mot · FV02495 · 1972-01-25 00:00:00 — av fröken i och i Lane-Herrestad angående undervisningen av utvecklingsstörda barn och ungdomar i vissa fall. Som framgår av statsverkspropositionen har specialundervisningen av utvecklingsstörda barn och ungdomar byggts ut mycket väsentligt sedan den nya omsorgslagen trädde i kraft . Antalet elever i särskolor och särskoleklasser har sålunda stigit från omkring 6 1967 till 13 000 . Likväl finns fortfarande flera hundratal utvecklingsstörda barn och ungdomar i skolpliktig ålder som icke erhåller någon för dem lämpad undervisning och det även om man bortser från dem som ännu icke blivit kända såsom utvecklingsstörda och av den anledningen icke inbegripits i specialundervisningen. Detta står i motsättning till omsorgslagen, ty enligt denna står numera alla barn under skolrätt och skolplikt. De som icke kan undervisas i vanlig särskola eller särskoleklass skall ha träningsundervisning, och de som icke ens kan placeras i klass skall åtminstone erhålla undervisning, träning eller annan pedagogisk stimulans antingen individuellt eller i små grupper. Det antal kända utvecklingsstörda barn som icke får del av någon specialundervisning minskas visserligen år , men för två grupper av sådana barn föreligger fortfarande ett hinder som måste undanröjas för att omsorgslagens principer i detta avseende skall kunna bli fullständigt tillämpade. Det gäller utvecklingsstörda barn på träningsnivån som har antingen svåra synskador eller svåra hörselskador i några fall både hörsel- och synskador. Utvecklingsstörda barn med svåra synskador undervisas på i , som även tar emot några döv-blinda, och utvecklingsstörda barn med svåra hörselskador på Åsbackaskolan i . Dessutom förekommer särskilt ordnad specialundervisning för ca 30 utvecklingsstörda barn med något mindre svåra hörselskador, även träningsskolefall, dels vid i , dels i och län, men denna undervisning räcker knappt ens för behoven i de nämnda länen. Vad gäller Eke-och Åsbackaskolorna är att märka att de i stort sett icke har kapacitet att ta emot barn och ungdomar på träningsskolenivån, ty de ca 12 eleverna av denna kategori som skall tagas emot på täcker bara en mindre del av behovet. Med hänsyn till platsbristen blir följden att utvecklingsstörda barn och ungdomar med grava syn- och/eller hörselskador som befinner sig på träningsnivån har ringa tillgång till någon för dem lämplig träningsundervisning. De får i huvudsak tas om hand inom de enskilda landstingen, men dessa har inte heller möjligheter att ge dem önskvärd och meningsfull undervisning. Det är möjligt att detta behov kan tillgodoses genom utbyggnad av Eke- och Åsbackaskolorna, men man bör också överväga särskilda anordningar, antingen på riksplanet eller kanske hellre på regionplanet. Eftersom förekomsten av dubbel- och flerhandikapp är särskilt hög bland utvecklingsstörda på träningsnivån torde det röra sig om ett icke alldeles obetydligt antal barn och ungdomar, i vart fall några 100-tal. Med anledning av vad som här anförts föreslås att hos Kungl. hemställer om planering och åtgärder för att tillgodose behovet av undervisning av sådana utvecklingsstörda barn och ungdomar på träningsnivån som är utsatta för grava syn- och/eller hörselskador. () i Lane-Herrestad