mot · FV02157 · 1972-01-17 00:00:00 — av m. fl. Kravet på inflytande för de anställda på alla nivåer inom företag och förvaltningar, som drivit , har mött starkt ökat gensvar. En omfattande praktisk försöksverksamhet med olika former för insyn och inflytande har också kommit i gång. Vi hälsar denna utveckling med stor tillfredsställelse. Det är nu nödvändigt att driva den påbörjade utvecklingen vidare. Motionen tar upp en rad vägar att göra detta på: En snabbutredning bör tillsättas för att framlägga förslag till ändringar i aktiebolagslagen och eventuell annan lagstiftning som ger de anställda rätt till inflytande och insyn i bolagen. Berörda delar i det framlagda förslaget till ny aktiebolagslag bör vila i avvaktan på utredningens förslag. En systematisk prövning av olika modeller för styrelserepresentation för de anställda bör komma till stånd. Försöken med en förändrad arbetsorganisation i form av s. k. självstyrande grupper bör vidgas så att de omfattar också förvaltningsuppgifter och arbetsuppgifter av varierande svårighetsgrad. De anställda bör få ökat inflytande över personalpolitiken, bl. a. i fråga om urval av personer till personalledande befattningar. Företagsnämndernas ställning bör stärkas och deras arbete om möjligt decentraliseras genom inrättande av underorgan. Företagsnämnderna bör kunna ges beslutsuppgifter också inom den kommunala sektorn. Tillkomsten av löntagarägda företag bör stimuleras. har varit pådrivande för att ge de anställda vidgat inflytande inom företag och andra arbetsställen. I motioner till 1970 och riksdagar (1970:1:21 och 11:25; 1971:86, 107 och 108) har inriktningen av det arbetsdemokratiska arbetet utförligt diskuterats och ett konkret arbetsdemokratiskt program skisserats. En huvudtanke har härvid varit, att rätten till inflytande för de anställda i olika former måste gälla alla typer av verksamheter (företag, förvaltningar, organisationer) och omfatta alla beslutsnivåer. Genom att lansera begreppet arbetsdemokrati har vi velat markera, att rätten till inflytande för de anställda på den egna arbetsplatsen inte får begränsas till att endast avse företag i traditionell mening. Genom krav på representation för de anställda i företagens styrelser har vi klargjort hur angeläget vi anser det vara att alla frågor, också de övergripande planeringsfrågorna, blir föremål för påverkan från de anställda. Några centrala delar i det arbetsdemokratiska program vi verkat för är i korthet följande: Företagsnämndsverksamheten bör vidareutvecklas. Möjligheten att tillsätta arbetsutskott och undemämnder bör tillvaratas i större utsträckning. Företagsnämnderna bör få vidgade beslutsfunktioner och egen budget. Också inom den kommunala sektorn bör finnas möjlighet att delegera beslutandefunktioner till företagsnämnd. De anställda skall ha rätt att utse representanter i företagens styrelser. måste utformas så att den enskildes arbetsuppgift blir meningsfull och hans vilja till självständigt ansvarstagande tillvaratas. Försök med självstyrande grupper bör som ett viktigt led i denna strävan ges en vid omfattning. De hinder för en demokratisering av arbetslivet som § 32 i Svenska arbetsgivareföreningens stadgar, § 3 i statstjänstemannalagen samt § 2 i kommunaltjänstemannalagen utgör bör genom lagstiftningsåtgärder undanröjas. Lämpliga metoder bör utformas för att stimulera bildandet av företag, som huvudsakligen ägs av de anställda, s. k. förvaltarskapsbolag. Aktiebolagslagen bör revideras, så att formerna för löntagarnas medbestämmande regleras. Genom försöksverksamhet med olika modeller i olika typer av verksamheter och genom utvärdering av dessa försök bör man kunna finna lämpliga former för de anställdas medbestämmande och insyn. Ovan angivna och andra förslag för ett vidgat löntagarinflytande har grundats på den höga värdering av individens vilja och förmåga till ansvarstagande, som alltid legat bakom liberalismens demokratiseringssträvanden. Att ge den enskilde