mot · FV021668 · 1972-04-21 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 81 med förslag till kungörelse om ändring i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik, m. m. I propositionen nr 81 behandlas bl. a. den s. k. veckoslutstrafiken med buss. Utredningen om företagsstrukturen inom den yrkesmässiga vägtrafiken har inte haft att behandla frågan, varför inte propositionen på denna punkt kan grundas på förslag som remissbehandlats. Orsaken till varför busstrafiken tas upp synes vara av HD avkunnade mål angående gränsdragningen mellan linjetrafik och beställningstrafik. Utvecklingen inom busstransportsektorn har enligt departementschefen lett till osäkerhet beträffande tillämpningen av vissa bestämmelser i yrkestrafikförordningen. En betydande del av beställningstrafiken med buss ingår som del i ett researrangemang, vilket också kan innehålla båt eller flygresa. Vi kan instämma i departementschefens uttalande att linjetrafikens uppgift inte endast är att befordra passagerare från en ort till en annan utan även att ombesörja de transporter på väg eller järnväg som allmänheten behöver för att få anknytning till ett annat transportmedel, t. ex. båt eller flyg. För klarhetens skull bör detta sägas ut i yrkestrafikförordningens 4 §. När denna anslutningstrafik blir regelbunden och allmänt känd bland allmänheten skall därför det transporterande företaget ha tillstånd för linjetrafik och inte endast för beställningstrafik. Kärnfrågan är naturligtvis här inte hur man formellt vill eller bör definiera linjetrafik respektive beställningstrafik utan vilket syfte man har med den ena eller andra definitionen. Enligt vår mening får inte syftet vara att begränsa en sund konkurrens som leder till lägre priser eller bättre transportförsöijning för konsumenterna. Av en utredning som gjorts av SJ:s centralförvaltning framgår att veckoslutstrafiken är tämligen omfattande. Antalet resande beräknas till 1,5 miljoner. av de resande med veckoslutsbussarna skulle enligt uppskattning valt tåget om bussförbindelse inte funnits. Dessa har föredragit bussförbindelsen därför att priset varit lägre. För majoriteten av resenärerna med veckoslutstrafiken - innebär tillgången till veckoslutstrafik en förbättring av transportförsörjningen. Formella ändringar i tillståndsgivningen får därför inte ha som konsekvens att transportförsörjningen försämras för denna stora grupp. Ca 900 000 resor hade inte kommit till stånd om inte veckoslutstrafik med buss till låga priser funnits tillgänglig. Det finns å andra sidan naturligtvis legitima skäl att stävja sådan trafik som rycker undan underlaget för den reguljära trafiken. Vi är medvetna om att en osund konkurrens på de lönsamma linjerna kan komma att försvåra möjligheterna att upprätthålla trafik under lågtrafiktid och på sträckor där resandefrekvensen är låg. Det blir därför en grannlaga uppgift att bedöma ansökningarna om tillstånd för linjetrafik som i huvudsak avser att vara ett komplement till den reguljära trafiken. Departementschefen säger att förtursregeln i YTF 12 §, vari stadgas att det företag som redan upprätthåller trafik skall äga förtursrätt till linjetrafiktillstånd, inte utgör hinder för att även annat företag skall ges tillstånd för trafik på samma sträcka. Detta bör enligt vår mening uttala. Om paragrafen inte kommer att tillämpas på det viset finns en uppenbar risk att konkurrensen helt uteblir med åtföljande försämring av transportförsörjningen och stigande biljettpriser. Med hänvisning till ovanstående hemställes att vid sin behandling av proposition nr 81 måtte beakta vad i motionen anförts beträffande tolkningen av 12 § i YTF. HANS () i () ()