ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV0289 · 1972-01-12 00:00:00 — av i m. fl. om statsbidrag till jordbruks- och trädgårdsföretag för vatten- och luftvårdande åtgärder. infördes en ny statlig stödform för att stimulera industrin till ökade investeringar för vatten- och luftvårdsändamål. Avsikten var att medel skulle anvisas med 50 milj. kr. under vart och ett av budgetåren 1969/701973/74. har anvisat medel för sådana investeringar. Bidraget kan utgå av investeringen. Det är avsett att förbättra miljösituationen vid äldre industri. I årets statsverksproposition föreslås att bidrag även skall kunna utgå för investeringar i syfte att reducera buller inom industrin samt till anläggningar för behandling av vissa avfallsprodukter. Detta är en utvidgning som givetvis är av stort värde. Det är dock otillfredsställande att denna stödform endast skall omfatta industrin. Också inom jordbruks- och trädgårdsnäringarna förekommer vatten- och luftvårdsproblem. Inventeringar av vattenvårdssituationen inom jordbruket har påvisat avsevärda brister, speciellt vid företag med animalieproduktion. Helt säkert finns viljan hos jordbruksföretagarna att vidta förbättringar, men kostnaderna för detta framstår för många som svåröverstigliga. Det kreditstöd som kan utgå för reningsanläggningar inom jordbruket och trädgårdsnäringen torde inte utgöra tillräcklig stimulans utan bör vid behov kunna kompletteras med statsbidrag. Vägande skäl finns alltså för en utvidgning av bidragsmöjligheterna, så att statsbidrag även kan utgå för miljöskyddsinvesteringar inom jordbruk och trädgårdsnäring. Detta skulle även stimulera en angelägen ökning av animalieproduktionen utan alltför stora kostnader. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att statsbidrag enligt de grunder som tillämpas för vatten- och luftvårdande åtgärder inom industrin jämväl skall kunna utgå till jordbruks- och trädgårdsnäringarna. () () () () ()
mot · FV02891 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar och Antby om slopande av beskattningen av fritt bränsle från egen fastighet. Ur flera aspekter är det önskvärt att våra ungskogar gallras. De höga arbetskostnaderna har emellertid gjort att i den mån detta arbete utföres sker det oftast i form av beredskapsarbete eller som tillfällig sysselsättning . Det ekonomiska utbytet från gallringarna är minimalt, och det utskottsvirke som fås får ofta ligga kvar i skogen, då det inte lönar sig att ta vara på det. gjordes ofta röjningar i ungskogsbestånden och höggs buskar i diken som ett led i jordbruksfastigheternas vedförsörjning. Ökade kostnader och en starkt uttalad opinion mot den beskattning av naturaförmåner som lantbrukarna får om de tar reda på avfallsvirket har bidragit till att allt flera slutat upp med gallringen av ungskogen och låter diken och impediment växa igen. Från miljösynpunkt är detta ytterst beklagligt, och insatser är angelägna för att stimulera en successiv röjning och skötsel av skogsbestånden och av landskapsbilden i den mån den påverkas av buskvegetation i diken och impediment. En ännu allvarligare aspekt är de insektsangrepp som kan bli följden om utskottsvirke, t. ex. efter en stormfällning, får ligga kvar i skogen. En stimulans att ta till vara utskottsvirket skulle vara om den nuvarande beskattningen av naturaförmåner för veduttag avskaffades. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att måtte besluta att uttag av ved ur egen skog vid familjejordbruk icke längre betraktas som naturaförmån och således utgår som inkomst vid beskattningen. () ()
