ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02760 · 1972-01-26 00:00:00 — angående stadganden med könsdiskriminerande verkan i anställningsavtal. I allmänna bestämmelser för anställda inom sjukvården enligt heter det i § 3, som rör anställningsvillkor, att »vid anställning skall lämnas företräde och hänsyn tagas till väl vitsordad föregående tjänstgöring, skicklighet och lämplighet för ifrågavarande anställning; härvid bör vid likvärdiga kvalifikationer a) företräde lämnas sökande, som är anställd i b) om två eller flera under a) nämnda sökande finnes, företräde lämnas den sökande som har den längsta sammanhängande tjänstetiden, varvid dock icke må medräknas tjänstetid som föregått ett avbrott i anställningen eller .» Utan att det nämnes i avtalstexten är punkt b) klart könsdiskriminerande då det åberopade förhållandet uteslutande drabbar kvinnor i samband med barnsbörd. Två tjänstemän som anställts och som söker högre tjänst kommer att värderas olika om t. ex. den ene är man med sammanhängande tjänstgöring och den andra kvinna som varit ledig för barnsbörd, t. ex. . Ännu orimligare blir förhållandet om kvinnan under periodens fyra senaste år tvingas vara tjänstledig t. ex. för att sköta sina barn kanske på grund av bristande tillgång på daghem eller dagbarnvårdare beroende av bostadsorten. Hon får då vid sökandet till högre tjänst över huvud taget inte tillgodoräkna sig de år hon tjänstgjort före den treåriga ledigheten för barnavården. Förhållandet är desto mera anmärkningsvärt som det här åberopade avtalet gäller sjukvårdstjänstgöring då kvinnan sålunda ej får tillgodoräkna sig såsom meriter för sjukvårdstjänst den tid hon ägnar sig åt bamskötsel. Med hänvisning till ovan sagda hemställer vi att måtte uttala att stadganden som ovanstående med klart könsdiskriminerande verkan ej bör förefinnas i anställningsavtal vare sig inom den statliga, kommunala eller enskilda sektorn av arbetslivet. () ()
mot · FV02762 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Stenkyrka om särskilda stödåtgärder i . I brev till kommerskollegium 27.5.1971 har Kungl. Maj:t meddelat föreskrifter om användning av medel till särskilda stödåtgärder i glesbygder. Medlen utbetalas av kommerskollegium med beaktande av bl. a. följande bestämmelser: I syfte att främja lämplig sysselsättning åt svårplacerad arbetskraft i glesbygder får som försöksverksamhet bidrag av statsmedel utgå till den som bereder hemarbete åt sådan arbetskraft inom , , , , , och . Med hemarbete får i bidragshänseende jämställas det fall att arbetet förläggs till särskild lokal, som används av flera personer boende på samma ort. De delar av landet som kommer i åtnjutande av ovan berörda medel till särskilda stödåtgärder i glesbygder utgöres i huvudsak av områden som tillhörde stödområdet före . Efter detta datum ingår även i stödområdet. Den industriella utvecklingen på är relativt sett lägre än för riket i övrigt. Jordbruket sysselsätter av de förvärvsarbetande mot i hela riket. Strukturomvandlingen går emellertid hårt fram och andra arbetsmöjligheter måste erbjudas dem som lämnar jordbruket. Bristen på sysselsättningsmöjligheter har medfört stor utflyttning från länet inom förvärvsarbetande åldersgrupper och åstadkommit en ogynnsam åldersfördelning. Enligt information i prognosfrågor nr 1969: 5 minskade således åldersgruppen på , medan den för hela riket ökade . De som lämnar jordbruket är oftast hårt geografiskt bundna, och så är ofta fallet även med andra förvärvsarbetande på landsbygden. Bristen på arbetstillfällen har framtvingat speciella åtgärder i form av inrättande av arbetsvårdsverkstäder och hemarbete i regi. Kostnaderna för denna verksamhet ökar emellertid kraftigt och kommunens låga skattekraft landets lägsta sätter gränser för vilka insatser som kan bedömas möjliga på detta område. i har i Länsprogram uttalat som sin mening att möjlighet bör skapas att för för de ändamål sorn här avses ta i anspråk medel ur anslaget för särskilda stödåtgärder i glesbygder. Med stöd av vad som ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller att medel till särskilda stödåtgärder i glesbygder får lämnas även till . () i Stenkyrka
