ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021207 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående det statliga transportstödet. Fraktkostnader för företag inom stödområdet varierar kraftigt. För att nedbringa fraktkostnaderna vid långa avstånd medges numera fraktstöd efter vissa kriterier. Oavsett detta kan dock stora fraktskillnader uppstå mellan orter med sinsemellan samma avstånd till godsets bestämmelseort. Orsaken är att olika fraktstyckegodstariffer används, som baserats på avsändningsortens möjligheter till samlastning i vagnar. När ett företag ämnar lokalisera sig inom någon ort inom stödområdet görs givetvis alltid kalkyler över kostnader och då inte minst med hänsyn till fraktkostnaderna vilka ofta utgör en betydande post. Om man jämför orter inom stödområdet finner man att fraktkostnaderna skiljer sig avsevärt. Som exempel kan anföras att en sändning från om till kostar , och samma sändning från , trots att avståndet mellan och är längre. En sändning på till samma ort kostar från och från . Detsamma är förhållandet vid frakt mellan och där kostar , medan frakten från till kostar , trots att avståndet är längre till . Från kostar en sändning om till och från till . Avståndet till från är längre än från . Alla de uppräknade orterna kan erhålla fraktstöd vid sändningar om under förutsättning att transportsträckan är . Då man alltid har högre fraktkostnader från orter inom det inre stödområdet, blir kostnaderna för de företag som är etablerade där alltid högre och dessa orter kommer ständigt i ett ogynnsammare konkurrensläge på grund av högre fraktkostnader. SJ:s indelning av de olika orterna i vad det gäller tariffsättningen är baserad på de hanteringskostnader godset kräver. 1 städerna och de större orterna kan hela vagnar samlastas, då man däremot på de mindre orterna måste komplettera vagnslasterna, vilket är fördyrande och utgör bakgrunden till de olika taxesättningarna. Det är angeläget från lokaliseringssynpunkt, både för väntade nya företag liksom för de redan befintliga företagen, att de i frakthänseende inte kommer i ett ogynnsamt läge på grund av de fördyringar som är en följd av den tariffsättning som SJ tillämpar. Kompensation för dessa fördyringar bör därför ges i form av ett särskilt fraktstöd som eliminerar de merkostnader som uppstår. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. begär förslag om sådant fraktstöd till näringslivet inom stödområdet att orter som klassats efter högre taxa än SJ :s fraktstyckegodstaxa 3 erhåller ett särskilt fraktstöd sorn jämställer dem med företag belägna på de orter som i frakthänseende klassats i tariff 3.
mot · FV021208 · 1972-01-26 00:00:00 — om enhetlig avgiftsmarkering inom telefontaxeområde. Landets ändrade administrativa indelning och den avfolkning som ägt rum på landsbygden har medfört en försämrad service på många områden för glesbygdens innevånare. Kommunalkontor och övrig kommunalservice jämte andra samhällsfunktioner har flyttat till tätorten, affärerna har försvunnit och människornas isolering har blivit allt större. Kontakten med samhällsorganen är svårare att hålla, då även kommunikationerna försämrats avsevärt, många postkontor har dragits in, järnvägar och busslinjer nedlagts. Telefonen har blivit något av en nödvändighet som utnyttjas i allt större utsträckning av glesbygdens innevånare. Tyvärr är även telefontaxorna ofördelaktiga för dessa människor. Taxorna är utformade med utgångspunkt i det egna lokala telefonstationsområdet, där endast en markering sker hur långt samtalet än blir. Ringer man till en annan lokaltelefonstation inom samma riktnummerområde, som man tvingas göra i mycket stor utsträckning, sker en markering . De lokala telefonstationsområdena kan på landsbygden vara mycket små och antalet personer man kan nå med endast en markering kan begränsas till några tiotal personer. De stora orterna kan för samma kostnad nå 100 000-tals människor. Det borde anses rimligt att abonnenter som tillhör samma riktnummerområde kunde få ringa samtal för endast en markering inom nämnda område. Dagens telefontaxor upplevs som en orättvisa särskilt som kontakterna i de små taxeområdena är så obetydliga jämförda med de enormt stora kontaktmöjligheter som finns på de större orterna. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer om en justering av taxesättning med sikte på att abonnenter inom ett gemensamt taxeområde skall ha samma avgiftsmarkering oberoende av till vilken telefonstation vederbörande hör.
