mot · FV02190 · 1972-01-19 00:00:00 — angående vården av narkomaner inom sjukvården. För att skapa ökad möjlighet att bereda narkomaner sluten psykiatrisk vård med stöd av lagen om sådan vård ändrades denna lag . Lagändringen består i ett tillägg till 1 § a) i nämnda lag, enligt vilket lagrum avsaknad av sjukdomsinsikt är en av de speciella intagningsgrunderna. Denna grund har genom nämnda tillägg jämställts med ett tillstånd, där beroende av narkotiska medel uppenbarligen medfört att den vårdbehövande är ur stånd att rätt bedöma sitt behov av vård. Då frågan om utskrivning av en på sjukhus med stöd av lagen om sluten psykiatrisk vård intagen narkoman är direkt beroende av utfallet av en bedömning av huruvida sistnämnda indikation alltjämt är tillämplig (här bortses från eventuellt tillkommande indikationer), kunde man kanske vänta sig att vårdtiderna för tvångsintagna narkomaner skulle öka efter lagändringens ikraftträdande. Någon statistik härom avseende hela landet synes dock inte vara sammanställd. Då det alltjämt i den allmänna debatten talas om meningslös ping-pongvård av narkomaner på de psykiatriska sjukhusen, varmed man tydligen avser att vårdtiderna för narkomaner är korta, är det önskvärt att genom siffermaterial få belyst hur därmed förhåller sig och hur alltså lagändringen verkat. Eftersom det finns ett speciellt organ för narkotikafrågor - regeringens samarbetsorgan för bekämpande av narkotikamissbruk (SBN) - och detta organ enligt riksdagsberättelse synes ha att bl. a. ta initiativ till åtgärder på narkotikabekämpningens område, torde det vara lämpligt att detta organ initierar ett statistiskt klarläggande av effekterna på vårdtiderna genom den ändring av lagstiftningen som avser sjukvård av narkomaner. Det skulle också vara av vikt för den fortsatta diskussionen att få belyst frekvensen av utskrivning på försök av formellt tvångsintagna narkomaner från sjukhus och hur läkare och utskrivningsnämnder bedömer lämpligheten av försöksutskrivningsinstitutet, vars motsvarighet inom andra vårdformer mycket ofta används med syfte att få till stånd eftervård, i utskrivningsfall avseende narkomaner. Slutligen skulle det vara av vikt att få klarlagt hur eftervården mera konkret anordnas vid utskrivning av narkomaner, som intagits på sjukhus med stöd av lagen om sluten psykiatrisk vård i vissa fall (t. ex. om övervakare tillsatts, hur bostad ordnats och, där sjukskrivning inte erfordras, arbete anskaffats). En viktig angelägenhet för att få till stånd vård av flera narkomaner än är särskilda vårdinsatser för narkomaner i kriminalvårdens anstalter. 1 början av uppgick dessas antal i nämnda anstalter till mer än 1 000 (av samtliga intagna). För en utredning om hur dessa Kartong: S. 8. skulle kunna beredas specialbehandling i åtminstone vissa former (t. ex. särskild gruppterapi) skulle SBN också kunna fungera som initiativtagare (eventuellt liksom vad gäller ovan berörda problem i egen regi låta verkställa behövliga utredningar). Därigenom skulle SNB ju främja syftet med sin verksamhet, som bl. a. torde vara att såvitt möjligt förstärka samhällets vårdinsatser. Med stöd av det anförda får jag hemställa1 att hos regeringen anhåller att samarbetsorganet för bekämpande av narkotikamissbruk (eller annat lämpligt organ) får i uppdrag att ta de initiativ som kan erfordras för belysning av de i motionen berörda sammanhangen rörande narkomanvård inom sjukvården. 1 (Se även motion 1972:177)