mot · FV021703 · 1972-05-18 00:00:00 — av fröken m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 97 med förslag till lag om närvarorätt vid sammanträde med eller landstingskommunal nämnd. En av huvudfrågorna i debatten om den kommunala demokratin och därmed om det lokalpolitiska samhällsarbetets funktion och innehåll är hur man inom den representativa demokratins ram skall kunna vidga informationen till och ge inflytande åt för samhällsfrågor intresserade grupper. Utredningen om den kommunala demokratin härefter framställningar och motioner från alla partier tillsatts för att analysera dessa frågor och föreslå åtgärder som kan bredda och fördjupa den kommunala självstyrelsen. I regeringens direktiv till utredningen, liksom i deklarationer från alla de stora riksdagspartierna, har bestämt och entydigt hävdats att de åtgärder som kan komma att vidtas för att vidga medborgarinsynen och förbättra medborgarinflytandet icke får ifrågasätta den demokratiska styrelseform och den representativa ordning som etablerats i vårt land. Det i proposition 1972:97 framlagda förslaget till en ny lag angående kommunanställdas rätt att erhålla närvaro- och yttranderätt vid kommunala nämndsammanträden åsidosätter emellertid dessa principer. Föredragande statsråd föreslår i propositionen en, som det heter, tillfällig lagstiftning som skall ge Kungl. Maj:t fullmakt att efter framställning från kommun eller landsting medge att arbetstagarrepresentanter skall få rätt deltaga i nämndsammanträden men ej i dess beslut. Det är en skrivelse från som aktualiserat frågan, och regeringen har tagit på sig att såväl analysera förslaget som framlägga propositionen. Enligt propositionens egen text skall lagförslaget närmast ses som tillkommet för att konkret möjliggöra en försöksverksamhet med praktisk företagsdemokrati i kommunerna. Det försvarar inte en anmärkningsvärd rad av brister i såväl den formella hanteringen som i sakfrågorna. Detta är så mycket mer beklagligt som det är intressanta och principiellt viktiga frågor kring de offentliganställdas inflytande och medbestämmanderätt som berörs i propositionen. När regeringen på tre veckors varsel i form av proposition till vidarebefordrar en enskild organisations i brev framförda önskemål i en fråga som är föremål för prövning i utredningen om den kommunala demokratin är detta i sig anmärkningsvärt; detta så mycket mer som föredragande statsrådet med propositionens framläggande ger denna utredning tilläggsdirektiv. I dessa ges utredningen i uppdrag att pröva hur och om en vidgad närvarorätt för de kommunan ställda kan förenas med den politiska demokratin. Det hade varit på sin plats att först låta utredningen behandla frågan och sedan, efter remissförfarande, eventuellt framlägga en proposition. Belysande är även att de bägge kommunförbunden icke tillfrågats och vare sig på styrelseeller på direktionsnivå beretts tillfälle framföra synpunkter. Vi vill framhålla att det synes vittna om en uppenbar nonchalans mot att framlägga propositionen som enligt riksdagsordningen skall förbehållas endast synnerligen angelägna propositioner. Riksdagsordningen § 54 föreskriver: Övriga propositioner, som Konungen finner böra behandlas under vårsession, böra till avlämnas från dess öppnande, och må sådan proposition ej senare avlåtas, med mindre Konungen prövar uppskov med framställningen lända riket till men eller eljest finner synnerliga skäl föreligga för dess avlåtande. I propositionen presenterar nu departementschefen ett lagförslag, som skall möjliggöra såväl närvaro- som yttranderätt för kommunanställda. För vår del vill vi påminna om att slog fast att de kommunala nämnderna, utan undantag, skulle vara partipolitiskt sammansatta. I grundlagberedningens motiv till ny riksdagsordning heter det: Vad som härvidlag framstår som särskilt viktigt är att organisationerna inte som sådana blir representerade i eller de andra beslutande organen; en utveckling i riktning mot ett korporativt system är inte förenlig med den grundläggande principen att de beslutande organen skall sammansättas genom val med allmän och lika rösträtt. Denna grundsyn kan vi helt dela. I grundlagberedningens förslag till ny regeringsform heter det i § 5: 1 kommunerna företrädes medborgarna av valda ombud, som beslutar självständigt enligt lagarna. Universitetslektor har i en tidningsartikel kommenterat kravet på fullvärdig representation närvaro-, yttrande- och beslutsrätt och konstaterar att tillmötesgående av en sådan begäran innebär att grundvalen för den representativa demokratin överges. Är , dess utskott och organ nästa, frågar han. I anknytning till den föreslagna 5:e paragrafen i RF påpekar han att statsmakterna när de nu utsätts för påtryckningar att rubba folksuveränitetens princip på det kommunala planet i den allmänna företagsdemokratins namn bör erinras om detta. Man borde ha haft sådana här kodifierade grundlagstexter för att i ett minoritetsparlamentariskt skede ge statsmakternas företrädare råg i ryggen. I propositionen framhålles: Anledningen till den restriktiva ordning som gäller i fråga om närvarorätt torde främst vara att man velat skapa garantier för ett fritt meningsutbyte mellan ledamöterna samt för självständighet och oberoende vid beslutsfattandet. Sammanfattningsvis: en garanti för ett fritt meningsutbyte samt för ett självständigt oberoende i beslutsfattandet som åberopas i propositionen kan enligt samma proposition nu slopas. Detta skall kunna ske genom enkelt majoritetsbeslut och enligt fullmakt åt Kungl. Ett bifall till propositionen innebär ett frångående av hitintills som grundläggande ansedda demokratiska principer och av den representativa demokratin i vad det gäller den kommunala självstyrelsen. Denna proposition bör därför icke bifallas. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att måtte avslå proposition 1972:97. () () () () N. () i Trobro