mot · FV021091 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om inrättande vid av en personlig professur i långvårdsmedicin, alternativt geriatrik, m. m. I motionen 1971: 196 hemställdes att måtte besluta om inrättande vid av en personlig professur i långvårdsmedicin, alternativt geriatrik, för docenten , docent i invärtes medicin vid och vetenskapligt råd i , styresman och överläkare vid , som har ställning som lasarett och är centrum för långvårdsmedicinen i . Innehavaren av professuren borde enligt motionen tillerkännas ett arvode motsvarande skillnaden mellan lönen till en professor och den lön som utgår till innehavaren av överläkarbefattningen. riksdag följde utbildningsutskottets hemställan om avslag å motionen. Utskottet delade den uppfattning som framförts i den nämnda motionen och i andra motioner om önskvärdheten av ökade forskningsresurser inom såväl det geriatriska som det gerontologiska området. Utskottet erinrade vidare bl. a. om att universitetskanslersämbetet uttalat att förstärkningar kan komma att bli aktuella inom forskningsområdet rörande åldrandet. Utskottet strök under betydelsen av att resultaten av den dittillsvarande verksamheten inom det ifrågavarande forskningsområdet utvärderas så att statsmakterna och utbildningsmyndigheterna får bättre grundval för den fortsatta planeringen. Grunderna för hemställan angavs utförligt i den nämnda motionen 1971: 196. Vad som därvid anförts om docenten kompetens och arbetsinsatser har lämnats obestritt liksom vad som anförts om den synnerliga betydelse för vården av långtidssjuka och ålderssvaga som ett bifall till yrkandet skulle få. Utskottets avstyrkande vid riksdag har sålunda getts i avvaktan på bättre planeringsmöjligheter. Enligt vår mening är grunderna för ett beslut om den aktuella personliga professuren så utredda att ett beslut kan fattas utan ytterligare utredning i principiell överensstämmelse med vad som yrkats vid riksdag. Skulle fortfarande ansluta sig till bedömningarna vid riksdag och som erforderlig bedömd ytterligare utredning inte finns tillgänglig före utskottsbehandlingen, bör med hänsyn till frågans vikt och brådskande natur genom att för Kungl. sin här citerade uppfattning om att resultaten bör utvärderas ta ett initiativ för frågans lösning. att i första hand måtte besluta om inrättande vid från och med /73 av en personlig professur i långvårdsmedicin, alternativt geriatrik, för docenten , att i andra hand som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att forskningsresultaten inom det geriatriska och gerontologiska området bör utvärderas så att underlag finns för beslut om ytterligare insatser vid års riksdag. () () () () () () av fröken och om vidgad språkträning för invandrarbarn. Bristande färdighet och insikt i det svenska språket torde vara den faktor som verkar mest hämmande på invandrarnas möjligheter att finna sig till rätta och trivas i det svenska samhället. Det gäller självfallet också invandrarbarnen. Dessa blir på grund av språksvårigheter lätt isolerade från kamrater och hämmas i övrigt i sin utveckling, emedan de inte kan tillgodogöra sig skolundervisningen på önskvärt sätt. Invandrarbarnens möjligheter att tillgodogöra sig undervisningen i svenska skolor skulle givetvis öka om de hade bättre färdighet i svenska språket redan före skolgångens början. Språkträning i förskoleåldern skulle sålunda ha positiv effekt på invandrarbarnens möjligheter att följa undervisningen och underlätta deras allmänna anpassning till skolmiljön. Det ligger närmast till hands att bedriva en sådan språkträning inom bamstugeverksamhetens ram. Så sker också i viss utsträckning bl. a. genom den försöksverksamhet med särskild språkträning som inletts på ett tiotal orter. Såväl bamstugeutredningen som invandrarutredningen har betonat vikten av att invandrarbarnen får möjlighet att ta