ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021307 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om obligatorisk skyddsklädsel för jägare. inträffar under älgjakten någon eller några olyckor med dödlig utgång. Orsaken till detta är oftast att förväxlingar sker mellan jaktkamrater och viltet. Det är givetvis omdömet hos jägaren som brister, då denne inte förvissar sig om vad det är han ser innan skottet avlossas. Klädseln på den som vistas i skog och mark under älgjakt kan också vara en bidragande orsak till de förväxlingar som sker. Kläder med färgsammansättningar som överensstämmer med viltets färg är från denna synpunkt högst olämpliga att bära vid jakten. En obligatorisk föreskrift om skyddsklädsel som starkt avvek i färg skulle med sannolikhet bidraga till färre olyckor. Det är inte enbart vårdslöshet som förorsakar skjutolyckor vid älgjakt, utan det har även förekommit fall då människor befunnit sig i samma riktning och skottskador uppstått genom att skytten icke upptäckt detta. En starkt avvikande färg i klädseln skulle ha uppmärksammat skytten på att människor befunnit sig i skottriktningen, och en olycka skulle därigenom ha kunnat undvikas. Bland jägare torde det möta ett visst motstånd att bli tvingade bära skyddsklädsel under jakt. För jaktens effektivitet torde det icke ha någon som helst betydelse, då en varningsfärg inte skrämmer eftersom älgen lär vara färgblind. En enklare krage i självlysande röd färg skulle vara tillräckligt om föreskrifter gavs att denna skyddsklädsel alltid skall bäras utanpå annan klädsel. Från jägarorganisationerna har rekommendationer utfärdats om bärande av klädespersedlar med varningsfärg. Det är dock icke alla som följer dessa rekommendationer, och för att få en allmän uppföljning torde lagstiftning erfordras. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att sådana föreskrifter utfärdas att jägare som bedriver älgjakt åläggs bära skyddsklädsel i självlysande röd färg efter ett standardiserat godkänt ut () () () () ()
mot · FV021308 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående obligatoriska täthetsprov av gasolinstalla tioner i . Gasolapparater har fått en stor marknad bl. a. genom att användas vid camping och installation i och arbetsbodar. När det gäller förekommer det ofta dåligt utförda provtryckningar av vagnarnas gasolsystem eller som i en del fall att inga som helst prov utföres. Vid undersökningar som gjorts på en campingplats i har det konstaterats att skrämmande många har läckande gasolledningar, trasiga slangar och igensatta golvventiler. Allt kan medverka till att hälften av landets drygt 50 000 snabbt kan förvandlas till brinnande infernon. inträffar en rad olyckor med brinnande . Hur många som förstörs av eld vet man inte eftersom det saknas tillförlitlig statistik. Men efter gjorda undersökningar i kan man inte utesluta läckande gas som en av huvudanledningarna, och då gasen är nästan luktfri kan ansenliga mängder samlas på golvutrymmet utan att den upptäcks. Angeläget är att komma till rätta med dessa problem, och det kan ske genom att varje husvagnsförsäljare automatiskt ger köparen ett protokoll där han garanterar att vagnens gasolsystem provtryckts och befunnits tätt. Dessutom bör i samband med kontrollbesiktning hos ingå ett täthetsprov och föreskrifter om att byte av slangar bör ske inom . I av modell och senare bör vid typ- respektive registreringsbesiktning medfölja ett intyg om att gasolinstallationen är provtryckt. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om förslag om obligatoriska täthetsprov av gasolinstallationer i . () ()
mot · FV021309 · 1972-01-26 00:00:00 — om offentlig auktorisation av bevakningsföretag. Att starta ett bevakningsföretag kan i princip vem som helst göra. Man behöver bara inregistrera sin »firma» och sätta i gång att skaffa bevakningsuppdrag. sökte en man arbete som vaktman eller ordningsvakt vid ett auktoriserat bevakningsföretag i . Bevakningsföretaget inlämnade i vanlig ordning till polismyndigheten ansökan att få anställa mannen. Ansökan avslogs eftersom mannens vandel ansågs ha varit mycket klandervärd. startade samme man ett eget bevakningsföretag, som han nu driver med polismyndighetens fulla vetskap. På samma ort finns ett annat bevakningsföretag, som drivs med en viss ekonomisk framgång, trots att dess ansökan om auktorisation avslagits