mot · FV021237 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om anslag till postverket för icke lönsam busstrafik och tidningsdistribution. I bilaga 8 I A till årets statsverksproposition uttalar kommunikationsministern att han inte är beredd att tillstyrka det anslag som postverket begärt för budgetåren 1971/72 och 1972/73 för icke lönsam diligenstrafik och tidningsdistribution. Kommunikationsministern betonar att de löneförbättringar som avtalsrörelse inneburit medfört en hård belastning på postverkets ekonomi. Trots de kraftiga taxehöjningarna beräknas postverkets rörelse gå med ett underskott på under innevarande budgetår. Om inga ytterligare inkomstförstärkningar vidtas beräknas underskottet bli ännu större under /73. Kommunikationsministern uttalar vidare att han avser att senare föreslå Kungl. de åtgärder som kan erfordras för att bringa postverkets ekonomi i balans. Han föreslår slutligen att postverket som en rent provisorisk åtgärd för att täcka behovet av likvida medel får disponera en rörlig kredit i på . Det är ovedersägligt att den busstrafik som postverket upprätthåller har utomordentligt stor betydelse för trafikförsörjningen i . I de berörda områdena norr om en linje ÖstersundSollefteå tillgodoser postverkets diligenser i stor utsträckning såväl den fasta befolkningens som näringslivets och turismens behov av regionala person- och godstransporter. Enligt uppgifter som inhämtats från diligensrörelsens huvudkontor i uppgår den trafikerade väglängden . Som jämförelse kan nämnas att SJ:s hela banlängd uppgick till . Det rör sig således om ett mycket stort trafiknät. Antalet passagerare överstiger 4 miljoner och antalet trafikkilometer 15 miljoner . I motiveringen för det begärda driftbidraget till diligenstrafiken har postverket anfört att denna verksamhetsgren blivit en allt svårare ekonomisk belastning, och eftersom trafiken inte upprätthålles av företagsekonomiska utan samhälleliga skäl anser postverket att det är rimligt att staten bidrar till kostnaderna. Enligt postverkets beräkningar uppgår enbart särskostnadsunderskottet i diligenstrafiken till för /72. Om postverket icke kompenseras för underskottet i diligenstrafiken, kan befaras att verket kommer att tvingas vidta kraftiga inskränkningar i diligenstrafiken och på flertalet linjer gå över till samma transportsystem för post som tillämpas i övriga landet, dvs. dels utnyttjande så långt möjligt av reguljära trafikförbindelser, dels inrättande av lastbilstransporter av post på landsvägarna. Om postverket följaktligen skulle upphöra med passagerar- och godsbefordran, måste detta behov tillgodoses av annat trafikföretag. Man kan förutse att ett sådant trafiknät inte kan byggas upp utan stora kostnader för samhället och inte heller skulle bli lönsamt. Det är ett intresse inte bara för befolkning och näringsliv utan för hela landet att den trafikförsörjning som postverket svarar för genom samproduktion av passagerartrafik, godsbefordran och postbefordran består. Det är därför i hög grad motiverat och samhällsekonomiskt riktigt att postverket erhåller det begärda driftbidraget och att förutsättningar härigenom skapas för att postverket skall kunna ombesörja den regionala busstrafiken i nuvarande omfattning även i fortsättningen. Frågan om hur postverkets underskott i tidningsrörelsen skall täckas gäller inte bara postverkets ekonomi utan också tidningarnas. Den berör dessutom i hög grad tidningarnas prenumeranter särskilt i glesbygderna, där tidningsdistributionen av naturliga skäl är avsevärt kostsammare än i tätorterna. Om postverket inte erhåller det begärda driftbidraget av staten för icke lönsam tidningsdistribution, synes inget annat alternativ återstå för postverket i det ekonomiskt utsatta läge som verket befinner sig i och som kommunikationsministern belyste i sitt uttalande i statsverkspropositionen än att avkräva fullt kostnadstäckande taxor av tidningarna. Det kvarstående särkostnadsunderskottet i tidningsrörelsen är enligt postverkets beräkningar betydande - under innevarande budgetår . Till detta kommer verkets krav på att tidningsrörelsen också skall bidra proportionerligt till samkostnaderna. De höga kostnader som postverket således skulle ha att ta ut av tidningarna skulle innebära en synnerligen hård press på tidningarnas redan ansträngda ekonomi. Tidningarna måste i sin tur kompensera de kraftigt höjda tidningstaxorna genom att avsevärt höja sina prenumerationspriser, framför allt i glesbygderna, eftersom tidningarnas distributionskostnader blir så höga, att ett stort antal prenumeranter inte skulle ha råd längre att hålla sig med en daglig tidning. Det kan inte vara riktigt att statsmakterna bidrar till denna utveckling som således skulle innebära att starka hinder reses för pressens möjligheter att utföra sina samhällsuppgifter i informationens och opinionsbildningens tjänst. Ett sådant agerande skulle också rimma illa med det presstöd som staten funnit angeläget att ge i olika former i andra sammanhang. Det finns därför starka skäl för att postverket även skall erhålla det driftbidrag till olönsam tidningsdistribution som verket begärt. Med stöd av vad här anförts hemställes att beslutar att på tilläggsstat för /72 anvisa ett anslag av till postverket som ersättning för icke lönsam tidningsdistribution och diligenstrafik, samt att på riksstaten för /73 anvisa ett anslag av till postverket som ersättning för icke lönsam tidningsdistribution och diligenstrafik. () i Agnäs KARL-ER1C () i