mot · FV02768 · 1972-01-25 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. angående koncentrationen till storstadsområdena. Den fortgående urbaniseringen medför som vi alla vet svårlösta problem. De stora städerna blir ännu större, glesbygderna utglesas än mer. Centraliseringen har inte medfört att levnadskostnaderna minskat. Tvärtom är det dyrare att bo i storstäderna på grund av högre hyror, reskostnader, produktionskostnader samt kostnader för service, varor och tjänster etc. Också de sociala förhållandena blir sämre i storstäderna. Många finner sig inte till rätta med storstadsmiljön. Det är framför allt i storstäderna som brottsligheten ökar och alkohol- och narkotikamissbruk breder ut sig. I t. ex. bor av hela befolkning, och dessa svarar för av alla rån som begås i landet. Enligt gjorda undersökningar tillväxer storstäderna i världen , vilket innebär att storstädernas befolkning fördubblas . Försök att stoppa denna utveckling har gjorts, men har resultaten inte blivit särskilt påtagliga. Problemet måste kanske därför tacklas ur en annan vinkel. En utredning skulle behöva göras om vad det kostar att bo i ett storstadsområde jämfört med i annan tätort, vilka fördelar och nackdelar det medför både från ekonomisk synpunkt och från trivselsynpunkt när storstadsområdena sväller ut, vilka risker det medför för hälsan att bo i ett storstadsområde med dess luftföroreningar och trafikbuller, hur mycket sjukvårdskostnaderna till följd därav ökar för samhället osv. I detta sammanhang förtjänar det påpekas att antalet sjukdagar i är högre än i övriga delar av landet. Utredningen bör givetvis också klarlägga människors önskemål i fråga om boende om de ges verklig valfrihet, dvs. om de kan beredas tillfredsställande sysselsättning antingen de väljer att bo i en storstad eller i annan tätort. Utredningen skall kort sagt försöka besvara frågan om den nuvarande utvecklingen är av godo eller av ondo. En sådan allsidig och förutsättningslös utredning kan bli ett bidrag till den fysiska riksplaneringen. Den skulle kunna betyda mycket för en framtida planering av samhället och visa oss vilket mål vi bör sträva mot. forma sig själv. Vi vet egentligen ingenting om huruvida det verkligen är nödvändigt att acceptera en utveckling mot allt större städer. Det är inte fråga om att riva ned vad som redan finns, att tvinga människor bort från deras invanda miljöer, men vi måste försöka klarlägga vilken utveckling som socialt och ekonomiskt är mest gynnsam och skapar ett bättre samhälle. Vi måste lära av våra misstag och utnyttja lärdomen till att fatta kloka beslut . Gör vi inte det får kommande generationer lida för våra misstag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att en utredning tillsättes med uppgift att klarlägga för- och nackdelarna på lång sikt av den pågående koncentrationen till storstadsområdena och föreslå åtgärder för att styra utvecklingen i önskad riktning. () i Skärstad AXEL () ()
mot · FV02769 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om överföring av personalpensionsverkets uppgifter på privata försäkringsbolag. är central förvaltningsmyndighet för ärenden rörande den statliga personalpensioneringen och därmed sammanhängande frågor samt för ärenden rörande statens grupplivförsäkring. Kostnaderna för verkets verksamhet beräknas för /73 uppgå till . Enligt vår uppfattning är detta en högst betydande kostnad för handläggandet av den statliga personalpensioneringen och grupplivförsäkringen. Möjligheterna bör undersökas att överföra statens personalpensionsverks uppgifter på ett privat försäkringsbolag. I enlighet med vad som ovan anförts hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer att Kungl. Maj:t låter utreda möjligheterna att åstadkomma en besparing genom att överföra de uppgifter som åvilar på ett eller flera privata försäkringsbolag. N. () i Trobro
