mot · FV021665 · 1972-04-21 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 81 med förslag till kungörelse om ändring i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik, m. m. 1 propositionen 1972:81 föreslås bl. a. införandet av en särskild avgift automobilskattetillägg , som oberoende av straffansvaret tas ut av ägare till fordon som framförs med tyngre last än som är tillåten för fordonet eller vägen. Vidare aviseras en skärpning av kraven på fordonsägare i fråga om åtgärder till förhindrande av förseelser mot bl. a. bestämmelserna om fordons belastning. Överträdelser av desamma föreslås bli direkt angivna som grund för återkallelse av trafiktillstånd. Förslagen har sin grund i konstaterandet att gällande bestämmelser överträds i betydande utsträckning. Av samhället uppställda regler skall givetvis respekteras, och överträdelser skall motverkas genom påföljder, som skall drabba den eller dem som är reellt ansvariga. 1 propositionen förutsätts att det är fordonsägaren som genom överbelastning av fordon och/eller vägar gör trafikekonomiska vinster. Nuvarande påföljder har, trots tidigare genomförda skärpningar, ansetts vara otillräckliga. Förslag har därför under hand förts fram om bl. a. strikt ansvar för fordonsägare. Vad som föreslås beträffande automobilskattetillägg innebär strikt betalningsansvar för densamme. I sin nuvarande utformning är förslaget av härefter redovisade skäl icke acceptabelt. Det finns anledning ifrågasätta det berättigade i strikt betalningsansvar liksom strikt ansvar i övrigt för fordonsägare. Vidare måste krävas att han på samma villkor som vid andra slag av överträdelser går fri från avgift då överbelastningen berott på omständigheter varöver han icke kunnat råda. Om fordonsägares ansvar har tidigare uttalat sig (3LU 1965:34). Som exempel på friande omständigheter må nämnas: a) felbedömd vikt på gods, som i avsaknad av viktuppgift måste transporteras ovägt efter volym (bl. a. skogsprodukter, schakt-, jord-, grus- och stenmaterial), b) ojämn viktfördelning på fordonets axlar, beroende på godsets fördelning på fordonets lastutrymme (bl. a. vid transport av slutna godsbehållare, t. ex. containers samt vid transport av skogsprodukter i ojämna längder, maskinlastad sprängsten och schaktmassor ävensom vid successiv lastning eller lossning), c) felaktigt angiven vikt av godsavsändare, d) anställd förares beslut att frångå givna instruktioner angående t. ex. anvisad färdväg, ledande till att väg eller viss vägsträcka under färden överbelastas. Fn hel del problem, främst avseende svårigheterna att rätt bedöma vikt eller att kunna kontrollera uppgiven vikt, skulle givetvis lösas om vägning kunde företas vid lastningen. Då emellertid som regel varken stationära eller flyttbara vågar kan ifrågakomma vid t. ex. transport av skogsprodukter, schaktmassor m. fl. godsslag, synes någon lösning ej ernås förrän lastindikatorer utvecklats. avses få i uppdrag att påskynda detta. borde med hänsyn till krav på rättssäkerhet och trygghet för den enskilde vänta med att ta ställning till frågan om den föreslagna särskilda avgiften till dess lastindikatorer finns utvecklade och i praktiskt bruk. Om , som tidigare uttalat förståelse för att fall onekligen kan föreligga då överskridande av maximilast eller axeltryck är ursäktligt (2LU 1955:34), emellertid skulle anse det nödvändigt att forcera fram beslut om att samhället, utöver i propositionen i övrigt framlagda förslag om skärpt ägaransvar m.m., vidtar åtgärd i form av särskild avgift för viss överlast, bör följande beaktas: I propositionen verifieras de kända svårigheterna att rätt kunna bedöma eller kontrollera lastens vikt och fördelning i samband med lastningen. En konstruktion med fasta avdrag (på framaxel, på annan enkel axel och på boggiaxel) föreslås därför. Genom konstruktionen med fasta avdrag blir marginalen för avgiftsfri övervikt kraftigt varierande mellan olika fordon. För lastbilar med maximilasten och mindre (av antalet lasbilar i landet) blir marginalen och större. De tyngsta och stabilaste fordonen med en lastförmåga av och mera (av antalet) får en marginal av . Den kraftiga skillnaden mellan lättare och tyngre lastbilar är varken konkurrensneutral eller acceptabel från trafiksäkerhetssynpunkt. Marginalen för de sistnämnda