mot · FV02121 · 1972-01-18 00:00:00 — av m. fl. om statliga bosättningslån för ensamstående handikappade. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 160 hemställer vi att beslutar att lånerätten för statliga bosättningslån utvidgas till att omfatta även ensamstående handikappade. () () () () i () () ()
mot · FV021210 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i och om minskning av anslagsramen för Årets statsverksproposition är i princip uppgjord efter samma system som tidigare i vad det gäller kapitalutgifter inom verksamhetsområde. På kapitalbudgeten upptages ett belopp om sammanlagt . Investeringsanslaget upptages med beräknad medelsförbrukning under kommande budgetår, vartill kommer ett marginaltillägg på för att möjliggöra ökade investeringsramar om det skulle påkallas av konjunkturmässiga eller andra särskilda skäl. I årets statsverksproposition uppgår detta marginaltillägg till sammanlagt i runt tal . redovisas beräknad behållning vid innevarande budgetårs slut till . Vi har tidigare vänt oss mot denna budgetteknik med upptagna marginaltillägg. När utvecklingen motiverar särskilda anslag för att stimulera sysselsättningen vid vikande konjunkturer ankommer det på regeringen att förelägga förslag om ytterligare anslag på tilläggsstat, varigenom ges möjlighet att i sedvanlig ordning pröva de ifrågasatta anslagens behövlighet. Åberopande vad här anförts hemställes att beslutar att anslagsramen för kapitalbudget minskas med i förhållande till Kungl. () ()
mot · FV021212 · 1972-01-26 00:00:00 — av i och fröken angående ansvarsfördelningen vid handläggning av frågor om miljöfarliga transporter m. m. transporteras på våra vägar stora mängder kemikalier, oljor och bensin. Riskerna för att från miljösynpunkt förödande olyckor skall inträffa är överhängande. Dessutom är de bestämmelser som reglerar dylika transporter fortfarande bristfälligt utformade. Förutom de rent trafiksäkerhetsmässiga bedömningarna av transportfordonens beskaffenhet bör även andra normer och bestämmelser införas, som beaktar själva lastutrymmenas förmåga att utstå de påfrestningar som uppkommer inte enbart under normala transportförhållanden utan också vid olyckstillfällen. De krav som gäller på en extra besiktning av tankbilar borde utsträckas till att omfatta en noggrann kontroll av alla fordon, speciellt deras lastutrymmen, vilkas transporter kan vålla avsevärda olägenheter från miljösynpunkt om olycka inträffar. En av huvudorsakerna till de bristande bestämmelserna och den otillräckliga kontrollen på detta område kan sökas i det faktum att ansvarsfrågan är oklar. Ingen myndighet synes inom sitt ansvarsområde ha att handlägga frågor av detta slag. Denna oklarhet kan lätt leda till den falska föreställningen och invagga i den grundlösa tron att frågans vikt är obetydlig. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos Kungl Maj:t anhåller 1. om klargörande av ansvarsfrågan för handläggning av ärenden rörande miljöfarliga transporter, 2. om utarbetande av sådana regler för transporter av kemiska ämnen att risken för förödande miljöolyckor elimineras.
mot · FV021213 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om upprustning av väg 363 längs . Med hänvisning till vad sorn anförts i motionen 1972:1278 föreslås att uppdrager åt Kungl. Maj:t att, om inte medel från ordinarie väganslag tilldelas väg 363, upprusta den med medel från arbetsmarknadsanslaget.
