mot · FV02380 · 1972-01-20 00:00:00 — av i angående arbetslösheten bland kvinnor. Arbetslösheten och drabbar grymt och hårt. Givetvis är det främst de arbetslösa som fått lida. Antalet öppet arbetslösa var 73 612 jämfört med 44 516 i december året före! Vi får inte heller glömma bort den djupa oro som upplevs av alla andra och de är mångfaldigt fler vilka känt sig utsatta för den ökande risken att plötsligt stå utan arbete, inkomst och trygghet. Skadeverkningarna av det slagets upplevelser hos breda grupper i vårt samhälle kommer att sträcka sig framöver, långt förbi den nuvarande lågkonjunkturen. Ett karakteristiskt drag i arbetslöshetsbilden är att de av tradition mest etablerade grupperna på arbetsmarknaden har den lägsta relativa arbetslösheten. Enligt arbetskraftsundersökningama har sålunda män en lägre relativ arbetslöshet än kvinnor, vilket framgår av tabellen nedan. Relativa arbetslöshetstal för olika kategorier, 3:e kvartalet 1971 Som synes är andelen arbetslösa högre för kvinnor både i gruppen gifta och ej gifta. Antalet arbetslösa kvinnor var enligt arbetskraftsundersökningama exakt lika stort som antalet arbetslösa män, nämligen 51 000 för vardera gruppen. Ett studium av antalet arbetslösa anmälda vid arbetsförmedlingen ger dock en helt annan bild. Det visar denna uppställning: Nr 380386 Kartong: S. 19. Arbetslösa enl. arbetskraftsunders. 51 000 51 000 38 000 20 000 12 000 31 000 Majoriteten av de arbetslösa männen registrerar sig alltså på förmedlingen men bara en mindre del av de arbetslösa kvinnorna. Skillnaden är som synes mycket stor. Medan det i runda tal är av de arbetslösa männen som registrerar sig, är det av kvinnorna som gör det. Det betyder att arbetssökande arbetslösa kvinnor i jämförelsevis liten utsträckning kommer i kontakt med de arbetsmarknadspolitiska myndigheterna. Man kan fråga sig varför det är så. Ett skäl kan vara att kvinnor i högre utsträckning än män är oförsäkrade på grund av att de inte arbetat och därför inte uppnått kvalifikationstiden och alltså inte genom sin anmälan kan få ut arbetslöshetsunderstöd. Men skillnaden är ändock för stor för att detta skall kunna vara den enda tänkbara förklaringsgrunden. Den fråga som i stället bör ställas är denna: Varför anmäler sig de oförsäkrade kvinnorna i så liten utsträckning vid arbetsförmedlingen? Ett sannolikt tungt vägande skäl är att många kvinnor inte förväntar sig att kunna få hjälp genom förmedlingen. De arbetsmarknadspolitiska medlen används olika effektivt för män och kvinnor. Sålunda är antalet platser ganska få i beredskapsarbeten av den art som främst söks av kvinnor och som de för tillfället är mest lämpade för på grund av yrkeserfarenheter, efterfrågan och utbildning. Om man till de tal som ovan redovisats lägger de över 100 000 latent arbetssökande av vilka är kvinnor finner man fog för följande påstående. Den svenska arbetsmarknadspolitiken fungerar alltjämt köns-segregerat naturligtvis inte formellt men väl reellt. En viktig utredning som stadskansli färdigställde bör nämnas. Den visade att om förvärvsintensiteten för kvinnorna i varit lika hög som förvärvsintensiteten för kvinnorna i , skulle det i ha funnits arbete åt 10 000 fler kvinnor. Detta visar hur företagsstrukturen i en region kan vara mycket ogynnsam för kvinnor från arbetsmarknadssynpunkt. Stora inbördes skillnader finns också mellan andra delar av landet. Även av dessa skäl som är mer långsiktiga och gäller företagsstruktur m. m. är det viktigt att arbetsmarknadspolitiska åtgärder för de öppet eller dolt arbetslösa kvinnorna i vårt land sätts in och att en kartläggning sker av orsakerna till att arbetslösa kvinnor i så förhållandevis liten utsträckning registrerar sig på arbetsförmedlingarna. Med hänvisning till det anförda hemställs att beslutar att 1. en kartläggning av skälen till varför kvinnorna i så liten utsträckning registrerar sig vid arbetsförmedlingarna, 2. utvidgade insatser i fråga om beredskapsarbeten och andra arbetsmarknadspolitiska åtgärder som syftar till att särskilt underlätta situationen för kvinnorna.