mot · FV021690 · 1972-05-05 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 93 med förslag till lag om ändring i kommunalskattelagen (1928:370). Maj:ts proposition nr 93 föreslås skärpta bestämmelser rörande realisationsvinstbeskattningen vid överlåtelse av aktier eller andelar i s. k. vinstbolag. Syftet med förslaget är att hindra att vinstmedel i sådana bolag som tömts på sina realtillgångar obehörigen undgår beskattning. Bestämmelserna har givits retroaktiv verkan på så sätt att även överlåtelser som redan skett under detta år faller in under den föreslagna lagstiftningen. Det förslag som läggs fram i propositionen nr 93 avviker i väsentliga delar från det som företagsskatteberedningen gav och mot vilket remissinstanserna anförde tungt vägande kritik. Det nu framlagda förslaget är i stort sett betydligt bättre än företagsskatteberedningens och tar om inte helt så dock till övervägande del hänsyn till den framförda kritiken. Vissa brister kvarstår dock i tekniskt hänseende. Vad vi finner mest oroväckande är emellertid att detta förslag utgör ett försök att använda beskattningsinstrumentet i helt andra syften än de primära. Avsikten med förslaget är nämligen att förhindra affärer av nyssnämnt slag. Visserligen har sådan lagstiftning tidigare genomförts, men det är att märka att syftet då varit att begränsa exempelvis investeringar i en överhettad konjunktur och fråga har varit om tidsbegränsade åtgärder. Att införa sådana bestämmelser som endast har prohibitivt syfte och slår blint i den ordinarie skattelagstiftningen finner vi föga tilltalande. En annan principiell invändning mot förslaget är att realisationsvinstberäkningen går efter helt andra grunder än de som eljest tillämpas. I realiteten kommer beskattning att drabba inte endast verklig realisationsvinst utan hela försäljningssumman utan reduktion för förvärvskostnaderna avseende aktierna. Härmed har man avlägsnat sig helt från realisationsvinstbeskattningen och infört en ordning som närmast kan betecknas som en bruttobeskattning. Det föreslagna nya stycket i 35 § 3 mom. kommunalskattelagen strider direkt mot den inledande bestämmelsen i 35 § 1 mom. tredje stycket enligt vilken endast vinsten kan bli föremål för beskattning. kan visserligen medge dispens, om det kan antas att avyttringen av aktierna eller andelarna skett i annat syfte än att erhålla obehörig förmån vid beskattningen. De förutsättningar som uppställts för tillämpning av bestämmelsen i sista stycket är objektiva och förutsätter inte något subjektivt rekvisit. Därför måste på något sätt klargöras vad som är att betrakta som behörig förmån. I propositionen har angivits 3 sami Nr 1690-1691 vissa exempel på dispensanledningar. Emellertid bygger lagstiftningen på tanken att utköp av de materiella tillgångarna i ett bolag före aktieförsäljningen skall förhindras. I alla sådana fall då värdet ligger i bolagets namn finns det emellertid ingen annan utväg att överlåta detta värde än att överlåta själva aktierna. Det kan knappast anses såsom något slags skatteflykt att ägarna till aktierna före en sådan försäljning försöker avyttra de materiella tillgångarna så fördelaktigt som möjligt. Att en sådan dispensordning måste lägga hinder även för normal affärsverksamhet finner vi uppenbart. Detta har också erkänts av departementschefen. Dessa fall bör undantas redan i lagtexten. Vidare bör observeras att det bolag som överlåts normalt har obeskattade vinstmedel som i normalfallet förr eller senare blir föremål för beskattning. Vi kan av nu anförda skäl inte instämma i departementschefens uppfattning att tillämpningen av dispensregeln bör vara tämligen restriktiv. Tvärtom bör dispens ges i alla fall där de yttre omständigheterna inte är sådana att det är sannolikt att de obeskattade vinstmedlen kommer att även undgå beskattning. Besvär över dispensbeslut bör kunna anföras. En tillämpning av det föreslagna sista stycket skulle medföra en dubbelbeskattning i många fall. En regel bör därför införas att då obeskattade vinstmedel framtas till beskattning taxeringen bör undanröjas hos den gamle ägaren. Alternativt bör avräkning få göras för skatten på den realisationsvinst som gamle ägaren erlagt. Slutligen vill vi bestämt invända mot att lagstiftningen görs retroaktiv. Sannolikt har flertalet försäljningar av denna typ ägt rum . Vi yrkar därför att normala ikraftträdandebestämmelser tillämpas. Ett nytt förslag bör enligt vår mening utarbetas efter nu angivna riktlinjer. Med hänsyn till de starka önskemålen att förhindra transaktioner av nu angiven art kan vi emellertid acceptera att lagstiftningen i modifierat skick införs som ett provisorium att gälla överlåtelser som sker efter innevarande år. Vi förutsätter därvid att höstriksdagen föreläggs ett nytt förslag som kan träda i kraft . Under åberopande av det anförda hemställer vi A. att på det sätt ändrar Kungl. Maj:ts proposition nr 93 att det föreslagna nya stycket i 35 § 3 mom. kommunalskattelagen ges följande lydelse: Avyttrar skattskyldig aktie i aktiebolag och finnes vid avyttringen obeskattade vinstmedel i bolaget till följd av att större delen av dess tillgångar före avyttringen av aktien överlåtits på den skattskyldige eller annan, skall som skattepliktig realisationsvinst räknas av det belopp den skattskyldige erhåller för aktien. Vid bedömande av frågan om överlåtelse av större delen av bolagets tillgångar ägt rum skall även beaktas tillgång i bolaget som efter avyttringen av aktien, direkt eller genom förmedling av annan, överlåtes på den skattskyldige eller honom närstående person eller på aktiebolag, handelsbolag eller ekonomisk förening, vari den skattskyldige eller honom närstående person har ett bestämmande inflytande. Har överlåtelse av tillgång i bolaget ägt rum efter utgången av det beskattningsår då skattskyldighet för realisationsvinst vid avyttringen av aktie i bolaget uppkom, skall realisationsvinst enligt detta stycke upptagas till beskattning på samma sätt som vid eftertaxering för nämnda beskattningsår. Vad nu sagts äger motsvarande tillämpning vid avyttring av andel i handelsbolag eller ekonomisk förening. får medgiva undantag från detta stycke, om det kan antagas att avyttringen av aktien eller andelen skett i annat syfte än att erhålla obehörig förmån vid beskattningen. Denna lag träder i kraft dagen efter den, då lagen enligt därå meddelad uppgift utkommit från trycket i , och tillämpas på avyttring av aktie eller andel som skett efter utgången av juni månad 1972. Har medgivit undantag från 35 § 3 mom. åttonde stycket, får den skattskyldige genom besvär i särskild ordning, som anföres från beslutets dag, föra talan om sådan ändring av sin inkomsttaxering som föranledes av beslutet. I sådant fall får besvär även anföras av taxeringsintendent till den skattskyldiges förmån. I fråga om besvär som avses här gäller 103 och 104 §§ taxeringsförordningen (1956:623) i tillämpliga delar. B. att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om översyn av bestämmelserna i 35 § 3 mom. sista stycket och att förslag i ämnet framläggs till hö st rik sd agen. BO () () () () ()