ett flertal gånger. Utöver detta kan man finna exempel på andra företag med väktare, vilka får anses vara direkt olämpliga för sin uppgift. Svenska brandförsvarsföreningens bevakningstekniska nämnd säger i ett yttrande av att det finns ett stort antal bevakningsföretag som har auktoriserats »och ett ännu större antal som inte har auktorisation och inte heller har för avsikt att skaffa sig sådan». Det förhållandet att det enligt nämnden varit alltför lätt att etablera nya bevakningsföretag har medfört att »intrång i värdefulla anläggningar och utövande av annan brottslig verksamhet kunnat ske med bevakningsföretaget som täckmantel». Den genom auktorisationskungörelsen eftersträvade saneringen av bevakningsbranschen anser nämnden inte ha uppnåtts. Man kan anföra åtskilliga skäl för att auktorisation skall vara obligatorisk för de enskilda företag som vill bedriva bevakningsrörelse. En sådan auktorisation bör helst kompletteras med specificerade krav på utbildning av all bevakningspersonal. Ett införande av auktorisationstvång kompliceras emellertid av vissa gränsdragningsproblem, t. ex. frågan om vilka företag som skall betraktas som bevakningsföretag och vilka som skall anses stå utanför denna företagstyp. Sådana problem kan bland annat bli aktuella för olika slag av privatdetektivverksamhet. För att kunna åstadkomma en ordentlig sanering av bevakningsbranschen får samhället emellertid vara berett att ta på sig de problem som kan följa med ett auktorisationstvång. Med stöd av vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till obligatorisk auktorisation av bevakningsföretag.
mot · FV02131 · 1972-01-18 00:00:00 — av herrar och om inrättande av ett programråd vid . är som samhällsföreteelse i många avseenden någonting unikt. Det torde exempelvis inte finnas någon institution i vårt land som de enskilda människorna är mera beroende av när det gäller information och upplysning, underhållning och förströelse än just . Det torde heller inte paradoxalt nog finnas någon institution som är mera oåtkomlig för de enskilda människorna eller deras valda ombud (riksdagsledamöterna) i vad gäller den löpande verksamheten. Detta hänger givetvis samman med de egenartade relationer som råder mellan statsmakterna och samt det förhållandet att är ett monopolföretag. Det som framför allt intresserar allmänheten är programverksamheten. Bestämmelserna i avtal med staten är så allmänt hållna att de ger föga vägledning (programmen skall i skälig omfattning tillgodose olika intressen; de skall ge god förströelse och underhållning; mindre och särpräglade gruppers intressen skall tillgodoses i görlig mån). De alltför begränsade möjligheterna för allmänheten att påverka programmens sammansättning och utformning bottnar dock inte främst i de vaga formuleringarna i nämnda avtal, utan i det förhållandet att det saknas ett organ som kan fungera som forum för såväl enskilda som sammanslutningar av olika slag, ett forum där synpunkter och önskemål om den framtida programverksamheten kan framföras. bör med andra ord få en bredare och djupare förankring i befolkningen. Då det gäller att finna en lämplig form för allmänhetens synpunkter är det naturligt att söka den i det av radioutredning föreslagna programrådet. Det kan visserligen invändas, att verksamhet tillgodoser ovan framförda önskemål och att inrättandet av ännu ett organ som sysslar med programfrågor skulle innebära en onödig dubblering. Eftersom Radionämndens verksamhet uteslutande gäller ställningstaganden till anmälningar om redan sända program och eftersom en sådan eftergranskning under alla omständigheter är motiverad, torde det dock inte innebära några större svårigheter att åstadkomma en lämplig avgränsning mellan dessa båda organs uppgifts- och ansvarsområden. Det kan därtill tillfogas att det, med tanke dels på den omfattande verksamhet som bedrivs inom , dels på den heterogena lyssnar- och tittargrupp vid sin tolkning av radioavtalet måste ha i tankarna, vore motiverat med en utökning av det antal personer som skall föra allmänhetens talan i programfrågor. Det är då lämpligare att skapa ett nytt organ med en annan - om än närbesläktad uppgift än att tillsätta ännu en radionämnd. Med stöd av ovan framförda synpunkter hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag till inrättandet av ett programråd i enlighet med ovan uttalade riktlinjer.
