mot · FV02334 · 1972-01-21 00:00:00 — Regelbundna konferenser mellan all personal som kommer i kontakt med patienten bör hållas. Även den underordnade personalen kan ge värdefulla informationer om patientens tillstånd. Också utbildningsmässigt bör barriärerna mellan olika personalkategorier kunna göras mindre oöverstigliga än . Större öppenhet bör också kunna visas mot patienter och anhöriga vad beträffar de vårdades hälsotillstånd. Stor varlighet erfordras dock. Detta kräver att personalen får ökad utbildning i patientkontakt och mer tid för att skapa sig en bild av patientens mottaglighet för information. Allt fler människor genomlever sin sista tid på vårdinrättningar. Betydligt större uppmärksamhet måste i bl. a. läkarutbildningen ägnas de rent mänskliga problem och behov som uppkommer i denna mycket speciella situation. Patientens kontakt med världen utanför vårdinstitutionen måste öka. Det kan ske genom väsentligt utökade besökstider, föredrag, underhållning och information av utomstående. Patienternas medinflytande bör stärkas genom att patientråd och andra liknande organ bildas. Speciellt viktigt är detta vid långtidsvård inom såväl somatisk som psykiatrisk vård. Dessa organ bör få möjlighet att påverka organisationsformer och andra näraliggande funktioner. Enkla rutiner som patientenkäter, där synpunkter och klagomål kan förås fram, bör bli allmänt förekommande. Vi anser det angeläget att en omfattande försöksverksamhet med olika former för vårddemokrati i enlighet med de riktlinjer vi här skisserat initieras. Arbetstidsförkortningen och sjukronorsreformen har bidragit till att ytterligare öka trycket på sjukvården. I anslutning härtill har organisationsförändringar genomförts i avsikt att öka sjukvårdens mottagningskapacitet. De organisationsförändringar som genomförts med t. ex. rotationssystem för läkare inom den öppna vården får i stor utsträckning negativa effekter på kontakten mellan patient och vårdare. Den så viktiga kontinuiteten i vården bryts genom att patienten oftast får olika läkare vid varje besök. Någon fast och långvarig relation mellan patient och läkare kan inte upprättas, vilket bl. a. starkt försvårar en helhetssyn på en patients situation. Det är starkt önskvärt att vårdorganisationen kan fungera så att en god patientkontakt befrämjas. Resultatet blir annars en svårberäknelig men avsevärt samhällsekonomisk kostnadsfördyring och kvalitetsförsämring. I detta syfte vore det av betydande värde om t. ex. kunde utarbeta organisatoriska modeller som medger en sådan kontinuerlig kontakt. Med hänvisning till det anförda hemställes A. att hos Kungl. Maj :t begär 1. att en parlamentarisk utredning med representation för huvudmännen tillsätts med uppgift att framlägga ett program för den fortsatta utbyggnaden av hälso- och sjukvård samt närliggande uppgifter inom socialvården enligt principer som angives i motionen; 2. att åtgärder vidtas för genomförande av en systematiserad uppföljning och kvalitetskontroll inom eftervården enligt vad i motionen anges; 3. att särskilda projektgrupper tillsätts för att utarbeta långsiktiga planer inom den förebyggande hälsovården i enlighet med vad som anförs i motionen; 4. att förslag framläggs om höjning av ersättning för vård hos privatläkare; 5. att organisatoriska modeller som medger upprätthållande av en bättre vårdkontinuitet utarbetas; B. att beslutar om ett i förhållande till statsverkspropositionens förslag med 1 000 000 förhöjt anslag på till hälsovårdsupplysning. () () () MACP. K L , 1972