mot · FV02503 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. Trafikolyckor skördar i vårt land många offer, och eftersom motortrafiken på våra vägar och gator kan förväntas öka ytterligare torde information och undervisning i trafik bli allt angelägnare. Att skolan härvidlag kan väntas få ett ökat ansvar är rimligt. Redan nu innehåller läroplaner och andra föreskrifter entydiga anvisningar om skolans uppgifter i trafikundervisning. Trafikundervisning är i likhet med många andra samhällsfunktioner till stor del beroende av tillgängliga resurser. I av kärvt ekonomiskt klimat måste tillgängliga om än begränsade resurser samordnas och kanske koncentreras. Nedanstående centrala instanser synes ha befattning med och disponera statliga medel för information och undervisning i trafik för barn och ungdomar i skolåldern. den centrala skolmyndigheten har det övergripande ansvaret för trafikundervisningen i skolan, beskrivet bl. a. i olika läroplaner. en hel del tjänster, såväl centralt som ute i polisdistrikten, med uppgift att bedriva trafikundervisning i skolan. , NTF med skolkonsulenter, produktion av hjälpmedel m. m. Genomför årliga trafiktävlingar i samarbete med och skolans ansvariga såsom i Trafikkunskap och Kunskap på väg. NTF disponerar medel för anslag till trafiksäkerhetsförbund, vilka torde finnas i varje län. Dessa är även medagerande i skolornas rikstävlingar. - specialorganet för information och undervisning i trafik. a. skolor informationsbroschyrer. Verket har ett antal skolkonsulenter med uppgifter att främja trafikundervisning i skolorna bl. a. genom att bistå länsskolnämnderna med fortbildning av lärare. Tilldelningen av sistnämnda konsulenttjänster är emellertid begränsad. För t. ex. , och finns endast en sådan tjänst med stationeringsort . Möjligheterna att få ut full effekt av en befattningshavare med så stort operationsområde torde vara minst sagt begränsade. Härtill kan läggas att det centralt finns ett samordningsorgan TRUSK (trafikundervisning i skolan), där de i verksamheten inblandade centrala myndigheterna är representerade. Till detta organ är knutet en skolkonsulent på . Ovan skisserade splittrade organisation framstår som mindre rationell. Följden blir rimligen att begränsade statliga anslag för verksamheten i stor utsträckning försvinner i byråkratin ovanför de undervisningssituationer som våra skolbarn nås av. Det finns anledning till tveksamhet huruvida de gjorda insatserna från statens sida lett till ett önskat trafikbeteende hos eleverna. Det angelägnaste för skolans trafikundervisning torde vara praktiska övningar i riktigt trafikbeteende för såväl fotgängare som cyklister, regelbundet återkommande och samordnade med annan verksamhet i skolan, så snart naturlig anknytning erbjuds. De centrala myndigheterna och riksorganisationerna borde i samverkan inrikta sig på läromedels- och läroplansutveckling inom trafiksäkerhetsområdet och gärna samordna information och trafiksäkerhetskampanjer. Läroböcker och läromedelssystem bör granskas i fråga om innehåll, avvägning mellan moment och fördelning mellan ämnen och stadier/årskurser. Även på länsplanet och kommunerna förekommer samma splittring. Målet för planering av trafiksäkerhetsundervisningen bör vara ett realistiskt och delvis lokalt anknutet och framför allt praktiskt trafikundervisningsprogram för hela skolan från årskurs 1 t. o. m. årskurs 9 med anslutning både till förskolans och gymnasieskolans trafiksäkerhetsundervisning. För att främja bl. a. utformningen av skolornas program för trafikundervisning borde i varje län finnas en fortbildningskonsulent i trafiksäkerhet, kanske en lärare med särskild vidareutbildning i trafiksäkerhet eller gärna en polis med vidareutbildning i pedagogik och metodik. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att som sin mening uttalar att anslagen till trafikundervisning sammanföres till färre instanser centralt, att av tillgängliga ekonomiska resurser varje län tilldelas minst en tjänst som fortbildningskonsulent i trafiksäkerhet med uppgift att främja en verklighetsnära planering av trafikundervisningen i skolorna och kontinuerlig fortbildning av lärare som har befattning med trafikundervisning, att dessa tjänster placeras vid länsskolnämnderna, där även fortbildningskonsulenterna i andra ämnen är placerade, samt att härjämte utveckling och producering av för ifrågavarande undervisning lämpliga läromedel bör prioriteras. () ()