ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02373 · 1972-01-20 00:00:00 — av m. fl. om översyn av säkerhetsbestämmelserna för oljeraffinaderier och oljeupplag. Av ett TV-program framgick med utomordentlig klarhet vilka risker som finns för att brand kan uppstå vid oljeraffinaderier. Det åskådliggjordes vidare att förloppet kan ske explosivt till stor fara för människoliv såväl inom företaget som i omgivningarna. I programmet pekade man bl. a. på de risker som följer av att väldiga oljecisterner placeras nära varandra. Enligt uppgift krävde de västtyska bestämmelserna dubbelt så långt avstånd mellan cisternerna som de svenska bestämmelserna. Det är mycket möjligt att även de förstnämnda är otillräckliga från säkerhetssynpunkt. Vidare finns risken för att fackla, som förbränner överskottsproduktion och biprodukter, kan slockna. Detta kan medföra att stora mängder svavelföreningar, kväveoxider m. m. chocksprids över området. De metodei som används för att på nytt tända en fackla framstår som riskabla. Vi finner det nödvändigt att säkerhetsbestämmelserna vid oljeraffinaderier och upplag med petroleumprodukter ses över och i samband därmed skärps. Eftersom nya anläggningar är under uppförande och andra planeras, måste utredningen ske snabbt för att hindra ödesdigra misstag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av gällande säkerhetsbestämmelser för oljeraffinaderier och oljeupplag. () () () () i PER () () () ()
mot · FV02375 · 1972-01-21 00:00:00 — av m. fl. angående de äldres sysselsättning. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 386 hemställs att hos Kungl. begär att pensionsålderskommittén får till uppgift att även lämna förslag på åtgärder samhället kan vidta för att underlätta för äldre som så önskar att fortsätta sitt yrkesliv. () () i . () () () i
mot · FV02376 · 1972-01-20 00:00:00 — av i m. fl. om ökad personaldemokrati i primär- och landstingskommunerna. Frågan om de anställdas insyn och medinflytandc inom företag och offentliga organ har blivit alltmera aktuell . På det statliga området förekommer det försöksverksamhet med personalinflytande i vissa styrelser, bl. a. inom ungdomsvårdsskolorna. Liknande möjligheter bör enligt vår mening också beredas de anställda inom landstingens och kommunernas verksamhetsområden. Enligt nuvarande lagregler finns det exempelvis inte möjligheter för landstingens personal att få delta i sammanträden med förvaltningsutskottet eller styrelser, nämnder och direktioner. Liknande förhållanden råder inom primärkommunerna. En översyn av lagstiftningen på detta område bör göras i syfte att bereda möjlighet för representanter för personalen att få insyn och rätt till deltagande i sammanträden med olika organ inom såväl primärsom sekundärkommuner. Hänvisande till ovanstående får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av gällande lagstiftning i syfte att öka personaldemokratin inom primäroch landstingskommunerna.
mot · FV02377 · 1972-01-20 00:00:00 — av i m. fl. om vidgat uppsägningsskydd för den äldre arbetskraften. När antog förslaget om skydd för den äldre arbetskraften genom att ge dem ökad anställningstrygghet i form av förlängd uppsägningstid från sina anställningar så hälsades det beslutet med tillfredsställelse inte minst av den fackliga rörelsen. Det har emellertid i praktiken visat sig att en del arbetsgivare kringgår den lagstiftningen genom att de säger upp sina äldre anställda med sex månaders verkan utan att något direkt uppsägningsskäl föreligger. Arbetsgivarna garderar sig helt enkelt genom okynnesuppsägningar. På så sätt kan de kringgå lagens bestämmelser och i själva verket endast behöva ta hänsyn till den avtalsenliga uppsägningstiden av . Så var det väl ingen som räknade med att tillämpningen av äldreskyddet skulle bli. Vi finner det därför angeläget att statsmakterna ser över de gällande lagbestämmelserna på detta område och i verkligheten tillskapar ett effektivt skydd för den äldre arbetskraften. Det finns naturligtvis i detta avseende olika lösningar. En utväg vore att man sedan »uppsägningstiden» gått ut och någon Teell uppsägning ej gjorts på nytt låta den anställde få ett långtidsskydd på två, fyra eller , beroende på vederbörandes ålder. På så sätt förhindrade man kringgående av lagen och gav den äldre arbetskraften det skydd som åsyftades då lagen antogs av . Med hänvisning till ovanstående får vi hemställa att hos Kungl. Maj:t anhåller om åtgärder för att stärka uppsägningsskyddet för den äldre arbetskraften.
