mot · FV02381 · 1972-01-20 00:00:00 — av i Agnäs m. fl. om åtgärder för ökad sysselsättning i Vindelådalen. och regeringen kan sägas ha särskilt ansvar för att sysselsättningsfrämjande åtgärder sätts in i Vindelådalen. Det finns ett riksdagsuttalande , när den s. k. Vindelälvsfrågan avgjordes, som förutsätter att regeringen i stället för kraftutbyggnaden ger trakterna vid älven stöd till sysselsättning på annat sätt. Från en grupp som studerat sockens och annan glesbygds problem har saken uttryckts sålunda: Den uteblivna regleringen av påkallar extraordinära och skyndsamma insatser. Ovissheten har förlamat såväl näringslivets som kommunernas handlingskraft. Staten bör därför med hänsyn till riksdagsuttalande i vindelälvsfrågan tillföra läns kommunala organ såväl ekonomiska som personella resurser, för att genomföra konkreta åtgärder till sysselsättning och utkomst för befolkning. Vi har för vår del från moderat håll framfört förslag i motioner eller interpellationer och frågor då det gäller Vindelådalen. Väg 363 har i motioner från flera partier aktualiserats. Det är de miserabla kommunikationerna som förvärrar läget i området, eftersom företagsetablering och turism hindras. Det redan befintliga näringslivet hämmas enär både tung trafik och annan samfärdsel sker under ytterst ogynnsamma förhållanden. Om vägar och broar hade modem standard, skulle förmodligen läget redan ha varit ett annat och bygdens framtidsutsikter ljusare. Det finns satsningar i turism som lyckats bra, t. ex. i kommun. a. existerar där en fritidsby i vildmarken, som haft den bästa tänkbara beläggning under den , men all befintlig verksamhet på detta område och all planerad sådan skuggas av trafikledernas brister. Det är ingen tvekan om att vissa platser vid älven genom sin naturskönhet, sin tillgång till fiske, sin närhet till fjällen kan vara lockande som lokaliseringsorter för smärre industri och annan verksamhet, och en nybyggnad direkt av vägen 363 kunde betyda ett starkt förbättrat läge. har den vägbrytning som skett haft karaktären av beredskapsarbeten, men projektet bör forceras. Man kan här ifrågasätta det berättigade i att t. ex. den dyrbara nybyggnaden av en bro i skall ske, under det att Vindelådalen saknar tillfredsställande väg. Det synes oss att en rättvisare för delning av vägmedel bör eftersträvas. Den befolkning sorn bor vid vissa sträckor av väg 363 och de människor som måste trafikera den deltar genom skattemedel av olika slag i det allmänna vägbyggandet men har under generationer inte i sin egen trakt fått se några frukter av svensk vägpolitik utom det växande förfallet. Också ur och regional aspekt ter det sig underligt att denna ådal försummats. Vägfrågan aktualiseras också av det faktum att flottningen i torde upphöra liksom i många andra vattendrag. Påfrestningen på vägen kommer att stegras när virket biltransporteras från skogen till kusten eller till inlandssågar. Det är vår övertygelse att den outbyggda älven, de rika tillgångarna av annat slag och befolkningens kraft och duglighet tillsammans skulle kunna göra Vindelådalen till en blomstrande och trivsam bygd, om samhället gåve den grundläggande förutsättningen, den primära service som andra landsdelar fått och som är förutsättningen för en bygds bevarande och utveckling. Med hänvisning till det anförda hemställs1 att hos Kungl hemställer om att de åtgärder i Vindelådalen som förutsattes riksdagsuttalande sätts in. () i Agnäs HANS () () PER () i Gäddvik 1 (Se även motion 1972:354) Kartong: S. 5.