mot · FV021874 · 1972-11-21 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 125 angående utgifter på tilläggsstat I till riksstaten för /73 avseende konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Den för dagen rådande situationen inom vårt industri- och näringsliv inger lätt dystra farhågor för framtiden. Att ställa förhoppningarna till att en kommande konjunkturuppgång skall underlätta det pressade svenska näringslivets återutveckling tyder på en viss optimism men inte på idérikedom och handlingskraft. Varje enskilt industriland måste sannolikt med egna kraftfulla insatser bidraga till att skapa den konjunkturförbättring som man önskar. Detta bör naturligtvis helst ske genom samlade insatser av alla berörda parter inom landet. Även om flera olika uppfattningar råder beträffande en mångfald av vårt lands politiska frågor, så hör dock välståndsutvecklingen och sysselsättningsfrågorna till de angelägenheter som alla vill värna om även om det anses böra ske efter olika program. Oenigheten om lämpligaste metoder för näringslivets stimulans ger ogynnsamma tidsfördröjningar, och mycken tankemöda och kraft ägnas åt debatter om åtgärder grundade på näringspolitiska motsättningar. tilltager konkurrenskraften i en industritillväxande omvärld medan många småoch storföretagare i vårt land sviktar under olika ekonomiska påfrestningar. De politiska lösningar i näringslivsbefrämjande syfte, som diskuteras, grundas på de vanliga politiska styrinstrumenten, såsom direkta stödåtgärder, räntesänkning, investeringsbidrag och skatteavdrag. Alla dessa åtgärder är naturligtvis helt berättigade och mycket angelägna, men de har huvudsakligen symtomatisk verkan. Denna motion vill fästa uppmärksamheten på ytterligare åtgärder. I motion nr 1316 under vårriksdagen 1972 framfördes förslaget att bättre än tillvarataga och stödja landets tekniskt kreativa förmågor, bland annat genom att upprätta regionala innovationscentra. Detta kunde ske i arbetsvårdsnämndernas verkstäder eller i någon yrkesskola eller nedläggningshotad industri. Här skulle uppfinnare med tillverkningsvärda idéer kunna få tillverkningsmöjligheter för fungerande modeller, patenthjälp och viss marknadsföringshjälp. erhållas en central teknisk försöksverkstad för regionens småföretagare som inte alltid med egna resurser kan utveckla nya tillverkningsobjekt. Detta skulle alltså innebära att samhället i högre grad än hjälper de personer vilkas skaparförmåga samhället sedan kommer att få stor nytta av i form av tillverkningsvärda objekt som kan ge sysselsättning åt många människor. Orsakerna till att samhället nu bör intressera sig för och satsa på de kreativa människorna kan sammanfattas i följande punkter: Den tekniskt framskjutna ställning på världsmarknaden som vårt land hade från sekelskiftets första del och delas nu av många andra länder. Den mycket positiva patentbalans i förhållande till vår omvärld som bl. a. skapades av grundläggare till våra världskända industrier har förbytts i en negativ patentbalans. Vårt land betalar numera ut ett överskott på ca för utländska patent. Detta bör bl. a. med hänsyn till punkt 2 och 4 nedan betraktas som en larmsignal. Alltför många personer inom myndigheter och näringsliv samt enskilda tycks förvänta sig att näringslivets rationalisering skall lösa dess framtidsproblem. Höggradig rationalisering, som går mot alltmer utvecklad automatisering, kan sannolikt ge billigare och mera exakt tillverkade produkter så långt är det riktigt. Men i den mån som sysselsättningstillfällena därigenom minskar uppstår samhälleliga nackdelar med rationaliseringen. Lyckligast vore kanske därför om rationaliseringen kunde hållas inom lämpliga gränser och bl. a. koncentreras till de arbeten som innebär ogynnsam arbetsmiljö. (Här är ett angeläget område för innovatörer, att ge uppslag till funktionella industrirobotar som kan avlasta mänsklig arbetskraft och fungera i för människor olämplig arbetsmiljö.) pågår nödvändigtvis stora rationaliseringssträvanden inom näringslivet. Men rationalisering sker även i alla andra industriländer där man dessutom har lägre arbetskraftskostnader. De förhållandevis höga arbetskraftskostnaderna i vårt land återkommer ju i alla produktionsled från råvaruhanteringen via transportleden och förpackningsindustrin m. m., fram till exportfärdig produkt. Vid jämförelse med övriga produktionsländer och handelsgemenskaper kommer vårt land därför trots rationalisering att ha bland de dyraste produkterna på världsmarknaden inom varuområdet traditionella produkter. Av den orsaken räcker det sannolikt inte med rationalisering enbart. Även om det inte tillför motionen något nyhetsstoff kan det ändå vara angeläget att framhålla den vikande nationella förmånen som vårt lands naturtillgångar representerar i dagens läge. Vid en återblick på den passerade delen av måste erkännas, att vårt land och dess näringsliv har haft en oerhörd fördel framför många andra industrinationer genom våra rika naturtillgångar och vårt sätt att kunna utnyttja dessa. Andra industriländer har i stor utsträckning tvingats att importera råvaror till avsevärda materialkostnader. Resten av tillverkningskostnaderna har huvudsakligen varit arbetskraftskostnader och driftkostnader, bl. I vårt land har skogen, malmen och elkraften kunnat utnyttjas utan importkostnader men har dessutom givit billig inhemsk råvara och drivkraft samt tillfört landet goda exportinkomster. 