mot · FV021214 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om möjlighet för epileptiker att i vissa fall erhålla körkort. Enligt medicinalstyrelsens cirkulär (nr 29) angående läkarundersökning för erhållande av körkort måste den som lider av epilepsi för att kunna beviljas körkort ha varit anfallsfri . är ett av de få länder som har så lång karenstid. I de flesta länder är väntetiden . Det framstår som en angelägen åtgärd i arbetet för att förstärka epileptikernas villkor att försöka komma fram till så generösa villkor som möjligt för utfärdande av körkort till epileptiker, vilkas anfall bringats under kontroll. Å andra sidan är det begripligt att de myndigheter som har att värna om trafiksäkerheten försöker gardera sig mot olyckor på grund av plötsligt insjuknande vid ratten och att man därvid särskilt behandlat epilepsi med restriktiv attityd. På grund av bristen på rationella bedömningsgrunder föreligger alltjämt osäkerhet rörande vad som kan anses vara en rimlig avvägning mellan patient- och trafiksäkerhetsintressen, något som bl. a. avspeglar sig i skillnader i olika länders lagstiftning liksom i olika experters inställning till denna problematik. Huvudvillkoret för beviljande av körkort har i olika länder blivit att vederbörande uppnått en anfallsfri period av viss längd. gällande svensk lag har fastställt den anfallsfria perioden till , med eller utan medicin. Författningen rekommenderar dessutom omprövning av beviljat körkort , samt , dvs. Från många håll framhålls att är en onödigt lång karenstid. Allt fler stater har funnit att en anfallsfri period av eller, i gynnsamma och specialbedömda fall, ännu har visat sig vara tillräcklig. Tvåårsregeln har i tillämpats , i , vidare i och i . Samma regel har undan för undan fått ökad tillämpning inom olika delstater i . ändrade sin lagstiftning från tre till . Beträffande erfarenheten av detta omfattande och på många håll mångåriga experiment med tvåårig anfallsfrihet som villkor för körkort kan allmänt konstateras att man inte på något håll funnit anledning till ändring i riktning mot restriktivare bestämmelser. Mot denna bakgrund anser vi att gällande regler bör ändras så att kravet för att epileptiker skall erhålla körkort sänks från tre till . Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar sig för att epileptiker efter en anfallsfri period av skall kunna ges tillstånd att inneha körkort. () () () ()
mot · FV021215 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om utjämning av telefontaxorna. För uppnående av regionalpolitisk balans i vårt land är det betydelsefullt att samhället försöker skapa så lika förutsättningar som möjligt för både företags verksamhet och människors boende i olika delar av landet. För företag och i stor utsträckning även för enskilda människor är det avgifter som samhället i stor utsträckning beslutar om, såsom telefonoch frakttaxor samt tåg- och flygbiljettpriser för persontrafik, vilka har stor betydelse för att utjämna kostnaderna mellan olika regioner. En för hela landet enhetlig telefontaxa skulle öka de ekonomiska förutsättningarna för decentralisering av företagens administration och andra verksamheter till områden med sysselsättningssvårigheter. Likaså skulle konkurrensförhållandena mellan företag i olika delar av landet något utjämnas genom en sådan reform. För de enskilda människorna borde det vara en självklar rättvise- och jämlikhetsfråga att alla oberoende av bostadsort skulle ha möjlighet att för samma kostnad nå övriga abonnenter. En abonnent inom något av storstadsområdena når hundratusentals andra abonnenter på den lägsta periodavgiften, medan en abonnent i de glesare befolkade delarna av landet kanske endast når något tusental andra enligt denna taxa. Telefonen är att betrakta som ett självklart kommunikationsmedel för samtliga och en form av samhällsservice, som alla bör kunna nyttja mot ungefär lika kostnader. Inom pågår en översyn av hela telefontaxesystemet. Utredningen har presenterat ett delbetänkande om regional utjämning av telefonkostnaderna, och detta betänkande har även remissbehandlats. Förslaget bör ses som ett viktigt steg i riktning mot en allt enhetligare telefontaxa för hela landet. Frågan om en utjämning av telefontaxorna har aktualiserats i men senast vid riksdag avvisats med hänvisning till den pågående utredningen inom . Tyvärr behandlas inte frågan om telefontaxorna i årets statsverksproposition. Avgörandet av denna för jämlikheten och regionalpolitiken så viktiga reform bör inte uppskjutas ytterligare. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att förslag syftande till utjämning av telefontaxorna mellan landets olika delar framläggs, så att beslut kan fattas under innevarande år. . () ()
