mot · FV021739 · 1972-10-31 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 105 med förslag till vallag, m. m. I proposition 1972:105 läggs fram förslag till ny vallag, m. m. Eftersom lagen med hänsyn till pågående utredningar måste betraktas som ett provisorium att tillämpas vid val, kan vi i huvudsak godtaga förslagen i propositionen. På vissa punkter vill vi dock framföra erinringar och ändringsförslag. I olika omgånger har lagstiftningen beträffande äktamake- respektive ombudsröstning liberaliserats, vilket inneburit att röstproceduren förenklats och att den individuella röstningen ökat. Naturligtvis måste man sträva efter att i görligaste mån underlätta för den enskilde att avgiva sin röst, men liberaliseringen i detta avseende får inte drivas så långt att systemet missbrukas och utnyttjas för otillbörlig påverkan. Att dessa farhågor inte är ogrundade har redan visat sig. Vid val, då ombudsröstning första gången prövades, förekom missbruk i sådan grad att det i vissa fall ledde till åtal. I propositionen föreslås ytterligare uppmjukning av bestämmelserna genom att äktamakeröstning på postanstalt skall kunna ske utan att den som lämnar rösten själv röstar och genom att sjuk och därmed jämställd medges poströstning med valsedelsförsändelse. Vi kan nu godtaga ändringsförslagen, bl. a. med hänsyn till vallagens provisoriska karaktär, men vill med skärpa understryka att man vid valet på alla sätt övarvakar att ombudsröstningen inte missbrukas. Skulle det visa sig att missbruk sker, anser vi att hela institutet med ombudsröstning bör överses. Av samtliga avgivna röster 1970 var poströster. Över 700 000 människor utnyttjade möjligheten att rösta på annan plats än i vallokalen och inte mindre än ca 630 000 av dessa gjorde det före valdagen. Vallagen bör självfallet utformas så att människors möjlighet att rösta underlättas. Sådana åtgärder kan gälla såväl öppethållartider i vallokal som vallokalernas antal och geografiska belägenhet. Mycket väsentlig i detta sammanhang är också frågan om under vilken period före valet som röstning på post och beskickning kan ske. har den bestämmelsen gällt att sådan röstning godkänts före valdagen. föreslås i propositionen att skall minskas . Departementschefen stöder sig härvid på valtekniska utredningen, vilken i två betänkanden av transporttekniska skäl förordat ändrade tider för poströstningen. Förbättrade och i tiden avkortade transporter kan omöjligt användas som skäl för minskade möjligheter till förtidsröstning. Den valteknik som aktualiserade transportproblemen skall ju inte användas. Försämrade möjligheter för förtidsröstning kan icke accepteras. tionsdatum för röstlängd respektive lagstiftningen om distribution av röstkort kan icke heller användas som argument för en direkt försämring för väljarna. Vi anser därför att 30-dagarsgränsen för röstning på postanstalt och hos utlandsmyndighet bör bibehållas. I propositionen föreslås ändring även i kommunallagen. Suppleanter för kommunfullmäktige möjliggjordes genom en lagändring som tillämpades första gången vid val. Lagstiftningen blev oklar och till sina konsekvenser olycklig och har skapat stora problem för de kommuner som valde att inrätta ett suppleantsystem. Att antalet suppleanter i vissa fall kom att överstiga antalet fullmäktige med 34 gånger var naturligtvis olyckligt och motiverar nya bestämmelser. Vi kan godtaga det förslag till begränsning av suppleantantalet som framförs i propositionen, innebärande att suppleanternas antal högst skall vara fullmäktige. Däremot menar vi att departementschefen bort föreslå ett obligatoriskt ersättarsystem. Från kommunaldemokratiska utgångspunkter är det icke lämpligt med en ordning som innebär att vissa kommuner inrättar suppleantsystem, andra inte. Kraven på vidgad representation och ökad kontinuitet är rimligen lika stora i alla kommuner. Mot denna bakgrund förordar vi att lagen utformas så, att suppleantsystemet blir obligatoriskt. Kostnaderna för den nu föreslagna sammanräkningen av röster och poströster kommer väsentligen att åvila kommunerna. Vi menar att kostnadsberäkningarna för i första hand valnämnderna i kommunerna gjorts alltför optimistiska och befarar att de reella kostnaderna väsentligt kommer att överstiga beräkningarna. Skulle våra farhågor visa sig berättigade bör en omprövning av kostnadsfördelningen mellan stat och kommun ske. Åberopande det anförda hemställs A. att beslutar följande ändringar i det vid proposition 1972:105 fogade 1) Förslag till Vallag 10 kap. Röstning får ske på varje postanstalt inom riket från och med den trettionde dagen före valdagen till och med valdagen, om ej annat följer av 2 §. När val äga rum. Röstning hos utlandsmyndighet får börja tidigast den trettionde dagen före valdagen och pågå så länge att avgivna valsedlar kan beräknas vara centrala valmyndigheten till handa senast valdagen. chef för röstningen. Röstmottagare hos han utser. 2) Förslag till Lag om ändring i kommunallagen (1953:753) 5 a §. skola utses suppleanter. Antalet suppleanter bestämmes av fullmäktige till en viss andel, dock högst hälften, av det antal platser som varje parti erhåller i kommunen eller, om kommunen indelats i valkretsar enligt 9 §, i varje valkrets. Uppkommer därvid brutet tal, avrundas detta till närmast högre hela tal. Om beslutet skall ofördröjligen underrättas. 3) Förslag till Lag om ändring i kommunallagen (1957:50) för Kommunfullmäktiges antal skall utses. skola utses suppleanter. Antalet suppleanter bestämmes av fullmäktige till en viss andel, dock högst hälften, av det antal platser som varje parti erhåller i varje valkrets. Uppkommer därvid brutet tal, avrundas detta till närmast högre hela tal. Om beslut ofördröjligen underrättas. B. att ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts angående ombudsröstning och kommunernas kostnader i samband med val. () ()