mot · FV02892 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om befrielse från inkomst- och förmögenhetsskatt för kyrkliga samarbetsorgan. I nuvarande skattelagstiftning såväl i kommunalskattelagen som lagen om statlig inkomst och förmögenhetsskatt ges kyrkor, trossamfund, befrielse från skatt med undantag för inkomster av fastighet och rörelse. Villkor är att de utövar kyrklig verksamhet. Med sådan förstås att de disponerar kyrkolokal och där regelbundet anordnar gudstjänst. Bestämmelserna gäller för samfund och dess församlingar. Samarbetsorgan inom ett och samma samfund har samma rätt till skattebefrielse. har av ekumeniska skäl bildats en rad samarbetsorgan mellan de olika samfunden. Dessa har samma syfte som samfunden själva att bedriva kyrklig verksamhet, men eftersom de är samarbetsorgan har de av vissa skattemyndigheter inte ansetts kunna falla under definitionen för trossamfund. Det gäller organ som t. ex. , frikyrkorådet osv. Ett sådant betraktelsesätt skulle om det genomfördes i praktiken betyda ett allvarligt hot mot de ekumeniska strävandena. Samarbetsorganen har ju nämligen till uppgift att effektivisera och vitalisera den kyrkliga verksamheten. Vi föreslår därför att lagstiftningen och dess tillämpningsföreskrifter ges en sådan utformning att det står alldeles klart att också samarbetsorgan vars uppgift är att bedriva kyrklig verksamhet skall ges samma rätt i skattehänseende som trossamfunden och deras församlingar. att hos Kungl. Maj:t begär i motionen föreslagen ändring av skattelagstiftningen. () () i
mot · FV02894 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om rätt för yrkesfiskare till avdrag vid inkomsttaxeringen för avsättning till driftsregleringsfond. Det torde vara få områden där inkomsterna varierar så starkt som inom fiskerinäringen. Detta har inte minst kommit till synes inom det svenska yrkesfisket då ett par relativt gynnsamma år följdes av misslyckanden. Denna ojämnhet i inkomsten gör det besvärligt för yrkesutövarna att planera sina investeringar på ett för företagen vettigt och riktigt sätt. Delvis drabbar detta också samhället då stödåtgärder måste sättas in i större omfattning än som hade varit behövligt om en viss inkomstfördelning mellan åren i förväg hade kunnat företagas. I har man uppmärksammat dessa problem. Av denna anledning antog norska en lag »Om avsetning til driftsreguleringsfond for fiskere». Nämnda lag gällde första gången vid taxering för . Lagen innehåller i huvudsak följande: Fiskare har möjlighet till skatteutjämning på så sätt att de med god inkomst kan begära avdrag vid taxering med ett belopp som avsättes till en särskild »driftsreguleringsfond». Det avsatta beloppet skall insättas på särskilt konto i bank. I övrigt gäller inga inskränkningar i den skattskyldiges rätt att disponera över beloppet. Insättningen kan således när som helst tas ut utan någon begränsning med hänsyn till det ändamål uttaget skall användas till. Uttaget belopp skall tilläggas vid inkomstberäkningen uttaget sker. Bestämmelserna är tillämpliga för skattskyldiga som bedriver yrkesmässigt fiske, således för båtägare såväl som för s. k. lottfiskare. Rätt till avsättning har endast den som bedrivit fiske. Avsättningen får inte överstiga av den del av den skattskyldiges taxerade inkomst enligt kommunalskattelagen, som överstiger hans genomsnittsinkomst närmast före inkomståret. Genom lag av nr 37 bilaga N 10 har procentsatsen höjts till .) gäller likväl sistnämnda belopp vid beräkningen. Vidare krävs att avdrag för avsättning endast får göras när avsättningsbeloppet uppgår till . Belopp för vilket avdrag medgivits skall tilläggas vid den skattskyldiges taxering det inkomstår då medlen tas ut från bankkonto, dock senast femte året efter inkomståret. Lagtext samt tillämpningsföreskrifter återfinns i riksskattestyrets rundskrivelse nr 413/avd. I (bilaga N 7) samt ändring nr 37 av ovanstående lag (bilaga N 8) Lagförarbeten: Ot. prp, nr 8 (1965-1966) (bilaga N 9). Eftersom svenskt och norskt yrkesfiske har många beröringspunkter och i stort sett bedrives på samma sätt bör det vara angeläget för svenska myndigheter att inhämta erfarenheter från ovan relaterade system. Lämpligast torde vara att den av riksdag begärda skatteutredningen får i uppdrag att närmare granska vilka möjligheter som finns att för det svenska yrkesfisket tillämpa de regler som är gällande i , eller andra likartade, som kan syfta till att utjämna inkomsttaxeringen mellan olika år. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t föreslår att till den kommande skatteutredningen uppdrages att utreda möjligheten för svenska yrkesfiskare att få göra avsättning till driftsregleringsfond. () () () () i () . () i
