mot · FV021379 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om effektivisering av den selektiva arbetsmarknadspolitiken m. m. Med tyngdpunkten under tredje och fjärde kvartalen 1971 gjordes från statsmakternas sida betydande ansträngningar att stimulera den vikande konjunkturen och sysselsättningen. I stort sett hela det register av selektiva arbetsmarknadspolitiska åtgärder som utvecklats under de två senaste årtiondena sattes in. Effekterna har delvis kunnat avläsas i de av AMS och SCB gjorda mätningarna. Principen om selektiva åtgärder i kampen mot konjunkturnedgång och sysselsättningsproblem förutsättes bli vägledande också för den framtida arbetsmarknadspolitiken. En anslutning till den åsikten utesluter emellertid inte att behov kan finnas för en översyn av de instrument med vilka denna politik förts. Syftet med en sådan genomgång skulle vara att ytterligare utveckla den selektiva metodiken. Detta är motiverat inte minst mot bakgrund av det faktum att den senaste sysselsättningssvackan haft vissa nya inslag. Till dessa hör främst den ovanligt stora andelen unga och kvinnor bland de arbetslösa. När och hur dessa grupper påverkas av de insatser som görs är känt endast i grova drag. Tidsåtgången mellan beslut om insatser och deras verkan är en av de frågor som enligt vår mening bör studeras närmare. 1 sammanhanget bör särskilt beredskapsgraden i kommunerna uppmärksammas. Lokala erfarenheter vittnar om att kommunerna på sina håll haft svårt att så snabbt som önskvärt vore få fram lämpliga objekt för beredskapsarbete. Uttalanden från ledande håll inom arbetsmarknadsverket vitsordar också att den kommunala beredskapen var låg i en del kommuner, vilket fördröjde igångsättningen. Att den totala volymen av kommunala beredskapsarbetsprojekt tagits i anspråk motsäger inte detta konstaterande. En utvärdering av den selektiva metodiken är sålunda väsentlig. För att bygga upp en beredskap inför framtida konjunkturnedgångar är det också av största vikt att göra en inventering för att skapa ett tillräckligt antal men även nya typer av beredskapsarbeten. Fackliga organisationer har vid ett flertal tillfällen framhållit att urvalet av beredskapsobjekt bör breddas. har, mot bakgrund av de iakttagelser som gjorts i fråga om ungdomsarbetslösheten , påtalat behovet av att inventera tillgången tili och att tillskapa arbetstillfällen för unga arbetslösa med begränsad erfarenhet av arbetslivet. Samhället bör betydligt mer än uppmärksamma möjligheten att forma beredskapsarbeten som instrument för samhällets sociala politik i vid mening. Under en konjunktursvacka ökar de sociala svårigheterna och problemen för många familjer. De sociala organen överlastas med uppgifter och fungerar i den utsatta situationen sämre än annars i sitt stödjande arbete. Man bör därför kunna överväga att ordna beredskapsarbeten som innebär biträdes- och medhjälparinsatser i samhällets olika organ och koppla dessa till en relevant yrkesutbildning. Inte minst är arbetsförmedlingarna själva i behov av kraftig personalförstärkning av hög arbetslöshet. På barntillsynens och den sociala omvårdnadens område torde det också vara möjligt att skapa arbetstillfällen. Erfarenheterna av de beredskapsarbeten som ungdomsledare i organisationslivet, vilka startats , har varit goda och bör byggas ut. Kommunerna är som regel betydande arbetsgivare. Deras ansvar för en god permanent arbetslöshetsberedskap är därför särskilt stor. Som tidigare nämnts är erfarenheterna av den kommunala beredskapen och planeringen skiftande. Det kan därför finnas skäl att skärpa kravet på länsarbetsnämnderna att med vissa tidsintervaller avkräva kommunerna en plan som redovisar vilken beredskap som finns för att vid behov sättas in för att hävda den fulla sysselsättningen. De ungas situation på arbetsmarknaden måste även fortsättningsvis uppmärksammas. Även vid en allmän konjunkturuppgång under innevarande år är det troligt att ungdomsarbetslösheten kommer att ligga på en högre nivå än under tidigare perioder av uppgång. Detta under förutsättning att samhället inte vidtagar extra åtgärder. Ungdomsarbetslösheten har särskilt svåra sociala skadeverkningar. De ungdomar som tidigt drabbas av arbetslöshet riskerar en svag ställning i arbetslivet för mycket . Många av de ca 10 000 ungdomar som nåtts av AMS:s och SÖ:s utbildnings- och sysselsättningsprogram kommer även framgent att befinna sig i en riskzon på arbetsmarknaden. AMS bör därför vara beredd att som ett led i en uppsökande verksamhet även längre fram vid behov söka dem med erbjudanden om lämpliga arbetsmarknadsinsatser för att stärka deras ställning i arbetslivet. Den inventering av nya former av beredskapsarbeten som berörts ovan, är särskilt viktig med tanke på ungdomarnas situation. Platser måste finnas att tillgå även under en eventuell högkonjunktur för att kunna hålla ungdomsarbetslösheten tillbaka. Likaså torde kostnader behöva tas för att hålla en reservkapacitet inom vissa utbildningslinjer inom ungdomsskolan. Arbetsförmedlingarna bör ges resurser att sprida information om sin verksamhet och om arbetsmarknaden inom ungdomsskolan utöver de yrkesvägledande insatser som f. n. görs i utbildningsväsendet. Detta är ett viktigt led i en uppsökande verksamhet, som inte minst föregående års erfarenhet visar behovet av. En permanent arbetslöshetsberedskap som tar särskild hänsyn till de ungas behov kommer att vara personalkrävande. Motionärerna förutsätter att de 100 nya tjänster, som i statsverkspropositionen föreslås tilldelas arbetsförmedlingarna, avses att även kunna utnyttjas till att förebygga djupgående och långvariga sociala skador av arbetslöshet bland de unga. Slutligen bör understrykas vikten av att åldersgränsen för utbildningsbidrag i arbetsmarknadsutbildning tas upp till förnyad prövning. Ett system som medger en sänkning till temporärt vid konjunkturförsämringar skulle utan tvekan bidra till att samhället skulle nå fler ungdomar för en meningsfull och nödvändig arbetsmarknadsinsats. Med stöd av vad som anförts får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t begär initiativ för en översyn av de arbetsmarknadspolitiska instrumenten med syfte dels att effektivisera den selektiva arbetsmarknadspolitiken, dels att med särskilt beaktande av de ungas situation förstärka och utveckla en permanent beredskap mot arbetslöshet.