mot · FV021870 · 1972-11-21 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 124 med förslag angående åtgärder för ökad bostadsförbättringsverksamhet m. m. Staten stödde länge studentbostadsbyggandet. 1 studentsociala utredningens betänkande 1948 Studentsociala stödåtgärder föreslogs att studentbostäder av tillfredsställande standard skulle möjliggöras till hygglig hyra genom att staten gav kapitalsubventioner. Motivet var att studentbostäderna utgjorde ett betydelsefullt studiesocialt stöd som skulle möjliggöra en snabb utbyggnad av universitet och högskolor. Studentbostäderna kom att finansieras med statliga lån, vilka till viss del gjordes ränte- och amorteringsfria . För att ytterligare driva på studentbostadsbyggandet specialdestinerades fram till en del av kommunens totala kvot för nyproduktion till detta. Även efter har så skett, men i andra former. 1967 ansåg att den ränte- och amorteringsfria delen av statslånen till studentbostadsbyggandet borde uppsägas till betalning allteftersom lånen förfaller till betalning. En konsekvens av beslutet är att kommunerna har möjlighet att återta sina tidigare marksubventioner, vilket också skett i . Som en följd av hyreskostnadernas snabba stegring och den stora satsningen på bostadsbyggande har ett stort antal lägenheter i landet kommit att stå tomma. Maj:t har i sin proposition nr 124 föreslagit att statliga stödlån skall kunna utgå till den som äger statligt belånat bostadshus under vissa omständigheter. Det kan förutsättas att studentbostadsstiftelserna blir delaktiga av detta stöd. Propositionen föreslår att Kungl. skall ges möjlighet föreskriva att lånen skall vara ränte- och amorteringsfria , nämligen när svårigheterna exempelvis på grund av att befolkningsutvecklingen avvikit från tidigare antaganden äventyrar föreningens eller företagets fortsatta verksamhet. Studentbostadsstiftelserna har bortåt 2 000 tomma lägenheter av ett bostadsbestånd på 40 000. Som nämnts ovan har staten haft ett mycket betydande inflytande på dimensioneringen av studentbostadsbeståndet. Det förefaller rimligt att staten ger helt ränte- och amorteringsfria stödlån eftersom statsmakternas egna prognoser i vad gäller efterfrågan på studerandebostäder slagit fel. När staten beviljade vissa kapitalsubventioner räknade man inte i stiftelsernas kalkyler med att lånen kunde bli uppsagda till förräntning och amortering efter tioårsperiodens slut. Allteftersom lånen sägs upp måste därför de nya hyresgästerna betala tillbaka de tidigare hyressubventionerna. Detta förhållande är otillfredsställande och löses enklast genom att de ränte- och amorteringsfria lånen avskrivs. Så har exempelvis tidigare skett för egnahemsägarna. Slutligen måste några särskilda problem tas upp. Det första gäller det faktum att proposition nr 124 definierar dem som skall vara berättigade till stödlån som ägare till statligt belånat bostadshus (s. 15, näst sista stycket). Studentbostadsföretagen förvaltar och uthyr, i andra hand, s. k. insprängda rum och lägenheter. De hus, i vilka dessa enheter är belägna, ägs av allmännyttiga företag. Studenbostadsföretagen förhyr ett visst antal enheter, oberoende av om dessa sedan kan uthyras. Proposition nr 124 innebär att varken de allmännyttiga företagen eller studentbostadsföretagen kan komma i fråga för de statliga stödlånen för dessa enheter, oavsett att tomma rum finns. Dessa s. k. insprängda enheter har genom tidigare riksdagsbeslut innefattats i kategorin studentbostäder. Således beslöt 1957 att tilläggslån för studentbostäder skall utgå med normerat belopp per rum i såväl kategorihus som för insprängda rum och lägenheter i flerfamiljshus. Studentbostadsstiftelserna bör kunna få lån oberoende om de förlustbringande projekten är egna eller endast förhyrda. Proposition nr 124 föreslår (s. 16, andra stycket) att lån inte skall kunna utgå med obetydligt belopp, utan endast om beloppet utgår till minst hälften av det normala intäktsbortfallet, dock lägst till . i med en hyresintäkt på ca skulle stödlån endast kunna utgå om hyresbortfallet överstiger det normala (1,) med , vilket inte kan anses vara ett bagatellartat belopp. Lån bör enligt min mening kunna utgå om beloppet överstiger . Det tredje problemet som måste tas upp rör studentbostadsstiftelsernas möjligheter att ställa säkerheter för lån. Stiftelserna har av statsmakterna tillåtits totalfinansiera sig via lån. Framför allt stiftelser med ett ungt bostadsbestånd saknar därför tillräckligt ägarhypotek för att kunna ställa erforderliga säkerheter. Staten bör inte låta avsaknad på fullständiga säkerheter bli ett hinder för lån. Mot bakgrund av vad som anförts hemställes A. att som sin mening uttalar att statliga stödlån enligt bestämmelserna i proposition nr 124 även kan utgå till studentbostadsstiftelserna, B. att måtte besluta 1. att stödlån till studentbostadsstiftelser måtte vara ränteoch amorteringsfria, 2. att avskriva tidigare till studentbostadsstiftelserna beviljade ränte- och amorteringsfria lån, 3. att stödlån måtte utgå oberoende av om förlusten härrör från egen eller förhyrd lägenhet inom studentbostadsbeståndet, 4. att stödlån till studentbostadsstiftelse kan beviljas om hyresbortfallet överstiger det normala med , 5. att stödlån till studentbostadsstiftelserna bör kunna utgå även i de fall då fullständiga säkerheter saknas.