makt över förhållanden som berör honom nära är att frigöra en fond av outnyttjade mänskliga resurser. Därmed är också sagt, att vidgat inflytande och medbestämmande förde anställda inte kan ses som ett mot kravet på hög produktivitet stridande önskemål, även om olika arbetsdemokratiska former självfallet kan vara olika effektiva i detta senare avseende. Tvärtom är det en nödvändig förutsättning för att företagen skall kunna fortsätta att utvecklas i positiv riktning att de resurser i form av kunnande och intresse som de anställda representerar utnyttjas bättre än vad som varit fallet. Inte minst för att företagen skall kunna dra till sig det tillskott av unga människor som är erforderligt måste företagen omvandlas, så att människors vilja till medskapande tillvaratas. Det är en central del i det liberala tänkandet att spridning av beslutsmakt, så att den kommer att ligga så nära de människor som berörs av besluten som möjligt, leder till ett bättre samlat resultat än om flertalet beslut fattas av några få personer i beslutspyramidens topp. de beslut som fattas på hög beslutsnivå gäller, att ökat deltagande i beslutsprocessen leder till bättre beslutsunderlag. Beslutens bättre förankring leder i sin tur till lättare verkställighet. Bakom kraven på vidgat inflytande för de anställda ligger också uppfattningen, att förhållandena i arbetslivet måste överensstämma med de sociala och politiska mål som styr utvecklingen inom andra delar av samhällslivet. Eller som det uttrycks i rapporten i företagen till : Demokratins värderingar om frihet, självständighet och jämlikhet skall sätta sin prägel på alla väsentliga områden. Företagsdemokratin blir särskilt aktuell då förhållandena i företagen, som , utgör ett hinder i denna frigörelse- och jämlikhetssträvan. Omvänt gäller, att ökat inflytande för de anställda medverkar till att vidga individens intressesfär. Det är i ett samhälle med starka inslag av centralisering av beslutsfunktioner angeläget att stödja den enskildes aktivitet och intresse för vad som händer med det egna företaget. Arbetsdemokrati kan vara en väg att medverka till att skapa mer aktiva medborgare med en bredare orientering - medborgare som finner det naturligt att lägga sig i och ta ansvar. Vidgad delaktighet för de anställda i beslutsfattandet inom företagen blir för liberalismen en central väg att motverka maktkoncentration. Genom att öka de anställdas makt inom icke-statliga företag motverkas enskild maktkoncentration utan att följden blir statlig maktkoncentration. För att arbetsdemokratin skall få verklig mening måste det finnas fristående företagsenheter med betydande utrymme för självständigt beslutsfattande inom av samhället uppställda ramar. med sådan självständig beslutsmakt finns ingen beslutsmakt att fördela på de anställda. Arbetsdemokratin kan därför bäst förverkligas i en i huvudsak liberal ekonomi. Kraven på arbetsdemokrati har givetvis också den mest näraliggande motiveringen att ge människor inflytande över en verklighet, som de upplever och som utgör en central del av deras liv. För att en verklig förbättring av alla undermåliga arbetsmiljöer skall komma till stånd fordras det att de anställda genom t. ex. utvidgad lokal förhandlingsrätt får del i besluten i dessa frågor. Arbetsmarknadens organisationer måste ha ett huvudansvar för att utveckla arbetsdemokratin. Utan aktiv vilja att delta i arbetet på en bättre arbetsdemokrati från de berörda arbetsgivarna och arbetstagarna och de fackliga organisationernas sida blir det svårt att nå några konkreta och beständiga resultat. Utvecklingen måste i detta avseende i huvudsak anses vara positiv. Från de två största arbetstagarorganisationernas sida har utförliga program för en utvecklad arbetsdemokrati presenterats och ett betydligt större intresse än tidigare ägnats frågan om de anställdas inflytandemöjligheter. TCO och LO för nu fram arbetsdemokratiska krav, som i mycket stor utsträckning överensstämmer