mot · FV02896 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om skärpning av reglerna angående permission från fångvårdsanstalt. En av kriminalvårdens viktiga uppgifter är att rehabilitera omhändertagna. Utöver frivården är permissionsförfarandet ett viktigt led i rehabiliteringsverksamheten. Svåra avvägningar förekommer dock i fråga om permissionstillstånd i fråga om kravet att på lämpligaste sätt återanpassa klienterna i samhället. Särskilt de som ådömts långvariga frihetsstraff för narkotikabrott måste enligt vår mening undergå restriktiv prövning i fråga om permission mot bakgrund av de erfarenheter som framkommit. Med hänsyn till narkotikalagens stränga tillämpning och vikten av att samhället sätter in åtgärder mot narkotikahandel och missbruk är det även angeläget att särskilt permissionsreglerna tillämpas med restriktivitet. är övervakningssvårigheterna stora och risken för återfall som störst på grund av förekommande men okontrollerbara faktorer. Åtgärder måste därför vidtas för att förhindra möjligheterna till återfallsbrott. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om översyn och skärpning av permissionsreglema i vad särskilt gäller narkotikabrott.
mot · FV02900 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om översyn av sjöpolisverksamheten. Skärgården avfolkas mer och mer på sin bofasta befolkning. Detta får till följd att kommunikationerna ut till havsbandet och till öarna försämras. Befolkningen upplever härigenom en allt starkare isolering särskilt . överbefolkas skärgården både på land och vatten. I båda riktningarna har utvecklingen gått snabbt och många problem uppstår som samhället bör ha sin uppmärksamhet riktad på. Den bofasta befolkningen behöver en hjälpande hand året om och den stora tillströmningen påfordrar en ökad tillsyn från polisens sida. Till detta kommer att har en skärgård, som från skönhetssynpunkt icke har sin motsvarighet. Växt- och djurlivet bör skyddas på de kvarvarande orörda områdena i skärgården. sjöpolisverksamhet omfattar en fast sjögrupp inom centralsektioncn i som disponerar sex båtar. En motsvarande organisation prövas på försök i som disponerar tre båtar. Verksamheten bygger dessutom på samverkan mellan båt- och helikopterburna samt landbaserade polisstyrkor med fasta och bärbara radiostationer. Utmed den övriga delen av landets långa kust finns endast fem båtar stationerade, nämligen i , , , och . Sjöpolisverksamheten är av försökskaraktär och införes för den seglationstid länspolischefen i respektive län bestämmer. Då det är uppenbart att denna verksamhet fyller en synnerligen stor uppgift till förebyggande av trafikförseelser, skadegörelser, olyckor, misshandel, brand, olovligt fiske och olovlig jakt, vattenförorening samt inte minst till förebyggande av drunkningsolyckor synes det oss angeläget att den försöksverksamhet som pågått möjligt får en permanent karaktär, samt att i samband härmed en översyn av verksamhetens organisation genomföres. I samband därmed är det angeläget att en samverkan kan åstadkommas mellan olika myndigheter men också med berörda landsting, som i vissa fall anskaffat hydrokoptrar för sin verksamhet, vilka bör kunna nyttjas i en förstärkt organisation till fromma för såväl den bofasta som den rörliga befolkningen i skärgården. I samband härmed bör också behovet av ytterligare båtar bli föremål för utredning. Med stöd av det anförda anhålles att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär en översyn av sjöpolisverksamheten samt förslag till en fast organisation av denna verksamhet. () () . ()
