläget är arbetslösheten fortfarande mycket hög, under det att antalet lediga platser endast ökat i långsam takt. uppgick antalet anmälda arbetslösa fortfarande till omkring 74 000 medan antalet lediga platser utgjorde knappt 36 000. Förslaget i propositionen innebär att 175 milj. kr. anvisas till allmänna beredskapsarbeten, 75 milj. kr. till särskilda beredskapsarbeten och 90 milj. kr. till statliga industribeställningar. Vidare föreslås att medelsramen för bidrag till miljö vårdsinvesteringar inom industrin ökas med 100 milj. kr. De allmänna beredskapsarbetena utförs till en del i form av vägarbeten. Enligt vår uppfattning är det i dagens läge önskvärt att ge underhåll och förbättringsarbeten på vägnätet ökat utrymme inom den ram som angetts. anslag för olika slags underhålls- och förbättringsarbeten har successivt reducerats. Det innebär bl. a. att de medel som anvisats för driften av statliga vägar i huvudsak fått användas till servicearbeten, främst snöröjning och halkbekämpning, medan det egentliga vägunderhållet blivit eftersatt. Situationen har ytterligare förvärrats genom den ökade användningen av däckdubbar, som medfört ett kraftigt ökat slitage på vägarna. Stark eftersläpning råder också i fråga om det s. k. förstärkta vägunderhållet. Detta utgörs av smärre förbättringsarbeten av stor betydelse för främst de mindre vägarna. Inte heller när det gäller det enskilda vägnätet har förbättringar och utbyggnader kunnat ske i den takt som varit önskvärd. Det är därför enligt vår mening av största betydelse att den eftersläpning som på detta sätt uppkommit i fråga om det ordinarie vägunderhållet i så stor utsträckning som möjligt kan kompenseras genom att en del arbeten utförs i form av beredskapsarbeten. Enligt nu föreliggande förslag beräknas vägarbeten m. m. komma att omfatta en volym motsvarande ca 75 milj. kr. Denna summa skall sålunda enligt förslaget i propositionen avräknas mot automobilskattemedlen. De arbeten som det här är fråga om bör utan större svårigheter och utan att föreliggande arbetsplaner rubbas kunna ökas till en volym motsvarande åtminstone 100 milj. kr. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1972:85 bilaga 9 beslutar att till Allmänna beredskapsarbeten m. m. på tillläggsstat till riksstaten för /72 anvisa ett reservationsanslag av , varav förslagsvis . att avräknas mot automobilskattemedlen. () () 72 1324 S 1972
mot · FV021664 · 1972-04-21 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 69 med förslag till lag om understödsföreningar, m. m. I proposition 1972:69 med förslag till lag om understödsföreningar, 6 § föreskrivs ett högsta kapitalförsäkringsbelopp om . per medlem, dock med viss möjlighet för tillsynsmyndigheten att medge högre belopp. Följden av denna bestämmelse blir en fastlåsning av maximibeloppet vid en nivå som, om den inte redan vid lagstiftningstillfället har blivit för låg i förhållande till aktuellt penningvärde, dock mycket snart på grund av standard- och penningvärdeförändring blir inaktuell. Vi införandet av allmän tjänstepension konstruerades ett basbelopp som alltid skulle motsvara aktuellt penningvärde. Detta basbelopp har sedermera kommit att användas även inom privat försäkring såsom försäkringsenhet i stället för ett fixerat försäkringsbelopp. På så sätt kan man oavsett hurudan penningvärdeutvecklingen blir alltid räkna med att ha ett försäkringsbelopp som motsvarar aktuellt penningvärde. Av utvecklingen att döma kommer basbeloppet i ökad omfattning att användas såsom försäkringsenhet. I denna situation framstår det som mindre välbetänkt att i en lag fixera maximiförsäkringsbeloppet i kronor. Högsta tillåtna försäkringsbelopp bör i stället fixeras i relation till aktuellt basbelopp. Om vi utgår från samma aktuella nivå som i propositionen, nämligen , skulle försäkringsbeloppet kunna fixeras till 1,2 gånger basbeloppet för januari månad under aktuellt år, dock avrundat till närmast högre tusental kronor. att mot bakgrund av det ovan anförda och med ändring av i propositionen framlagt förslag måtte fastställa följande lydelse av 6 § lag om understödsföreningar: Kapitalförsäkring får för en medlem avse ett belopp motsvarande högst en och en femtedel av basbeloppet enligt lagen om allmän försäkring för januari månad det år försäkringen tecknas. Det vid denna beräkning erhållna beloppet avrundas till närmast högre tusental kronor. Föreligger särskilda skäl, kan försäkringsinspektionen medge understödsförening att meddela sådan försäkring till högre belopp. () ()
