mot · FV02694 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. 1967 fattade beslut om att i enlighet med proposition nr 36 skulle underteckna den av beslutade konventionen mot diskriminering i undervisningen. I konventionens femte artikel slås det fast, att »det är väsentligt att respektera föräldrars och andra laga målsmäns frihet, för det första att välja andra läroanstalter för sina barn än de som upprätthålles av de offentliga myndigheterna men som motsvarar de minimikrav för undervisning som må ha fastställts eller godkänts av vederbörande myndigheter och, för det andra, att på ett sätt som överensstämmer med formerna för landets rättstillämpning tillförsäkra barnen en religiös och moralisk uppfostran i enlighet med deras egen övertygelse; och ingen person eller grupp av personer skall påtvingas en religiös fostran som inte överensstämmer med hans eller hennes övertygelse.» Det allmänna skolväsendet ansvarar för praktiskt taget hela undervisningen på grundskole- och gymnasienivå i vårt land. Det fåtal enskilda skolor som finns kvar omfattar endast omkring en procent av det totala antalet elever inom vårt skolväsende. Detta till trots är frågan om dessa skolors fortsatta existens av betydande såväl principiellt som praktiskt intresse. De signaler om en allt hårdare attityd mot dem från statsmakternas sida som förekommit har också förorsakat betydande oro inom breda kretsar. Den ovan citerade förpliktigar således till att respektera föräldrars och elevers frihet att välja skola. I ett demokratiskt samhälle utgör valfriheten en av de grundläggande principerna. Detta måste självfallet gälla även på undervisningens och utbildningens område. Men valfriheten är inte ett mål i sig. En valfrihet för målsmän och elever möjliggör konkurrens mellan olika skolor om hur de krav som de såväl som samhället i dess helhet ställer på utbildningen skall tillfredsställas. Därigenom gagnas vårt utbildningsväsendes fortsatta utveckling. Nya idéer och metoder beträffande såväl kunskapsinlärning som social fostran kan snabbt introduceras, olika utformning av skolmiljön kan prövas, och även på det ekonomiska området kan en kon kurrens verka pådrivande i riktning mot lägre kostnader och bättre resultat. Att utgå från att det allmänna skolväsendets skolor ständigt skulle vara förlorande part i en sådan konkurrens är självfallet orimligt. Samhället har ansvaret för att all ungdom får utbildning och att denna utbildning fyller av samhället uppställda normer. Detta ansvar fullgörs genom att samhället fastställer skollagar, läroplaner och andra bestämmelser samt ser till att dessa efterlevs. Det är däremot inte självklart att ansvaret på utbildningens område också omfattar att stat eller kommun skall driva samtliga skolor och undervisningsanstalter. Denna uppgift kan delegeras till andra huvudmän, under förutsättning att dessa efterlever de olika bestämmelser och regler för undervisningsväsendet som samhället beslutat. Strikt formellt kan det måhända hävdas att inte bryter mot . Strikt formellt är det möjligt för envar som så önskar att starta och driva en enskild skola. I realiteten är detta emellertid inte möjligt. Konkurrens på lika villkor är utesluten. En enskild skola vars ekonomi baseras enbart eller huvudsakligen på elevavgifter kan rekrytera sina elever endast från ett mycket begränsat skikt och den frihet att välja skola som vi förpliktigat oss att tillgodose, gäller endast de högsta inkomsttagarna eller familjer som kan och vill göra stora ekonomiska uppoffringar. Risken för socialt segregerade skolor är därmed stor, och valfriheten för folkflertalet är i stort sett obefintlig. Att anföra den reella avsaknaden av valfrihet som argument mot enskilda skolor, såsom stundom skett, tyder på att innebörd inte anammats. För att den formella rätten att välja skola även utanför det allmänna skolväsendet skall vara reell krävs i stället att enskilda skolor ges ett ekonomiskt stöd från det allmännas sida, som garanterar att de kan existera under sådana betingelser att elever och föräldrar utan att ekonomiska omständigheter lägger hinder i väger kan träffa ett fritt val. Möjligheterna att ge de enskilda skolorna arbetsvillkor liknande dem som gäller för det allmänna skolväsendet bör utredas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att uttalar, att utbildningspolitiken skall främja föräldrars och andra laga målsmäns frihet att välja andra läroanstalter för sina barn än de som upprätthålles av de offentliga myndigheterna men som motsvarar de krav för undervisning som har fastställts av myndigheterna, att hemställer om en utredning för att fastställa sådana regler för statsbidrag till driften av grund- och gymnasieskolor att statsbidraget göres oberoende av skolornas huvudmannaskap, samt att därvid sådana regler skapas att kommuns skyldighet att bidraga till skolväsendet utsträckes till att gälla alla skolor som uppfyller ovanstående krav på statsbidrag. () () () () () H. () () () i Agnäs