mot · FV02379 · 1972-01-01 00:00:00 — av och om sysselsättningsfrämjande åtgärder i . Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 372 hemställer vi att uttalar sig för att göres till försöksregion för kraftig sysselsättningsinsats . (vpk) (vpk) N. , 1972
mot · FV02383 · 1972-01-20 00:00:00 — av i m. fl. om differentiering av bidraget till halvskyddad sysselsättning inom företag. Ansträngningarna att finna sysselsättning åt handikappad arbetskraft är av central betydelse. Ett önskemål är därvid att så långt möjligt bereda arbete inom den ordinarie arbetsmarknaden. Upplysning till arbetsgivare, särskilda åtgärder för att anpassa arbetsplatsen till den handikappade, utbildningsverksamhet och andra åtgärder är nödvändiga. En viktig reform är det statliga stöd som kan utgå för att bereda s. k. halvskyddad sysselsättning inom företag. När stödet till denna sysselsättning infördes gick det i början påtagligt trögt. En förklaring angavs vara att arbetsgivare drog sig för att nyanställa handikappad arbetskraft, när man redan tidigare hade anställda handikappade utan att få ersättning. Det kunde röra sig om personer som arbetat länge i företaget och kanske ådragit sig sitt handikapp under arbetet där. Då det statliga stödet numera utgår till såväl befintlig som ny arbetskraft, har saken kommit i ett annat läge för åtskilliga företag, och de har därmed blivit mer positivt inställda till att nyanställa handikappade. Den halvskyddade verksamheten har sitt stora värde genom att den låter handikappade delta i arbetslivet jämsides med andra. Den kan sannolikt bidra till att öka insikten om att handikappad arbetskraft ofta kan göra mycket goda arbetsinsatser, kanske bara efter måttliga anpassningar av arbetsplatsen. En fördel med halvskyddad verksamhet är också att den kan spridas till många branscher och nå i princip alla orter med företag. De också mycket värdefulla halvskyddade verkstäderna, som tillkommer genom kommuners och landstings försorg, kan inte rimligen få samma spridning. Frågan är dock om inte en ytterligare vidgning av den halvskyddade verksamheten inom företag skulle kunna ernås genom en differentiering av den statliga ersättningen. Man skulle då kunna stimulera till anställande även av mer svårartat handikappade. Det nu föreslagna beloppet är inte tillräckligt för att kompensera företagets merkostnader och den enskildes svagare prestationsförmåga vid svårare handikapp. En lämplig differentiering av den statliga ersättningen skulle medföra att flera gravt handikappade skulle beredas tillfälle att komma ut i normalt arbetsliv, vilket skulle vara av stort värde för dem. Fördelarna med en stimulans till sysselsättning av personer med svåra re handikapp är så stora, att administrativa svårigheter att differentiera ersättningen måste tillmätas ringa betydelse. Den naturliga vägen synes vara att bedömningen kopplas till arbetsvärdens läkarkonsultation. Läkaren har då att avgöra handikappets svårighet, och utifrån detta och genom en bedömning av förutsättningarna på respektive arbetsplats bör ersättningens storlek fastställas Under hänvisning till vad som anförts får vi härmed hemställa att beslutar att särskilt bidrag till försöksvis bedriven halvskyddad sysselsättning enligt bestämmelserna i kungl, brev (punkt 2) får utgå med ett med hänsyn till graden av den anställdes handikapp differentierat belopp, dock högst för halvår och plats, som avses för person som anställes på heltid.
