mot · FV021556 · 1972-04-04 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj ds proposition nr 33 med förslag till riktlinjer för och organisation av samhällets konsumentpolitik m. m. I propositionen 1972:33 framläggs förslag till riktlinjer för den framtida konsumentpolitiken. Förslaget, som till stora delar grundar sig på konsumentutredningens betänkande, innebär att en delvis ny organisation skapas för samhällets konsumentverksamhet. , konsumentinstitutet och varudeklarationsnämnden förs sålunda samman till ett nytt centralt konsumentverk. Beträffande den lokalt och regionalt bedrivna konsumentpolitiken berörs i prospositionen bl. a. vissa möjligheter för verksamhet på detta område, vartill kommer en viss utökning av antalet hemkonsulenter. Enligt vår mening är de allmänna riktlinjer för samhällets konsumentpolitiska verksamhet som anges i propositionen godtagbara i dagens läge. De snabba förändringarna på konsumentområdet gör det emellertid angeläget att understryka behovet av att samhällets insatser på det konsumentpolitiska området fortlöpande ställs under debatt. Behovet av en organisatorisk förstärkning är klart dokumenterat bl. a. i konsumentutredningens betänkande. Stora brister föreligger när det gäller konsumenternas möjligheter att överblicka och värdera det stora utbudet av varor och tjänster som bjuds ut. Samhället måste här försöka hjälpa till att på olika sätt förbättra konsumentens situation, bl. a. genom att skapa komplement och motvikter till den kommersiella reklamen. Målet för samhällets konsumentpolitik bör, som framhålls i propositionen, vara att stödja konsumenterna och förbättra deras ställning på marknaden. I första hand kan det ske genom att hushållens möjligheter att planera den egna verksamheten förbättras. Detta kan bl. a. ske genom att hushållen får möjligheter att skaffa sig bättre information om utbudet på marknaden och om olika sätt att tillgodose de egna behoven. Vi vill också understryka vad som sägs i propositionen om vikten av att informationen i den andra riktningen, dvs. från konsument till producent, förbättras. Producenternas möjligheter att anpassa de utbjudna varorna och tjänsterna till konsumenternas behov ökar då också. Jämsides med att samhället utökar sin verksamhet på konsumentområdet bör också krav kunna ställas på att producenterna successivt bygger ut sin egen informationsverksamhet i fråga om såväl produkternas egenskaper och priser som beslut om urval, utveckling och marknadsföring. Till de viktigaste uppgifterna inom den konsumentpolitiska verksamheten måste enligt vår mening också räknas att ge konsumenterna bättre förutsättningar att välja miljövänliga varor. Konsumentupplysningen i vid mening bör sålunda innefatta upplysningar om vilka kostnader respektive varor förorsakar i fråga om miljövård och när det gäller att inpassa produktionen i naturens kretslopp. Den verksamhet som samhället bedriver på det konsumentpolitiska området måste baseras på konsumenternas egen situation. Ett viktigt led i verksamheten måste därför vara att inhämta kunskap om konsumenternas faktiska situation. Detta förutsätter i sin tur en stark lokal och regional förankring av den konsumentpolitiska verksamheten. Inte heller producentsamrådet bör ensidigt initieras från det centrala verkets sida. Förutsättningar bör sålunda skapas att även ge den enskilde konsumenten möjligheter att komma i direkt kontakt med olika led i produktion och handel. Dessa skäl talar för att den lokala och regionala konsumentpolitiska verksamheten måste byggas ut. När det gäller varudeklarationsverksamheten framhålls i propositionen att den bl. a. skall tjäna syftet att ge normativa bedömningar av konsumentens behov. Vi finner det angeläget att här understryka att det här ofta måste bli fråga om minimibehov. I det utredningsarbete om varudeklarationsverksamheten som har påbörjats bör förutsättningarna att få till stånd en effektiv deklaration av importerade varor särskilt undersökas. Kontakten med producentsidan och frågan om reklamationer på importerade varor måste också särskilt uppmärksammas. Vi vill också understryka den stora betydelse som utbildningsväsendet har för konsumentfostran. Det är därför angeläget att en nära samverkan kommer till stånd mellan de konsumentpolitiska