mot · FV0277 · 1972-01-12 00:00:00 — angående bestämmelserna om befrielse frän inkomstskatt för realisationsvinst vid avyttring av aktier. Att det vid en fusion ofta är helt berättigat att respektive företag skall erhålla befrielse från skattskyldighet till inkomstskatt och till utskiftningsskatt finns det enligt min mening inget att invända mot det ena företaget övertar ju det andra företagets alla tillgångar och skulder. Vad jag emellertid reagerar mot är de oskäliga vinster som aktieägarna i vissa fall har gjort. Det finns enligt min åsikt icke någon rimlig anledning att aktieägare, då de överlåter sina innehavda aktier, mer eller mindre obetingat skall erhålla befrielse från realisationsvinstbeskattning. 1 vissa fall är det berättigat, i andra fall icke. Det har förvisso förekommit fall då man utan att gå aktieägarnas intressen för nära utan vidare kunnat begära att aktieägarna betalat realisationsvinstskatt efter sedvanliga regler, dvs. att av försäljningssumman blivit skattepliktig. ledamöter har genom 35 § 3 mom. i KL icke fått tillfälle att tränga in i denna fråga; problemen har lösts i finansministerns kammare, inte i . Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar att tillämpningen av dispensbestämmelserna i 35 § 3 mom. KL, som vid fusion i flertalet fall medger befrielse från inkomstskatt för realisationsvinst för aktieägare som innehaft sina aktier , i fortsättningen skall behandlas i finansutskottet och avgöras i kammare.
mot · FV02770 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om ökade insatser för marknadsföring och produktutveckling. har anvisats medel för bedrivande av försöksverksamhet i form av stöd till hemarbete m. m. i glesbygd. Under /71 har cirka 1 400 personer erhållit hel- eller deltidsarbete genom denna stödform, vilket beräknats ge heltidssysselsättning för 950 personer. Arbetstillfällena har främst erhållits från företag tillhörande textil- och träindustrin men även från plast-, skinn- och elektronikföretag. av arbetstillfällena har skapats genom medverkan av företag inom det egna länet. Drygt hälften av stödet har utgått till företag som lagt ut legoarbete, medan cirka en tredjedel har utgått till små lokala företag inklusive hemslöjdare. av stödet har utgått till hemslöjdsföreningar och liknande samarbetsorgan. Kostnaderna per arbetstillfälle inklusive företagarföreningarnas administrationskostnader har varierat mellan kronor 12:72 och 46:30/dagsverke, vilket får anses vara en rimlig kostnad. Glesbygdsstödet kommer därjämte en grupp människor till godo som det är svårt att tillgodose med arbete i näringslivet i övrigt genom bristen på företag i glesbygden och individernas bundenhet till bygd och försörjningsuppgifter. Departementschefen anser att erfarenheterna av verksamheten varit positiva och att den bör fortsätta och ytterligare utvecklas. För att ytterligare öka sysselsättningen i glesbygderna behövs ökade insatser för marknadsföring och produktutveckling för hemarbetare och för glesbygdsföretag. Den försöksverksamhet som pågår i detta avseende bör snabbt byggas ut. Tillgängliga medel under första verksamhetsåret har inte helt utnyttjats, varför departementschefen föreslår oförändrat för nästa budgetår. Enligt vår mening är bristen på sysselsättning i glesbygden ett så stort problem att ansträngningarna bör ökas för att kunna nedbringa arbetslösheten i dessa områden. Erfarenheterna av de särskilda stödåtgärderna i glesbygden talar för att en utbyggnad av denna verksamhet är försvarlig. Genom att öka marknadsförings- och produktutvecklingsinsatsema bör man snabbt få en större effekt och därmed också understödja olika befintliga företag i glesbygden. Visar sig verksamheten därefter utvecklas så snabbt att tillgängliga medel ej förslår, får frågan om tilläggsanslag prövas . Med hänvisning till vad ovan anförts hemställs att uttalar att insatserna för marknadsföring och produktutveckling snabbt ökas inom ramen för anslaget under D 2, Särskilda stödåtgärder i glesbygd, i syfte att snabbt öka antalet arbetstillfällen i ifrågavarande område. () i Holmgården