med dem drivit. Inte minst positivt är, att den tidigare tveksamheten mot representationen för de anställda i företagens styrelser ersatts av ett klart förordande av en sådan representation som en viktig del i den pågående försöksverksamheten. Både LO och TCO betonar numera, liksom redan tidigare framhållit, att de anställda måste garanteras insyn i och inflytande på verksamheten på alla nivåer inom företaget. framhåller man i likhet med , att det till en böljan är önskvärt att låta tyngdpunkten i det arbetsdemokratiska reformarbetet ligga i de nära frågor som av de enskilda löntagarna upplevs som mest påträngande. De kontakter som tagits mellan TCO och LO i syfte att samordna det fortsatta agerandet för vidgat inflytande för de anställda bör kunna verkningsfullt bidra till att konkreta resultat uppnås. Inte minst är det värdefullt, att det görs en klar markering av att arbetsdemokratin är en gemensam angelägenhet för alla löntagarkategorier. Också i övrigt tillför de rapporter som framlagts av TCO och LO det fortsatta arbetsdemokratiska arbetet åtskilligt av värde. i företagen pekar t. ex. på den centrala roll en utvidgad lokal förhandlingsrätt skulle kunna spela för att ge de anställda vidgat inflytande över sina arbetsvillkor. I den rapport kommitté för samarbetsfrågor på arbetsplatsen framlade görs en för den fortsatta analysen betydelsefull genomgång av de olika typer av frågor som de anställda bör ha inflytande över samt de skilda former av inflytande som kan bli aktuella. Inflytandet kan gälla 1) långsiktiga riktlinjer, 2) program, regler, 3) detaljer (från fall till fall). Dessa olika beslutsperspektiv motsvaras i sin tur av olika beslutsnivåer, där det i fråga om beslut på högre nivå blir nödvändigt att förverkliga de anställdas medinflytande via deltagande i representativa organ, medan det på lägre beslutsnivåer blir möjligt att låta demokratin förverkligas direkt i arbetssituationen. I fråga om typer av inflytande skiljer på beslutsmedverkan, samråd och information. Beslutsmedverkan kan i sin tur utövas genom förhandlingar, representation i partssammansatta beslutsorgan eller självbestämmande från enskilda anställda och/eller mindre grupper av anställda. En uppdelning av detta slag är av värde inte minst för att underlätta en inträngande analys av hur de anställdas medbestämmande bäst skall kunna främjas i olika typer av verksamheter och i olika frågor. Det är uppenbart, att arbetsdemokratins utformning måste komma att variera mellan förvaltningar, företag och organisationer, mellan olika företagstyper och mellan företag av olika storlek. I de stora och medelstora företagen måste givetvis delvis andra former sökas än i de små företagen, där ofta en nära och naturlig kontakt finns. Uppdelningen är värdefull också därför, att den markerar att de anställdas inflytande måste hävdas i en mängd frågor och på flera olika nivåer på en och samma gång. Härigenom motverkas en analys som framhäver en enda form av inflytande som den enda saliggörande. Medan LO och TCO således markerat en klar vilja att gå vidare i arbetet för vidgat inflytande för de anställda har tyvärr i programskriften Om samarbetet i företagen redovisat en klar ovilja att acceptera reformer som berör några centrala maktfunktioner i företagen. bedrivs dock en omfattande praktisk försöksverksamhet med arbetsgivarnas stöd ute i många företag. Dessa försök berör, i enlighet med de riktlinjer som dragits upp av för samarbetsfrågor, i vilket SAF, LO och TCO ingår, främst arbetsorganisationens utformning. Försök som blir föremål för vetenskaplig utvärdering pågår vid , , , gummifabrik m. fl. Också i de statliga företagen har en viss försöksverksamhet kommit i gång sedan ett inledande kartläggningsarbete genomförts. Fortsatta och utvidgade försök samt för det fortsatta arbetet värdefulla redovisningar av erfarenheter från pågående försök torde vara att vänta . Till de positiva inslagen hör också, att en statlig utredning