mot · FV021318 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Stenkyrka m. fl. om rätt för affärsbanker m. fl. till lån ur allmänna pensionsfonden. Tillgången på medellånga krediter fem till löptid blir för egenföretagare alltmer avgörande när det gäller investeringar nödvändiga för företagens fortbestånd och expansion. Den åtstramning som ägde rum på kreditmarknaden kom i stor utsträckning att särskilt drabba familjeföretagen. Även om situationen ljusnat, hämmas dock bankerna av en alltför liten utlåningskapacitet. Det måste mot bakgrund av dagens ekonomiska läge vara viktigt att snara åtgärder vidtas för att öka denna utlåningsmöjlighet. AP-fonden framstår som den stora uppsamlaren av kapital och i ännu högre grad . Som framgår av fondens egen beskrivning av sin verksamhet som utkom har fonden vuxit betydligt snabbare än man räknade med vid dess tillkomst. Det snabbaste och enligt vår uppfattning effektivaste sättet att öka kreditgivningen till näringslivet med bibehållande av en fungerande marknad torde därför vara att kreditinstituten affärsbanker, sparbanker, postbanken och jordbrukskassor ges rätt att i AP-fonderna uppta lån speciellt avsedda för näringslivet. Dessa medel bör sedan i kreditinstituten särskiljas från annan kreditgivning och icke påverka beräkningen av kassakvoter eller vara underkastade andra speciella restriktioner. Långivningen kan ske på olika sätt, men ett enkelt system kunde vara en form av reverslån på förslagsvis av respektive kreditinstituts utlåning direktutlåning och obligationsinnehav per senaste årsskifte. Utlåningen från AP-fonderna skulle härvid stanna vid ca 8 mdr kr och tas av AP-fondernas nytillskott. Krediterna som bör ha medellång till lång återbetalningstid bör ställas till närigslivets förfogande till en räntenivå som i möjligaste mån motsvarar gällande diskonto samt en amorteringsfri initialperiod i varje enskilt fall. Med stöd av ovanstående hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär att affärsbanker, sparbanker, postbanken och jordbrukskassor medges rätt att hos AP-fonderna uppta reverslån motsvarande 1* 1972. av respektive instituts utlåning vid närmast föregående årsskifte, vilka medel av instituten i huvudsak skulle få användas till medellånga rörelsekrediter till förmånlig ränta. () i Stenkyrka PER () i Gäddvik
mot · FV021324 · 1972-01-26 00:00:00 — om skyldighet för multinationella företag att avgiva särskild statistisk redovisning. Efter åtskilliga förslag bl. a. från angående en bättre kontroll över de multinationella företagen i och en effektivare beskattning utreds nu dessa frågor. Genom tilläggsdirektiv till koncentrationsutredningen kommer bl. a. de internationella företagens konsekvenser för svensk ekonomi och ekonomisk politik att undersökas. Av direktiven framgår att undersökningen skall omfatta även svenska företag. Det har funnits en tendens att i debatten dra en skiljelinje mellan multinationella företag av svenskt ursprung och andra. Det finns ingen anledning till en sådan uppdelning. Karakteristiskt för samtliga är deras större eller mindre frigörelse från beroendet av ett enda land och därmed de ökade svårigheterna att kontrollera företagen. Det måste självfallet vara ett av syftena med koncentrationsutredningens undersökningar, att som land för egen del och tillsammans med andra länder för en politik för de multinationella företagen, som gör det möjligt att ställa samma krav på dessa som på andra företag, vilka arbetar enbart inom landets gränser. För att kunna kontrollera och få insyn i de multinationella företagen måste särskilda krav ställas beträffande uppgiftsskyldighet till myndigheterna. Det krävs således rapportering till exempelvis utöver vad som följer av reglerna för offentlig redovisning och den reguljära företagsstatistiken. Av särskilt intresse måste för myndigheterna och allmänheten vara att kunna följa kapitaltransaktioner som påverkar den svenska handels- och bytesbalansen gentemot utlandet. I export- och importstatistiken är naturligtvis transaktionerna inom den egna koncernen av särskilt intresse. En annan typ av statistik bör belysa de anställdas förhållanden i företaget, t. ex. facklig organisationsprocent, genomsnittliga lönenivåer för olika kategorier anställda, olycksfall av olika svårighetsgrader i arbetet, personalomsättning