mot · FV0278 · 1972-01-12 00:00:00 — angående utbetalningen av folkpension till folkpensionär med B-skatt. Denna fråga har debatterats i ända . Kanske kan frågan anses vara bagatellartad. Så tycker dock icke de berörda. De förstår icke att icke kan besluta att folkpensionärer med B-skatt icke kan beredas möjlighet att lyfta sin folkpension och betala sin skatt . Som det nu är så förfaller skatten till betalning senast den 13:e, medan folkpensionen icke får lyftas före den 15 :e . Finansminister påpekade 1969 att denna fråga endast rör ett fåtal folkpensionärer. På grund av att den statistiska bearbetningen icke skiljer mellan inkomsttagare som debiteras A- respektive B-skatt vet man tyvärr icke hur många som berörs av denna fråga. Många eller få spelar dock ingen roll. De som berörs har genom brev och telefon till sina valda ombud upprepade gånger påpekat detta irriterande faktum. Med hänvisning till vad som anförts hemställer jag att åtgärder vidtas, så att folkpensionär med B-skatt får möjlighet att betala skatten som folkpensionen lyfts.
mot · FV02780 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående medelsanvisningen till . Anslaget till är en av de tyngre inom ansvarsområde. Enligt vår uppfattning finns det anledning att ifrågasätta om den utgiftsexpansion som där ägt rum svarar mot en lika stor ökning av det faktiska behovet av statistik och statistiska utredningar. Eftersom i allmänhet inte lägger kostnaderna för sin statistikproduktion på statistikkonsumenterna utan avgiftsfritt tillhandahåller dessa finns inget adekvat mått på efterfrågan. Det är emellertid värt att notera att för den del av verksamhet där mot kostnaderna står motsvarande intäkter, dessa beräknas minska /72 i jämförelse med det tidigare budgetåret och för /73 beräknas vara numerärt oförändrade. Mot denna bakgrund finner vi det angeläget, att möjligheterna till en ökad kommersialisering av verksamhet undersöks. I princip bör alltså för mer speciella utredningar beställaren eller den huvudsakliga statistikkonsumenten till erlägga en avgift som motsvarar utredningskostnaderna. Den planerade partisympatiundersökningen hör till den typ av aktiviteter som det inte finns någon anledning att kostnadsfritt skall tillhandahålla, speciellt som sådana undersökningar redan utförs på kommersiell basis av privata opinionsinstitut. I motion nr 1971 anfördes: »I årets finansplan i vad gäller driftutgifter inom verksamhetsområde föreslås att medel anvisas dels för en allmän företagsräkning, dels folk- och bostadsräkning. Beträffande den allmänna företagsräkningen, kostnadsberäknad till ca 11 milj. kr., föreligger inget färdigt program. Tillvägagångssättet för insamling av data är heller inte fastlagt. Med tanke på allmänhetens ytterst negativa reaktion folk- och bostadsräkning anser vi att företagsräkningen bör anstå till dess full klarhet nåtts beträffande lämpligheten av denna typ av ingående undersökningar.» Enligt vår mening har intet nytt tillkommit som motiverar att den planerade allmänna företagsräkningen genomförs . Utöver vad som ovan nämnts av undersökningar för vilka anslag inte bör beviljas är, enligt vår uppfattning, stor återhållsamhet med nya utredningsutgifter befogad i avvaktan på den här begärda utredningen om ökad avgiftsfinansiering av verksamhet. En ytterligare nedskärning på av finansministern föreslagna anslag är enligt vår uppfattning möjlig. Vårt förslag innebär tillhopa en besparing om . Med anledning av ovan anförda hemställes A. att måtte till : Statistik, register och prognoser för /73 anvisa ett förslagsanslag av i enlighet med vad i motionen sägs. B. att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om en utredning av verksamhet i syfte att uppnå en högre grad av avgiftsfinansiering av densamma. () () () () N. () i Trobro
