mot · FV02996 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående de svårt handikappades bostads- och omvårdnadsfråga, m. m. har samhällets ansvar för handikappade klart markerats. En rad förordningar och lagar har utfärdats och åtgärder vidtagits, där handikappades behov särskilt beaktats. har, t. ex. genom besluten om ändring i 1 och 6 §§ socialhjälpslagen och 42 § byggnadsstadgan, medverkat till att mera generellt verkande åtgärder anpassats även till handikappades situation. En del handikappade har speciella problem, som ofta måste tillgodoses genom särskilda åtgärder. Lag om elevhem för rörelsehindrade m. fl. är ett exempel på detta. Ett annat exempel är den av 1970 beslutade styrelsen för vårdartjänst, som har att svara för att svårt rörelsehindrade och andra handikappade i eftergymnasial utbildning eller vid folkhögskolor får behoven av omvårdnad tillgodosedda. Styrelsen för vårdartjänst har också att planera den av beslutade riksskolan för svårt handikappade i gymnasial utbildning. Främst genom elevhemslagen och den verksamhet som styrelsen för vårdartjänst bedriver har svårt rörelsehindrade och andra handikappade som är i behov av särskild omvårdnad tillförsäkrats en utbildning likvärdig med den som andra har tillgång till. Även om åtgärderna till följd av elevhemslagen ännu inte nått full effekt, och styrelsen för vårdartjänst börjat sin verksamhet, kan man räkna med att den grupp handikappade det gäller kommer att få bättre förutsättningar för arbete, sysselsättning och ett mer oberoende liv. En förutsättning för detta är dock, att de handikappade efter skoltiden får tillgång till bostäder och omvårdnad i den utsträckning de behöver. Detta är, enligt vad flera undersökningar visar, inte fallet. 1968 publicerade professor och konsulent en undersökning, som utförts på Stiftelsen uppdrag, om behovet av bostäder med omvårdnadstjänst för svårt handikappade i åldern . Undersökningen visade att det fanns ca 1 000 personer i behov av sådana lägenheter. Det framkom också att det fanns en marknat övervikt av svårt rörelsehindrade i s. k. glesbygdsområden. Detta förklaras av att handikappade ungdomar inte i samma utsträckning som andra kan flytta in till de från arbets-, sysselsättnings- och utbildningssynpunkt mer attraktiva tätorterna. De handikappade var enligt undersökningen i högre grad tvingade att vistas i sina föräldrahem eller hos anhöriga eller också att bo på vårdinstitution. av de personer som av undersökarna bedömdes kunna bo i bostäder med omvårdnadstjänst vistades på institution. En undersökning av och vid dåvarande visade 1970 att det förelåg ett stort behov av bostäder med omvårdnadstjänst för de elever som lämnade den gymnasiala skolan för handikappade vid institutet. De svårt rörelsehindrades bostads- och omvårdsnadsproblem efter avslutad skolgång har tidigare inte beaktats i tillräcklig grad. Genom det ekonomiska stödet av Röda fjädern-aktionen 1965 fick Stiftelsen möjlighet att starta en brett upplagd försöksverksamhet för denna grupp handikappade. För att göra denna försöksverksamhet så adekvat som möjligt planerade man att starta verksamhet på 14 olika orter, fördelade över hela landet och omfattande ca 300 av de 1 000 svårt handikappade. Genom att välja orter med skilda förutsättningar, ge serviceenheterna varierande storlek och organisera verksamheten på olika sätt har verksamhetens uppläggning fått en sådan utformning att värdefulla erfarenheter för samhället kan komma att erhållas. Dessutom innebär försöksverksamheten att man löst bostads-och omvårdnadsproblemet för ca 1/4 av det antal gravt handikappade som fann i sin undersökning. Stiftelsen målsättning har varit att i samarbete med olika myndigheter genom samordnade