mot · FV021630 · 1972-04-11 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 61 med förslag till lag om ändring i ölförsäljningsförordningen (1961:159), m. m. När 1965 beslutade om mellanölets införande gjorde man det utifrån en alkoholpolitisk grundsyn som bl. a. innehöll två verklighetsantaganden: Tillkomsten av ett populärt mellanöl skulle leda till en betydande förskjutning av alkoholkonsumtionen från starkare till svagare drycker, vilket skulle innebära avsevärda sociala fördelar. Borttagande av restriktioner skulle kunna medverka till minskat missbruk genom att bruket avdramatiserades och människor lärde sig umgås med alkohol på ett kultiverat sätt. Bakom beslutet låg också tanken att de vanliga samhällsmedborgarna borde ges rätten till en dryck som enligt bryggerinäringen hade speciella smakfördelar, även om detta möjligen skulle medföra vissa nackdelar för mindre grupper. Erfarenheterna är framför allt två: Någon socialt gynnsam förändring i dryckesmönstret har inte uppstått. Spritkonsumtionen kvarstår på samma höga nivå. Konsumtionen av spritdrycker, vin och starköl har antingen ökat eller hållit sig på samma höga nivå som 1965. Totaleffekten är en stark ökning av den totala alkoholkonsumtionen. Även om en övergång från starkare till svagare drycker skulle ske är detta knappast en avgörande fördel om det sker till priset av en betydande vidgning av alkoholbruket över huvud taget. Den totala alkoholkonsumtionen i liter alkohol per invånare har, som framgår av propositionen, ökat från 1965 till 1971. En sådan stark vidgning av alkoholbruket går hand i hand med vidgat missbruk och ökade sociala skadeverkningar på grund av alkoholen. Konsumtionen av alkohol är, vare sig den sker i form av sprit, vin eller öl, än så länge den bästa mätare på alkoholskadorna som vi har tillgång till. Ungdomen har drabbats hårt av mellanölets införande. Det är tre saker som har hänt i fråga om ungdomens alkoholvanor : För det första är det inom varje årsklass bland ungdomen ett större antal som brukar alkohol nu än vad som var fallet tidigare, för det andra går användningen ner i åldrama och för det tredje är det en ökning av antalet som förtär större mängder alkohol, missbrukarna, inom varje årsgrupp. Det framgår klart av det material Alkoholpolitiska utredningen (SPU) redovisar, att ungdomar som tidigt börjar använda alkohol också löper betydligt större risk än andra att bli missbrukare. De tre tendenser som anges ovan är mot denna bakgrund ytterst allvarliga och påkallar verkningsfulla motåtgärder från samhällets sida. Motsvarande erfarenheter av alkoholliberalisering har gjorts i . Alkoholreformen i ledde redan första året till att konsumtionen av alkoholdrycker ökade . ställningstagande har varit klart: den statistik vi kan avläsa, den verklighet som var och en kan uppleva, de larmrapporter som kommit från föräldrar, lärare, ungdomsgårdsföreståndare och socialt verksamma kan inte nonchaleras. måste ta sitt ansvar och vidta åtgärder som förhindrar, att alkoholbruk blir en allt vanligare företeelse i allt yngre åldrar. Inskränkningar i tillgången på mellanöl, i den fria mellanölsförsäljningen, är här huvudfrågan, även om också andra åtgärder kan vidtas. har mot samma bakgrund två gånger begärt att APU med förtur behandlar frågan om effektiva åtgärder mot det vidgade alkoholbruk och alkoholmissbruk bland främst ungdom som mellanölet åstadkommit. APU beslutade också genomföra den begärda förtursbehandlingen av mellanölsfrågan under hänvisning till att mellanölet blivit ett stort ungdomsproblem. Regeringens förslag är därför en besvikelse. Det är visserligen bra att man nu föreslår lagfästning av den 18-årsgräns för inköp av mellanöl som redan tillämpas genom frivillig överenskommelse liksom att en informationssatsning skall genomföras. Men dessa åtgärder angriper inte kärnfrågan och blir därmed otillräckliga. kan inte låta sig nöja med detta. Regeringens förslag kommer inte att leda till de verkningsfulla resultat tidigare förklarat nödvändiga att söka åstadkomma. Det är också tveksamt om det främst bör vara den enskilda handelns sak att fullgöra samhällets kontrolluppgifter på det här området. måste nu gå från ord till handling, sedan regeringen vägrat göra det. Med öl enligt ölförsäljningsförordningen bör förstås maltdryck vars alkoholhalt överstiger 1,8 men icke 2,8 viktprocent. Med en sådan ändring tillåts försäljning av öl klass II A (pilsner), men inte försäljning av nuvarande öl klass II B (mellanöl) i den allmänna handeln. Detta skulle få flera positiva följder: Genom borttagande av mellanöl från den allmänna handeln angriper man kärnfrågan: mellanöl blir betydligt mer svåråtkomligt. Kontrollen av den försäljning som ev. sker, och som lämpligen bör handhas av systembolaget, blir effektivare än med försäljning i den allmänna handeln. Köpmännen och de handelsanställda behöver inte ta på sig ett så stort kontrollansvar som de annars skulle få. Borttagande av mellanöl från den allmänna handeln innebär en stark markering från samhällets sida av att mellanöl är en alkoholdryck och inte vilken läskedryck som helst. Åtgärden kan också härigenom medverka till att bryta det attitydmönster som efter hand med alkoholreklamens hjälp har utvecklats, där mellanöl betraktas som den Åtgärden leder med all säkerhet till en önskvärd förskjutning av maltdryckskonsumtionen till alkoholsvagare ölsorter. Om mellanöl tas bort från den allmänna handeln bör detta verka som en