mot · FV02384 · 1972-01-21 00:00:00 — av m. fl. om en 10-årig utvecklingsplan för . Sedan befolkningssiffrorna i de flesta Norrlandslän under en lång följd av år visat en vikande tendens utvisar de preliminära siffror som redovisats en stabilisering och i några fall en mindre ökning av befolkningen. Detta är mycket tillfredsställande för en landsdel vars befolkning tidigare minskat kraftigt. I särskilt hög grad har ungdomen, inte minst på grund av bristande arbetstillfällen, varit tvingad att flytta söderut. Det är ännu för tidigt att dra några slutsatser av huruvida den uppbromsning av de vikande befolkningssiffrorna som skett är tillfällig eller om den är inledning till en ny och mer positiv utveckling för landsdelen. De insatser av regionalpolitisk art varom fattat beslut har till icke ringa del kommit just Norrlandslänen till godo. Enligt vår uppfattning måste dock insatserna bli än mer samordnade och omfattande. Vi upprepar därför vårt tidigare ställda krav på en utvecklingsplan för . En av målsättningarna bör vara att ge ungdomen fler produktiva arbetstillfällen och än mer vidga möjligheterna till högre utbildning i . En mer differentierad och rikare arbetsmarknad skulle skapas och en bättre grogrund för etablering av företag skulle nås, om man i Norrlandslänen kunde åstadkomma fler näringspolitiskt välutvecklade regioner med ett intensivt samspel mellan företag som utvinner, förädlar och distribuerar råvaror och energiprodukter. Det kan också övervägas om inte samhällets resurser borde samordnas i ett speciellt organ för Norrlandsfrågor, eftersom den nuvarande uppdelningen av handläggningen av de statliga åtgärderna för Norrlandslänen på flera departement och statliga institutioner kan försvåra en rationell lösning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl Maj:t anhåller att motionen överlämnas till lokaliseringsutredningen med uppdrag till utredningen att i den fortsatta lokaliseringsverksamheten lägga upp en tioårig utvecklingsplan för . () () i Agnäs PER () i Gäddvik
mot · FV02385 · 1972-01-21 00:00:00 — av m. fl. om ökat anslag till vägbyggnader på skogar i enskild ägo. Transportkostnaderna utgör för skogsbruket en stor andel av dess totala kostnader. Motoriseringen av skogsbrukets transporter har fått en ökad omfattning. Orsakerna härtill är många, främst sådana av ekonomiska skäl. För hela skogsbruket är det fråga om att till så låg kostnad som möjligt klara av skogsbrukets transporter från stubbe till industri. Skogsbilvägama spelar härvid en betydelsefull roll, oavsett på vilket sätt fjärrtransporter av virke till industri sker. Att notera är också det faktum att kostnaderna för persontransporterna har ökat kraftigt och utgör ungefär lika stor andel som virkestransportkostnaden. Dessa faktorer sammantagna gör att vissa skogsmarksarealer med värdefull skog kommer att utgöra ekonomiska impediment, därest vägfrågan till området inte kan lösas. Den statsunderstödda verksamheten för byggande av skogsvägar har omfattat /71. Men för att klara den stora efterfrågan på vägpengar för detta ändamål har dessutom vissa anslag utgått från det norrländska skogsproduktionsanslaget samt vissa beredskapsmedel. Den färdigställda väglängden under budgetåret beräknas skogsvägar. Om man gör en jämförelse med /70 har verksamheten minskats, beroende på de kostnadsökningar som skett. Även beredskapsarbetena för denna typ av vägbyggnad har kraftigt minskat. Behovet av väginvesteringar för skogsbrukets behov är fortfarande stort. Enligt den pågående vägnätplaneringen ligger 5,4 miljoner ha eller av skogsmarksarealen utanför befintliga vägars verkningsområden. Detta förhållande är särskilt påtagligt i de stora skogsområdena i västra och norra , men även stora delar av skogsarealerna i södra och betjänas av vägar av så låg standard att rationella virkestransporter ej kan utföras. Detta visar att förutom nybyggnad av vägnätet behövs också en betydande satsning på upprustning av redan befintliga men undermåliga vägsträckor. I sammanhanget bör även betonas den stora betydelse som skogshuvudvägama har från fritidssynpunkt, då de ger tillgång till stora rekreationsområden, som eljest skulle legat oåtkomliga för detta ändamål. Byggandet av skogsbilvägar har stor betydelse från sysselsättnings synpunkt i rådande konjunkturläge när arbetstillfällen skapas inom de områden där konjunkturavmattningen slår hårdast. Nya arbetstillfällen skapas också genom de avverkningar och den förädlingsprocess av virke som kommer i gång i tidigare orörda skogsmarker och vid industrier. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att förutom i statsverkspropositionen anvisade till vägbyggnader på skogar i enskild ägo ytterligare anvisas ur anslaget för allmänna beredskapsarbeten. () () () ()
