mot · FV02740 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående tillämpningen av bestämmelserna om rationaliseringsstöd till vissa jordbruk. I beslut angående den framtida jordbrukspolitiken uttalades behovet av en betydande jordbruksproduktion i . De materiella bestämmelserna i beslutet hade emellertid inte en sådan utformning att den uppsatta målsättningen främjades på ett tillfredsställande sätt. Det efter utredning fattade riksdagsbeslutet angående jordbruket i norra har redan gett goda effekter. Hos jordbrukarna har statsmakternas allvarliga avsikt beträffande målsättningen för jordbruket i norra efter 1971 mött en helt annan tilltro än beslut. Riktlinjerna, som uppdrogs 1972, skall efter en treårsperiod omprövas med beaktande av gjorda erfarenheter. Redan har vissa erfarenheter gjorts som bör övervägas. Strukturrationaliseringen inom jord- och skogsbruket går mycket snabbt också i och motsvarande områden i vårt land. De insatser inom regional- och arbetsmarknadspolitiken, som syftat till att åstadkomma balans mellan arbetstillfällen och tillgång på arbetskraft, har inte varit tillräckliga. Enligt AMS bedömningar som redovisas i årets statsverksproposition kan inte förväntas att en sådan balans kan uppnås . Slutsatsen av denna bedömning måste bli att en fortsatt stark avflyttning kan väntas när konjunkturen vänder. I översikten över arbetsmarknaden anföres i statsverkspropositionen, bilaga 13, följande: 1 det konjunkturläge som har rått har takten i strukturförändringarna inom näringslivet ökat. Den stigande efterfrågan på arbetskraft kommer i en uppåtgående konjunktur sannolikt att ha en sådan inriktning att stora krav kommer att ställas på de medel inom arbetsmarknadspolitiken som är avsedda att främja en yrkesmässig och geografisk rörlighet. För Norrlandslänen och särskilt deras inland är det nödvändigt att tillvarata alla tillfällen att skapa sysselsättning för att vidmakthålla samhällsbildningen. Sysselsättningen inom jord och skog har haft den största betydelsen. Det är för framtiden och inte minst viktigt att tillvarata alla meningsfyllda sysselsättningsmöjligheter även inom jordbruket och skogsbruket för att ge sysselsättning och inkomst. Särskilt för kvinnorna är tillgången på acceptabla sysselsättningsmöjligheter mycket små. Också bestämmelserna för jordbrukspolitiken bör anpassas så att detta problem så långt möjligt beaktas. Nedanstående tabeller belyser i viss mån utvecklingen och den betydelse jordbruket har för sysselsättningen i de fyra nordligaste länen . Åkerareal 1961 respektive 1970 Antal brukningsenheter fördelade i storleksgrupper åkerjord Antal bruksningsenheter fördelade i storleksgrupper åkerjord 2,1-5 5,1-10 6 418 4 890 4 242 3 114 7 164 7 320 5 538 4 436 23 362 19 760 9 251 10 225 -14 111 - 9 535 -78 +1 025 +593 Antal kor 1970 fördelade på besättningsstorlekar 357 1 703 2 195 253 977 1 541 423 2 291 3 407 156 992 1 312 1 189 5 963 8 455 Antal nyuppförda kreatursplatser i Y, Z, A C och BD-län Antal nötkreatur i de fyra nordliga länen 1970 nöt Av dessa siffror borde kunna dras slutsatsen att jordbruket spelar en stor roll för sysselsättningen såväl i produktionsledet som i förädlingsoch distributionsledet. Av kända skäl, inte minst geografiska och klimatologiska, kan inte jordbruksrationaliseringen främst i inlandet enbart ta sikte på en renodlad jordbruksinriktning med jämn sysselsättning året om enbart i jordbruket. Erfarenheten av omnämnda riktlinjer riksdagsbeslut har visat att praktiskt taget hela inlandet och mycket stora delar av kustområdet inte omfattas av jordbrukspolitikens rationaliseringsinsatser. riksdagsbeslut om särskilda bestämmelser för och vissa andra områden har gjort detta möjligt dels genom särskilt pristillägg på produkterna och dels genom särskilda bestämmelser beträffande rationaliseringsstöd för redan etablerade jordbrukare, det s. k. B-stödet. Maj.ts kungörelse om rationaliseringsstöd till vissa jordbruk (SFS 1971:420) föreskrives bl. a. följande: Statligt stöd lämnas endast till åtgärd som fordras för att förbättra försörjningsmöjligheterna under den återstående yrkesverksamma tiden för den som är brukare vid tiden för ansökan om statligt stöd. Statligt stöd lämnas endast om 2. brukarens inkomst huvudsakligen kommer från jord- och skogsbruket på enheten,. Ett av de bärande motiven för beslut om det s. k. B-stödet var dels socialt och dels önskan att åstadkomma en minskning av takten i produktionsnedgången i avvaktan på uppbyggnaden av rationella enheter. Inom områden där en uppbyggnad av på lång sikt bestående jordbruksföretag inte förväntas bli aktuell, kan stöd medges med en begränsad översiktlig strukturbedömning för området. Stödet bör utgå endast under förutsättning att inkomsten huvudsakligast kommer från jord- och skogsbruket på den aktuella brukningsenheten och utgör