osv. Ett annat område som har intresse från samhällsplaneringssynpunkt är investeringsomfattning, personalförändringar, regional fördelning av företagets aktiviteter osv. En sådan samlad statistikproduktion för multinationella företag vid sidan av den reguljära företagsstatistiken bör gälla hela företagen vad beträffar företag med huvudkontor och styrelse lokaliserade till , dvs. även de svenska multinationella företagens dotterföretag utomlands men också alla internationella företagsenheter i övrigt som har någon enhet i men då endast för den delen av företaget. Genom en uppdelning i de nämnda två kategorierna samt branschvis skapas bättre förutsättningar för kontroll av de multinationella företagen ur alla de aspekter som kan ha intresse från samhällssynpunkt och för allmänheten. I andra länder, bl. a. , finns ofta en mera detaljerad statistik för kategorin multinationella företag än vi har i . Med hänvisning till det anförda hemställs att anhåller hos Kungl. Maj:t om förslag angående särskilda krav på periodisk statistisk redovisning för multinationella företag helt eller delvis lokaliserade till i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FV021325 · 1972-01-26 00:00:00 — om ett näringspolitiskt program för banksektorn, m. m. Affärsbankerna har en nyckelställning i svenskt näringsliv. Denna ställning accentueras alltmer efter hand som koncentrationen ökar inom bankväsendet och i näringslivet som helhet. Särskilt allvarlig blir denna enorma koncentration av makt i ett fåtals händer, eftersom bankerna på vissa områden är direkt verkställande organ för statens politik. Det gäller verksamheten inom ramen för valutaregleringen, kontrollen av obligationsemissioner och särskilt reglerade kreditområden, främst bostadsbyggandet. Dessutom har affärsbankernas roll i den näringspolitiska utvecklingen successivt ökat . Allt oftare medverkar de genom sin kreditgivning och sina kundkontakter och personallianser i beslut som har återverkningar på sysselsättning, produktion, strukturoch branschutveckling samt regionala förhållanden. Dessa synpunkter framfördes bl. a. av departementschefen i propositionen angående fusionen av Skandinaviska banken och enskilda bank . Trots denna insikt tilläts maktkoncentrationen att gå vidare och makten för ännu färre att bli ännu större. Kedjereaktionen lät inte heller vänta på sig genom bildandet av en fusion av bank och Smålandsbanken. Genom den fusionen försvinner sannolikt en av de provinsbanker som enligt vissa uttalanden skulle skyddas från fusioner. Det allvarliga är naturligtvis att samhället helt saknar deklarerad målsättning för banksektorn ur näringspolitisk synpunkt. Det närmaste samhället kommer näringspolitiskt agerande är när bankinspektionen tillstyrker fusionering av banker med utgångspunkt från strukturen inom sektorn. Det kan för övrigt ifrågasättas om konsumenternas synpunkter kommer till sin rätt i samband med bankinspektionens bedömningar. Från konkurrenssynpunkt försvagas naturligtvis konsumenternas ställning med varje ny fusion av banker. Mot den bakgrunden borde konsumentrepresentanter ingå i bankinspektionen i varje fall vid avgörandet av strukturfrågor inom banksektorn. Mot bakgrund av bankernas ökande betydelse i näringslivet och deras strategiska roll i strukturomvandlingen bör en näringspolitik för banksektorn skapas. Det kan redan nu ifrågasättas om det finns förutsättningar att bedriva en effektiv samhällelig näringspolitik med den starka maktkoncentrationen till banksektorn. Därför måste koncentrationsutredningens slutbetänkande påskyndas och en näringspolitik fastläggas för banksektorn, där bankernas styrmöjligheter och bindningar av olika slag till främst de stora företagen begränsas, koncentrationsprocessen inom sektorn stoppas och utvecklingen inriktas på en decentraliserad maktstruktur. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl.Majit anhåller om förslag till näringspolitiskt program för banksektorn med syfte att begränsa maktkoncentrationen hos de stora affärsbankerna och skapa en decentraliserad maktstruktur, samt att hos Kungl.Maj:t anhåller om sådan ändring av instruktionen för bankinspektionen att parlamentariskt utsedda konsumentrepresentanter ingår i bankinspektionens styrelse vid behandling av frågor som rör strukturförändringar inom banksektorn.