organ som skapas och det reguljära undervisningsväsendet. På finner vi det också angeläget att undervisningen i konsumentfrågor får en starkare ställning på skolans olika stadier. Åtskilliga fördelar finns enligt vår uppfattning att vinna med att på det sätt som föreslås i propositionen föra samman konsumentrådets, och varudeklarationsnämndens verksamhet till ett centralt konsumentverk. Denna förstärkning av den konsumentpolitiska verksamheten på det centrala planet har emellertid i det föreliggande förslaget inte någon motsvarighet på det lokala och det regionala planet. Detta är en uppenbar svaghet i det föreliggande förslaget. Risker föreligger därigenom för att konsumentpolitiken i alltför hög grad kommer att utgå från det centrala verket och inte från konsumenterna själva. Olika möjligheter bör därför prövas att även successivt bygga ut samhällets konsumentpolitiska verksamhet på det lokala och det regionala planet. a. bör en fortsatt utbyggnad av hemkonsulentorganisationen därvid komma i fråga. Denna verksamhet har stor betydelse inte minst för de rena glesbygderna. bör olika former av ett kommunalt engagemang i konsumentpolitiska frågor prövas. Med hänsyn till att det alltjämt bara finns begränsade erfarenheter i detta avseende bör denna verksamhet nu inte bindas i några bestämda former. Vi vill också starkt understryka att det ekonomiska ansvaret för den av samhället bedrivna konsumentpolitiken i princip alltid bör bäras av staten. Ökade kommunala insatser på detta område förutsätter därför att verksamheten ekonomiskt stöds av staten. I detta sammanhang aktualiseras också på nytt vem som skall vara huvudman för hemkonsulentorganisationen. Om ett vidgat kommunalt engagemang i de konsumentpolitiska frågorna kommer till stånd på det lokala planet, blir det naturligt att anknyta hemkonsulentverksamheten till landstingen på det sätt som tidigare föreslagits från vårt håll. I propositionen föreslås att skall ledas av en styrelse med högst sju ledamöter, utsedda av Kungl. I verksstyrelsen skall enligt förslaget personer med skiftande erfarenhetsbakgrund beredas plats, men några närmare föreskrifter lämnas inte. Som skäl för att göra styrelsen relativt liten anför departementschefen i första hand effektivitetssynpunkter. måste det vara angeläget att styrelsen får en viss bredd. Enligt vår mening kan styrelsen göras något större än enligt förslaget utan att effektiviteten går förlorad. Styrelsens storlek bör därför fastställas till högst nio ledamöter. Det måste också anses värdefullt om styrelse i likhet med styrelserna i flertalet andra nyinrättade verk får parlamentariskt inslag. Den får därmed löpande kontakter med det lagstiftningsarbete som pågår på konsumentområdet. Dessutom skapas ökade möjligheter att bredda styrelsens kontakter med folkrörelser och intresseorganisationer. Delegationen för lokalisering av statlig verksamhet har, i motsats till konsumentutredningen, förordat att det nya lokaliseras till någon ort utanför . Vi delar delegationens uppfattning. Lokaliseringsfrågorna beträffande de centrala ämbetsverken måste enligt vår mening prövas särskilt ingående när man inrättar helt nya myndigheter. I likhet med departementschefen finner vi det emellertid riktigast att lokaliseringsfrågan slutgiltigt avgörs i samband med de aktuella omlokaliseringarna. Med hänvisning till vad som har anförts i motionen hemställer vi att vid behandlingen av proposition 1972:33 beslutar 1. att hos Kungl. anhålla om förslag beträffande den fortsatta utbyggnaden av den konsumentpolitiska verksamheten på lokal och regional nivå i enlighet med vad som har anförts i motionen, 2. att hos Kungl. anhålla att varudeklarationen av importerade varor och därmed sammanhängande problem tas upp till särskild prövning av den tillsatta utredningen, 3. att arbetsområde skall kunna omfatta jämväl information om offentliga tjänster, 4. att uttala att en nära samverkan bör etableras mellan de konsumentpolitiska organ som skapas och det reguljära utbildningsväsendet, 5. att styrelse skall ha högst nio ledamöter, 6. att uttala att styrelse bör ha parlamentariskt inslag, 7. att uttala att bör lokaliseras till ort utanför , 8. att anta de riktlinjer i övrigt för den framtida konsumentpolitiken som anförts i motionen. 72 1268 S.