mot · FV02901 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om avskaffande av arreststraffet. Utbildningen syftar till att förbereda den värnpliktige inför en uppgift i ett eventuellt krig. Denna målsättning gör att mycket i den militära utbildningen blir väsensskilt från verksamheten i det civila samhället, en skillnad som torde vara svår att få bort emedan krig är något onormalt. Utbildningen för att kunna uthärda krigets fasor måste därför ibland ske under disciplinära former och med metoder som skiljer sig från fredssamhällets. De krav, som ställes redan under fredsutbildningen, hindrar dock inte att det ständigt bör finnas en strävan att reformera utbildningssystemet för att på bästa sätt anpassa det till krav och synsätt i vårt moderna samhälle. Särskilt inom den militära rättsvården framstår tydliga skillnader. Man tycks där fortfarande ha lagar som i högre grad än i det civila samhället bygger på föreställningen att ett straff som utdelas verkar avskräckande. Vilken annan effekt straffpåföljden eventuellt kan ha, tages ringa hänsyn till. För den enskilde framstår det som helt oförklarligt varför t. ex. en enkel fylleriförseelse på fritid skall behöva bedömas så mycket hårdare därför att den felande undergår militärutbildning. Målsättningen bör i stället vara att rättsregler och lagstiftning så långt möjligt skall vara gemensamma för det civila och militära livet. Endast undantag, som klart har ett sammanhang med de speciella krav kriget ställer på fredsutbildningen, är motiverade. Behålls arreststraffet för t. ex. fylleriförseelser utom tjänsten, är risken uppenbar, att den som drabbas av sådant straff blir negativ till hela militära systemet förr än att han ser till vad som orsakade straffet. Det torde väl också i svenskt rättsliv vara helt unikt att en yrkeskår, som de fast anställda befälen, riskerar att ådömas arreststraff t. o. m. för mindre tjänstefel. Ett eventuellt utdömt straff skall sedan verkställas på den anställdes egen arbetsplats, inför ögonen på underställd personal och med övervakning av kamrater. slutade en sådan situation med tragedi, då den dömde tog sitt eget liv. Mot bakgrunden av det anförda hemställs att vid förestående förändring av militärstrafflagen arreststraffet avskaffas eller dess utnyttjande starkt reduceras för såväl värnpliktiga som fast anställd personal. () () () ()
mot · FV02902 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående ersättningen till vittnen rn. Ersättning till vittne m. fl. utgår enligt Kungl. Maj:ts kungörelse SFS 1971:311 för tidsspillan, om det kan antagas att vittnet går miste om inkomst eller på annat sätt lider ekonomisk förlust. Ersättningen är fastställd till högst . Utöver denna ersättning kan kostnad för uppehälle utgå, om vittnet kan antagas ha sådan kostnad. Denna ersättning får bestämmas till högst eller, om vittnet har utgift för nattlogi eller andra omständigheter föreligger, till högst sammanlagt. Om vittne behöver anlita vårdare eller annan för att kunna inställa sig bestämmes ersättningar för dennes inställelse enligt de grunder som gäller för vittne. Det är uppenbart att dessa ersättningar till vittne eller vårdare är lägre än vad som i de flesta fall utgår i ersättning av allmänna medel för prestationer som enskilda gör för samhället. I viss mån har detta beaktats i årets statsverksproposition i det att där föreslås att ersättningen för tidsspillan höjs till högst /dag fr. o. m. . Även med den höjningen framstår ersättningen till vittnen låg, mot vad som utgår i de flesta fall. Det kan som jämförelse anges att dagersättningen till nämndemän är /dag jämte traktamente enligt det statliga reglementet. I primärkommuner och landsting är det likaså rätt allmänt att sammanträdesersättningen, utöver traktamente, är fastställd till /dag. Eftersom det är av den största betydelse att, genom vittnesmål, få upplysningar och sakuppgifter som underlag för rättens bedömningar får inte en njugg ersättning till dessa vittnen utgöra det hinder som kan innebära svårigheter att få fram dessa vittnesmål. Enligt vår mening bör därför den föreslagna ersättningen till vittnen och vårdare för tidsspillan fastställas till högst /dag. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte besluta att den i statsverkspropositionen bilaga 4 angivna ersättningen av allmänna medel till vittnen m. fl. för tidsspillan höjes till högst /dag fr. o. m. . () ()
