mot · FV021323 · 1972-01-26 00:00:00 — om förbud i vissa fall mot utländskt förvärv av svenska företag. Efterkrigstiden har inneburit en ökad internationell arbetsfördelning som otvivelaktigt har medfört en ökad effektivitet och ett ökat välstånd i vår del av världen. Den ökade arbetsfördelningen har för del inneburit såväl ett kraftigt ökat varuutbyte med omvärlden som svenska företagsetableringar i utlandet och utländska företagsetableringar i vårt land. Antalet utländska företag som etablerar sig i genom filialer är ringa. Vanligen etablerar sig utländska företag genom att bilda dotterbolag eller genom att helt eller delvis köpa aktier i svenskägda aktiebolag. Enligt uppgifter, som lämnats av industridepartementet till riksdag, är det totala antalet kända företagsköp och fusioner av detta slag i ca 2 800. Hälften av dessa har ägt rum . 1 129 fall, vilket motsvarar , har utländska företag övertagit svenska företag. sista år var de utländska företagsförvärven i genomsnitt 2 . Motsvarande genomsnittssiffra för 1960-talets första hälft var närmare 8 och 5 sista år låg genomsnittssiffran på drygt 13. Dessa siffror visar tydligt att tendensen går mot en fortgående ökning av de utländska uppköpen. Av tillgängliga uppgifter framgår också att bara övergick svenska industriföretag med sammanlagt 12 000 anställda i utländsk ägo. Slutsatsen av dessa sifferuppgifter blir att den utländska företagssektorn var betydligt större än den var i början av årtiondet. På motsvarande sätt har svenska företag expanderat i utlandet. Erfarenheterna två första år tyder på att utvecklingen i dessa avseenden kommer att fortsätta och accelerera under återstoden av . Vad slutligen gäller den internationella utvecklingen finns det experter som förutspår att 400500 multinationella storföretag före seklets slut skulle komma att kontrollera uppemot 2/3 av världens samlade produktionsresurser. Stor enighet torde råda om att inte har något att vinna på att helt avskärma sig från utländska företagsetableringar. För att trygga vår välståndsutveckling behöver svenska företag ibland etablera sig i utlandet, och utländska företagsetableringar i vårt land i måttlig omfattning kan onekligen också i många fall innebära fördelar som kommer svenska löntagare till godo i form av säkra och bra betalda arbeten. Man får dock inte blunda för att en alltför stor utländsk företagssektor kan innebära problem för ett litet land som . exempelvis bli svårare för den att föra en fortsatt utjämnings- och jämlikhetspolitik inom det egna landet. Detta därför att multinationella storföretag med produktionsanläggningar i många länder har i stort sett obegränsade möjligheter att snabbt flytta över produktionsresurser, forskningsresultat och kapital till länder som förefaller mer attraktiva från kapitalägarsynpunkt. Inte heller lär det bli lättare att genomföra någon fördjupad företagsdemokrati eller någon hög grad av folkligt inflytande närdemokrati om man så vill inom ramen för de företagsgiganter som de multinationella företagen alltmer kommer att utgöra. Slutligen finns det risk för att för vår välståndsutveckling vitala långsiktsbeslut försummas av en koncernledning som har såväl huvudkontor som lokaliteter utanför landets gränser. Skall man göra en schematisk uppdelning av utländska företagsetableringar finns det anledning att vara mera positiv till utländska nyetableringar än utländska uppköp av upparbetade expanderande svenska företag. Detta därför att utländska nyetableringar innebär uppbyggandet av nya produktionsresurser och eventuellt också nytt kunnande inom näringslivet. Utländska uppköp av svenska företag innebär däremot överförande av svenska expansionsresurser, låt vara av varierande kvalité, i utländsk ägo. Det innebär också som regel en väsentligt snabbare utvidgning av den utländska företagssektorn i . Exempel på utländska förvärv, som man från svensk synpunkt möjligen av olika anledningar haft anledning att beklaga , är Findus, Flygts pumpar, kreditupplysningsföretaget samt . Slutsatsen av ovanstående blir att det hade varit värdefullt om den hade haft en lagstiftning till sitt förfogande som kunde kontrollera och i sista hand förhindra ett utländskt uppköp av svenskt företag som kan bedömas vara till väsentlig nackdel från svensk synpunkt. Att den har ett sådant näringspolitiskt instrument till sitt förfogande torde vara en ganska utbredd missuppfattning. Möjligheten att kontrollera och faktiskt pröva uppköp av svenska företag föreligger i stort sett endast när det gäller banker, gruvföretag och skogsföretag med vidsträckt fast egendom. I alla övriga fall innebär den nuvarande utformningen av inskränkningslag endast en formell anmälningsplikt till Kungl. Icke heller etableringslag eller lag om rätt för utlänning och utländskt företag att sluta svenskt handelsbolag eller ingå i sådant bolag gör det möjligt för regeringen att förhindra uppköp av svenskt företag. Inga lagliga hinder föreligger alltså för exempelvis General motors att köpa upp största exportföretag, . Ett svenskt medlemskap i den gemensamma marknaden (EEC) skulle sannolikt ej kunna förenas med en lagstiftning som ger regeringen rätt att förhindra utländskt uppköp av svenskt företag. Då fullt medlemskap av bl. a. neutralitetspolitiska skäl är uteslutet för del, torde en förstärkning av vår lagstiftning på detta område kunna genomföras trots pågående förhandlingar mellan och EEC om lämplig samarbetsform. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att hos Kungl. begära att förslag till lagstiftning som gör det möjligt att förhindra utländskt förvärv av svenskt företag som bedöms vara av vitalt intresse att behålla i svensk ägo föreläggs .