nu tillsatts med uppgift att se över arbetsledningsrätten. Det gäller nu att fortsätta och intensifiera det positiva arbete för vidgat löntagarinflytande som påbörjats. Vi skall i fortsättningen i denna motion peka på några frågor som härvid enligt vår uppfattning bör aktualiseras. Mera systematisk försöksverksamhet med olika modeller Såväl det förhållandet att de arbetsdemokratiska formerna i väsentliga avseenden bör utformas olika i skilda typer av verksamheter som de begränsade erfarenheterna av faktiska försök har gjort det till en förstahandsuppgift att snabbt få till stånd omfattande försök med olika samverkansmodeller i skilda typer av verksamheter samt att noga följa och värdera dessa försök för att få fast underlag för fortsatta arbetsdemokratiska reformer. Försöksverksamheten är inte avsedd att visa om de anställda skall ha medbestämmanderätt utan endast hur denna rätt bäst bör garanteras på olika beslutsnivåer. För att försöken skall få avsett värde måste de omfatta olika inflytandemodeller på samtliga beslutsnivåer. Det är enligt vår uppfattning angeläget, att de anställda garanteras medbestämmanderätt också över de övergripande frågor i ett företag, som behandlas av styrelsen. Genom löntagarrepresentanter i styrelserna ges företrädare för de anställda direkt insyn i företagets skötsel, en vidgad förståelse för företagets problem samt möjlighet att påverka företagets allmänna utveckling. får styrelsen genom löntagarrepresentanterna ny erfarenhet och kunnighet. Löntagarrepresentanterna i styrelsen skapar också en värdefull styrkebakgrund för de anställda i arbetet för vidgat inflytande på lägre nivåer. Såväl kapitalägaren sorn den anställde är risktagare genom sitt engagemang i ett företag. För de anställda, som satsar sin arbetskraft och som är direkt beroende av företaget för sin utkomst, kan risktagandet vara väl så stort som för många aktieägare. Individens rätt att själv påverka sina anställnings- och trygghetsförhållanden bör därför omfatta även medbestämmanderätt i företagets styrelse. Betänkligheterna mot löntagarrepresentanter i styrelsen har ofta varit knutna till föreställningen att dessa representanter kommer i en dubbel lojalitetsställning. Den tanken bygger på att det föreligger ett konfliktförhållande mellan företagsledning och löntagare. Naturligtvis finns sådana motsättningar i flera sammanhang liksom det finns motsättningar mellan å ena sidan företag och deras anställda och å andra sidan konsumenterna. De direkta avtalsfrågorna, som väl är de främsta konfliktfrågorna, regleras emellertid enligt en särskild ordning. Detta minskar riskerna för lojalitetskonflikter av här antytt slag inom företagen. I många frågor finns också gemensamma intressen, främst givetvis att företagen skall utvecklas och ge trygghet för de anställda. Vi vill här instämma i vad som sägs i i företagen: Det är helt felaktigt att ställa de anställdas intressen mot företagets. De anställda är en del av företaget och kan knappast vara i konflikt med detta. I de riktlinjer för Statsföretags inriktning inom det företagsdemokratiska området som antogs av styrelsen för fastslås det: 1 företagens styrelser skall ingå personer, som bedömes ha goda förutsättningar att företräda de anställdas synpunkter och intressen. Dessa personer skall utses med personalorganisationernas hjälp enligt en form för samråd som överenskommes med dessa. Varje företag inom skall presentera program för det fortsatta företagsdemokratiska arbetet inom företagen. Det synes härvid finnas utomordentliga förutsättningar att systematiskt pröva olika modeller för löntagarrepresentation på styrelsenivå. Företagsdemokratidelegationen synes också ha vissa möjligheter att i de kontakter som enligt dess direktiv skall hållas med för samarbetsfrågor verka pådrivande för liknande försök på den privata sidan. Företagsdemokratidelegationen bör även insamla och publicera internationella erfarenheter av representation för de anställda i företagens centrala ledning. De rön man gjort i synes härvid vara av särskilt intresse. 