åtgärder på bostads- och omvårdnadssidan ge svårt rörelsehindrade möjligheter till ett oberoende liv med tillgång till arbete, sysselsättning, gemenskap och fritidsaktiviteter. Dessa möjligheter skall stå öppna för alla, oberoende av födelseort, hemort, rörelsehindrets art och grad, ekonomisk situation och familjeförhållanden. Stiftelsen har förverkligat sina mål genom att på lämpliga orter skaffa väl planerade och utrustade bostäder och där i samarbete med ortens socialvård ordna med dygnet-runt-service. Bostäderna är inplacerade i den ordinära bostadsbebyggelsen, men lägenheterna är samlade i bostadskroppen på ett sådant sätt att servicemöjligheterna underlättas och de handikappade lätt kan få tillgång till gemensamma lokaler. Stiftelsens verksamhet har visat sig vara en god lösning för de svårt rörelsehindrade. , till följd av sin rikskaraktär, kunnat fördela lägenheterna till de sökande oberoende av deras hemort, har det blivit möjligt även för handikappade i glesbygd eller från mindre orter att flytta till platser där arbets- och sysselsättningsmöjligheterna varit större. Enligt stiftelsens redovisning har sålunda av hyresgästerna kommit från annan kommun. Denna möjlighet för handikappade i glest bebyggda områden är så mycket mer betydelsefull som undersökning visat att det finns en övervikt av handikappade just inom sådana områden och att det av flera skäl är omöjligt att på ett tillfredsställande sätt lösa dessa handikappades problem i glesbygder eller smärre orter. Ett annat resultat av stiftelsens verksamhet är att många svårt handikappade har kunnat lämna vårdhem, långvårdskliniker och andra slutna omvårdnadsformer. Enligt stiftelsens statistik kommer av hyresgästerna från olika former av institutionellt boende. Andra handikappade har kunnat flytta från sitt föräldrahem och skapa sig en egen framtid. De handikappade har också fått möjligheter i en utsträckning sorn tidigare inte funnits till arbete, sysselsättning, fritidsaktiviteter och gemenskap. Flera handikappade har, genom de erbjudna boende- och servicemöjligheterna, kunnat flytta samman och bilda egna hem. Stiftelsens verksamhet har skett i nära samarbete med myndigheterna. Vid bostadsbyggandet och lägenheternas utrustning har man utnyttjat det statliga invalidbostadsbidraget, och tekniska hjälpmedel har för den enskilde hyresgästen i sedvanlig ordning bekostats via anslag för detta ändamål. De handikappade hyresgästerna har kommit i åtnjutande av de kommunala bostadstillägg som regelmässigt utgår på de olika orterna. Landsting och kommuner har också svarat för viss del av omvårdnadsverksamheten genom den sociala hemhjälpen. Med hänsyn till att de svårt handikappade hyresgäster det här gäller i mycket stor utsträckning är förtidspensionärer helt eller delvis förslår inte de av samhället satsade bidragen till att täcka de verkliga kostnaderna för de svårt handikappades bostad och omvårdnad. uppgick kostnaden per handikappad och år enligt stiftelsens redovisning till ca . Denna kostnad innefattar totalkostnaden för såväl hyra som omvårdnadsverksamhet och är av ungefär samma storleksordning som kostnaden för en plats på ålderdomshem och hälften av kostnaden för en plats på långvårdsklinik. Enligt stiftelsens redovisning täcks kostnaden till av hyresgästerna, av landstingens bidrag, av bidrag från kommunerna, av bidrag från staten (via kommunernas bidrag till social hemhjälp) och av Stiftelsen . Stiftelsens bidrag till verksamheten 1972 beräknas till ca 3,2 milj. kronor. Fram t. o. m. detta år har stiftelsen bidragit med över 10 milj. kronor. Stiftelsen verksamhet visar att det finns ett stort behov bland svårt rörelsehindrade att få frågan om bostad och omvårdnad löst. Detta gäller inte minst de