mot · FV021216 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. angående anslaget till icke lönsamma busslinjer. utgår ersättning till trafikföretag för drift av icke lönsamma busslinjer. Ersättningsreglerna finns intagna i en kungörelse av (1965:201) om statsbidrag till viss linjetrafik på landsbygden. Föreskrifterna innebar i princip att ersättningsbeloppen begränsades till vad som svarade mot per vagnmil bidragsgrundande trafikarbete, varvid med sådant trafikarbete menas det som motsvarar en daglig dubbeltur på varje i icke ekonomiskt bärkraftig landsbygdslinje ingående vägsträcka. 1968 framhöll departementschefen att han delade statens biltrafiknämnds uppfattning att en höjning av den generella maximigränsen för statsbidrag var berättigad. hade föreslagit en uppräkning av bidraget från två till per vagnmil. Departementschefen föreslog för sin del att maximigränsen skulle höjas till . och att formerna för bidragsgivningen skulle utredas. beslöt i enlighet med departementschefens förslag, varpå kungörelsen ändrades i fråga om bidragsbeloppets storlek (kungörelse 1968:118). De upprepade höjningarna av statliga skatter och avgifter som belastar trafikföretagen, den fortlöpande inflationen och därav ökade löne- och andra kostnader är mycket starka skäl för en höjning av bidraget till . från nu utgående . I årets anslagsframställning framhåller transportnämnden att underskottet i den bidragsgrundande trafiken ökat till . Med hänsyn till den ekonomiska situationen för busstrafiken förnyar transportnämnden sitt framlagda förslag att begränsningsregeln . per vagnmil höjs till . Departementschefen har emellertid icke bifallit transportnämndens förslag under åberopande av att han har för avsikt att förelägga höstsession förslag om ändrat bussbidragssystem. Vi förutsätter att departementschefen icke med de kommande ändringarna avser att övervältra kostnaderna på kommunerna med deras redan hårt ansträngda ekonomi. Om övervägandena inom departementet ger anledning till ökade anslag bör sådana anvisas på tilläggsstat. Med stöd av vad här anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t hemställer att, om fortsatta överväganden inom visar att högre anslag till icke lönsamma busslinjer är erforderliga, förslag föreläggs om att anvisa medel på tilläggsstat. PER () i Gäddvik () HANS () () i Agnäs
mot · FV021217 · 1972-01-25 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. om reparationsmöjligheter i för statsisbrytare m. fl. Norrlandsindustrins krav på kontinuerliga transportmöjligheter året runt samt de pågående eller planerade industriutbyggnaderna har ställt vintersjöfarten i blickpunkten på ett helt annat sätt . Gjorda utredningar visar att sjöfart året om är det klart bästa transportalternativet. Förutom att sjötransporter har de största möljligheterna att anpassa sig till ökande transportvolymer beräknas åretruntsjöfart enbart för gods i svenska Bottenvikshamnar ge besparingar om lägst . Den önskvärda vintersjöfartsutvecklingen fordrar fler fartyg byggda för gång i is. Det är därför angeläget att principbeslut om målet för vintersjöfarten fattas möjligt och att staten sedan, genom anskaffande av nya isbrytare av erforderlig styrka i den takt som krävs, stimulerar byggandet av för vintersjöfart lämpade handelsfartyg. har begärt till en ny havsisbrytare. Detta avvisar regeringen i avvaktan på beredning av hamnutredningens betänkande Vintersjöfart. Det vore mycket beklagligt om denna beredning skulle dra ut så att planer på byggande av två nya havsisbrytare /77 skulle försenas. Med fler isbrytare och fler andra fartyg lämpliga för gång i is och en förlängd skeppningssäsong ökar också behovet av reparations- och dockningsmöjligheter för fartyg i vintersjöfart på Norrlandshamnarna. När vi får vintersjöfart året runt till Norrlandshamnarna kommer många isbrytare även statliga att ständigt vara stationerade där. sker översyn och underhåll av statens isbrytare i Syd- och trots att isbrytarnas arbetssäsong både börjar och slutar i . Enligt vår mening talar bl. a. lokaliseringspolitiska och vintersjöfartssäkerhetsskäl för statliga insatser då det gäller att öka docknings- och reparationsmöjligheterna för fartyg i . Översyn och underhåll av statsisbrytarna borde med fördel kunna ske i om dockningsoch reparationsresurser härför tillkommer. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära en utredning syftande till att vård, översyn och reparation av statsisbrytare och andra fartyg skall kunna ske i . PER () i Gäddvik () HANS () () i Agnäs
mot · FV021219 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar Polstam och om skyldighet att utrusta bil med brandsläckare. krävde bränder i samband med trafikolycker 18 dödsoffer och förorsakade därutöver stora materiella skador. Antalet vid bilbränder skadade är okänt. Bilbränder kan uppstå också på annat sätt än vid trafikolyckor; bilister med kupémotorvärmare kan också förorsaka bilbränder. I den tätnande trafiken kan man befara att bilbränderna kommer att öka. Trenden synes dess värre stå sig också . Vid bilbränder reagerar allmänheten oftast panikartat. Man vet inte hur man skall handla, och rädslan för en explosion avhåller ofta från att ge de nödställda hjälp. Denna lucka i trafikantutbildningen måste fyllas. Därtill är det nödvändigt att utrusta varje bil med en brandsläckare. För båtar gäller att försäkringsvillkoren föreskriver brandsläckare. Frivilliga aktioner för anskaffande av brandsläckare i bilar har igångsatts men kan inte förväntas ge snabbt resultat. Då det rör sig om för bilägaren blygsamma kostnader, men en brandsläckare kan förhindra eller lindra person- och materialskador, bör bestämmelser införas om att varje bil skall vara utrustad med brandsläckare. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar att i vägtrafikförordningen intags en bestämmelse om att bil skall vara utrustad med brandsläckare. () ()
