mot · FV02311 · 1972-01-21 00:00:00 — av fröken m. fl. om höjning av ersättningen till övervakare inom kriminalvården. Inom kriminalvården fyller de frivilliga övervakarna en mycket betydelsefull uppgift. Deras arbete att hjälpa till med återanpassningen av dem som är föremål för kriminalvård i frihet är synnerligen ansvarsfullt och krävande. För uppdragets utförande finns inga fasta arbetstider. Övervakarna kan tvingas att ständigt stå till pass och att utan varsel rycka ut för att bistå sina klienter, såväl under arbetstid varvid de kan gå miste om viss arbetsinkomst som , nätter, sön- och helgdagar och semestertider. För att riktigt kunna fullgöra sin uppgift måste de ofta ställa sina hem eller bilar till förfogande, företa dyrbara taxiresor, bjuda på måltider och »låna ut» kontanter. De har vidare kostnader för telefonsamtal rikssamtal vid de tillfällen övervakarna och klienterna befinner sig på olika orter och porto m. m. Kostnader uppkommer också för deras deltagande i övervakarföreningarnas studiecirklar etc. Före var övervakararvodet . Beloppet innefattade också ersättning för kostnader i samband med uppdraget. Avdrag för sådana kostnader medgavs emellertid i taxeringssammanhang. I betänkande 1967 angående de enskilda övervakarna inom kriminalvården föreslog särskilt tillkallade sakkunniga, utredningen om de enskilda övervakarna inom kriminalvården, att övervakararvodet skulle höjjas till per övervakningsfall och månad samt att därjämte ett fast belopp om , också det per övervakningsfall och månad, skulle utgå till övervakare som ersättning för »allmänna kostnader» (porto, telefonavgifter, lokala resekostnader etc.). Vidare skulle övervakare få ersättning för »särskilda kostnader» enligt räkning som attesterats av skyddskonsulent. Utredningen förutsatte att övervakare skulle ta kontakt med skyddskonsulent innan särskilt kostnadskrävande åtgärd beslutades såvida inte särskilda hinder mötte för sådan kontakt. I enlighet med utredningens förslag höjdes ersättningen för övervakningsuppdrag inom kriminalvården från till (prop. 1968: 1, bil. 4, s. 84). Departementschefen uttalade i ärendet att möjlighet borde finnas att ge övervakare gottgörelse för större kostnader av engångskaraktär utöver de som ingick i den fasta ersättningen. Detta borde ske efter prövning i varje särskilt fall. I en skrivelse från riksskattenämndens kontrollbyrå till länsstyrelsernas taxeringssektioner uttalades att skatteplikt inte föreligger för kostnadsersättning till övervakare men att avdrag å andra sidan inte får ske för kostnader som skall bestridas med sådan ersättning även om denna inte förslår härtill. Uttalandet gäller samtliga vårdområden. Det nuvarande arvodet och övervakningsfall står enligt vår mening inte i rimligt förhållande tili det ansvar som arbetet innefattar och den tidsåtgång det kräver. Det har också visat sig för lågt för att i tillräcklig grad stimulera nyrekryteringen av övervakare. Kostnadsersättningen i princip är också otillräcklig. Utgifterna för uppdragets fullgörande överstiger i regel de och tar alltså då i anspråk en del av arvodet. Det har även förekommit att kostnaderna överstigit arvodesbeloppet och att övervakarna alltså fått betala för att tillfredsställande kunna sköta sina uppdrag. Möjligheten att begära ersättning för extraordinära kostnader av skyddskonsulenten har i stor utsträckning inte kunnat utnyttjas rent praktiskt då det här vanligen gällt utgifter för resor, porto, måltider eller andra utlägg som var för sig inte varit så stora att de motiverat en hänvändelse till skyddskonsulenten men som tillsammans blivit betungande. Mot den sålunda angivna bakgrunden är det angeläget med en justering av de nuvarande ersättningsreglerna. Ersättningen bör enligt vår mening bestämmas till , varav ena hälften utgör arvode och den andra gottgörelse för kostnader som uppkommer i samband med uppdragets utförande. Utgifter över detta belopp borde rimligen vara avdragsgilla. Med hänsyn till den fasta praxis som utbildats i fråga om avdragsrätten för dylika kostnader synes det emellertid knappast möjligt att åstadkomma en förändring härvidlag. I stället bör den nuvarande möjligheten till ersättning utöver schablonbeloppet genom hänvändelse till skyddskonsulenten bibehållas. Med stöd av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t föreslår en höjning av ersättningen till övervakarna inom kriminalvården i enlighet med vad som anförts i motionen. () () i