mot · FV02313 · 1972-01-21 00:00:00 — av herrar Ringaby och oni förbättring av fångvårdspersonalens arbetssituation. Den vårdpersonal av olika kategorier som arbetar på anstalter känner sig utlämnade och utan stöd av sin arbetsgivare, staten. 1 den ofta osakliga och infekterade debatten om fängelsevården får brottslingarna och en del extrema organisationer stort utrymme för sina påståenden, medan vårdpersonalen sällan kommer till tals. Det är djupt beklagligt att de förbättringar av relationerna mellan interner och vårdare som uppnåtts nu håller på att raseras genom att ansvariga politiker tillåter extrema element att hetsa fram missnöje bland fångarna. Ingen vill återgå till en hårdare fängelsepolitik, men gällande regler och normer måste ändå följas. Av naturliga skäl har internerna svårt att följa de förordningar som samhället uppställt under fängelsevistelsen, men om de inte får lära sig att följa dessa , hur skall man då kunna begära att de skall förmå följa lagarna när de återfår friheten? Att animera intagna på fängelser till protester mot det mesta och låta dem få den uppfattningen att de själva kan bestämma hur de skall ha det är i själva verket en brutal grymhet mot de intagna därför att det omöjliggör för internerna att sedan i frihet anpassa sig efter samhällets krav. Fängelsepersonalen upplever denna situation som ett direkt sabotage mot deras arbete och anser sig inte få ansvariga politikers stöd i den svåra situation som uppstått. Arbetet, som av naturliga skäl redan förut var betungande, har inte underlättats . Internerna har i motsvarande grad blivit stimulerade och känt sig »uppbackade» av samhället, vilket de också utnyttjat. gjordes en razzia på Kumlafängelset i län, och gömda på alla upptänkliga ställen fann man dolkar, millimeterstora eller halvmeterlånga med hullingar, perfekt utförda poststämplar, sprutor, kanyler, sprutspetsar, förfalskade travbongar, amfetaminsulfat, otillåtna kopplingar på radioapparater, handborrar, knivar, svetstillbehör, i en tandkrämstub m. m. Personalens strävan efter samarbete och förtroende möttes alltså av detta resultat. Det är mot denna bakgrund man får bedöma internernas krav på långtgående frihet och rättigheter, krav som ansvariga politiker enligt all personals uppfattning inte tillräckligt bestämt avvisat. Detta har gjort inte minst vårdarnas och tillsynsmännens arbetssituation mycket påfrestande, vilket klart framgår av anstaltsläkarens »Årsrapport för »: »Personalproblemen och personalvården har blivit alltmer dominerande. Alltför många av personalen sviktar och har sökt undertecknad i egenskap av provinsialläkare. Kriminalvård är ett svårt och omöjligt arbete, något som kritikerna ej tycks förstå. Personalen får mycket sällan ett erkännande. Huvudstaden uppfattas av de flesta som en institution, som skickar ut order och föreskrifter men som aldrig ger ett erkännande eller uppmuntrande ord. Detta bara att begära årsberättelsen på nyåret, det tvingar många befattningshavare till helgarbete. Kumlaanstaltens utomordentligt ambitiösa studie- och fritidsassistent kollapsade på grund av överansträngning före julhelgen. lag undrar om hans arbete uppmärksammats utanför anstalten. Ännu svårare för personalen är naturligtvis att arbetet kritiseras och misstolkas av massmedia och vissa radikala kretsar. Skall vi kunna bygga upp en god kriminalvård, måste först personalens situation beaktas.» Efter kontakt med anstaltsläkaren , angående tillståndet 1971, har han vitsordat att situationen ytterligare förvärrats. Det får betraktas som utomordentligt anmärkningsvärt när regeringen, som framgår av årets socialhuvudtitel, talar om arbetarskyddet och en bra arbetsmiljö som det viktigaste för löntagarna som justitieministern som statlig arbetsgivare på ett upprörande sätt nonchalerar fångvårdspersonalen. Detta gäller inte bara de rena arbetsrutinerna utan även det i andra sammanhang vanliga talet om insyn och medbestämmanderätt på arbetsplatsen. Med stöd av det anförda hemställer vi Maj:t i anledning av vad som här anförts, föranstaltar om överläggningar med fångvårdspersonalen i syfte att förbättra deras arbetssituation och öka deras medinfly tande i fång vårdsfrågor.