mot · FV02389 · 1972-01-20 00:00:00 — av m. fl. I årets statsverksproposition ställer finansministern till förfogande för att användas till partisympatiundersökningar. Enligt vår mening är det tveksamt om staten skall använda skattemedel för undersökningar av detta slag. Vår tveksamhet grundar sig inte på principiella ståndpunkter utan helt på det faktum att vi redan nu tillräckligt ofta får liknande undersökningar redovisade i massmedia. utföres liknande undersökningar av två företag, och . Det finns all anledning att räkna med att dessa undersökningar kommer att fortsätta och redovisas under den tidrymd som är i fråga för . Vi kommer således att kunna räkna med ett mycket stort antal undersökningar års valundersökningar som i och för sig saknar värde, bortsett från nyhetsvärdet för massmedia. De politiska partiorganisationerna och deras ledning har alltid tagit undersökningarna med en viss skepsis oavsett om de pekat på framgång eller tillbakagång för partiet, vilket givetvis också är helt riktigt. Partier som har stark folkrörelseförankring och goda relationer mellan olika organisationsled har möjligheter att via rörelsen avläsa stämningarna. Finansministern motiverar sitt förslag med att skall utföra speciellt vetenskapligt grundade undersökningar. Men det ligger dock i undersökningens natur att den inte kan jämföras med ett val. Det finns t. ex. all anledning räkna med att alla människor beträffande en fråga inte reagerar på samma sätt vid valtillfället som vid ett annat tillfälle. Med hänsyn till att vi redan nu har tillräckligt många undersökningar av detta slag yrkar vi således avslag på finansministerns framställning i detta avseende. Under hänvisning till det anförda hemställes att vid behandlingen av statsverkspropositionen, bilaga 9, B 2, 1. beslutar avslå förslaget om partisympatiundersökningar i enlighet med vad i motionen anförts; samt 2. till : Statistik, register och prognoser för /73 anvisar ett förslagsanslag av . () () i Bäckmora i Arrie
mot · FV02390 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående den kommunala demokratin m. m. I motion nr 294 av m. fl. redovisas moderata samlingspartiets syn på olika väsentliga frågor. Med hänvisning till vad som anförts i avsnittet Ett levande folkstyre i nämnda motion hemställes att hos Kungl. 1. att denna motion och motion nr 294 överlämnas till utredningen om den kommunala demokratin för beaktande av vad däri anförts om den kommunala demokratin; 2. att denna motion och motion nr 294 överlämnas till partistödsutredningen för beaktande av vad däri anförts om partiernas finansiering. () () N. () i Trobro G. () PER () i Gäddvik
mot · FV02392 · 1972-01-24 00:00:00 — av m. fl. angående utnyttjandet av datorer, m. m. Med hänvisning till vad som anförts i motion nr 415 föreslår vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning av de juridiska problemen i samband med missbruk av och fel i användningen av datorer, att hos Kungl. hemställer att motionen överlämnas till för beaktande av vad som i motionen säges om angelägenheten att medborgarnas insyn i myndigheternas handlande inte inskränks genom datateknikens utveckling eller de sekretessbestämmelser som nödvändiggöres av denna, att hos Kungl. hemställer om utredning angående rätten att utnyttja datakommunikationsnät. () () () . ()
