mot · FV02139 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om snabbare utbyggnad av hjälptelefonsystemet vid vissa vägar. vägnät är mycket stort, och många vägar går genom glest bebyggda områden. Även nya motorvägar och motortrafikleder dras av miljöhänsyn oftast långt från bostäder. Detta medför att det vid trafikolyckor är mycket svårt att komma i kontakt med ambulans och bärgningsbil eftersom det är långt till närmaste telefon. I andra länder har man försett vissa vägar med s. k. hjälptelefoner. I vårt land har sådana anordnats mycket sparsamt. De första egentliga vägtelefonema i togs officiellt i bruk på motorvägen . De utgör en första etapp i en försöksverksamhet med hjälptelefoner för vägar, som tillkommit i nära samarbete mellan , som samordnar proven och står för kostnaderna och , som utvecklat ett för svenska förhållanden anpassat hjälptelefonsystem för vägar och svarat för framtagning av erforderliga telefonutrustningar och förbindelser i telefonnätet. Som tredje part har polisen åtagit sig att i sin sambandscentral ta emot larmsamtalen från hjälptelefonerna och samordna och dirigera erforderliga hjälpinsatser. Försöksetappen omfattar 26 hjälptelefoner parvis placerade utefter vägen med 13 telefoner på vardera vägsidan. En hjälpsökande behöver därför aldrig passera körbanorna för att nå en telefon. Medelavståndet mellan hjälptelefonerna på den vägsträckan är . Utplaceringen har skett med hänsyn till att telefonplatserna skall vara synliga på så stort avstånd som möjligt. Vägkurvor eller andra omständigheter som medför siktförsämring har gjort att avstånden varierar en del. Trafikplatser och andra farliga vägställen har också avgjort placeringen av telefonerna. I det av utvecklade hjälptelefonsystemet ansluts hjälptelefonerna till det allmänna telefonnätet i princip såsom vanliga abonnerade telefonapparater, och för framkoppling av larmsamtalen utnyttjas normala trafikvägar i telefonnätet. Utomlands har i allmänhet andra lösningar valts. På de kontinentala motorvägarna används t. ex. i stor utsträckning högtalande hjälptelefoner, som genom helt separata ledningsnät står i direktförbindelse med ständigt bemannade vägmästar- eller poliskontor, som distriktsvis är fördelade utmed motorvägarna. I hjälptelefonsystem slipper man de stora kostnader ett separat ledningsnät medför, och då man dessutom valt att tills vidare använda vanliga telefonapparater har man kunnat utveckla ett relativt enkelt och därtill prisbilligt och funktionssäkert system. Telefonapparatens handmikrotelefon har också den fördelen att den inte i samma grad som en högtalande telefon är känslig för trafikbullrets störande inverkan. En vanlig telefonapparat är dessutom väl bekant för alla, vilket bör underlätta användandet av Hjälptelefonerna är anslutna till den telefonstation inom vars område de är belägna. De sammanförs på så sätt i grupper i ett antal från 2 upp till 12 (ev. fler telefoner beroende på respektive stationsområdens utsträckning utmed vägen). Anropen framkopplas till larmcentralen med ett för varje hjälptelefonskåp individuellt telefonnummer i terminalstationens nummerserie. På så sätt erhålles en markering från vilket skåp anropet kommer. På terminalstationen kopplas anropen från hjälptelefonerna till en speciell reläutrustning i vilken en ledningskoncentrering sker, så att i detta fall de 26 inkommande ledningarna kan reduceras till 4 ledningspar för den fortsatta framkopplingen till larmcentralen. På larmcentralen inkommer anropen på en mottagningsutrustning, som på en expeditionsapparat markerar det skåp varifrån anropet kommer. Anropet besvaras i en vanlig telefonapparat. Hjälptelefonerna består av CB-apparater för väggmontage,, placerade i kraftiga gjutjärnsskåp av samma typ som används i alarmtelefonsystem. Skåpen, som är lackerade i gula färg, har beteckningen HJÄLPTELEFON ingjutet i skåpdörrens framsida. Beteckningen finns på en särskild skylt angiven även på engelska, tyska, franska och finska, och på skåpdörrens insida finns en kortfattad instruktion för bruk av telefonen. I skåpets nedre stängda del finns säkring för starkström, värmeelement och anslutningsplint för ledning och telefonapparat. Telefonapparaten