mot · FV021329 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om en översyn av bestämmelserna för de s. k. här ett organ som kallar sig haft poststyrelsens tillstånd att utdela s. k. kontrollpostgirokonton ur nummersviten 900 000. Dessa konton har för allmänheten framstått som särskilda insamlingskonton. har inte för sin del haft något med tilldelningen av dessa konton att skaffa. Det finns anledning att ifrågasätta om den nuvarande ordningen skall fortsätta. Eftersom det ibland kan uppstå kontroverser om olika insamlingar kan det vara olämpligt att låta ett privat organ, som det här är fråga om, ha ensamrätt att utdela respektive indraga kontrollpostgirokonton. Visserligen finns bland stiftarna av såväl och som KF, men vad är det som säger att dessa organisationers representanter bättre än poststyrelsen själv skall kunna handha kontrollpostgiroverksamheten. Det blir enligt vår mening lätt mannamån när denna verksamhet sköts som den gör. Som exempel på detta kan vi nämna att drog in insamlingskonton med 900 000-nummer som tilldelats , medan andra organisationer av liknande ideell karaktär fick behålla sina. Trots att någon av dessa organisationer hade liknande insamlingsverksamhet som DHR. Ett sådant förfarande är enligt vår mening en partisk handling, som allvarligt skakar tilltron till Näringslivets granskningsnämnds objektivitet och saklighet vid tilldelning av 900 000-konton. Vi anser att det bästa för alla parter vore att poststyrelsen toge hand om tilldelningen av 900 000-konton och att det tillstånd som i detta avseende nu getts till upphörde. Hänvisande till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. begär en översyn av bestämmelserna för de s. k. 900 000-kontona syftande till att poststyrelsen själv övertar kontotilldelningen. HANS () i
mot · FV021331 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående amorteringstiden för lån ur hantverks- och industrilånefonden, m. m. Låneverksamheten genom landets företagarföreningar regleras genom särskild kungörelse, vari föreskrives att utlämnade lån till hantverks- och industriföretag som regel skall återbetalas genom lika årliga amorteringar på högst . I vissa fall kan kommerskollegium bevilja lån med amorteringstid. amorteringsfrihet kan medgivas av företagarförening och upp till av kommerskollegium. Detta bedöms av företagen vara alltför hårda villkor för lånen. Man har därför genom sina organisationer i olika sammanhang uttalat, att amorteringstiden normalt borde vara och för vissa investeringar, främst i byggnader, med möjlighet till amorteringsfrihet . Ofta är det unga företag utan erforderlig stabilitet, som på grund av bristande eget kapital är hänvisade till då de saknar bankmässiga säkerheter - att söka lån genom företagarföreningarna. efter det företagen erhållit lån är svåra, och det vore därför fördelaktigt om amorteringsfrihet upp till kan erhållas samt att detta kan beslutas av föreningar utan hörande av tillsyningsmyndigheten kommerskollegium. Med hänvisning till det anförda hemställs att med ändring av nu gällande bestämmelser föreskriver att företagarföreningarna erhåller tillstånd att på lån ur hantverks- och industrilånefonden få tillämpa en amorteringstid av , med möjlighet att medgiva amorteringsfrihet och att i vissa fall tillämpa amorteringstid med likaledes möjlighet att lämna amorteringsfrihet på lånen samt att motsvarande regler kommer att gälla på lån med statlig garanti. H. ()
mot · FV021333 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om avsättning till riskfond av viss del av ränta på lån ur hantverks- och industrilånefonden. För landets företagarföreningar gäller enligt nuvarande regler, att på utlämnade lån från hanterks- och industrilånefonden skall av inflytande räntor på nämnda lån med undantag för samtliga räntor inbetalas till statsverket. De skall inom föreningen avsättas till en särskild risktäckningsfond, att disponeras för täckande av förluster på utlämnade lån. Dessutom har föreningarna vissa räntefria belopp på från fonden utlämnade lånemedel, vilka får betraktas som särskilt rörelsekapital. Det har emellertid visat sig att ej räcker för att bygga upp meningsfulla fonder inom föreningarna. Efter hand har nämligen kreditstödet i växande grad tagit kraktären av ett större risktagande. Lånen får alltmer en plats i den regionala politiken med syfte att uppehålla sysselsättningen i krisdrabbade orter. Detta medför givetvis ett speciellt risktagande som ej tidigare förelåg. Huvudmotiven för utlåningen är ofta att man önskar vinna tid för att kunna skapa mera varaktiga lösningar av uppkommande problem i samband med att företag hotas av nedläggning. Lånens storlek blir därvid maximala, vilket i sin tur medför att risktagandet i storlek ökar väsentligt. Det torde därför vara väl motiverat att föreningarna bereds möjlighet att genom en högre procentsats av de inflytande räntorna kunna avsätta ett större belopp till risktäckningsfonderna inom respektive förening. Med hänvisning till det anförda hemställs att landets företagarföreningar erhåller anvisningar om att av inflytande räntor på utlämnade lån ur hantverks- och industrilånefonden skall avsättas inom föreningarna såsom riskfond att disponeras för förluster i låneverksamheten. (c ()