handikappade som inte bor i storstadsområden. Verksamheten visar också att det är möjligt att ordna bostads- och servicefrågan på ett sådant sätt att de handikappades behov tillgodoses och att detta kan göras på ett ekonomiskt fördelaktigt sätt. Det framgår också att det här gäller en grupp som i många avseenden är klart eftersatt. Det är fråga om en relativt sett liten grupp. De flesta har varit handikappade sedan födelsen, många har brister i utbildningen och har efter skolgången varit hänvisade till förtidspensionering. De har inte som andra kunnat välja bosättningsort utan varit hänvisade till vård i föräldrahemmen eller omhändertagande på institution. Genom utnyttjande av invalidbostadsbidraget, kommunala bostadsstöd och social hemhjälp har många med lättare handikapp fått bostadsoch servicefrågan ordnad. Kommunerna har i allt större omfattning engagerat sig i denna verksamhet. För svårt rörelsehindrade i behov av dygnet-runt-service har det visat sig svårare att ordna bostads- och omvårdnadsfrågan. Detta sammanhänger med att de svårt rörelsehindrade med dessa behov är en liten grupp. I varje kommun finns det enstaka eller några få handikappade. Underlaget är för litet för att ordna med en serviceenhet. Dessutom skulle sådana enheter försvåra för den handikappade att flytta till orter med lämpligt utbud av arbete, sysselsättning, utbildning och fritidsaktiviteter. Man skulle inte med sådana enheter bryta de svårt rörelsehindrades isolering, då de i stor utsträckning skulle vara hänvisade till resurserna inom hemortskommunen. Försöksverksamheten genom Stiftelsen har här visat en väg genom sin hela landet omfattande planering. Genom en samlad riksplanering får man den överblick som är nödvändig för att åstadkomma grupper som är tillräckligt stora för de insatser som behövs. Man kan också vid en riksplanering välja orter med rikt näringsliv, väl förgrenad arbetsmarknad, fullt utbyggd social och medicinsk service, närhet till köpcentra och differentierad kulturförsörjning. Samhällets stöd åt handikappade är omfattande. I enlighet med elevhemslagen av har landstingen att svara för bostads- och omvårdnadskostnaden för svårt handikappade i den obligatoriska skolan. För studerande i eftergymnasiala studier, vid folkhögskola och i gymnasial utbildning vid svarar staten för hela kostnaden för omvårdnadsverksamheten. Genom kommunala bostadsbidrag och bestridanet av kostnaderna för sociala hemhjälpen statsbidrag stöder kommunerna de handikappade. Statsbidrag utgår däremot inte till den del av service- och omvårdnadsverksamhet som Stiftelsen tillgodoser. För den grupp svårt rörelsehindrade det här gäller visar Stiftelsen verksamhet sålunda att samhällets stöd inte förslår. Det är viktigt att samhällets åtgärder samordnas och att stödet blir så omfattande att de handikappades behov verkligen tillgodoses. Den splittring i stödformer och huvudmannaskap som finns försvårar lösningen för de svårt handikappade. Stiftelsen verksamhet hade, när den startade, ett dubbelt syfte. Genom att planera verksamheten som en brett upplagd försöksverksamhet och genomföra denna i samarbete med myndigheterna skulle man försöka finna de bästa och mest ändamålsenliga formerna för boende och omvårdnad för de svårt rörelsehindrade, vilkas problem i dessa avseenden tidigare inte beaktats. Genom försöksverksamheten skulle det också bli möjligt att tillgodose ca 300 svårt rörelsehindrades behov. Stiftelsen kunde starta en begränsad försöksverksamhet. På var de första insprängda lägenheterna färdiga i . hade 11 av de planerade 14 enheterna tagits i bruk. Försöksverksamheten har lagts upp på ett sådant sätt att det blir möjligt att analysera verksamheten i alla dess detaljer. Stiftelsen är också