mot · FV02781 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om bidrag till kommun för upplåtelse av mark för fritidsbebyggelse och friluftsliv. Huvudsyftet med det förslag till fysisk riksplanering som föreligger är att få till stånd en »god utformning av miljön och hushållning med vissa naturresurser». a. föreslås att vissa större sammanhängande kustområden som är opåverkade av större industrianläggningar även undantages från etablering av miljöstörande industri. Ingenting hindrar naturligtvis att industrier av icke miljöstörande karaktär lokaliseras till dessa kustområden, men avsikten är dock att i stor utsträckning bevara vissa kustområden för fritidsändamål. Utan att ta ställning till förslaget i sak vill vi ändå påpeka att fritidsbebyggelse och friområden för rekreation ofta kan bli en ekonomisk börda för många kommuner och att en första förutsättning för en planering enligt utredarnas förslag är att dessa bördor delas lika mellan alla medborgare. I många kommuner är antalet sommargäster lika stort som antalet bofasta. Men kommunerna har inga möjligheter att lägga kostnader för service och allmän trevnad på andra än dem som är mantalsskrivna i kommunen. För enskilda människor, företagare m. fl. innebär ett stort antal sommargäster självfallet en betydande inkomstförstärkning, men för kommunerna som kollektiv betyder en stor andel sommargäster ekonomiska uppoffringar som den bofasta befolkningen i sista hand får stå för. Av och till har frågan om kompensation till sådana kommuner utretts och diskuterats. Skilda förslag har presenterats men inget av dem har kunnat genomföras. Man har bl. a. diskuterat åtgärder som innebär att belastningen läggs direkt på sommarstugeägaren och förslag som syftar till en överflyttning av skattemedel från den kommun, där sommargästen är mantalsskriven, till den kommun där sommarstugan är belägen. Sådana åtgärder kan naturligtvis innebära lättnader för fritidskommunema, men tar ingen hänsyn till det rörliga friluftsliv som blir ett allt större behov för allt flera människor. Även detta är kostsamt för friområdeskommunema. Det torde enligt vår mening därför bli nödvändigt med en överföring av statliga medel till dessa kommuner. Beräkningsgrunderna härför kan diskuteras. Beläggningen på campingplatser och hotell, schematiskt uppskattad, samt antalet fritidsstugor kan bl. a. vara utgångspunkten för en sådan beräkning. Denna fråga bör bli föremål för närmare studium. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära utredning och förslag som syftar till att de kommuner vars mark i stor utsträckning skall användas för fritidsbebyggelse och rörligt friluftsliv ges ekonomisk kompensation i form av årligt tillskott av statliga medel för de extra kostnader detta medför för kommunerna.
mot · FV02784 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående läkarvårdskostnaderna i den förebyggande hälsovården. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 665 hemställes att hos Kungl. anhåller att förutsättningarna för att i systemet med enhetliga läkarvårdskostnader införa åtgärder inom hälsovård och förebyggande sjukvård utreds. () () () i Glömminge . () i Skegrie () i Luttra () i Bäckmora
mot · FV02785 · 1972-01-26 00:00:00 — angående färdigställandet av vid . Ännu efter att det provisoriska tagits i bruk är huset icke färdigbyggt. Även om vi skall ha vårt parlament i detta hus endast något 10-tal år framöver bör det vara på sin plats att uppdraga åt hyresvärden att bygga färdigt vårt tillfälliga riksdagshus. Jag avser närmast att bl. a. foajén vid huvudentrén och riksdagsrestaurangen fortfarande saknar innertak. Elledningar, ventilationstrummor och betongkonstruktioner ligger nakna. Med hänvisning till det anförda hemställes att uppdrager åt att upptaga förhandlingar med hyresvärden om att låta färdigbygga foajé och restaurang i det provisoriska .
