mot · FV02448 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en allmän socialförsäkring. Myten om välfärdsstaten har till stor del upprätthållits med hänvisning till socialpolitiken och dess framväxt i vårt land. Två nyckelbegrepp har kopplats till denna myt: trygghet och jämlikhet. En närmare analys av hur det står till med tryggheten för många människor och vilken täckning begreppet jämlikhet kan ha visaratt välfärdsstaten är just en myt. Bristerna i det s. k. trygghetssystemet är påtagliga. och olika undersökningar som gjorts har gett konkreta belägg härför. Utöver uppgifterna om de stora inkomstskillnaderna ger dessa utredningar också besked om hur människor med kort utbildning, och följaktligen oftast låga inkomster, har svårigheter med att tillgodogöra sig olika former av sociala rättigheter. Ofta känner de helt enkelt inte till vilka rättigheter de har. Att socialpolitiken med nu gällande försäkringsformer inte åstadkommer någon jämlikhet framgår klart redan av dessa försäkringars samhälls- och klasstruktur. De som har höga inkomster får också höga pensioner. De som har god utbildning får höga inkomster. Och god utbildning är fortfarande i alltför hög grad en fråga om föräldrarnas egen utbildning och ekonomiska situation. Av detta framgår också att inga delförbättringar av socialpolitiken kan åstadkomma ett i grunden solidariskt samhälle, där ingen löper risken att bli föremål för misslyckanden och social utstötning. Därtill krävs en politik som bryter den nuvarande maktstrukturen och det ekonomiska fåtalsväldets principer. Det svenska socialförsäkringssystemet har byggts upp under en lång följd av år. Den verksamhet som måste till för att behålla de resultat som nåtts på det socialpolitiska området måste också inriktas på en fortsatt utbyggnad och nya inslag. Målsättningen ett samhälle där människornas inflytande på arbetsplatser och samhällets maktförhållanden minskar behovet av socialpolitiska åtgärder av kompensationskaraktär får inte skymma behovet av att under nu rådande förhållanden fortsätta kampen för social trygghet, detta i synnerhet som samhällsförhållandena ständigt förändras och nya problem för människorna uppstår. Socialpolitiken måste utvecklas med hänsyn till detta. Med undantag för tjänstepensionssystemet har det rått en ganska stor enighet om de olika delarna i detta system inom skilda politiska läger. Det är i och för sig inte särskilt anmärkningsvärt att det går att vinna enighet om socialförsäkringssystemet. Medan socialpolitiken där socialförsäkringssystemet blivit mer och mer dominerande före industrialiseringens skede och arbetarklassens framväxt avsåg att trygga varje ståndsgrupps ekonomiska fördelar och privilegier i enlighet med dessas ställning inom samhällshierarkin, blev socialpolitiken även accepterad av de konservativa kretsarna. Den kunde nämligen användas som ett medel för den framväxande kapitalismen att utjämna klassmotsättningarna, dvs. att motverka arbetarnas klassmedvetande. Socialpolitiken kunde också inordnas under konsumtionsideologin. Genom levnadsålderns höjande uppstod en konsumtionsgrupp, som det från produktionssynpunkt fanns ett intresse för, därför att den under sin produktiva tid avsatte medel till konsumtion under sin ålderdom. Socialpolitiken kunde också ses från en rent produktionsfrämjande synpunkt. Ett socialförsäkringssystem som bygger på den gamla liberalistiska synen att socialförsäkringarna skall byggas upp från premiebetalningssynpunkt gick det också att enas kring, vilket vår första socialförsäkring av mer omfattande natur folkpensionssystemet visar. Arbetarklassen hade naturligtvis andra intressen när det gällde utformningen av en socialpolitik och ett socialförsäkringssystem som utgick från folkets intressen. Ett sådant system måste verka klassutjämnande, skulle inte enbart överföra medel till den icke-produktiva tiden. Socialpolitiken skulle också användas till att ändra maktförhållanden, att bryta gamla system, exempelvis skillnaden mellan arbetare och tjänstemän när det gäller s. k. sociala förmåner under anställning i statlig tjänst, att över huvud taget bryta arbetsplatsförhållandenas och arbetsmarknadens återspegling i de gamla socialförsäkringssystemen och ideologierna. En sådan samlad syn på socialpolitiken och socialförsäkringarna har kommunisterna vid olika tillfällen efterlyst. Det första socialpolitiska program som utformades av vårt parti inrymde bl. a. kravet på en allmän socialförsäkring som skulle inrymma alla former av då utgående bidrag. som gått sedan de kraven restes har socialförsäkringssystemet ytterligare utbyggts och splittrats. har vissa försök till sammansmältningar gjorts. Lagen om allmän försäkring är ett sådant försök. Bristerna ligger i att man enbart nöjt sig med att smälta samman de system som legat mycket nära varandra och sådana system som redan var etablerade. Vad som behövs är inte bara en översyn av hur man skall kunna finna former för att samordna dagens socialförsäkringssystem inom socialpolitiken. En sådan utredning eller översyn behöver också omfatta en fullständig kartläggning av vilka återstående brister som måste täckas innan socialförsäkringssystemet blir fullständigt. Vi har i motioner till pekat på två former som socialförsäkringssystemet bör kompletteras med, nämligen en förtidspension avsedd för dem som blir handikappade före den allmänna pensionsåldern i likhet med de principer och system som präglar sociallagstiftningen i , där man har en förtidspension som är skild från ålderspensionen samt en rehabiliteringsersättning vars ledmotiv bör vara stimulans till rehabiliteringsåtgärder när skada eller sjukdom inträffat. Varje vuxen människa skall ha rätt till arbete för att därigenom kunna säkra sin egen försörjning. Men det finns olika former av inkomstbortfall, som sjukdom och arbetslöshet, och det finns grupper i samhället - barn, åldringar och svårt handikappade som måste få sin försörjning tryggad till större eller mindre del genom statens och kommunens försorg. Olika former av socialhjälp finns för människor som av olika skäl inte klarar sin försörjning. En riktig samordning av dessa former, kompletterade med åtgärder för de områden som ännu inte täcks, skulle leda till en allmän socialförsäkring som inrymmer alla former av utgående socialförsäkringar och täcker alla fornér av inkomstbortfall. En sådan skull ge alla lika förmåner och rättigheter inom socialpolitikens område, och den skulle i hög grad förenkla hela den socialpolitiska apparaten. Den enkilde medborgaren skulle komma ifrån de nuvarande svårigheterna med att finna sig till rätta bland olika hjälpformer. Administrations- och förvaltningskostnader kan väntas bli lägre som administrationen och förvaltningen skulle bli betydligt effektivare än . Det socialpolitiska området är föremål för ett omfattande utredningsarbete. Detta bör dock inte hindra en översyn av hela verksamheten och en summering av vunna erfarenheter för att nå fram till en samordning av det slag som ovan skisserats. Finansieringen av ett allmänt socialförsäkringssystem av detta slag bör ske via statsbudgeten, detta bl. a. av det skälet att man därigenom kommer ifrån nuvarande skillnader kommuner emellan, som ofta bottnar i olika bedömningar av exempelvis socialhjälpsbehovet. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att hos regeringen begära en utredning och förslag om en allmän socialförsäkring, som täcker alla former av inkomstbortfall. (vp) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) Offsettryck eri AB 72 1053 S