är inte minst otillräcklig för skogsprodukter, där redan standardavvikelsen enligt kan förekomma, innebärande att avsevärt större faktiska avvikelser uppträder. Skogsprodukter uppvisar nämligen stora viktvariationer per volymenhet beroende på växtplats, andel kärnvirke, årstid och fuktighetsgrad m. m. Liknande problem med svårbedömbara volymvikter uppvisar t. ex. schakt-, jord-, grus- och stenmaterial. Redan en tyngdpunktsförskjutning om framåt medför på tyngre lastbilar överlast på framaxeln, dvs. mer än det fasta avdraget . Lastens korrekta fördelning över lastutrymmet är ett svårt problem vid transport av stora , t. ex. tullförseglade containers, och vid transport av maskinlastat gods, som t. ex. skogsprodukter, schaktmassor och sprängsten. För distributionsbilar med långt belastat baköverhäng kan vid successiv avlastning bakifrån säkerhetsmarginalen på framaxeln komma att överskridas. Omstuvning av lasten efter dellossning skulle således krävas. Det föreslagna fasta avdraget på framaxeln bör mot bakgrund av redovisade problem ändras. Framaxeltrycket på en modern tyngre lastbil brukar variera . Normerande axel/boggitryck i landet är 8/(VTF 54 § 1 morn.). Ett oavsiktligt överskridande genom fellastning eller tyngdpunktsförskjutning av endast framaxeltrycket inom ramen för det normerade axeltrycket och för fordonet gällande bruttovikt borde icke föranleda ansvar i form av särskild vägavgift. I anslutning till föreslagna grunder för utformning och uttagande av avgift anföres följande: av de allmänna vägarnas längd, varibland av riksvägarnas, är upplåten för 10/axel/boggitryck. Fordonens skattegrundande totalvikter är satta härefter. Skillnaden i tillåten last och bruttovikt är betydande på 10/16 tons vägar jämfört med 8/12. För en bil och släpvagn med ett avstånd av mellan första och sista axeln uppgår skillnaden i bruttovikt, dvs. last, till . Under färd är det förenat med svårigheter att avgöra om en väg är tillåten för 10/16 eller 8/. Kör fordonståget i exemplet in på en 8/12 tons väg med korrekt last enligt 10/16 och ertappas, så uppgår det föreslagna automobilskattetillägget vid förstagångsförseelse till . Det är rimligt att vägar med lägre bärighet än 10/16 utmärkes på ungefär samma sätt som t. ex. hastigheter utmärks, så att fordonsförare görs medveten om att han övergår från att vara laglig till att vara olaglig. Det föreslagna progressiva skattetillägget framstår som orimligt högt med beaktande av all den här förut redovisade osäkerhet som är förknippad med bedömingen av lastvikt och dess fördelning på axlar. På vägning som skall vara avgiftsgrundande måste med hänsyn till avgiftstabellens progressiva utformning under alla omständigheter höga krav på tillförlitlighet ställas (Lag om mått och vikt den § 8). Med hänsyn till skattetilläggets föreslagna storlek kan därutöver ifrågasättas om en särskild förhöjning av avgiften vid återfall verkligen är erforderlig. Förhöjd avgift skulle med hänsyn till dess anknytning till ägaren och icke som i till fordonet drabba flerbilsägare särskilt hårt, eftersom även för förseelser över vilkas orsaker fordonsägaren enligt exemplen ovan icke kunnat råda icke förhöjd avgift utgår endast en gång per företag. Om förhöjd avgift för mer än en förseelse ändå skulle beslutas, bör den således knytas till fordonet. Av betydelse vid bedömningen av förslaget om automobilskattetillägg är, som framhållits, frågor angående rättvisa och rättstrygghet vid tillämpningen. Särskild utredning har aviserats om behövliga hjälpmedel, s. k. lastindikatorer, som rätt utformade skulle kraftigt reducera riskerna för överträdelser av belastningsbestämmelserna. Frågan om eventuell medverkan från andra länder att indriva i debiterade avgifter för utlandsregistrerade fordon är, som framgår av propositionen, ännu inte löst. Med hänvisning till det anförda hemställs att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 81 1. i princip godtar förslaget till förordning om automobilskattetillägg men beslutar att i vad avser gods, vars vikt inte tillfredsställande kan uppskattas, ikraftträdandet uppskjuts till dess att tillförlitliga lastindikatorer finns att tillgå, samt 2. uttalar att bärigheten på vägar med lägre bärighet än 10/utmärks på lämpligt sätt. () () () () () () 72 1338 S 1972