mot · FV02110 · 1972-01-18 00:00:00 — angående eftervården inom kriminalvården. Vid en granskning av de nuvarande förhållandena inom den öppna kriminalvården eller frivården är det tämligen omöjligt att undgå att göra följande två iakttagelser. Den ena iakttagelsen gäller den höga återfallsfrekvensen bland villkorligt frigivna och det utbredda alkohol- och narkotikamissbruket bland dessa, vilket missbruk sannolikt, här som annars, spelar stor roll för den lätt iakttagbara och ofta grova misskötseln. De närmare orsaksfaktorerna bakom denna situation inom frivården är antagligen ganska komplicerade. En av dessa är dock den uppenbart otillfredsställande funktionen hos den del av frivården som kallas eftervård. Bristen på en effektiv eftervård är f. ö. ett förhållande som man kan iaktta även inom den av barnavårdslagen reglerade ungdomsvården, nykterhetsvården och vården av psykiskt sjuka. Här skall dock uppmärksamheten ägnas åt kriminalvårdens eftervård. Det är tydligt att skyddskonsulentorganisationen, som står till övervakningsnämndernas resp. de s. k. centrala nämndernas förfogande, är underförsörjd med personal och resurser i övrigt, ett problem som länge varit föremål för statsmakternas intresse. Det vill dock synas som om bristerna inom eftervården inte enbart beror på otillräckliga personella och andra resurser hos frivården utan även sammanhänger med planerings- och kommunikationsbrister i det enskilda fallet, t. ex. då det gäller bostadsanskaffning och arbetsberedning, socialvården etc. Det synes här finnas behov av inte enbart resursförstärkningar utan också av en förnyad, noggrann genomgång av eftervårdens hela uppläggning och funktionssätt. Brister därvidlag kan inte minska eller avlägsnas bara genom personalförstärkningar på kriminalvårdssidan. En allmän och radikal kvalitetshöjning av eftervården i vid mening måste med kraft eftersträvas, eftersom återfallen bland de frigivna innebär stora ekonomiska förluster för samhället och enskilda samt risker för kronisering av kriminalitet hos de frigivna. Det synes därför i hög grad angeläget att få till stånd en till kriminalvårdens eftervård begränsad, snabb analys av denna vårds läge och förutsättningarna för dess snara effektivisering inte enbart genom personalförstärkningar utan t. ex. genom utökat och förbättrat samarbete framför allt vid frigivningsplaneringen mellan kriminalvårdsorganen och de bostads- och arbetsförmedlande organen, de alkoholist- och narkomanvårdande organen, socialhjälpsor Denna analys synes lämpligen böra utföras av kriminalvårdsberedningen, som efter en sådans genomförande bör framlägga förslag till konkreta åtgärder för att häva nuvarande krisläge inom eftervården av villkorligt frigivna. Att detta läge är särskilt påfallande i tätortsområdena gör inte behovet av snabba motåtgärder mindre påkallade. Den andra iakttagelsen gäller övervakningsnämndernas verksamhet. Hos många samhällsintresserade medborgare tycks det intrycket ha befästs att de tämligen nytillkomna övervakningsnämnderna ännu inte utbildat en någorlunda enhetlig praxis t. ex. i vad gäller förutsättningarna för förverkande av villkorlig frigivning, användningen av omhändertagandeinstitutet etc. Flera iakttagelser talar för att detta intryck svarar mot verkligheten. då till kriminalvårdens anstalter hörde en sådan anstalt var det högaktuellt att skulle anordna en eller flera samrådskonferenser för ledamöter av dessa nämnder. Sådana kom dock av tidsbrist inte till stånd före nämndernas avskaffande. Det vill synas som om samråd mellan övervakningsnämnderna och utbyte av erfarenheter mellan dessa genom anordnande av ett antal konferenser för dessa nu vore i hög grad önskvärda. Initiativ i denna angelägenhet kunde lämpligen tas av kriminalvårdsberedningen. Syftet med dessa konferenser skulle givetvis vara inte enbart allmänt samråd utan främst att finna vägar till effektivisering av frivården och speciellt eftervården samt att främja en enhetlig praxis i övervakningsnämndernas verksamhet. Med stöd av vad sålunda anförts får jag föreslå att , i syfte att uppnå en angelägen förstärkning av eftervården inom kriminalvården, beslutar att hos regeringen hemställa att denna motion överlämnas till kriminalvårdsberedningen för beaktande. ((p) i