mot · FV021670 · 1972-04-21 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 81 med förslag till kungörelse om ändring i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik, m. m. I 8 § i förslaget till förordning om automobilskattetillägg i Kungl. Maj:ts proposition nr 81 anges beträffande utlandsregistrerade fordon: 1 fråga om andra fordon påföres tillägget av i . Jag finner detta förslag till bestämmelse mindre välbetänkt. Dels harju i redan en stor arbetsbörda, dels torde endast en ringa del av de felande fordonen ertappas av polismyndigheterna i . Samhället bör dessutom sträva efter att nya arbetsuppgifter tillförs organ utanför storstadsområdena, när detta kan ske utan större olägenhet. Om hänsyn tas till anförda målsättning, synes dessa arbetsuppgifter lämpligen böra tilldelas länsstyrelserna i respektive . i borde handlägga ärenden beträffande finska och eventuellt ryska lastbilar. Ärenden beträffande lastbilar registrerade i övriga främmande länder borde handläggas vid i . Med stöd av ovanstående hemställs att måtte ge Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts.
mot · FV021671 · 1972-04-21 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 83 med förslag till lag om ändring i lagen (1961:436) om församlingsstyrelse, m. m. Den demokratiska målsättningen för de kyrkokommunala frågorna urholkas om alltför stora kyrkliga samfälligheter skapas. Man kan i det fallet dra direkta paralleller med den utveckling som varit i de borgerliga primärkommunerna. Många församlingar har genom ett vikande befolkningsunderlag förlorat möjligheterna att med rimlig utdebitering klara de kyrkokommunala utgifterna. För att få ett ökat skatteunderlag och en jämnare utdebitering har därför kyrkliga samfälligheter bildats. En målsättning vid bildandet av kyrkliga samfälligheter har varit att de geografiskt skall motsvara de primärkommunala enheterna. Den senaste kommunindelningsreformen har därmed skapat problem när det gällt att få kyrkofullmäktigeförsamlingar med ett rimligt antal ledamöter. För att lösa detta problem föreslås i propositionen nr 83 att man skall frångå principen om att alla församlingar skall ha minst en representant i kyrkofullmäktige. Mindre församlingar skall kunna sammanföras i grupper, vilka utformas av Kungl. , och varje sådan grupp skall ha minst en representant i fullmäktige. Den föreslagna åtgärden skulle givetvis fylla sitt syfte, nämligen att minska ner antalet fullmäktigeledamöter. Någon hänsyn tas däremot inte till den större frågan om den kyrkokommunala demokratin. Flera remissinstanser pekar på att den föreslagna åtgärden starkt skulle begränsa det demokratiska inflytandet över kyrkan. Detta ställningstagande görs bl. a. av i . i hävdar att det är av stor vikt att en församling genom egen representation i samfällighetens fullmäktige kan påverka beslut som berör dess egen ekonomi. Om antalet fullmäktige blir för stort, är detta därför egentligen ett indicium på att man bör överväga att dela upp den planerade samfälligheten i flera mindre. Vi anser det vara synnerligen betänkligt om den kyrkokommunala demokratin försvagas. De argument som motiverar detta är av ekonomisk natur. Enligt vår mening motiverar inte de små församlingarnas ekonomiska ställning samfälligheter av den storleksordning som är utgångspunkten för propositionen. I många fall torde pastoraten vara en tillräckligt stor enhet för att man skall kunna klara de ekonomiska utjämningsproblemen på ett tillfredsställande sätt. Därmed behöver man inte frångå principen om att alla församlingar skall vara representerade i samfälligheternas fullmäktige. Med hänvisning till ovanstående hemställs att avslår propositionen nr 83 i vad gäller sammanförande av församlingar till grupp vid val till kyrklig samfällighet, att ger Kungl. till känna vad som i motionen anförts om storleken av de kyrkliga samfälligheterna. () () i Heden i Arrie