ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021188 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om skyldighet för gångtrafikant att i mörker bära reflexanordning eller lykta. har i påtalats trafiksäkerhetsbetydelsen av att gångtrafikant vid mörker bär reflexanordning. De flesta trafikanter torde också under färd i mörker erfarit den kusliga upplevelsen av att plötsligt upptäcka en gångtrafikant på vägbanan. Genom undersökningar utförda av bl. a. NTF () har konstaterats att en bilist som bländat av för möte inte ser en fotgängare utan reflexanordning förrän han är från denne. En gångtrafikant som bär reflexer uppmärksammas av bilisten som kör med halvljus på ca 125 meters avstånd. Detta visar att reflex medför att bromssträckan fram till gångtrafikanten femdubblas och att trafiksäkerheten ökas starkt genom att gångtrafikanten bär reflexanordning. Trots att de flesta gångtrafikanter är medvetna om risken att gå i mörker utan reflexer så är det en huvudpart av fotgängare som fortfarande inte använder vare sig lykta eller reflexanordning. En intensiv propaganda tycks heller inte ha gett resultat. Vid en av de senaste större undersökningarna som utfördes visade det sig att knappt en fjärdedel av alla gångtrafikanter använde reflex eller lykta vid promenad i mörker. De senaste årens stora antal trafikolyckor i mörker mellan motorfordon och gående visar också att ingen förbättring skett. Det totala antalet registrerade mörkerolyckor var för åren 19691971 respektive 870, 935 och 864 stycken. Antalet olyckor med dödlig utgång var det förstnämnda året 95. gick dödsolyckornas antal upp till 132 och för visar den preliminära statistiken på 110 dödsolyckor. Beträffande olyckor med svåra personskador visar statistiken på en klar uppgång i antalet. Siffrorna för de olika åren är respektive 345, 388 och 397. Alla undersökningar visar att det klart övervägande antalet av trafikolyckorna i mörker mellan motorfordon och gående beror på att den gående inte använder reflex eller lykta. Vi anser därför att det av trafiksäkerhetsskäl föreligger ett mycket starkt behov av bindande föreskrifter för gående att vid färd under mörker bära reflexanordning eller lykta. En lagstiftning i frågan bör enligt vår mening inte innebära nämnvärd olägenhet för individen. Utfärdandet av lagbestämmelser skulle innebära att fabrikanterna redan vid tillverkningen av ytterkläder på ett diskret och tilltalande sätt förser dessa med reflex. Detta sker redan i vissa fall beträffande exempelvis en del regnkläder och vissa barnkläder, och det är allmänt accepterat av konsumenterna. Som komplement till detta kan de i marknaden redan befintliga reflexbrickoma erhållas för en billig penning. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att hos Kungl. begär att bestämmelser införes innebärande skyldighet för gångtrafikant att vid färd i mörker bära reflexanordning eller lykta samt att uppdraga åt vederbörade utskott att utforma erforderlig lagtext. () HANS ()
mot · FV021192 · 1972-01-25 00:00:00 — av herrar och i om skyldighet att medföra vamingstrianglar i fordon. När en trafikolycka inträffar eller ett motorfordon blir stående på allmän väg händer det ofta att en svår situation uppkommer på grund av att dessa fordon icke uppmärksammas . Detta i sin tur kan medföra att ytterligare fordon blir inblandade med påföljande personskador. En åtgärd för att öka trafiksäkerheten och minska förekomsten av sådana olyckor som nämnts vore införandet av ett obligatorium att inneha och använda vamingstrianglar. Dessa skulle då uppsättas på behörigt avstånd från olycksplatsen eller där fordonet blivit stående. Denna extra utrustning skulle i betydande grad medverka till att öka trafiksäkerheten och därmed minska antalet trafikskadade människor. Med hänvisning till det anförda hemställes att måtte besluta att hos Kungl. begära om tillägg till vägtrafikförordningen om ett obligatorium om innehav av två vamingstrianglar i motorfordon och att vederbörande utskott får i uppdrag att utforma förslag till erforderlig lagtext.