1971 framlades av aktiebolagsutredningen ett förslag till ny aktiebolagslag. Förslaget har utarbetats under kontakt med motsvarande utredningar i de övriga nordiska länderna. Avsikten har varit att utarbeta en så långt möjligt enhetlig nordisk aktiebolagslagstiftning. Då en sådan lagstiftning kan förväntas binda utvecklingen för åtskillig tid framöver, är det viktigt, att de anställdas roll i företagen, rätt till inflytande och insyn, omfattas av revideringen av aktiebolagslagen. I motion om arbetsdemokrati till 1971 års riksdag begärde vi, att en särskild utredning med representation för de politiska partierna och arbetsmarknadens parter skulle tillsättas för att under nära samarbete med utredningen om enhetlig nordisk aktiebolagstiftning utarbeta förslag till kodifiering i aktiebolagslagstiftningen av främst de anställdas rätt till representation i företagens styrelser. Det är med beklagande vi konstaterar, att ett förslag till ny aktiebolagslag nu framlagts, utan att de anställdas ställning i företagen tagits upp till ordentlig prövning. föreslår, att ett nytt organ, förvaltningsråd, skall inrättas. Det föreslås inte bli obligatoriskt utan skall finnas endast om bestämmelse därom införs i bolagsordningen. Rådets sammansättning skall också anges i bolagsordningen. I denna kan bestämmas att en eller flera ledamöter av rådet, dock ej så många som halva antalet, utses av annan än bolagsstämman, t. ex. de anställda. Rådet skall huvudsakligen vara ett organ för insyn och kontroll. Det får inte tilläggas andra befogenheter än de i lagen angivna. Bland dessa kan ingå att tillsätta styrelseledamöter. Förslaget tar i övrigt inte upp frågan om det allmännas och de anställdas rätt till inflytande och insyn i bolagen. I utredningen har ett särskilt yttrande avgivits av de sakkunniga från LO och TCO. I detta fastslår man bl. a. att utredningens förslag om förvaltningsråd inte tillgodoser de krav det finns anledning att ställa på ökad insyn och en förändrad maktstruktur. Man framhåller också, att reglerna beträffande aktiebolags redovisningsskyldighet och tillsättandet av revisorer samt deras ställning borde i långt högre grad ha utformats med inriktning på att tillgodose de anställdas intresse. LO:s och TCO:s remissyttranden över utredningen är än mer kritiska. TCO skriver t. ex. i sitt remissyttrande: 1 stället för att främja en angelägen samhällsutveckling mot jämnare fördelning av inflytande mellan kapital och arbete, kommer utredningens förslag att bidra till att konservera ett ur arbetstagarsynpunkt otillfredsställande förhållande för avsevärd tid framåt . TCO motsätter sig att utredningens förslag, i de avsnitt som berör inflytandefrågorna, genomförs i den föreslagna utformningen . Sammanfattningsvis anser TCO det vara synnerligen angeläget att dessa frågor måtte utredas. I detta uppdrag måste även ingå att utreda möjligheterna att bereda arbetstagarna närvaro-, yttrande- och förslagsrätt vid bolagsstämma eller annat organ som kan inrättas. TCO:s krav på en sådan utredning förutsätter, att aktiebolagsutredningens förslag till aktiebolagslag ej genomförs i berörda delar. Enligt TCO:s mening är det nödvändigt att den föreslagna utredningen bedrivs med största skyndsamhet. TCO förutsätter därvid att ett sådant utredningsarbete sker i nära kontakt med arbetstagarorganisationerna. Vi delar TCOs och LO:s uppfattning och föreslår att en snabbutredning tillsätts för att i aktiebolagslagen bl. a. föra in bestämmelser om löntagarrepresentation i bolagens styrelser. Därvid kan även övervägas frågan om löntagarnas möjligheter att utse revisor. Hittillsvarande erfarenheter torde vara tillräckliga för att utredningen skall kunna lägga fram förslag till delreformer, t. ex. innebärande att de anställda garanteras viss representation i styrelsen. Detta bör inte innebära något hinder för fortsatt försöksverksamhet. Vårt