1 dagens läge kan följande synpunkter läggas på råvarutillgången och energiresurserna: Skogen och dess produkter har numera inte så gynnsamma säljmöjligheter till de priser som erfordras för att skogsbruket skall vara lönsamt. Avverknings- och transportkostnader m. m. är så höga att vissa skogsområden inte är avverkningsvärda. Viss utländsk priskonkurrens råder. Konsten att framställa kvalitetsstål är internationellt utbredd. Internationellt stål tillhandahålles till lågt pris på världsmarknaden. Svenskt stål och järnmalm har mycket svårt att konkurrera. Sedan miljövårdskostnaderna lagts ut på tonpriset försämras ytterligare de svenska järnverkens konkurrenskraft. c. Elenergin, som till största delen går till de stora processindustrierna, har kunnat erhållas med inhemska kostnader genom tillgänglig och utbyggnadsvärd vattenkraft. Om det för den planerade fördubblingen av energibehovet skall utnyttjas importerat oljebränsle eller importerat atombränsle, tillkommer härigenom nya och kanske högre kostnader för elenergin. Med det anförda betvivlas inte att alla personer i ansvarig ställning är väl medvetna om dessa förhållanden, men en något pessimistisk påminnelse om våra naturtillgångars aktuella värde i förhållande till våra glansdagar, kan väl ändå anses vara berättigad. Vad motionen nr 1316 syftade på utöver att bättre tillvarataga och stödja landets tekniskt kreativa förmågor är att stimulera till produktion av nya, unika produkter. Då vårt land har svårigheter att konkurrera med billig arbetskraft är en av möjligheterna att försöka återvinna ställningen som en av de världsledande nationerna på teknikens och industrins område. Den möjligheten har vi ännu kvar inom landet med den skickliga personal inom alla kategorier som landet förfogar över och med den ännu inte tillvaratagna idéproduktionsreserven som landets innovatörer utgör. De flesta industriländer kommer att konkurrera på världsmarknaden med rationellt och billigt framställda traditionella produkter. Några länder avser att satsa på nya, unika produkter, att försöka vara först på marknaden och sälja så länge som det går. Här bör alltså vårt land kunna konkurrera med stor framgång. Inom området framtidsprodukter finns ett oändligt produktområde för den som försöker ligga ett steg före. Här kan anföras ett exempel: Ett svenskt företag i dammsugarbranschen går ut på världsmarknaden med den nya dammsugaren med automatiskt indragbar elsladd inga besvär med att linda upp sladden. Ett gott försäljningsargument! Men landet som (i vissa avseenden) ligger ett steg före svarar då med den allra nyaste dammsugaren utan sladd. Man har nämligen utvecklat en liten men högeffektiv ackumulator som automatiskt laddas då dammsugaren hänges på sin förvaringskonsol! Om man ser på det framtidsbehov som finns enbart inom de tekniskt och materiellt lågutvecklade länderna och vill medverka till att även deras innevånare skall uppnå en hygglig materiell standard, så uppenbaras också oerhört stora tillverkningsbehov. Om lämplig ekonomisk clearingmetod kunde uppfinnas skulle inte någon behöva vara arbetslös i vårt land och ett antal vänländer skulle förhoppningsvis kunna ha stor materiell nytta härav givetvis efter landets egen önskan. Föreliggande motion vill bl. a. försöka anvisa några metoder att uppnå större effektivitet i vår marknadsundersökning och marknadsföring och har därmed en viss anknytning till refererad motion nr 1316. Påbörjade och planerade statliga åtgärder Inrättandet av exportråd var en betydande satsning på landets utlandsrepresentation i handelsfrågor. Vidare tyder information angående ny industripolitisk verksorganisation () på ytterligare aktiviteter och samordning av de industrioch handelspolitiska verksamheterna. Med riktig och för ett fritt svenskt näringsliv välvilligt inriktad planering av respektive industriverkets funktioner bör det kunna bli till mycket god nytta för handel och industri. Några synpunkter på riktlinjerna för utlandsrepresentationen med avseende på handels- och marknadsföringsfrågorna må dock anföras: Av de 19 handelssekreterartjänsterna som f. n. är inrättade är 16 placerade inom livliga industrimarknader medan endast 3 arbetar i utvecklingsländer. Fråga är om det inte skulle vara värdefullt att utöka representationen i vissa industri- respektive utvecklingsländer i enlighet med den tankegång som senare framföres i motionen. De 19 handelssekreterarkontoren sysselsätter ett 80-tal personer vilka utöver handelssekreterarna utgöres av praktikanter med stipendier från kommerskollegium samt lokalanställda assistenter och biträdespersonal. Av tillgängliga uppgifter framgår att dessutom en ny personalkategori anses böra tillkomma bestående av lokalanställda marknadssekreterare som avses tilldelas marknadsföringsuppdrag. Vidare planeras att inrätta ytterligare praktikantstipendier. Den här skisserade organisationen är sannolikt väl dimensionerad för att utföra av svenskt näringsliv beställd utrednings- och marknadsföringshjälp, dvs. att arbeta på givna uppdrag. Däremot kan ifrågasättas om ifrågavarande personal kan utnyttjas för den form av uppsökande verksamhet som senare framföres i motionen. Den dokumentationscentral och datoranläggning som avses disponeras bl. a. för databehandling av utländska varuförfrågningar bör helst samplaneras med motsvarande funktioner inom det verksamhetsområde som motionen behandlar. Teknisk hjälp från samhället Otaliga exempel visar att ett fritt näringsliv är det mest effektiva och dynamiska sättet att driva tillverkning och handel inom de flesta fackområden. Men det är också lika säkert att ett antal funktioner måste samordnas och samadministreras ofta genom staten eller lokala samhällsfunktioner. Var gränsen mellan enskild verksamhet och samhällsinsatser skall gå råder det de mest skilda uppfattningar om. De stora företagen är vanligen relativt välförsörjda i fråga om forskning, konstruktionsarbete, marknadsföring, transportresurser m. m. De små och medelstora företagen har det betydligt svårare i de flesta avseenden. Det förmodade behovet av innovationscentra i regionerna har tidigare framförts genom motion 1316. Forskning m. m. I vad gäller forskning, materialkännedom, utprovningsresurser och liknande funktioner bör statliga resurser härför ställas till näringslivets förfogande till lägsta möjliga kostnad för de små företagen och med korta leveranstider. Det är orimligt att små företag skall kunna satsa tid och pengar på utredningar som vanligen ligger utanför deras kompetensområde. Deras huvudsakliga uppgift är ju att producera och därmed hålla de anställda sysselsatta. För ovan angiven verksamhet bör även högt kvalificerade myndigheter och försöksanstalter kunna inordnas i näringslivsbefrämjande verksamhet. I mån av tid bör alltså exempelvis flygtekniska försöksanstalten, statens provningsanstalt, FOA, högskolorna m. fl. utnyttjas för detta. I en för näringslivet svår tid kan denna hjälp till näringslivet vara viktigare för att kunna bibehålla sysselsättningen än vissa andra pågående arbeten av forsknings- eller provkaraktär. Här erfordras god samordning av alla landets resurser. Det torde finnas ett stort antal tillverkningsvärda uppfinningsidéer inom landet. Personer i aktningsvärd ställning vid högskolor och inom näringslivet räknar dem i tusental. Men den svenska industrin är ytterst försiktig med att ställa om sin tillverkning och maskinutrustning från de produkter som man traditionellt tillverkar till något nytt, vars avsättningsmöjligheter man inte känner till. Dessutom vet man ju inte heller var de för viss industri lämpliga tillverkningsidéerna finns inom landet. För att undvika den senare av dessa två utvecklingshämmande faktorer bör upprättas en idébank (eller annan lämplig benämning). I dess dataregister införes med lämplig kodifiering objekt i stort enligt nedan: Grundidéer till enkla eller mer komplicerade objekt (bl. a. idéer med framtidsvärde). Mera utarbetade och ev. utprovade idéer och konstruktioner. Helt tillverkningsfärdiga objekt, t. o. m. med ritningar och kalkyler. Förteckning över de svenska företag som vill anknyta till detta centralregister med redogörelse för tillverkningsresurser m. m. Förteckning över aktuella tillverkningsbehov för distribution inom landet, t. ex. legoarbeten till större industri. Förteckning över tänkbara tillverkningsbehov för export (enligt punkten Marknadsundersökning nedan). Vissa erforderliga patenthandlingar och -uppgifter. Hänvisning till värdefulla och idégivande tidningsartiklar m. m. i svensk och utländsk press. Registret bör inte ha alltför offentlig karaktär utan ges ett visst industriskydd. Svenska företag och enskilda bör dock enligt lämpliga bestämmelser ha tillgång till för respektive bransch nödiga uppgifter. En snabbt arbetande dokumentationscentral, huvudsakligen