mot · FV02349 · 1972-01-21 00:00:00 — av i Lane-Herrestad m. fl. angående meritvärderingen vid antagning till ämneslärarlinje. Enligt beslut av () skall nya bestämmelser för meritvärdering vid antagning till ämneslärarlinje tillämpas fr. o. m. . Huvudpunkten i dessa är dels att studiekurser som bedömes med betyget Väl godkänd skall tillgodoräknas med högre meritpoäng än studiekurser som bedömts med betyget Godkänd, dels att kompletterande utbildning över själva grundutbildningen har föga eller ingen betydelse från meritsynpunkt. Konsekvenserna av det nya meritvärderingssystemet blir därmed, att de s. k. honnörsbetygen får en allt överskuggande betydelse för antagningen till lärarhögskola. En studerande med betyget Väl godkänd på alla studiekurserna inom ramen för 120 poäng kommer att äga företräde framför en studerande med 180 poäng utan honnörsbetyg. Det kommer således inte att vara möjligt att kompensera avsaknaden av honnörsbetyg på studiekurserna inom ramen för 120 poäng med ytterligare fördjupningar i ett eller flera ämnesområden. Syftet med de nya bestämmelserna är att förkorta studietiderna för dem som vill bli lärare, vilket i och för sig kan vara önskvärt. Som framgår av nedanstående tabell har nämligen den erforderliga minimipoängsumman för antagning till lärarhögskola kontinuerligt stigit de senaste terminerna, dvs. de som avser att söka till lärarhögskola tillbringar allt vid universiteten för att skaffa sig erforderliga poäng. Det kan emellertid ifrågasättas, om det nya meritvärderingssystemet verkligen kommer att få den avsedda effekten. Som framhållits av åtskilliga remissinstanser kan de studerande i avsikt att skaffa den nödvändiga meriteringen för inträde till lärarhögskola komma att uppskjuta sina prov till dess att de är säkra på att få betyget Väl godkänd. Den tid som eljest skulle ha använts för ytterligare påbyggnadskurser och fördjupningar av ämneskunskaperna kommer då att ägnas åt konkurrenskomplettering inom grundkurserna. Som UKÄ framhåller i sitt remissvar kan man på även förutse en situation, i vilken ett antal sökande som betydligt överstiger antalet tillgängliga platser kommer att ha betyget Väl godkänd på samtliga studiekurser inom ramen för 120 poäng. Eftersom då antalet poäng utöver 120 kommer att vara utslagsgivande, finns det anledning att befara att det föreslagna meriteringssystemet dels skulle komma att förlänga studietiden för 120 poäng, dels också skulle medföra att blivande lärare av konkurrensskäl måste komplettera sina examina med studiekurser utöver 120 poäng. Den totala effekten av det föreslagna meritvärderingssystemet skulle alltså i jämförelse med tidigare system bli en förlängd studietid för 120 poäng. Som själv påpekat är förutsättningen för att de nya meritvärderingsbestämmelserna skall åstadkomma största möjliga rättvisa mellan de sökande' att fordringarna för betyget Väl godkänd är något så när lika dels inom samma ämnesområden vid de olika universiteten, dels mellan olika ämnesområden. Någon sådan enhetlighet i betygsättningen finns emellertid inte . Som universitetskanslerämbetet (UKÄ) framhållit i sitt remissvar till SÖ varierar kraven för honnörsbetyg mellan olika ämnesområden, olika läroanstalter och t. o. m. mellan olika examinatorer inom samma institution. I motsats till vad som är fallet inom skolväsendet förekommer dessutom riksgiltiga prov endast i undantagsfall inom högskoleområdet. Av vikt i sammanhanget är också att UKÄ bedömer det vara omöjligt att på kort sikt samordna kraven för honnörsbetyg med den noggrannhet som det nya meritvärderingssystemet förutsätter. Att nu införa ett meritvärderingssystem, som inte erbjuder några större fördelar utöver det nuvarande och som dessutom kommer att innehålla ett betydande moment av godtycke, anser vi för vår del vara felaktigt. Nuvarande bestämmelser bör därför gälla tills vidare. Detta innebär emellertid inte att den nuvarande situationen med allt längre studietider för dem som avser att söka till lärarhögskola är tillfredsställande. Det är nödvändigt att finna ett antagningssystem, som både motverkar förlängningen av studietiderna, uppfyller rimliga krav på rättvisa, ger utrymme för den enskilde att genom sin studieinsats påverka sina möjligheter och gynnar dem som har den största lämpligheten för läraryrket. Ett sådant antagningssystem kan utformas på olika sätt. Utan att här närmare ta ställning till den bästa utformningen vill vi peka på möjligheterna att i ökad utsträckning använda olika former av lärarlämplighetsprov som komplement till studiemeriter. En annan modell, som föreslagits av UKÄ, är, att antagning till lärarutbildning sker genom uppdelning av behöriga sökande i olika meritgrupper inom området 120 till 180 poäng utan hänsyn tagen till om honnörsbetyg erhållits eller inte. Genom kvotering fastställs det antal sökande som skall antas inom varje meritgrupp. Därvid avgörs bl. a. frågan om absoluta eller relativa kvoteringsprinciper. Inom varje meritgrupp sker därefter lottning. Vid sidan av ovan angivna kvoter bör en fri kvot finnas med hänsyn till de fall där andra merit eringsgrunder än den ämnesmässiga kompetensen föreligger. Härvid förutsättes att hänsyn i rimlig utsträckning tas till kvalitativt sett framstående studieprestationer. Inom denna kvot bedöms sökande med doktorsexamen (motsvarande). Olika variationer av den här modellen är också tänkbara. En annan modell som också förekommit i diskussionen är att tillämpa en s. k. köordning. Alla som uppfyller vissa minimikrav blir antagna till utbildning i den ordning de anmält sig som sökande. Man kan vidare tänka sig att meriter av typ arbetslivserfarenhet etc. tillmäts viss betydelse vid antagningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos Kungl Maj :t begär att nuvarande meritvärderingsbestämmelser för antagning till ämneslärarlinjen vid lärarhögskola tillämpas även efter och tills vidare samt att ges i uppdrag att på grundval av inkomna remisssynpunkter utarbeta ett nytt förslag till meritvärderingsbestämmelser. () i Lane-Herrestad () () () ()