mot · FV02279 · 1972-01-20 00:00:00 — om översyn av bestämmelserna angående flyttningsstöd, m.m. Det råder allt större enighet om att en jämnare utveckling mellan olika landsdelar måste eftersträvas, överexpansionen i storstadsområdena måste motverkas och sysselsättningsmöjligheter skapas i andra delar av landet. Till grund för denna målsättning ligger jämlikhets- och miljöpolitiska skäl, krav på beredskap, behovet av rekreationsmöjligheter, effektivare användning av resurser, motverkande av inflationstendenser och andra problem i stockningsområdena m.m. Som ett led i denna politik har samhället successivt om än sent och i otillräcklig grad ökat de regionalpolitiska satsningarna. Man har särskilt satsat på utflyttning av företag till tätorter ute i landet. En strävan har varit att understödja utflyttning av eller uppbyggande av ganska stora företag för att ernå största möjliga effekt från sysselsättningssynpunkt. Emellertid har det visat sig vara ganska stora initialsvårigheter att starta större företag i stödområdena på grund av svårigheten att redan från början få tillräckligt stor kärna av arbetskraft för att kunna påbörja en produktion. Arbetskraft finns på orten, men den måste omskolas och intrimmas. Ledig arbetskraft med lämplig yrkesutbildning finns inte i större omfattning på platsen; den har ju inte kunnat vänta på en osäker lokalisering utan sökt arbete där sysselsättning funnits. Däremot visar det sig att det finns utbildad arbetskraft på många håll i landet som flyttat från sin hemort men som gärna återvänder när fast arbete kan påräknas hemma. Man skulle i avsevärd grad undanröja ett lokaliseringsföretags initialsvårigheter om man kunde räkna med denna tidigare utflyttade arbetskraft. Detta skulle öka benägenheten hos företag att starta verksamhet i stödområdet och därmed förstärka sysselsättningsmöjligheterna även för den arbetskraft som måste omskolas. Det finns därför anledning att verksamt stimulera arbetskraft som återvänder för att arbeta i lokaliseringsföretag och fylla det behov av yrkeskunnig arbetskraft företagen behöver särskilt vid igångsättning av sin verksamhet. Enligt nu gällande bestämmelser om det s.k. flyttningsstödet kan stöd utgå till arbetstagare som har kvalificerad yrkesutbildning och fått stadigvarande anställning i yrket vid sådant nyetablerat eller utvidgat före tag i ort inom det allmänna stödområdet som bedriver industriell eller industriliknande verksamhet om arbetskraft med den behövliga utbildningen icke kan erhållas å orten (kungörelse 1970:180 § 58). Flyttningsstödet utgöres av respenning, bortavistelsebidrag och starthjälp. Emellertid har det visat sig att detta stöd fått ringa effekt. Endast något hundratal personer har utnyttjat denna stödform. Det förefaller som om tillämpningen av bestämmelsen är alltför rigorös och att med kvalificerad yrkesutbildning menas sådan utbildning att personer som har denna kan placeras i nyckelställning i arbetsledande funktioner. Enligt vår mening bör bestämmelsen ändras så att personer som har yrkesutbildning eller sådan praktik att de kan ta anställning som t.ex. svetsare, svarvare, mekaniker, smidestekniker, maskinsnickare, målare o.d. bör få del av flyttningsstödet om de fått anställning i nyetablerat eller utvidgat företag inom allmänna stödområdet och motsvarande arbetskraft ej finns å orten där företaget är förlagt. Vidare anser vi att en verkningsfull upplysningskampanj bör bedrivas omkring de möjligheter som finns att erhålla stöd för flyttning till arbetsuppgifter i stödområdet. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om dels att en översyn av bestämmelserna om flyttningsstöd i enlighet med vad i motionen anförts sker samt dels att en ökad information kommer till stånd om de stödmöjligheter som står till buds vid arbetstagares flyttning till anställning inom allmänna stödområdet. . ÅSLING (c) () i Holmgården