stark stimulans till bryggerinäringen att utveckla dessa ölsorter. Om ett borttagande av mellanöl från den allmänna handeln kombinerades med höjd skatt på främst mellanöl och starköl skulle stimulansen att utveckla alkoholsvagare maltdrycker bli än större och konsumtionen av mellanöl sannolikt kraftigt minska. Givetvis finns det praktiska problem förknippade med att ta bort försäljningen av mellanöl från den allmänna handeln men tillåta försäljning i systembutiker, liksom det gör med varje annan lösning. Totalt sett skulle dock en sådan lösning innebära klara sociala fördelar jämfört med nuvarande förhållanden. Den bör därför genomföras i avvaktan på APU:s slutbetänkande. Ett borttagande av mellanölet från den allmänna handeln innebär visserligen att servicen på detta område försämras också för den majoritet för vilken mellanölet inte utgör något problem. Alla samhällsmedborgare måste dock vara beredda att ta ett solidariskt ansvar för att inte nästan all ungdom dras in i alkoholbruk och en betydande del i missbruk. I kombination med mera direkt försäljningsbegränsande åtgärder kan informationsinsatser av ungefär den storleksordning regeringen föreslår vara av värde. I tre avseenden är vi dock kritiska till den föreslagna upplysningsve rksamheten: Alkoholpolitiska utredningen föreslog i sitt delbetänkande om mellanöl, att en upplysningsverksamhet skulle drivas i frågan under för en kostnad av 3,5 milj. kr. Regeringens förslag innebär att man skall bedriva en upplysningsverksamhet för 5 milj. kr. om alkohol, narkotika och thinner. Förhållandevis mindre resurser kan således förväntas bli tillgängliga för alkoholupplysning jämfört med APU:s förslag. Även om narkotikautvecklingen inger stor oro anser vi, att huvuddelen av de medel som anslås i detta sammanhang bör gå till alkoholupplysning. Alkoholmissbruket är fortfarande totalt sett ett större socialt problem än narkotikamissbruket. Regeringen föreslår att skall anförtros uppgiften att vara huvudman för informationsverksamheten. Vi kan inte instämma i detta förslag. Det finns två centrala organ som handhar upplysningsverksamhet i alkoholfrågor. Det är dels hälsovårdsupplysningsdelegation, dels (). Det senare är statens och folkrörelsernas gemensamma organ i dessa frågor. Det finns ingen anledning att ytterligare splittra insatserna genom att lägga huvudmannaskapet för den nu föreslagna informationsverksamheten på ett tredje organ, som dessutom knappast arbetat på området i fråga. CAN har i årets statsverksproposition fått sig tilldelat oförändrat anslag på 1,5 milj. kr. och måste av den anledningen inskränka sin verksamhet. CAN är värt ett större förtroende från statsmakternas sida. CAN har en betydligt bättre förankring än i de organisationer som arbetar med alkohol- och narkotikafrågor. Bland de i CAN ingående 21 riksorganisationerna kan nämnas ABF och KF. CAN har vidare till skillnad från den av regeringen utsedda majoriteten i uppfattningen, att mellanölet är ett stort ungdomsproblem som måste föranleda verksamma motåtgärder. Vi föreslår således, att CAN blir huvudman för upplysningsverksamheten. 3. i propositionen ges följande beskrivning av upplysningsverksamhetens innehåll: Upplysningen bör syfta till att dels sätta in alkohol- och narkotikaproblemen i deras sociala sammanhang, dels vidga medvetenheten om att människors sociala svårigheter måste mötas med öppenhet och vilja till solidariska insatser, dels medverka till en sådan förändring i synen på de alkohol- och narkotikaskadade att deras delaktighet i den samhälleliga gemenskapen tryggas. Användningen av medlen bör följa en sådan vidsträckt social målsättning. Ingenting sägs således om att informationen skall omfatta också vilka verkningar alkohol och narkotika har. Ingen ambition att med hjälp av bl. a. upplysningsverksamheten nedbringa konsumtionen av alkohol och narkotika finns uttryckt. Detta är enligt vår mening en allvarlig brist. Vi vill i fråga om det sociala helhetsperspektivet med instämmande citera följande avsnitt i det remissyttrande som ingett i mellanölsfrågan: Det står helt klart, att alkoholfrågan i hög grad måste betraktas i ett socialt helhetsperspektiv. Alkoholmissbruk har ofta samband med sociala missförhållanden, som man måste komma till rätta med. är det uppenbart att alkoholmissbruk i sig medverkar till att försämra den sociala situationen och utgör en särskilt hård belastning på människor, som i övrigt lever under besvärliga omständigheter. Det räcker inte med att konstatera, att alkoholmissbruk ofta grundas på sociala missförhållanden som måste angripas. Man måste dessutom konstatera, att ett ökat missbruk ger sociala skadeverkningar, som särskilt hårt drabbar också i övrigt hårt drabbade människor. Den fria mellanölsförsäljningens negativa sociala roll får här inte döljas bakom i och för sig nödvändiga beskrivningar av brister i den sociala miljön. Under hänvisning till vad som ovan anförts hemställer vi att beslutar att med öl enligt ölförsäljningsförordningen skall förstås maltdryck vars alkoholhalt överstiger 1,8 men inte 2,8 viktprocent, varigenom försäljning av mellanöl i den allmänna handeln inte blir tillåten, att beslutar att skall utses till huvudman för den i propositionen föreslagna särskilda verksamheten med upplysning om alkohol- och narkotikaproblemen, att med instämmande ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförs om informationsverksamhetens inriktning. ENSKOG (fp) () () 72 1300 S 1972