mot · FV02529 · 1972-01-25 00:00:00 — om lagligt skydd för ordet taxi. Enligt nu gällande bestämmelser står det var och en fritt att aptera en s. k. taxibåge på sitt fordon, förse detta med ledigflagg samt klä sig i taxiuniform och därefter erbjuda allmänheten sina tjänster. Rätten att bedriva verksamheten mot betalning förutsätter dock att trafiktillstånd föreligger. Ingenting hindrar att fordonet utrustas med kommunikationsradiomottagare inkopplad på samma frekvens som ortens taxiradio varför föraren kan avlyssna växeltelefonistens ordergivning till medlemmar. Därigenom bjuds en möjlighet att snappa upp den passagerare som per telefon beställt en körning. Tillgången till radion möjliggör även för föraren att begagna ortens för taxi avsedda uppställningsplatser, då han t. ex. hör att en viss droskägare meddelar växeln sin avsikt att lämna sin plats. En sådan taxipirat som här avses han kan ha s. k. busstillstånd är ej skyldig att ha . Ej heller föreligger någon förpliktelse att följa någon viss prislista. Vederbörande kan själv från fall till fall avgöra priset för en körning. Priset kan alltså sättas i relation till den aktuella efterfrågan. För ordningens skull bör framhållas att piraten inte besväras av den administrationskostnad som åvilar ledamoten av en droskägarförening bl. a. för lön åt telefonister. Han behöver inte heller underkasta sig de av myndigheterna uppställda regler som syftar till att garantera allmänheten god och jämn service. Sålunda har han inget körschema att följa utan kan, om han så vill, operera endast vid de tider av dygnet då efterfrågan på droskbilar är stor. Själva förutsättningarna för lönsam drift är alltså bättre än den vanlige droskägarens. Det torde vara en allmänt utbredd uppfattning att det är dyrt att åka taxi. har också priserna höjts avsevärt, inte minst på grund av ökade lönekostnader. Visserligen torde det i många fall förhålla sig på det sättet, att en privatperson om han baserade sitt handlande på en rent ekonomisk kalkyl skulle finna även ett flitigt utnyttjande av taxi vara fördelaktigare än innehav av egen bil, vilket bortsett därifrån skulle vara från miljösynpunkt högst önskvärt. Men i realiteten torde kostnadsökningarna och de därav föranledda, av samhället sanktionerade, taxehöjningarna ha resulterat i ett minskande kundunderlag och därmed sjunkande lönsamhet för droskägarna. Det är ju för övrigt en allmän trend att småföretagarna fått det allt svårare att genom en normal arbetsinsats behålla en rimlig levnadsstandard. Det är möjligt att allmänhetens kostnader för taxitjänster skulle kunna sänkas genom rationalisering och ökad konkurrens. Emellertid bör konkurrens i ett samhälle med marknadsekonomi äga rum på lika villkor, därest inte t. ex. sociala skäl eller arbetsmarknadspolitiska omständigheter som i glesbygder eller inom svårt utsatta branscher motiverar avsteg från denna konkurrensprincip. Följaktligen kan det inte anses rimligt eller rättvist att konsumenternas berättigade krav på låga taxor skall främjas genom bibehållande av möjligheten för taxipirater att sätta de för branschen gällande reglerna ur spel som medlemmarna av en droskägarförening av samhället bindes vid vissa i och för sig helt naturliga men likväl kostnadskrävande föreskrifter om service m. m. Ingen tillståndsinnehavare bör tvingas att tillhöra någon droskägarförening eller erlägga avgift till sådan sammanslutning. Däremot synes det angeläget att på så sätt skydda de ordinarie utövarna om taxiverksamhet, vilka uppfyller myndigheternas ovan antydda fordringar, att benämningen taxi reserveras för deras räkning. Den som inte tillämpar de regler beträffande körschema, prissättning m. m., vilka gäller för yrkets ordinarie utövare dvs. de som av allmänheten identifieras med taxi, som regel medlemmarna av , bör inte ha rätt att på fordon, i firmanamn, i reklamsammanhang eller eljest i anslutning till verksamheten begagna benämningen taxi eller sammansättningar i vilka taxi ingår. Åberopande det anförda föreslår jag att beslutar hemställa hos Kungl. Maj:t att sådana tillägg göres i författningar, som reglerar tillståndsgivning för yrkesmässig trafik, att motionens syfte tillgodoses.