mot · FV021193 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om skyldighet att medföra förbandslåda i fordon. Under föregående år omkom ca 1 000 personer i trafiken på de svenska vägarna och dödades mer än 12 000 personer. Det förefaller helt orealistiskt att tänka sig en helt olycksfri trafik. Detta oavsett hur bra bilar, förare eller vägar vi får. Vi kan ändå aldrig helt eliminera olycksriskerna, men vi kan väsentligt minska trafikolycksfallens följder. av dödsfallen i trafiken sker redan på olycksplatsen. Av dessa skulle mellan kunnat överleva om de fått den rätta hjälpen . De skadade dör främst av andningshinder och förblödning, vilket i många fall kunnat avhjälpas om trafikanterna fått lära sig hur en skadad skall tas om hand på en olycksplats. Om alla i trafiken kunde ge de skadade en riktig första hjälp och om alla bilar vore utrustade med förbandslåda, innehållande det väsentligaste som kan behövas på en trafikolycksplats, skulle troligen ett pär hundra människor kunna räddas. Av det nämnda framgår hur angeläget det är att i trafiksäkerhetsarbetet ägna mer kraft åt utbildning av bilförare och andra trafikanter, när det gäller att ta hand om skadade. Vidare bör alla bilar vara utrustade med lämplig förbandslåda, försedd med en lättbegriplig instruktion om hur en första hjälp bör ges. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär förslag syftande till dels att bil obligatoriskt skall vara försedd med förbandslåda, dels att informationen om och utbildningen i första hjälpen vid trafikolyckor intensifieras. () () i
mot · FV021194 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om upplåtelse av militärflygfältet i för civil chartertrafik. Fritidskonsumtionen visade den största ökningen av alla viktigare konsumtionstyper. För del har detta bl. a. medfört att turistbalansens negativa trend förstärkts på ett oroväckande sätt. Efterfrågan från fritidskonsumenterna måste i ökad utsträckning tillgodoses inom landet och de arbetstillfällen detta skapar måste komma det undersysselsatta till godo. I det delbetänkande om Vindelälvsom rådet som avgivits av av turistanläggningar och friluftsområden (stencil Jo 1971:2) föreslås nya och fortsatta satsningar. Det omedelbara behovet av en tillfredsställande och konkurrenskraftig trafikförsörjning måste dock tillgodoses . Betydande investeringar har redan gjorts i fritidsanläggningar i inlandet och fjällområdet i . Detta har bl. a. skett genom ökade inkvarteringsmöjligheter och utbyggnad av vintersportanläggningar. De befintliga anläggningarnas framgång är helt beroende av goda kommunikationer. Turismen har redan nu en så stor betydelse för många kommuners ekonomi att de skulle få avsevärda svårigheter vid en kraftig minskning av turistintäkterna (se bilaga). Därför krävs att staten konsekvent fullföljer tidigare satsningar genom att lösa transportfrågan. 1 närheten av i kommun ligger ett av läns största flygfält. Detta begagnas nu av försvaret som beredskapsflygfält. Öppnas detta flygfält för civil chartertrafik kommer samtliga orter i inlandet och fjällområdet att ligga inom rimligt tidsavstånd från befolkningscentra i hela . Vi anser att möjligheten att förbättra kommunikationerna till fjällområdenas turistanläggningar genom charterflyg på flygfält bör prövas. Beräkningar vid i visar att flygfältet kan iordningställas för chartertrafik med vanligen förekommande plan till en kostnad av 3,5 milj. kr. En försöksverksamhet torde vara möjlig till en lägre kostnad. Flygfältet har ett optimalt läge i länet med landsvägsförbindelser åt alla håll. Detta förkortar restiderna för anslutningsbussar till hälften jämfört med flygplatserna i och . Tabell på följande sida visar restiderna vid en medelhastighet av . Restid i timmar och minuter till 300 a) 1 850 ^utbyggnad planeras till 2 500-3 000 bäddar Med stöd av ovan anförda hemställs att hos Kungl. begär att militärflygfältet i i öppnas och utrustas för civil chartertrafik. Inkomster från turism enligt i (genomresande turister är inte inräknade) 7 427 000 9 783 000 2 013 000 1 812 000 Bruttointäkter x Kommunala skatter 9 783 000 13 207 000 2 830 000 5 040 000 657 000 888 000 183 000 165 000 191 000 389 000 Drift av turistanläggningar i : 537 årsarbetare därav i kommunblock 82 Utbyggnad av turistanläggningar (): 80