mot · FV02786 · 1972-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om ändrad valkretsindelning i . För val till är indelat i två valkretsar, fyrstadskretsen (kommunerna ) och valkrets, bestående av länet i övrigt. Den allmänna principen för indelning av landet i valkretsar är att en valkrets skall omfatta ett sammanhängande geografiskt område. Fyrstadskretsen avviker från denna princip genom att den består av fyra kommuner skilda från varandra genom landsbygdsområden ingående i en annan valkrets. Många politiskt aktiva inom fyrstadskretsen menar att valkretsen är otymplig som arbetsfält och att arbetet där är tungrott. Önskemål om förändring av valkretsindelningen till sammanhängande områden uttalas allt oftare. Detta skulle ge de politiska organisationerna ökade möjligheter till kontakt med dem som bor i valkretsarna. Genom kommunsammanläggningar har fyrstadskretsen expanderat kraftigt både ytmässigt och befolkningsmässigt på bekostnad av den andra valkretsen i länet. Kommunsammanläggningarna har även medfört att länsvalkretsen inte längre utgör ett geografiskt sammanhängande område. Vid den författningsändring, som beslutades , gjordes ingen ändring i valkretsindelningen utan den tidigare indelningen bibehölls. På grund av här relaterade förhållanden framstår det som mycket angeläget att en förändring av valkretsindelningen i kommer till stånd . Sådan förändring kan göras på olika sätt, men principen om sammanhängande områden måste tillgodoses. En möjlighet är att göra till en egen valkrets och det övriga länet till en valkrets. En annan är en uppdelning av länet på två valkretsar med ungefär lika stort befolkningsunderlag. Även andra lösningar kan tänkas. Vid riksdag väcktes två motioner med förslag om ändring i valkretsindelningen för . menade att en eventuell översyn av valkretsindelningen bör omfatta samtliga valkretsar och inte endast och avstyrkte bifall. Med hänsyn till valförberedelserna är det nu för sent att genomföra en ändring före valet . före det därpå följande valet bör dock valkretsindelningen i ändras. 3 sami Nr 784795 En allmän översyn av valkretsindelningen bör därför inte avvaktas såvida inte denna översyn kan leda till beslut om ändrad indelning, att tillämpas vid val. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag om ändrad valkretsindelning för i så god tid att den nya indelningen kan tillämpas vid val.
mot · FV02787 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar och i angående kollektivanslutning av medlemmar till politiskt parti. Individens rätt att själv avgöra om han önskar tillhöra något politiskt parti, och i så fall vilket, är grundläggande för demokratin. Av principiella skäl kan därför inte kollektivanslutning av människor till politiskt parti accepteras. Reservationsrätten undanröjer inte det ur demokratisk synvinkel olämpliga i förfarandet eftersom individens grundlagsfästa rätt till politisk integritet naggas i kanten då man tvingas tillgripa reservationsrätten för att slippa bli ansluten till ett parti som man inte önskar tillhöra. Med hänsyn härtill borde det vara en angelägenhet för varje parti, som strävar efter att levandegöra demokratin, att inte tillämpa kollektivanslutning. Från har bl. a. vid tidigare riksdagsbehandling av frågan getts uttryck för denna åsikt. Vi anser att skyddet för den politiska integriteten och individens rätt att själv avgöra om han vill tillhöra ett politiskt parti har så stor principiell betydelse i en demokrati att bör uttala sig i frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att de politiska partierna bör upphöra att tillämpa kollektivanslutning av medlemmar och att såsom medlem registreras endast den som individuellt begär inträde i parti. H. () ()