mot · FV021030 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående registreringen av farmaceutisk specialitet. På den svenska läkemedelsmarknaden finns omkring 2 100 farmaceutiska specialiteter - registrerade läkemedel som får marknadsföras i . Dessa läkemedel kan indelas i grupper med varierande farmakologisk verkan på olika organsystem. Inom varje sådan grupp läkemedel finns inte endast ett läkemedel med olika beredningsformer och styrkegrader utan vanligen ett helt sortiment med identiska eller likartade preparat. Ett exempel på en sådan grupp farmaceutiska specialiteter är vitaminerna. Vitaminer ingår i vår dagliga föda och vi kräver normalt ingen extra tillförsel i form av läkemedel. Den brokiga namnsättningen för rent kommersiella syften av dessa specialiteter och preparatrike domen kan åskådliggöras med en förteckning över Bephosan c. coffein Plyvitil Vi-Daylin Vitatonin S Enbart de s. k. multivitaminpreparaten, medel som på olika sätt kombinerar ABCDE-komplexens vitaminer, är närmare fyrtio till antalet. Preparat som på detta sätt har lika eller likartad verkan och identisk eller blott obetydligt avvikande komposition kallas synonymer. Synonymerna uppdelas i s. k. mee-to preparat, vilket kan vara samma preparat som konkurrentens men framställd genom en annan metod och s. k. molekylmanipulerade preparat, där någon enstaka molekyl i den aktiva substansen ersatts för att skapa kemisk åtskillnad. Den terapeutiska vinsten med tillkomsten av dessa synonymer är obefintlig eller marginell. En med synonymerna närbesläktad grupp läkemedel är de s. k. kombinationspreparaten. Från kommersiell synpunkt har läkemedel en begränsad överlevnadstid. För att hålla sig kvar på marknaden gäller det att presentera nyheter. Ett väldigt och kostnadskrävande arbete läggs ned på att marknadsföra sådana nyheter i form av fasta kombinationer av redan tidigare kända och använda läkemedel. Sådana fasta kombinationer är värdelösa eller direkt olämpliga. Redan förhållandet att dessa synonympreparat och kombinationspreparat kan överleva kommersiellt och att fantasinamnen vinner insteg på bekostnad av de kemiskt beskrivande namnen vittnar om att läkarna och konsumenterna är påverkbara offer för en målmedveten marknadsföring. Välbekant är också den synnerligen intensiva kommersiella påtryckning som läkarkåren är utsatt för. Resultatet av denna utveckling av handeln med läkemedel är ett anstötligt slöseri med samhällets totala resurser och med skattemedel via den statliga läkemedelsrabatteringen. Det imponerande omfånget för läkemedelsforskning som presenteras av läkemedelsbolagen reduceras, om ovanstående fakta om läkemedelsforskning på kombinationspreparat och synonymer beaktas, till väsentligt blygsammare insatser. gäller att den viktiga delen av all läkemedelsforskning bedrivs utanför läkemedelsföretagen på offentliga laboratorier och kliniker. En offentlig amerikansk utredning av läkemedelsbranschen, den s. k. , anförde bl. a. att av 2 131 preparat som lanserades innehöll 1 440 två eller flera äldre substanser i kombinationer och 380 preparat var kopior eller smärre variationer på redan existerande preparat. Samma kommitté finner att i den mån som industrin inriktar sin forskning på imitativa, onödiga preparat, åstadkommer den ett slöseri med välutbildad forskningspersonal, med forskningsapparatur och klinisk utrustning som tas i anspråk för att testa preparaten, en förvirrande mångfald av preparat som uppreklameras hos läkarna, och en ytterligare börda för patienterna eller skattebetalarna som måste stå för kostnaderna. Till detta bör läggas att företagens oinskränkta rätt att introducera nya medel belastar en redan hårt ansträngd läkemedelsregistrering och läkemedelsprövningsinstitution, som i stället för meningsfulla översiktliga kontroller av läkemedels inverkan på folkhälsan får vända hela sin uppmärksamhet mot strömmen av likgiltiga produkter. Av intresse är förhållandet i . I har funnits en betydligt strängare lagstiftning för registrering av läkemedel. Det heter i lag om läkemedel och gifter § 14: Farmasoytisk specialpreparat må ikkeomsettes eller i handelen for det er godkjent av Spesialitetsnemnda, se § 19. Godkjenning gis på grunnlag av en bedommelse av preparatets art, sammensetning, kvalitet og holdbarhet. Godkjenning skall bäre gis for preparat som anses medisinsk berettiget og som det antas å vcere behov av. Värdet av en sådan lagstiftning avspeglas i antalet registrerade specialiteter i och . 1 fanns då 1 008 specialiteter registrerade, i 2 049. 1962 avslogs i 47 ansökningar på grund av bristande medicinskt berättigande, vilka godkändes i . Det finns således konkreta bevis för att en lagstiftning inom detta område kan mildra effekterna av den profitbaserade läkemedelsindustrins exploatering av hälsa. Med hänvisning till vad som anförs i motionen hemställs att hos Kungl. Maj:t hemställer att 15 § första stycket läkemedelsförordningen (1962:701) erhåller följande ändrade lydelse: Farmacevtisk specialitet må, om ej annat särskilt stadgas, icke försäljas utan att vara registrerad hos . Farmacevtisk specialitet må icke registreras med mindre den befunnits medicinskt berättigad, kan antas vara behövlig och innebära en dokumenterad förbättring samt bestämmelserna i 4-6 §§ i övrigt iakttagits. Registrering må förbindas med särskilda villkor till förebyggande av skada.