mot · FV021196 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslagen till vägunderhåll. Behovet av förstärkt vägunderhåll har klart dokumenterats, bl. a. av vägplaneutredningen. Den helt otillräckliga tilldelningen av medel till vägarna har i betydande utsträckning lett till att underhållet av vägnätet eftersatts. Resultatet har blivit nedslitna vägbanor, avbrutna reparationsarbeten, försämrad snöplogning och halkbekämpning etc. Att helt bygga om en hårt nedsliten väg ställer sig ofta dyrare än att etappvis underhålla och förbättra. Därtill kommer att fordonen slits hårdare och trafiken flyter långsammare. Även trafikolycksriskema stiger som en följd av eftersatt vägunderhåll. Medlen har inte ens räckt till för att eliminera direkta trafikfällor utefter vägarna. De nedskurna anslagen har medfört att på personalsidan har ett visst resursöverskott, beräknat till 800 man. En ytterligare tilldelning av medel möjliggör därför ett bättre kapacitetsutnyttjande. Behovet av förstärkt vägunderhåll innebär att denna kapacitet kan användas i full utsträckning för angelägna projekt. Vi föreslår därför att 50 milj. kr. anvisas på tilläggsstat för nuvarande budgetår till förstärkt vägunderhåll. Med förstärkt vägunderhåll avses åtgärder som leder till förbättring av vägens standard, t. ex. förstärkning av vägkroppen, kurvrätningar och övergång från grusvägbana till oljegrus eller enklare beläggningar. Genom att denna del av verksamheten har eftersatts har inte det i vägarna nedlagda kapitalet kunnat vidmakthållas. När nu begränsade medel står till förfogande för byggande av vägar är det så mycket angelägnare att genom tilläggsanslag fullt utnyttja kapaciteten hos för upprustning och underhåll av det befintliga vägnätet. Det stora behovet av en allmän upprustning av vägnätet kräver anslagsökningar under de kommande budgetåren. Vi tar i annan motion från upp det kravet. Med hänvisning till ovanstående hemställes att måtte besluta att till drift av statliga vägar på tilläggsstat till riksstaten för /72 anvisa ett reservationsanslag på , att avräknas mot automobilskattemedlen.
mot · FV021199 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om införande i telefonkatalogen av postnummer för vaije abonnent. Under pågående prisstopp, , höjdes avgifter för telefonanvändning: kvartalsavgiften . och avgiften per samtal . De redan tidigare stora överskotten höjs därmed väsentligt och beräknas under innevarande såväl som kommande budgetår uppgå till 230 milj. kr. med de stora taxehöjningarna går abonnenterna miste om den service som de tidigare i ingressen i telefonkatalogen införda postnumren utgjort. har bestridit kostnaderna för postnummerförteckningen och betalat reguljärt annonspris per sida, från . beroende på utgivningsdel. totala kostnad för postnummerförteckningen i de olika telefonkatalogerna uppgick till . Motionärerna anser emellertid att postnummer för varje abonnent är betydligt bättre än den separata postnummerförteckningen i telefonkatalogen, vars existens dessutom endast är känd av av de tillfrågade i en marknadsundersökning. Telefonkatalogen begagnas som adressförteckning och bör av den anledningen innehålla postnummer under respektive abonnent. Uppgiften att postnummer skulle sammanblandas med telefonnummer är inte hållbar som skäl