mot · FV021221 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om riktlinjer angående charterflygtrafiken. luftfartslag fastläggs riktlinjerna för luftfarten i vårt land. Där stadgas att tillstånd skall innehas för bedrivande av luftfart i förvärvssyfte. Detta gäller både regelbundna och icke regelbundna flygningar. Beträffande den regelbundna luftfarten åtnjuter () nationell monopolställning. I detta sammanhang vill vi emellertid rikta uppmärksamheten på den icke regelbundna lufttrafiken. Denna har präglats av en snabb utveckling som förflutit efter luftfartslagens tillkomst. Utvecklingen har främst tagit sig uttryck i ett omfattande charterflyg. Detta slag av luftfart hade en ytterst begränsad omfattning . Lagstiftarna har ej heller därefter tagit ställning till hithörande frågor. Det framstår därför såsom angeläget att nu hos Kungl. Maj:t begär förslag till mera bestämda riktlinjer för den icke regelbundna luftfarten. tog upp denna fråga i en skrivelse till Kungl. I skrivelsen påtalas förhållanden inom charterflyget som tyder på otillfredsställande konkurrensbegränsning. Ombudsmannen anser det befogat med en översyn av frågan med sikte främst på en gränsdragning mellan å ena sidan den del av luftfarten inom vilken SAS såsom linjeflygbolag eventuellt bör tillförsäkras visst konkurrensskydd och å andra sidan den del inom vilken konkurrensen bör verka. erinrar i sin skrivelse om att en restriktiv tillståndsgivning nu tillämpas beträffande interkontinentala sällskapsresor med charterflyg. Sålunda har olika företag vägrats tillstånd att anordna charterresor med flyg till andra interkontinentala destinationer än , , och , heter det i NO-skrivelsen. I denna påpekas också att SAS kan utnyttja ledigt utrymme i de ordinarie planen för anslutningsflyg och sålunda erbjuda researrangörerna betydligt förmånligare villkor än konkurrenterna kan göra. Här synes alltså föreligga olikheter i konkurrensförutsättningarna som är i hög grad otillfredsställande. Det bruk SAS sålunda kan göra av sin monopolställning på linjefarten innebär att marknadsförutsättningarna för charterföretag och researrangörer inom blir väsentligt gynnsammare än för utomstående företag, framhåller NO. Denne framhåller vidare att avsaknaden av klara besked i fråga om luftfartsregleringens verkningar måste betraktas sorn liktydigt med att de offentliga regleringarnas verkliga effekt utanför linjefarten i realiteten bestämmes av SAS självt och sålunda undandrages de politiskt beslutande instanser som har ansvaret för regleringarnas tillkomst och bibehållande. Vi anser sålunda att en översyn och precisering av reglerna för charterflygverksamheten bör komma till stånd. Föreningen researrangörernas tekniska samarbetsorganisation föreslår i en skrivelse till att ett parlamentariskt sammansatt organ inrättas för kontroll av att de fastställda reglerna följs. Behovet av ett sådant organ bör prövas i samband med den av oss begärda översynen. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till riktlinjer beträffande charterflygtrafiken.
mot · FV021222 · 1972-01-26 00:00:00 — Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 917 föreslås att hemställer hos Kungl. Maj:t om vidtagande möjligt av sådana åtgärder att möjligheterna undersöks att i införa det bilparkeringssystem som förekommer i .
mot · FV021223 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar Rimås och om infogande av i . från till närmar sig nu sin fullbordan och beräknas bli invigd . För att få största möjliga användning av borde man infoga den i ett större kommunikationssammanhang genom att inrätta en ny från i via , , , och vidare till och i . På så sätt skulle den så kostsamma ej blott tjäna den lokala trafiken till och från solens och vindarnas ö utan även den internationella trafiken. Förslaget att infoga den med så betydande kostnader byggda i ett större kommunikationssammanhang genom inrättande av en ny från genom och över och vidare österut är värt att utreda. Härigenom skulle såväl som kunna infogas i Europavägssystemet, vilket ej torde vara utan betydelse för öarnas kommunikationer, näringsliv och turism. Mellan och och mellan och fanns betydelsefulla handelsvägar, och det kan vidare erinras om att den officiella resvägen från det svenska fastlandet tidigare gick över och . Från och vidare österut kan en färjeförbindelse till vara ett alternativ till en förbindelse med . Utan tvekan kommer handelsförbindelserna österut att få ökad betydelse. Under åberopande av det anförda föreslås att hemställer hos Kungl. Maj:t om en snar utredning rörande möjligheten att infoga i ett större kommunikationssammanhang genom inrättandet av en ny från genom och över och till och .