förslag innebär också, att aktiebolagsutredningens förslag lämnas utan åtgärd i de delar som berör de anställdas medinflytande. Detta hindrar inte att de förslag i övrigt som utredningen framför kan genomföras i avvaktan på förslag om kodifiering av de anställdas rätt till inflytande och insyn. Vidgade försök med självstyrande grupper m. m. Den tekniska utvecklingen och den ständigt fortgående rationaliseringsverksamheten medför att alltmer komplicerade metoder, maskiner och processer kommer till användning. Denna utveckling måste fortsätta om en positiv standardutveckling skall kunna säkras och resurser avdelas för angelägna offentliga insatser inte minst inom arbetslivets område. De snabba förändringarna i arbetslivet ställer dock stora krav på den enskilde. För en del arbetstagare innebär utvecklingen att arbetets krav på kunskaper och yrkeserfarenhet ökar. För huvudparten har dock mekaniseringen och rationaliseringen gått åt motsatt håll, dvs. inneburit en förenkling av arbetet och en utarmning av dess innehåll. De allt större företagsenheterna har medverkat till en ökad känsla av främlingskap inför arbetets resultat. Möjligheterna till överblick över och inflytande på helheten är små. Denna, för den enskilde arbetstagaren så starkt ingripande utveckling måste påverkas på minst två vägar: De anställda bör i betydligt större utsträckning medverka i och utöva inflytande på rationaliseringsverksamheten. I de riktlinjer för försöksverksamhet med fördjupad företagsdemokrati som antagits av det centrala samarbetsrådet på den landstingskommunala sektorn uttrycks denna synpunkt på följande sätt: De anställda bör icke ses som föremål för en rationalisering utan som deltagare i en fortlöpande rationaliseringsprocess, som är lika nödvändig inom landstingen som inom andra företag. Också TCO betonar i rapporten av arbetslivet att det bör vara självklart, att de fackliga organen inte bara får information exempelvis om att en rationaliseringsinsats skall göras, utan också att det ges möjlighet för personalen att kunna påverka utvecklingen. Genom inflytande via särskilda projektgrupper eller på annat sätt bör de som berörs av en viss förändring från början kunna delta i genomförandet av denna förändring. En kontinuerlig utbildning av personalen har också stor betydelse för att en omställningssituation skall tillfredsställande. bör utformas så att den medverkar till god arbetstillfredsställelse. En god arbetstillfredsställelse uppnås bl. när arbetet har ett innehåll som fordrar något mer än ren uthållighet och som innebär en viss variation, när arbetet tillfredsställer individens behov av att öka sina kunskaper, när arbetet ger möjlighet att fatta vissa beslut, när arbetet ger möjlighet att tillfredsställa behovet av anseende eller åtminstone ömsesidig respekt på arbetsplatsen, när man kan se ett sammanhang mellan det egna arbetet och helheten, när man kan se sitt arbete förenligt med en önskvärd framtid. kan med delvis olika typer av åtgärder bidra till en ökad arbetstillfredsställelse: Om arbetsoperationerna ses som individuella arbeten kan förändringar ske genom att tillföra vissa arbetsmoment. En sådan utvidgning kan bidra till att arbetet blir mer innehållsrikt och ger mer variation. I vissa typer av produktion kan det vara svårt att förändra den enskilda arbetsoperationen. Man kan då i stället försöka skapa cirkulation mellan olika arbeten. Genom utbildning kan t. ex. den anställde klara fler arbetsoperationer. Sådana åtgärder kan ge arbetet mer innehåll och variation. Delvis självstyrande grupper kan införas. Gruppernas befogenhet, storlek och sammansättning kan variera avsevärt. Inom vissa ramar får gruppens medlemmar själva sköta arbetsfördelning, avgöra frågor på produktionsnivå, genomföra förändringar i den tekniska utrustningen, påverka urval och uppläming av nya gruppmedlemmar etc. Därigenom kan de anställdas erfarenheter och kunskaper tas till vara på ett bättre sätt.