avsedd för patentärenden, bör upprättas vid eller i anslutning till patentverket. Det förefaller som mycket kan göras för att effektivera förfarandet och därmed minska tiden vid patentansökningar. De små och medelstora företagen som saknar utlandsrepresentation utnyttjar de befintliga exportserviceorganisationerna för denna verksamhet. Det större företagen har dessutom egna resurser för utlandsverksamheten. De uppdrag som tilldelas de svenska handelskamrarnas personal i utlandet genomföres helt säkert mycket tillfredsställande, men räcker det med enbart denna beställda uppdragsverksamhet? Om personal gärna av innovativ karaktär avdelades för mera uppsökande verksamhet inom aktuella länder, skulle säkert en avsevärd mängd tillverkningsvärda objekt kunna tillföras svensk industri. Detta gäller kanske främst inom utvecklingsländer, varav en del förefaller att ha vissa ekonomiska resurser eller lämpliga bytesvaror samt en egen strävan till anskaffning av nyttoprodukter för fortsatt utveckling. Marknadsundersökare av angivet slag bör vara mer tekniskt utbildade och inriktade än de merkantilt utbildade handelssekreterarna. Det bör dessutom vara personer som är mycket välutbildade och välrekommenderade med avseende på förmågan att fullfölja tankegången i uppdraget: Vad kan svensk industri producera för den aktuella marknaden? Med lämplig personal, som kan lånas från svenskt näringsliv och kontraktanställas , är det mycket sannolikt att ett avsevärt antal tillverkningar kan tillföras svenskt näringsliv. Härvid bör möjligheten till visst råvaruutbyte även beaktas i högre grad än . Utgångspunkten för hela ovanstående resonemang är att världens behov av industriprodukter är så stort att ingen sysslolöshet skulle behöva finnas i vårt land under förutsättning att vi hittar de rätta säljbara produkterna. Dessa latenta behov måste vi i likhet med vissa andra industriexpanderande länder gå ut i världen för att själva uppsöka. Genom idébankens register kan lämpliga svenska företag med anmälda sysselsättningsbehov därefter ges möjlighet och nödig hjälp till produktutveckling och senare marknadsföring i respektive länder. Att på föreslaget sätt samordna funktioner inom stat och näringsliv samt förorda ytterligare ökad utland srepresentation är måhända stora förslag i en liten motion. Men det är sannolikt nödvändiga åtgärder för att det svenska näringslivet skall kunna upprätthålla erforderlig sysselsättningsgrad. Alla anhängare av fri företagsamhet reagerar kanske mot den ökade centralstyrning som staten kan tänkas få i det skisserade läget. Men en förståndig regering inser förhoppningsvis att ett fritt näringsliv - med lämpligt statligt stöd är vida överlägset något statligt företag inom alla handels- och industribranscher. Någon hårdare styrning eller maktövertagande från statens sida med avseende på företag som ansluter sig till det skisserade systemet måste därför inte nödvändigtvis förutsättas. Motionens innehåll avser sysselsättningsbefrämjande åtgärder, vilket i sista hand berör landets löntagare och dessas arbetstillfällen. I den mån de föreslagna åtgärderna befinns vara värda att genomföra, helt eller delvis, bör inga invändningar resas från löntagarnas sida om kostnaderna för genomförandet till lämplig omfattning föreslås att lånas ur AP-fonden. Till driftkostnaderna bör viss del tillskjutas av de företag som utnyttjar organisationens tjänster. I den alltmer hårdnande världskonkurrensen räcker det inte att enbart avvakta en eventuellt kommande högkonjunktur. De av regeringen planerade åtgärderna - som även till viss del redovisas i denna motion är sannolikt åtgärder i rätt riktning. Men det är nödvändigt att gå ännu något längre och göra det . Under hänvisning till det anförda föreslår jag att i syfte att komma till rätta med den besvärliga konjunktursituationen vid behandlingen av proposition nr 125 uttalar sig för 1. regionala åtgärder av typen innovationscentra; 2. behovet av för småföretagare lättillgängliga, snabba och prisbilliga utprovningsresurser såsom befintliga anstalter och institutioner; 3. inrättandet av en idébank (eller annan lämplig benämning) i avsikt att snabbt och effektivt kunna återfinna och hantera tekniska idéer och projekt till nytta för svenskt näringsliv; 4. inrättandet av en effektiv dokumentationscentral för patentfrågor och i övrigt frågor av teknisk och vetenskaplig art i nära anknytning till kungl, patent- och registreringsverket; samt ning till kungl, patent- och registreringsverket; samt 5. ytterligare utökande av den planerade utlandsrepresentationen med tekniskt inriktad personal av hög kapacitet för att i uppsökande syfte undersöka vad svenskt näringsliv kan producera och leverera till aktuella marknader.