ett tillfredsställande försörjningsunderlag för nuvarande brukaren och hans familj. Vid bedömningen bör också hänsyn tas till andra bestående förtjänstmöjligheter på orten av exempelvis skogsbruk, turism och fiske. Inkomst från industriarbete torde heller inte utgöra hinder. Främsta syftet bör, enligt anvisningarna till kungörelsen, vara att förbättra familjens inkomster. Åtgärden skall dessutom vara lönsam och förbättra brukarens inkomster. Detta innebär bl. a. att det kalkylmässiga kontantöverskottet genom åtgärder skall förbättras. Även om dessa villkor uppfylles finns många fall där B-stödet ändå inte är meningsfullt och kan komma till stånd om inte tillämpningen tillätes anpassa sig till aktuella förhållanden. Även om åtgärden ger förbättrad lönsamhet räcker den i vissa fall ändå inte till för ett tillfredsställande försörjningsunderlag för nuvarande brukaren och hans familj. Åtgärden kan vara nödvändig för att skapa sådana arbetsförhållanden på fastigheten att den ene av makarna kan gå ut i annan förvärvsverksamhet på hel- eller deltid. Fastigheten kan vara så liten att nettoinkomsten inte blir större än varför inkomsten från annat arbete överstiger inkomsten från jordbruket dock utan att en tillfredsställande familjeinkomst uppnås. Genom inkomstbalansen mellan jordbruket och annan förvärvsverksamhet förloras rätten till B-stöd. Risken synes vara särskilt stor om det såsom i regel är fallet är mannen i familjen som har möjlighet till annat förvärvsarbete. I bygder där B-stödet är mest aktuellt har kvinnor som regel utomordentligt svårt att erhålla förvärvsarbete utanför hemmet. Den kvinnliga förvärvsfrekvensen är synnerligen låg. Detta framgår klart av den kommunvisa redovisningen härför i Länsplan för berörda Norrlandslän. Enligt tradition är det mannen som är skriven för fastigheten och söker ifrågavarande stöd, men det är oftast både mannen och hustrun som är lagfarna och likaberättigade ägare av fastigheten. Det är synnerligen otidsenligt om mannen i detta sammanhang skall representera fastigheten och att stödet skall knytas till hans person och till hans inkomst av annat förvärvsarbete utanför jordbruket. Motsvarande kriterier synes inte knytas till inkomsten från den kvinnliga parten i familjen. Detta förefaller desto mera orimligt med hänsyn till kvinnornas svårigheter till förvärvsarbete utom hemmet i berörda bygder. Av arbetsmarknadsmässiga orsaker kan enda förutsättningen för att uppnå ett rimligt försörjningsunderlag ofta vara att mannen tar förvärvsarbete utanför fastigheten och kvinnan genom rationalisering av driften på fastigheten sköter lantbruket. Härigenom kan det bli möjligt att uppfylla B-stödets målsättning att i praktiken nuvarande innehavaren bereds förbättrade försörjningsmöjligheter inom den egna fastigheten. Det är inte rimligt att innehavaren i ovan relaterade exempel är mannen. Huruvida så anses vara fallet framgår inte klart av riksdagsbeslutet och inte heller av den kungl, kungörelsen eller dess tillämpningsföreskrifter. Utredningen (SOU 1970:72) uttalade beträffande lönsamhetsbedömningen bl. a. följande: Främsta syftet bör således vara att förbättra familjens inkomster. I detta sammanhang bör understrykas att åtgärder av aktuellt slag är ofta relativt begränsade på fastigheter som inte kan bedömas såsom bärkraftiga och inte hindrar andra fastigheter att utvecklas till bärkraftiga enheter. Frågan om bedömningen att den huvudsakliga inkomsten skall erhållas från i detta sammanhang ifrågasatta fastigheter torde behöva bedömas flexibelt. Eftersom detta inte kan ha någon ens nämnvärd inverkan på den jordbrukspoiitiska målsättningen i stort men däremot har en avsevärd inverkan på försörjningsmöjligheter och bosättning i enskilda fall, bör lantbruksnämnd och länsarbetsnämnd med redan givna direktiv utan större svårighet kunna göra erforderliga bedömningar om åtgärdens önskvärdhet ur social- och arbetsmarknadssynpunkt. Kvinnans arbetsinsats i omnämnda exempel bör kunna beräknas till en omfattning som avses med huvudsaklig inkomst Ett dröjsmål med rimliga insatser och åtgärder för att stödja sysselsättning och bosättning i berörda bygder kan åstadkomma obotliga skadeverkningar. Samhällsstrukturen är på många håll sådan att den inte tål en ytterligare kraftig utflyttning. Tillämpningen av B-stödet som här föreslås bör därför komma till stånd utan att avvakta den treåriga försöksperiodens utgång. Denna tillämpning synes oss stå helt i överensstämmelse med målsättningen och avsikten med B-stödet. Dessutom ansluter den till den moderna synen på makars alltmer naturliga rätt och strävan till egen förvärvsinkomst. Med stöd av vad som anförts hemställes att hos Kungl. ger till känna vad som i motionen anförts beträffande tillämpning av rationaliseringsstödet till vissa jordbruk (SFS 1971:420). ÅSLING (c) () i Holmgården