mot · FV02782 · 1972-01-26 00:00:00 — av i angående arbetslöshetsstatistiken. Debatten om arbetslösheten i vårt land präglas av statistisk förvirring. Orsaken är främst att arbetslösheten mäts enligt två vitt skilda metoder. Den ena och traditionella används av () och innebär att de som självmant anmäler sig till arbetslöshetsförmedlingen som arbetslösa räknas en viss dag . Den andra metoden tillämpas av () och utgör en månatlig s. k. arbetskraftsundersökning (). Denna baseras på tre separata urval om vartdera 18 000 personer i åldern . Personerna i vart och ett av dessa urval, som förnyas med en åttondel , intervjuas en gång i kvartalet per telefon om sina sysselsättningsförhållanden. Uttagna personer intervjuas under sammanlagt varpå de byts ut mot nya intervjupersoner. De data som erhålls räknas upp till riksförhållanden eller s. k. befolkningstotaler. De båda mätmetoderna leder till att mycket olika siffror presenteras som aktuell arbetslöshet under en och samma månad. Särskilt förvirrande blir detta när siffrorna pekar i rakt motsatt rörelseriktning i de båda serierna. uppgick antalet arbetslösa enligt till 106 000 personer, vilket innebar en minskning med 14 000 personer. Men enligt AMS:s siffror ökade arbetslösheten med 2 300 till 73 600. Liknande exempel kunde anföras. Den osäkerhet som till följd härav uppstår i den allmänna debatten är olycklig eftersom det gäller ett centralt samhällsproblem. Fastän de båda mätningsserierna arbetar med olika kriterier, olika åldersgrupper osv. är det dock totalsiffrorna som framstår som väsentliga för allmänheten och massmedia, som inte kan tillräckligt bedöma och väga reservationerna och de olika kriterierna. Man kan även nämna att en facklig utredare hävdat att AMS:s mätmetod grovt underskattar den verkliga arbetslösheten och att denna bör kraftigt räknas upp. Det kan också erinras om att Metalls avdelning i för någon tid sedan gjorde en uppmärksammad genomgång av den grupp arbetslösa som var anmäld i verksamhetsområdet. Resultatet visade en ytterst betydande skillnad mellan antalet anmälda och faktiskt arbetslösa, där de senare var en ringa del av de förra. Sådana konkreta exempel ökar osäkerheten kring nuvarande arbetslöshets Att AMS vili mäta antalet arbetslösa vid arbetsförmedlingen är naturligt. Värdefullt är också att arbetskraften och antalet sysselsatta mäts regelbundet som sker genom . Men det olyckliga är att dessa båda serier separat och under månaden presenteras som mått på arbetslösheten och genom sin olika konstruktion vållar sådan förvirring. Detta är inte enbart en statistisk fråga. Arbetslöshetens omfattning, struktur, geografiska belägenhet etc. har avgörande betydelse för statsmakternas och myndigheternas insatser för sysselsättningsfrämjande åtgärder av skilda slag. En statistik som underskattar respektive överskattar arbetslösheten kan leda till att de offentliga insatserna ekonomiskt och organisatoriskt feldimensioneras. Fördenskull är det angeläget att få en säkrare och mer entydig arbetslöshetsstatistik. Denna bör utgå från entydiga kriterier på vad som menas med arbetslöshet. Både myndigheter och parterna på arbetsmarknaden bör delta i utformningen härav. En fråga som förtjänar övervägas är vilka åldersgrupper som skall ingå i underlaget, om några årgångar pensionärer skall vara med och kunna räknas som arbetslösa, liksom nu i , och om på samma sätt ett par årgångar ungdomar skall bilda underlag, oavsett om eller i vilken grad de håller på att studera. Skall de som undergår utbildning och omskolning i AMS:s regi räknas som arbetslösa vilket då och då sker i den allmänna debatten eller som studerande under utbildning i en särskild kategori? Man bör också vid en utredning överväga om inte arbetslöshetsstatistiken kan utformas så att den ger besked om både antalet arbetslösa samt den sysselsatta arbetskraften. Båda slagen av information är väsentliga för samhällsarbetet. Inte minst antalet sysselsatta är väsentligt att åtminstone få kännedom om. I första hand bör man sikta till att få en enda statistisk serie som tillgodoser bl. a. de här nämnda behoven. För det fall man måste arbeta med två serier även framgent bör dock dessa i all möjlig mån samordnas. Detta bör även innebära gemensam och samtidig publicering och helst i en gemensam rapport och kommuniké, så att nuvarande växelvisa publicering undanröjs. Med hänvisning till ovan anförda hemställer jag att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär en utredning om arbetslöshetsstatistiken.