mot · FV021651 · 1972-04-18 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 79 angående reglering av priserna på jordbruksprodukter, m. m. Sedan kommunisterna i en partimotion (1971:1486) till riksdag aktualiserat en övergång till lågprislinje för jordbruksprodukter har detta reformförslag blivit föremål för en mycket livlig debatt. 1 flera socialdemokratiska tidningar och i den fackliga pressen har kravet understötts, och en stor allmänhet har blivit klar över att det finns ett realistiskt alternativ till den extrema högprislinje som tillämpas. Vår motion blev emellertid avslagen, och de av regeringen godtagna förslagen till prissättning på jordbrukets produkter för regleringsåren 1971/72, 1972/73 och 1973/74 antogs. Den snabba ökningen av konsumentpriserna på livsmedel har fortsatt . Oppositionen mot livsmedelspriserna har blivit en folkrörelse. Sålunda insamlade kommunisterna ca 170 000 namn under kravet Slopa momsen på maten. Sannolikt som ett resultat av opinionsrörelsen har jordbruksministern i den aktuella propositionen påpekat att de riktlinjer för jordbrukspolitiken som fastlades av riksdag kommer att ha tillämpats vid utgången av den prisregleringsperiod som fastställdes genom riksdagsmajoritetens beslut och att en prövning av vissa frågor inom jordbrukspolitiken bör ske före nästa prisregleringsperiod. En särskild utredning bör tillsättas härför (s. 24). För att förebygga vaije missförstånd vill vi betona att vi inte ifrågasätter det berättigade i att ett stöd av ungefär nuvarande storleksordning f. n. lämnas till jordbruket. Vi menar att stödet skulle kunna göras mera rättvist, så att alla yrkesjordbrukare fick en god försörjning för sitt vanligen hårda arbete och att jordbruket blev ett attraktivt yrkesval för den del av ungdomen som visar intresse och anlag för lantbruk. Frågan om högpris- eller lågprislinje har dock ingen större betydelse i detta sammanhang. För bönderna som producenter är det i stort sett likgiltigt om man följer den ena eller andra linjen. Det är för konsumenterna, och i allra högsta grad för barnfamiljerna, folkpensionärerna och låglönearbetarna, som valet av prislinje är betydelsefullt. Dåvarande departementschefen gjorde i Kungl. Maj:ts proposition 1967:95 angående riktlinjer för jordbrukspolitiken följande värdering (s. 277-278): Valet av metod, prislinje, för att finansiera kostnaderna för stödet till jordbruksnäringen har avgörande betydelse för prisregleringens utformning. En högprislinje innebär att jordbrukspriserna genom gränsskydd hålls på en högre nivå än världsmarknadens. En lågprislinje innebär att världsmarknadspriserna på jordbrukets produkter får gälla även på den inhemska marknaden och att pristillägg ges för att upprätthålla den avsedda producentprisnivån. Dessa båda system kan också kombineras. Valet av prislinje påverkar inte i och för sig jordbruksstödets storlek utan har främst betydelse för stödets inverkan på konsumentpriserna på livsmedel. har uppskattat att skillnaden i konsumentprisnivå mellan ett högprissystem och ett lågprissystem uppgår till vid jordbruksstödets nuvarande omfattning. Utredningen har med hänsyn härtill framhållit att en lågprislinje medför att lägre inkomsttagare får möjligheter att förbättra sin livsmedelsstandard. En annan fördel med en lågprislinje är enligt utredningen att förädlingsledet i livsmedelsproduktionen kan hållas utanför jordbruksprisregleringen och att således livsmedelsindustrin kan erhålla jordbruksråvaror till världsmarknadspris. Å andra sidan har jordbruksutredningen framhållit att de flesta länder, däribland medlemmarna i EEC, tillämpar högprissystem. Vidare har jordbruksutredningen konstaterat att belastningen på statsbudgeten blir stor vid ett lågprissystem. har vid sin bedömning av de båda systemens för- och nackdelar funnit att vissa skäl talar för en övergång till lågprislinje. Mot bakgrunden bl. a. av att valet av prislinje i mycket hög grad bör bero på utvecklingen av det europeiska ekonomiska samarbetet har utredningen emellertid förordat att tills vidare i allt väsentligt tillämpas en högprislinje. Frågan om övergång till lågprislinje bör dock enligt utredningens mening prövas på nytt om utvecklingen av det internationella ekonomiska samarbetet skulle ge anledning härtill. Vissa reservanter inom utredningen och många remissinstanser har framhållit att utredningen överdrivit nackdelarna med en lågprislinje. På samma skäl som utredningen anfört har emellertid så gott som alla remissinstanser uttalat sig för att i dagens läge högprislinjen behålls. Tydligen var det planerna på inträde i EEC som vägde tyngst och avgjorde valet av prislinje 1967. I en motion (11:1054 ) av den kommunistiska riksdagsgruppen riktades dock stark kritik mot jordbruksutredningens förslag och hemställdes att en allsidig utredning skulle göras om övergång till lågprislinje för jordbruksprodukter och om en gemensam nordisk livsmedelsmarknad. Enligt vår mening bör en utredning om riktlinjerna för jordbruksstödet tillsättas och i direktiven ges möjlighet att utarbeta förslag till en revidering av riksdagsbeslut genom en övergång till lågprislinje före /75. Med hänvisning till det anförda föreslås att i skrivelse till regeringen begär att en utredning tillsätts med uppgift att utreda övergång till lågprislinje för jordbruksprodukter och undersöka distributionskostnaderna för livsmedel och komma med förslag om en minskning av dessa kostnader. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)