mot · FV021667 · 1972-04-21 00:00:00 — av i Heden m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 81 med förslag till kungörelse om ändring i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik, m. m. Maj:ts proposition nr 81 behandlas bl. a. frågor som rör gränsdragningen mellan linjetrafik och annan busstrafik. Departementschefen anför att personbefordran med buss bedrivs i stor omfattning utan tillstånd till linjetrafik men i former som konkurrerar med etablerad busslinjetrafik eller järnvägstrafik. Konkurrensen får till följd att förutsättningarna allvarligt försämras för den linjetrafik som behövs för tillgodoseende av kraven på en tillfredsställande transportförsörjning, framhålls det i propositionen. Genom att göra en ny tolkning av 4 § i förordningen angående yrkesmässig automobiltrafik vidgar departementschefen linjetrafikbegreppet till att omfatta en betydande del av den nuvarande beställningstrafiken. Med linjetrafik skulle sålunda avses körningar som vanligen äger rum på förut tillkännagivna eller eljest för allmänheten kända tider minst en gång vaije kalendervecka . Dessutom föreslås ett tillägg till YTF 4 § av följande lydelse: Ingår yrkesmässig trafik för personbefordran som ett led i en längre transport, skall trafiken bedömas för sig vid prövning av fråga om trafiken är att hänföra till linjetrafik eller beställningstrafik. Här refererade ändringar avseende yrkesmässig trafik med buss har inte föregåtts av någon i propositionen redovisad utredning. Liksom departementschefen anser vi det angeläget att beställningstrafik som allvarligt försämrar förutsättningarna för den linjetrafik som krävs för att ge en tillfredsställande trafikförsörjning i princip inte bör förekomma. Detta gäller i första hand de veckoslutsförbindelser som anordnas på ett betydande antal sträckor och som får anses ha karaktär av linjetrafik. Veckoslutstrafiken äger rum på tider då efterfrågan på resor är hög, och därför blir kapacitetsutnyttjandet stort. Härigenom kan priserna hållas avsevärt lägre än inom den ordinarie trafiken. Det är angeläget att veckoslutstrafiken regleras så att negativa effekter för linjetrafikföretagen undviks. Ett bifall till propositionen skulle emellertid innebära att också beställningstrafik av annan art i stor utsträckning skulle täckas av bestämmelserna för linjetrafik. Följden skulle bli omfattande administrativa problem, bl. a. genom att resebyråer och researrangörer tvingas att i betydande omfattning förvärva linjetrafiktillstånd eller också bli hänvisade till befintlig linjetrafik för mera regelbundet återkommande researrangemang. Utflykts- och turistresor av typ Heldag , skånska slott och herresäten och runt är exempel på återkommande arrangemang som skulle beröras. Mera lokalt betonade turer, t. ex. kyrkbussar och sightseeingturer, berörs också av den nya tolkningen av begreppet linjetrafik. Även möjligheterna att ordna buss- eller taxianslutningar för gruppresor till charterflyg, båtar, hotell m. m. påverkas. Enligt vår mening är det orimligt att berättigade åtgärder i syfte att komma till rätta med icke önskvärd konkurrens med nuvarande linjetrafik skall få konsekvenser även för annan beställningstrafik. Utvidgningen av linjetrafikbegreppet måste sålunda begränsas till att gälla endast s. k. veckoslutstrafik. 1 fråga om den yrkesmässiga trafiken med personbil har yrkestrafikutredningen föreslagit att en genomgripande förändring av företagsstrukturen inom taxinäringen skulle tillgripas, innebärande att trafiken, utom i glesbygdsområdena, skulle drivas av aktiebolag. Förslaget har emottagits med påtaglig skepsis av företrädare för den berörda näringsgrenen. Vi noterar med tillfredsställelse att departementschefen tagit hänsyn till detta och sålunda i propositionen utgår från att huvudprincipen om fysiska personer som innehavare av trafiktillstånd skall gälla även i fortsättningen. Vi vill understryka vikten av att taxitrafiken samordnas med trafikförsörjningen i övrigt för att en tillfredsställande kollektiv trafik skall kunna erbjudas på alla håll i landet. Hur detta skall ske måste variera från fall till fall beroende på de lokala förhållandena. Enligt föreliggande förslag ges kommunerna ökade möjligheter att öva inflytande över taxitrafiken. Vi har i och för sig inga invändningar mot detta. Enligt vår uppfattning bör dock tillstånd för kommuner att bilda bolag för taxirörelse komma i fråga endast i undantagsfall. Det är angeläget att man så långt det är möjligt tillvaratar den stimulans att erbjuda god service som ligger i att företagen har enskild person som huvudman. 1 propositionen framhålles att kommun kan vilja engagera sig i trafikföretag som delägare och/eller genom representation i styrelsen. Det är oklart vad som avses härmed. Departementschefens uttalande kan tolkas så att kommunerna skulle kunna kräva att bli representerade i styrelserna för existerande företag. Enligt vår mening bör uttala att en sådan möjlighet inte skall föreligga. Eventuell representation bör ifrågakomma endast om nya företag i form av bolag eller ekonomisk förening anses böra komma till stånd. Beträffande den kommunala insynen i trafiken vill vi erinra om de möjligheter som redan föreligger genom trafiknämnderna. Vidare sägs i propositionen att stationsort för taxitrafik i princip bör omfatta större områden än som är fallet. Detta får enligt vår mening inte leda till att försörjningen med taxitrafik i landsbygdsområdena försämras. Koncentration av taxistationerna måste sålunda undvikas. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj :ts proposition nr 81 1. hos Kungl. Maj:t framhåller att utvidgningen av linjetrafikbe greppet begränsas till att omfatta endast s. k. veckoslutstrafik med karaktär av linjetrafik, samt 2. som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad som anförts i motionen om yrkesmässig trafik med personbil. () i Heden () i Arrie () i Öskevik