i färd med att lämna rapport för verksamheten på de sju orter, där den varit i gång . Självfallet är denna försökstid alltför kort, och det torde vara nödvändigt att försöksverksamheten får fortgå ännu något eller innan definitiva slutsatser kan dragas. De hittillsvarande reslutaten är så goda, att man redan nu kan konstatera att boende- och omvårdnadstjänst enligt den modell Stiftelsen byggt upp är en praktisk, ekonomisk och realiserbar lösning av angelägna problem för den grupp svårt rörelsehindrade det här gäller. Stiftelsen är också beredd att fortsätta sin verksamhet enligt de uppgjorda planerna, om ekonomiska förutsättningar härför gives. Den försöksverksamhet som Stiftelsen har bedrivit för de svårt rörelsehindrade i samarbete med lokala myndigheter har för stiftelsens del inneburit en avsevärd ekonomisk satsning. Verksamheten t. o.m. 1972 beräknas ha kostat över 10 milj. kronor. är stiftelsens satsning ca 3,2 milj. kronor Landsting och kommuner bidrar enligt stiftelsens redovisning med ungefär motsvarande belopp. Stiftelsens tillgångar, som i huvudsak härrör från Röda fjädern-aktionen 1965 som inbringade 11,1 milj. kronor, är begränsade och kan beräknas vara förbrukade /74, om inte nya medel tillförs stiftelsen. Att i fortsättningen driva försöksverksamheten med nya insamlade medel kan inte anses riktigt. De svårt rörelsehindrades bostads-och omvårdnadsfråga är en samhällsangelägenhet. Vi finner det angeläget att försöksverksamheten får fortgå till dess de svårt hanidkappades boende- och omvårdnadsfråga får sin lösning i samhällets reguljära former och att denna försöksverksamhet i fortsättningen bekostas av samhället. Fr. o. m. /69 pågår en statsunderstödd försöksverksamhet i ett 40-tal kommuner - med särskilda insatser för vård och service för åldringar och handikappade i glesbygd. I några kommunblock sker verksamheten enligt ett brett upplagt program för en samlad social service. För /73 beräknas under anslaget Bidrag till social hemhjälp 10 milj. kronor för denna försöksverksamhet. Den av Stiftelsen bedrivna försöksverksamheten är av likartad karaktär. På grund av de svårt rörelsehindrades speciella problem en liten grupp, spridd över hela landet, i behov av samlade insatser på flera områden måste denna försöksverksamhet omfatta hela landet. Stiftelsens försöksverksamhet, som sker i nära samarbete med kommuner och landsting, bör liksom den ovan nämnda försöksverksamheten få stöd genom statliga medel. Stiftelsen bidrag till verksamheten uppgår till över 3 milj. kronor . Kommuner och landsting har kostnader av ungefär liknande omfattning. Det är nödvändigt att de svårt rörelsehindrades bostads- och omvårdnadsfråga får en lösning. Det är också nödvändigt, på grund av de speciella förhållanden det gäller, att det blir fråga om en lösning för hela landet. De brister som finns i samhällsstödet till handikappade i detta sammanhang måste elimineras och stödet från stat, kommun och landsting samordnas. Det är angeläget att genom den av Stiftelsen bedrivna verksamhet få klarlagt hur bostads- och omvårdnadsbehovet för de svårt handikappade skall tillgodoses och hur samhällsstödet för denna verksamhet skall utformas. Med stöd av vad som ovan sagts vill vi föreslå 1. att låter utreda frågan om hur de svårt handikappades bostads- och omvårdnadsfråga skall tillgodoses med särskilt beaktande av samordningsfrågor och kostnadstäckning, samt 2. att Stiftelsen i avvaktan på att dess försöksverksamhet med bostad för och omvårdnad åt svårt rörelsehindrade inordnas i samhällets reguljära former får bidrag ur anslaget Bidrag till social hemhjälp med högst 3 milj. kronor för täckande av de stiftelsens kostnader , som ej täcks av bidrag från landsting och kommun. () . ()