mot · FV02122 · 1972-01-18 00:00:00 — av m. fl. angående färdtjänsten åt handikappade. Det allmänna färdväsendet är på de flesta håll så konstruerat att det är svårt eller omöjligt för den handikappade att färdas ensam. genomfördes t. ex. en undersökning av tunnelbanesystemet i , som visade att av sammanlagt 89 uppgångar är endast 22 tillgängliga för handikappade i rullstol utan hjälp. Nästan hela den äldsta delen av systemet saknar hissar. Bussar och spårvagnar är oftast oanvändbara för den handikappade. De alternativ som erbjuds den handikappade som vill arbeta, besöka släktingar och vänner, gå på föreningsmöten osv. är den kommunala färdtjänsten eller den egna bilen. Båda dessa alternativ är dock kringgärdade av snäva restriktioner. Färdtjänsten är en angelägenhet. har denna service byggts ut på många håll, men fortfarande kvarstår oacceptabla brister. De kommuner som har infört färdtjänsten (ca 100) har ett befolkningsunderlag på ca fem miljoner människor. Tre miljoner bor sålunda i kommuner (ca 360 främst glesbygdskommuner), som inte har någon färdservice alls. Naturligtvis blir färdtjänsten just i dessa senare kommuner särskilt dyrbar, då avstånden är långa, åldersfördelningen sned och skatteunderlaget svagt. De handikappade är här helt utlämnade till anförvanters och grannars hjälpsamhet ett beroende som kan vara svårt. Resultatet är också att många handikappade blivit djupt isolerade. Men inte heller i de kommuner som erbjuder färdtjänst är förhållandena tillfredsställande. Kvaliteten är starkt varierande. Antalet är kraftigt begränsat. Fyra eller sex enkelresor förefaller vara en vanlig maximiregel. På några ställen har man regler som ytterligare begränsar och försätter de handikappade i en situation som upplevs förödmjukande. Färdtjänsten blir inte en rättighet för de handikappade utan något de måste be om. Den rörelsefrihet som är självklar för de flesta i vårt samhälle måste också gälla de handikappade, dvs. rätten till resor med färdtjänsten skall ej vara begränsad till visst antal resor. Detta har också rekommenderat. har man i många kommuner på grund av ekonomiska svårigheter bromsat utvecklingen av färdtjänsten eller t. o. m. dragit in densamma. I de kommuner som inte infört färdtjänst avvaktar man regeringens ställningstagande till handikapputredningens förslag om statsbidrag till färdtjänsten. föreslog i sitt senaste betänkande ett statsbidrag på av kommunens kostnader för den kommunala färdtjänsten för att komma till rätta med problemen. Med utgångspunkten att rätten att förflytta sig på lika villkor är en angelägen jämlikhetsfråga finner vi det nödvändigt att utredningens förslag genomföres. Regeringen meddelar i statsverkspropositionen, att man överlämnat handikapputredningens förslag till utredningen om kommunernas ekonomi. Enligt vår uppfattning bör redan innan denna utredning blivit klar med sitt arbete statsbidrag till den kommunala färdtjänsten införas. föreslog dessutom att rätten till stöd vid inköp av bil för handikappade bör utvidgas. utgår endast stöd vid bilinköp för arbetsresor. Utredningen menar att bilen kan vara ett gott komplement till färdtjänsten. Vi delar denna bedömning och menar att utredningens förslag om att bör utfärda riktlinjer för prövningen vid bidragsansökningar bör genomföras. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att beslutar att begära att Kungl. framlägger förslag till statsbidrag till den kommunala färdtjänsten i avvaktan på förslag från utredningen om kostnadsfördelningen mellan stat och kommun. . () () () () () i () () ()