för att inte införa postnummer i anslutning till vederbörandes adress och före adressort, dessutom med mindre fet stil än telefonnumret. Vidare kan anföras att postnumren kräver ökat utrymme. Detta är delvis riktigt men bör motvägas av det faktum att Pa för postadress därigenom skulle kunna utgå. Rimligtvis borde postnumren successivt ha införts under respektive abonnent i samband med flyttning eller annan ändring i telefonkatalogen. Eftersom varje svensk genomsnittligt byter adress skulle vid dags dato hälften av alla abonnentadresser innehålla postnummer. Härtill kommer andra uppgiftsändringar som skulle ha påskyndat övergången. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer att postnummer till varje abonnent införes i kungl, telefonkatalog. G. ()
mot · FV02120 · 1972-01-18 00:00:00 — av m. fl. om ökad hjälpverksamhet för handikappade. Hjälpmedelsverksamheten har utökats kraftigt . Det är en absolut nödvändig utveckling för att möjliggöra för handikappade att leva självständigt, utföra ett arbete och så långt möjligt göra sig oberoende av andras välvilja. Det finns emellertid fortfarande problem för många handikappade. Väntetiderna är t. ex. ibland långa eller inträningen av hjälpmedlet inte tillräcklig, vilket gör att det utnyttjas fel eller inte alls. Den löpande informationen om nya hjälpmedel som successivt förs upp på hjälpmedelsförteckningen når inte handikappade, som därmed också blir utan värdefull hjälp. Alla grupper handikappade ges inte heller hjälpmedel kostnadsfritt. Allergiker kan t. ex. inte få luftrenare och den psoriasissjuke får inte någon sollampa. Detta trots att både luftrenaren och sollampan är helt nödvändiga för den handikappade som vill undvika sjukhusvistelser och läkarbesök. Rätten att kostnadsfritt erhålla hjälpmedel bör enligt vår mening kraftigt utökas till att omfatta alla handikappgrupper, dvs. alla som har behov av hjälpmedel på grund av handikapp eller sjukdom. Om detta skall kunna genomföras är det av synnerligen stor vikt att begreppet tekniska hjälpmedel noggrant definieras. Det görs skillnad på tekniska hjälpmedel för handikappade respektive terapeutiska hjälpmedel. Många hjälpmedel fyller naturligtvis bägge funktionerna, t. ex. en dialysapparat för den njursjuke. Denna skillnad bidrar till att enskilda med stort behov av hjälpmedel kommer i kläm mellan bestämmelserna. Det har t. ex. hänt att ett barn med cystisk fibrös inte får statsmedel för dimtält då detta tält används för sjukvård i hemmet. Ansökan om bidrag för sjukvård i hemmet avslås med motiveringen att barnet inte är sjukt. Det är nu angeläget att frågan tas upp till noggrann behandling. Hjälpmedelsgruppens avgivna betänkande berör inte frågan om hjälpmedelsbegreppets omfattning, varför en särskild prövning av denna fråga bör komma till stånd. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en utvidgning av hjälpmedelsförteckningen, varvid bl. a. sollampa för psoriasissjuka och luftrenare för allergiker av hjälpmedelsbegreppet. . () () () () () i uppföres, samt en klarare definition () () ()
mot · FV021200 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om en tågfäijeförbindelse mellan och Swinoujscie. Mellan och Swinoujscie förekommer en bilfärjeförbindelse. Expansionen har varit snabb och behovet av direkt trafik mellan och är klart belagt. Från polsk sida önskas att trafiken kompletteras med en tågfärjeförbindelse. Till detta har emellertid staten järnvägar sagt nej. SJ önskar att den södergående trafiken går över där det redan förekommer en förbindelse med . Från polsk sida har uttryckts klart uttalande önskemål om en fortsatt utbyggnad av trafiken mot . har goda skäl för denna ståndpunkt. Dels är man inkörd på denna linje och stora investeringar är gjorda i både tonnage och terminalanläggningar i , dels är det ett nationellt handelsintresse för och dess grannländer söderut att ha en alternativ hamn till . Färjeterminalen i Swinoujscie håller på att byggas ut för en kostnad av . Då terminalen färdigställts har från polsk sida investerats mer än , vilket inkluderar de tre fartygen i trafiken med av vilka två är köpta i . Härutöver planeras byggandet av två järnvägsfärjor för trafiken med . Beställningen av dessa skulle kunna läggas på ett svenskt varv. Sammantaget har således kostnaderna för förbindelsen med till största delen åvilat de polska myndigheterna. En satsning på som hamn för Polentrafiken skulle innebära en påtaglig lokaliseringsstimulans för östra , dels genom en tyngdpunktsförskjutning av kommunikationerna, dels genom de följdinvesteringar som skulle bli fallet. är väl förberett att klara av även tågfärjelinje till . Terminal- och angöringsanläggningar finns liksom utrymme för framtida utbyggnad. Järnvägsförbindelse mellan och samt och existerar och är endast utnyttjad till uppskattningsvis av sin kapacitet. Förutom övriga anförda skäl torde östra väl behöva den lokaliseringsstimulans som en tågfärjeförbindelse mellan och Swinoujscie skulle utgöra. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om att åtgärder vidtages, så att en tågfärjeförbindelse mellan och Swinoujscie med det snaraste kan upprättas. () () () () ()
mot · FV021201 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående anslagen till drift av kommunala vägar och gator. I skrivelse till statsrådet och chefen för den 1.10.1971 framhåller bl. a.: Vägtrafiken skall enligt trafikpolitiska beslut i princip bära sina kostnader. Beträffande gatu- och väghållningen innebär detta att densamma skall bekostas av vägtrafikanterna. Bilismen bör således stå för alla kostnader för den gatu- och väghållning som är betingad av motorfordonstrafikens behov. Samtliga typer av trafikleder utom rena entrégator bör därför bekostas av bilismen. gatu- och väghållning bör således endast avse entrégator och andra gator av lokalkaraktär. Längre fram i skrivelsen konstaterar att ovan nämnda målsättning tyvärr inte har blivit förverkligad och att man med fog kan påstå, att kommunerna med kommunalskatt får subventionera biltrafiken till mycket betydande belopp. I statsverkspropositionen bilaga 8 s. 67 anf^res under rubriken till drift av kommunala vägar och gator bl. a.: Under detta anslag redovisas bidragsgivningen till drift av vägar och gator inom de kommuner som är väghållare. Från anslaget utgår bidrag till kommunerna av det belopp, vartill kostnaderna till drift av de bidragsberättigade vägarna och gatorna beräknas skäligen böra uppgå. Verkligheten avviker en del ifrån denna föresats och som exempel härpå kan anföras ur en av gatukontor gjord sammanställning bl. a. att det statsbidrag som kommunen tilldelats för statsbidragsberättigade leder uppgick till för att minska och 1970 uppgår till . Enligt den nuvarande statsbidragskungörelsen (SFS 1960:374) utgöres anslagen av s. k. förslagsanslag, dvs. anslag som under vissa omständigheter kan överskridas. I statsverkspropositionen föreslår departementschefen att anslaget skall ändra karaktär från förslagsanslag till reservationsanslag. Förändringen står i rak motsättning till de intentioner som den nuvarande kungörelsen har. Kommunerna har f. n. sådana svårigheter i fråga om utgifter för gator och vägar, att enligt vår uppfattning måste avvisa detta förslag att ytterligare beskära deras möjligheter att få statsbidrag. I synnerhet skulle bekymmren öka för i stort sett alla de 100 största kommunerna i landet. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att statsbidragskungörelsens nuvarande förskrifter att statsbidragen för drift av kommunala vägar och gator skall bibehålla karaktären av förslagsanslag.