mot · FV02903 · 1972-01-26 00:00:00 — angående rekryteringen och utbildningen av övervakare. De frivilliga övervakarna inom kriminalvården har en mycket viktig och ansvarsfull arbetsuppgift. Genom hjälp med att lösa praktiska problem av skilda slag och genom att fungera som moraliskt stöd och kontaktlänk skall övervakaren bidra till att underlätta för den som dömts till skyddstillsyn eller är villkorligt frigiven att finna sig till rätta i samhället och därigenom undvika återfall i brott. Det är dock alltför vanligt att övervakningen inte fungerar så som avsetts. Många övervakade uppger att de har mycket svårt att få kontakt med sin övervakare och att denne inte har tid att ta sig an problemen. Detta har sannolikt sin förklaring bl. a. i det faktum att man ofta anlitar personer som genom sin dagliga yrkesutövning har en alltför stor arbetsbörda för att även orka med att sköta sin övervakaruppgift. Det är dessutom inte ovanligt att en övervakare har många övervakningsuppdrag och att tid och krafter därför inte räcker till. Eftersom det inte finns några formella krav på kunskaper, erfarenhet och förmåga att handskas med människor för att få ett övervakaruppdrag är också risken att övervakaren misslyckas på grund av bristande lämplighet förhållandevis stor. Det förekommer visserligen utbildningsverksamhet på området och den som vill bli övervakare kan genomgå dessa kurser. Några krav på att ha genomgått sådan utbildning finns dock inte. För att förbättra möjligheterna för den övervakade att få hjälp och stöd torde det vara nödvändigt att ställa högre krav på övervakarens lämplighet för uppgiften. Enligt min mening bör man låta rekryteringen av övervakare ske i mera organiserad form. Man bör i samband därmed pröva lämpligheten och låta den som i och för sig skulle passa för uppgiften, men som på något område har bristande kunskaper, genomgå kompletterande utbildning. Därigenom skulle man få en för uppgiften väl lämpad och stabil övervakarkår. Eventuellt skulle man också kunna tänka sig att personer som visar sig vara särskilt bra övervakare kunde anställas för att vara övervakare på heltid. De kunde exempelvis ta hand om den typ av svåra fall som brukar överlåtas på skyddskonsulenter som redan har en tung arbetsbörda. Situationen för många övervakade är så otillfredsställande att vi anser att man snabbt måste finna vägar för att åstadkomma en förbättring. Det torde vara lämpligt att uppdra åt kriminalvårdsberedningen att överväga de förslag angående formerna för rekrytering och utbildning av övervakare som framförs i denna motion. Med hänvisning till det anförda hemställs att uppdrar åt kriminalvårdsberedningen att överväga och framlägga förslag angående rekrytering och utbildning av övervakare.
mot · FV02907 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. Den politiska åsiktsregistreringen i fortgår. Den s. k. personkontrollkungörelsens tänjbara formuleringar gör det möjligt för att fortsätta denna verksamhet, trots att de politiskt ansvariga i första hand regeringen - försäkrat motsatsen. Fall som uppmärksammats i pressen och anmälts till JO visar att också utlämning av personuppgifter till arbetsköpare fortsätter. Denna verksamhet diskriminerar framför allt dem som verkar för samhällets omvandling till socialism. kommunisterna kan under inga omständigheter vara med om att bevilja anslag till denna del av . Partiet reser i stället kravet att den politiska åsiktsregistreringen måste upphöra en gång för alla och att åsiktsregister förstörs under betryggande kontroll vari även ingår representanter för de politiska organisationer vars aktiva medlemmar registreras. Utöver denna mot vissa åsiktsriktningar riktade verksamhet skall motverka spionage och viss brottsförberedelse. Hur stor del av verksamhet som inriktas härpå avslöjas inte. Inte heller resultaten. Det är sålunda oklart om spionbekämpning är någon särskilt kostsam utgiftspost i budget. Dock bör sådana brott bekämpas. Men det är orimligt att socialister jämställs med spioner och liknande brottslingar. Åsiktsfriheten måste värnas. Den politiska polisen måste avskaffas. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen hemställer om att den del av som innebär registrering och rapportering av politisk verksamhet och inblandning över huvud upplöses, 2. att alla politiska register bränns under betryggande kontroll såsom påpekats i motionen ovan; att, / första hand, anslaget till särskild polisverksamhet, prop. 1972:1, bil. 4, punkt B 4, reduceras i enlighet därmed, 2. att,/ andra hand, avslår anslaget till särskild polisverksamhet, prop. 1972:1, bil. 4, punkt B 4. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) (vpk)