är märkt med ett identitetsnummer, sammansatt av vägens nummer och telefonens eget nummer, t. ex. E 6:8 vilket betyder , telefon nr 8. Till hjälp för utryckningsfordonen återfinns identitetsnummer även på en större, väl synlig skylt ovanför skåpet. För att göra hjälptelefonplatserna synbara även på avstånd är de utmärkta med stora, mot färdriktningen vända skyltar med de internationella vägmärkena för hjälptelefon och för Röda korsets hjälpstation. Vid sidan av varje hjälptelefonskåp finns nämligen ett Rödakorsskåp innehållande förstaförbandsmateriel. För att hjälptelefonplatserna skall vara väl synliga även i mörker är såväl skåpen som skyltarna kraftigt belysta. När hjälp skall tillkallas från ett hjälptelefonskåp drar man ned handtaget på skåpets högra sida och öppnar skåpdörren, varefter telefonluren lyfts av. Anrop görs mot telefonstationen, och när kopplingston erhålles slår siffersändaren det för hjälptelefonen i fråga programmerade numret för uppringning av larmcentralen. Påringningston utgår till hjälptelefonen under hela kopplingsförloppet och till dess anropet besvaras. Den totala kostnaden för hjälptelefonanläggningen MalmöLund uppgår till . Drygt hälften av denna summa utgör kostnaden för kabeldragning för starkström och utrustning för belysning av skåpen. För den telefontekniska utrustningen är kostnadsandelen . Driftkostnaderna beräknas uppgå till . Hjälptelefonanläggningen MalmöLund är en provanläggning. De erfarenheter man där får kan ligga till grund för eventuella ändringar och kompletteringar, som kan tas med i de fortsatta, vidgade försöken. Dessa kommer enligt att i nästa etapp omfatta fortsatt utbyggnad med hjälptelefoner på , motorvägsträckan Kronetorp (Ar löv)-, och E 4, sträckan , där förberedelser för hjälptelefoner redan vidtagits på den under byggnad varande motorvägen . 1 första hand ämnar man dock beställa en hjälptelefonanläggning för , som är planerad att tas i bruk . Under den korta tid som provet pågått har det visat sig att hjälptelefonerna anlitas i stor omfattning. Från den 11.12.1970, då anläggningen togs i bruk, till den mottog larmcentralen 377 larmsamtal som föranledde hjälpinsatser och/eller ingripanden av olika slag. Larmorsakerna fördelade sig enligt tabellen nedan. Trafikhinder (tappat gods o. Annan icke specificerad orsak Motorvägar byggs för a.tt ge trafikanterna största möjliga framkomlighet och körkomforUbl. a. genom att eliminera störningar från korsande eller på annat sätt störande trafik. Vägtrafikförordningen förbjuder därför allt stannande eller uppställning av fordon på motorväg annat än i absolut nödfall, då fordonet skall föras så långt ut på vägrenen som möjligt. Eftersom havererade fordon eller händelser som stör den normala trafikrytmen kan förorsaka olyckor med omfattande följdverkningar, är det angeläget att snabbt få undan bilar, som på grund av motorfel eller dylikt blivit stående på vägen eller på annat sätt utgör en fara för trafiken. Det är också av största vikt att vid trafikolyckor snabbt få skadade personer under vård. För att förkorta tiden till hjälpinsatsen har hjälptelefonerna visat sig vara ett utmärkt hjälpmedel, och den stora användning telefonerna fått vid detta första prov ger belägg för att de fyller ett verkligt behov. Då man redan nu det framgår av ovan relaterade försök - kan se att hjälptelefonerna är av mycket stort värde får vi föreslå att den fortsatta utbyggnaden görs i snabbare takt än den planerade. Eftersom drygt halva anläggningskostnaden liksom en stor del av driftkostnaden hänför sig till starkströmsanläggningen synes det motiverat att också göra ett prov med hjälptelefoner utan starkströmsanläggning om detta ur telesynpunkt är möjligt. För att dessa hjälptelefoner skall uppmärksammas bör de förses med starkt ljusreflekterande märkning. Då det från trafiksäkerhetssynpunkt är mycket angeläget att hjälptelefoner anordnas möjligt vid i varje fall de större vägarna föreslår vi att beslutar att uppdra åt regeringen att dels låta utföra prov med hjälptelefoner utan starkströmsanläggning, dels fram lägga förslag om en snabbare utbyggnad av hjälptelefoner vid de mest trafikerade vägarna. ENSKOG (fp) () () . () ()