mot · FV021203 · 1972-01-24 00:00:00 — av m. fl. angående det statliga transportstödet. Enligt gällande bestämmelser beträffande transportstöd utgår differentierade bidrag i förhållande till längden å godsets fraktsträcka. Sålunda är rabattsatsen å och däröver, å avstånd , å avstånd : å avstånd utgår ej fraktstöd. När det gäller att bedöma fraktstödets verkningar för olika orter måste transporterna till Stockholms- och tillmätas särskild betydelse. Som landets kommersiella centrum går en avsevärd del av transporterna dit. För transporter till detta område från ett flertal orter i södar delarna av allmänna stödområdet i , och kan man alltså ej erhålla del av transportstödet. Således kommer ej transporter från och till i åtnjutande av rabatt. Dessa delar av allmänna stödområdet har liksom allmänna stödområdet i övrigt en otillräcklig sysselsättning och är i olika avseenden sämre lottade än orter i södra och mellersta delarna av landet. Mot den bakgrunden framstår en minskning av avståndet för att transportstöd skall komma i fråga som mycket angelägen. En sådan förändring skulle givetvis också vara fördelaktig för transporterna inom stödområdet. Enligt vår mening bör ytterligare en avståndsklass införas, , inom vilken bidragsprocenten tills vidare må utgå . Transportstödet är en av de åtgärder som verksamt kan bidra till att något utjämna de olika geografiska förutsättningar som näringslivet arbetar under i landets olika delar. Det har också omvittnats bestämmelserna varit i kraft att det haft stor betydelse för många företag. Enligt vår mening är dock stödet i dess nuvarande utformning otillräckligt för att bli den stimulans för näringslivet i de geografist sämre belägna områdena som erfordras. En höjning av bidragsdelen synes därför oundgängligen böra komma till stånd möjligt. Detta bör övervägas i samband med översyn av regionalpolitiken i övrigt. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. 1. dels sådan ändring av bestämmelserna om fraktstöd att bidrag må utgå i avståndsklassen i hela allmänna stödområdet, 2. dels att en höjning av nuvarande procentsatser inom de olika avståndsklasserna övervägs i samband med översynen av regionalpolitken. () ()
mot · FV021206 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om en tågfaijeförbindelse mellan och Swinoujscie. går en bilfärja mellan Swinoujscie i och i . Trafiken har ständigt ökat i fråga om såväl gods som passagerare, långtradare och personbilar. De polska myndigheterna är angelägna om att bilfärjan kompletteras med en tågfärja. Myndigheterna i räknar med att en tågfärja skulle få ett stort godsunderlag och därmed ytterligare öka handelsutbytet mellan å ena sidan och de övriga östeuropeiska länderna och å andra sidan . Enligt vår mening talar starka skäl för att en tågfärjeled bör komma till stånd mellan och . Det växande handelsutbyte som den skulle kunna ge upphov till skulle komma att tillföra det svenska järnvägsnätet betydande nytillskott av gods. Eventuella ökningar i godsmängden skulle annars med all sannolikhet komma att transporteras på polska lastfartyg och därefter fortsätta i som bilgods. Polentrafiken på får anses ha stor lokaliseringspolitisk betydelse för näringsliv och kommunikationer inom Ystadsregionen men också i hela sydöstra . Den torde dessutom ha betydelse även i . De polska myndigheterna gör stora ekonomiska insatser i Swinoujscie för att möjliggöra tågfärjan. Hamnanläggningar håller på att byggas ut för 50 milj. kr. När Swinoujscieterminalen färdigställts har från polsk sida investerats sammanlagt 100 milj. kr., inklusive de tre fartygen i trafiken mellan och . Ystads kommun kommer att ha investerat 11,5 milj. kr. för färjetrafiken i sin hamn och den nya färjeterminalen. Häri ingår en terminalbyggnad som avses komma att betjäna också tågfärjetrafiken. Näringslivet i berörda delar av landet måste få den stimulans som är möjlig att ge, och det är därför angeläget att tågfärjan kommer till stånd utan onödigt dröjsmål. För detta krävs vissa investeringar från SJ :s sida i spåranläggningar. Med hänvisning till det anförda hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att förutsättningar bör skapas för en tågfärja mellan och . () () () ()