mot · FV02909 · 1972-01-25 00:00:00 — av och om utredning angående domarutbildningen. En domare prövar och dömer rättstvister och brottmål på offentligt uppdrag å statens vägnar. Domaryrket är således ett synnerligen ansvarsfullt yrke. Så har också särskilda domarregler funnits sedan de gamla landskapslagarna , som rättesnöre för domarna. gällande domarregler grundar sig på äldre domarregler och på äldre svensk rätt och romersk rätt. Det är angeläget att domarutbildningen anpassas elastiskt till den fortgående utvecklingen i samhället. Domarutbildningen, sådan den fungerar , är gedigen när det gäller kunskapsinhämtande men mycket sluten och inrymmer alltför litet av praktisk tjänstgöring. Den är sålunda i sin nuvarande utformning icke till fyllest. Såsom kunskapsprov för behörighet att utöva domartjänst gäller juris kandidatexamen. Studietiden för jur. kand.-examen är nio terminer enligt kungörelsen 23.5.1969 om utbildning vid juridisk fakultet. I praktiken är den ofta längre. För tillträde till domarbanan är fullgjord tingsmeritering ett formellt kompetenskrav. Tingstjänstgöringen omfattar och fullgörs vid tingsrätt. av tjänstgöringen kan utbytas mot tjänstgöring hos advokat, länspolischef, polismyndighet, länsstyrelse, kronofogde- eller åklagarmyndighet. Ett knappt års provtjänstgöring som fiskalsaspirant fullgörs vid någon av hovrätterna. Som fiskal får juristen tjänstgöra längre eller vid hovrätten huvudsakligen som föredragande eller vid de underrätter som lyder under hovrätten. förordnas fiskalen till hovrättsassessor och får tjänstgöra som dömande ledamot av en hovrättsavdelning. Efter ungefär ytterligare lika befordras hovrättsassessorn till en ordinarie domarbefattning som rådman eller hovrättsråd. Det är nödvändigt att exempelvis under fiskalstjänsten få till stånd en praktisk tjänstgöring inom olika sektorer av fångvården, vid och liknande institutioner. Avsaknaden av dylik praktisk tjänstgöring har påtalats av domare och politiker såsom besvärande. Någon domare har också på eget initiativ skaffat sig dessa praktiska kunskaper. Det är angeläget att få bort den ensidiga rutin och slutenhet som karakteriserar domarkarriären och ge yrket en större öppenhet och inlevelse i vardagens problematik sådan den möter t. ex. på en fångvårdsanstalt. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en utredning om domarutbildningen. () ()
mot · FV0291 · 1972-01-12 00:00:00 — om vidgad skyldighet att tillställa hälsovårdsnämnd journaler över inköp av försöksdjur. Enligt bestämmelse i 9 § kungl, kungörelsen av har den som vidtager sådana åtgärder, som avses i 12 § djurskyddslagen, att och till hälsovårdsnämnden överlämna de journaler som förs såväl över djurinköp som över operativa ingrepp och andra med svårt lidande förenade experiment. Avsikten med bestämmelsen är naturligtvis att hälsovårdsnämnden, som är tillsynsmyndighet, genom inspektion och kontroller skall kunna övervaka verksamheten och i görligaste mån tillse att djuren ej utsätts för lidande. Om emellertid denna bestämmelse skall bli effektiv, erfordras en regelbunden och ofta återkommande inspektionsverksamhet inte bara vid privata institutioner utan även vid samhällsägda laboratorier, sjukhus etc. Journaler som är årsgamla är då inte ändamålsenliga. Följaktligen bör skyldigheten att tillhandahålla journaler utvidgas väsentligt. Då journalerna skall föras löpande, kan det ej innebära några nämnvärda problem för den uppgift sskyldige att med kortare intervaller insända handlingarna. Mot ovanstående bakgrund föreslår jag att beslutar att hos Kungl. Maj:t hemställa om sådan ändring av sista stycket i 9 § av kungörelse att ifrågavarande journaler månatligen skall tillställas hälsovårdsnämnden.