mot · FV02261 · 1972-01-18 00:00:00 — av m. fl. angående beräkningen av transportstödet vid frakt till vissa norska hamnar, in. Det från utgående transportstödet har visat sig vara ett verksamt medel för utvecklingen av det norrländska näringslivet. Erfarenheterna av stödet bör enligt vår uppfattning nu läggas till grund för vissa reformer som är ägnade att bättre anpassa stödet till den aktuella situationen. För stora delar av näringslivet i det s. k. inre stödområdet utgör transporten över t. ex hamnar ett väsentligt alternativ. Det framstår då som i hög grad otillfredsställande att inte den del av transportsträckan som faller utanför gränser i detta speciella fall kan anses kvalificerande för att erhålla stödet. Främst drabbas transporter från och , för vilka utförsel via norska hamnar är den naturliga transportvägen. Den föreslagna begränsningen medför i sådana fall risk för en snedvridning av det naturliga valet av transportväg. Transportsträcka utanför bör därför vara kvalifikationsgrundande för stöd. Det är vidare klart otillfredsställande att minimigränsen för att erhålla stöd angetts . Det vore befogat, bl. a. med hänsyn i transportekonomiskt avseende till samspelet mellan kustland och inland, att medge att redan i avståndsklassen skulle utgå ett transportstöd . En betydande del av det norrländska näringslivet består av småföretag, ofta starkt specialiserade på en viss produkt. Utvecklingen inom näringslivet har medfört att ett mycket stort antal av dessa mindre företag med specialiserad produktion säljer sina produkter i samverkan eller genom särskilda grossist- eller marknadsföringsföretag. Det har då ofta visat sig ändamålsenligt att distributionen av produktion sker direkt från vederbörande tillverkare till detaljist och att marknadsföringsföretaget begränsar sin verksamhet till försäljningsarbetet. Även från sysselsättningssynpunkt är detta en utveckling av betydande intresse, eftersom själva distributionsarbetet ofta medför en icke oväsentlig sysselsättning. Det kan anföras många exempel på att företag av denna karaktär inte alls kan komma i åtnjutande av transportstödet, därför att minimigränsen för en sändning som skulle komma i åtnjutande av transportstödet har satts relativt sett så högt som till . Bakgrunden härtill är sannolikt att missbruk har velat undvikas och att transportstödet på detta sätt skulle komma att utgå för transporter även utanför det egentliga näringslivet. Den risken har emellertid eliminerats redan genom bestämmelsen att det minimibelopp varå transportstödet skulle kunna utgå utgör /år. Om transportpolitiken skall underordnas målsättningen om regional balans, förslår inte transportstödet i dess nuvarande ensidiga inriktning på stöd av färdigvaror. En närmare analys av de norrländska företagens kontaktkostnader torde ge vid handen att ett väsentligt hinder för fortsatt expansion är de höga kostnaderna för telefon och persontransporter. Såväl flygets som SJ:s taxepolitik har medfört snabbt växande kostnader för de norrländska företag som är beroende av att för t. ex. försäljningsverksamheten ständigt ha folk resande i Syd- och . Enligt uppgift pågår s. k. interna utredningar av såväl persontransportkostnaderna som teletaxorna. Det framstår som synnerligen angeläget att dessa utredningar forceras och att förslag om att vidga transportstödet till att omfatta även persontransporter och telekommunikationer framlägges inför . Med stöd av det ovan anförda hemställes att måtte besluta 1. att vid beräkning av transportavstånd som underlag för fraktstöd avståndet från den svenska till hamn vid , Mo i Rånå eller skall få inräknas i stödunderlaget, 2. att fraktstöd även skall utgå i avståndsklassen med en rabattsats av . 3. att viktgränsen för stödberättigad varusändning slopas, samt 4. att uttala att förslag om att transportstödet vidgas till att innefatta även persontransporter och telekostnader i enlighet med vad i motionen framförts, skyndsamt framlägges för beslut. . ÅSLING (c) () PER () i