mot · FV02393 · 1972-01-25 00:00:00 — om reglering av motionsrätten m. m. inom kommunfullmäktige. Kommunallagens bestämmelser om anhängiggörande av ärende har i den aktuella kommunaldemokratiska debatten kritiserats. Anmärkningarna, som delvis har sin grund i olusten inför koncentrationen av makt och ansvar till kommunstyrelsen och de heltidsanställda kommunala förtroendemännen, upplevs av många som berättigade. Kritikerna har hävdat att opinionsgruppers och enskildas möjligheter att ta initiativ till en åtgärd eller att ånyo aktualisera en fråga försvåras genom att motionsrätten endast tillkommer ledamot av kommunfullmäktige. Men värdet av motionsinstitutet är begränsat även för fullmäktigeledamöter på grund av frånvaron av regler för motionsbehandlingen. Med nuvarande ordning kan kommunstyrelsen eller majoriteten i kommunstyrelsen fördröja besvarandet av en motion tills åtgärder, aktualiserade av motionen eller enligt motionens syfte, redan vidtagits. Motioner bifalls eller avslås inte utan kommunfullmäktige föreslås besluta att med hänvisning till vad kommunstyrelsen redovisat anse en av väckt motion ang. besvarad. Genom detta förfaringssätt har särskilt minoritetens möjligheter att påverka det politiska agerandet och ge uttryck åt den egna uppfattningen minskats. kan de facto användas som ett politiskt instrument för majoriteten. Kommunallagen behandlar motion och interpellation under skilda paragrafer; även om de båda är avsedda för var och en fullmäktig är de dock viktiga redskap för minoritetens avläsning av majoritetens politik. är reglerat såväl beträffande framställningsordningen som beträffande tiden för besvarande och behandlas därmed entydigt i alla landets kommuner. Om motioner anges endast att motionsrätt tillkommer uteslutande ledamot av fullmäktige. Det är önskvärt att bestämmelser införs i kommunallagen i vad gäller tiden för besvarande av motioner. Om motion inte kunnat besvaras inom angiven tid, bör beslut om förlängning av tiden kunna fattas av fullmäktige. Utredningen om den kommunala demokratin bör få tilläggsdirektiv med uppgift att framlägga förslag till regler härför. Härvid bör även frågan om att vidga motionsrätten till andra än fullmäktigeledamöter prövas. Med hänvisning till vad här anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om tilläggsdirektiv till utredningen om den kommunala demokratin i enlighet med vad i motionen föreslagits.
mot · FV02394 · 1972-01-25 00:00:00 — om översyn av frågan om sekretesskydd för uppgiftslämnare till intervjuoch erkätundersökningar. Den enskilde individen har i stigande utsträckning fått motta förfrågningar om sina personliga förhållanden från olika håll. Sådana förfrågningar i form av personintervjuer eller brevenkäter utförs av statliga och kommunala myndigheter, av vetenskapliga organ och av enskilda opinions- och marknadsundersökningsinstitut. Frågor ställs om personlig ekonomi, sociala förhållanden, politisk uppfattning samt inställning till olika företeelser och problem. Ofta utsägs att undersökningen är konfidentiell, att uppgiftslämnarnas anonymitet är skyddad och att endast undersökningsledningen har tillgång till individdata eftersom de skall användas för statistisk bearbetning av en viss population. För uppgiftslämnare till statlig och statistik finns ett visst lagfäst anonymitetsskydd i sekretesslagens § 16. I övrigt saknar emellertid den enskilde garantier för att löften om anonymitetens bevarande infrias. Icke heller föreligger några särskilda lagregler som kan aktualiseras i de fall då löften om anonymitet brutits. Den enskildes rätt till anonymitet bör säkerställas antingen genom en lagfäst rätt till anonymitet eller genom att en nämnd (eller liknande) inrättas med uppgift att tillse att givna löften om anonymitet för enskilda uppgiftslämnare i sin helhet infrias. En sådan nämnd skulle då givetvis få rätt till full insyn i och kontroll av de institutioner som utför intervju- och enkätundersökningar. En sådan ordning skulle dessutom kunna bidra till att öka allmänhetens förtroende för de undersökande institutionerna och därigenom kunna öka svarsbenägenheten. offentlighets- och sekretesslagstiftningskommitté har bl. a. till uppgift att undersöka frågan om sekretesskydd för den enskilde i samband med undersökningar som utförs av offentligt organ (t. ex. ). Det är enligt vår mening även angeläget att frågan om sekretesskydd för uppgiftslämnare till annan undersökning blir föremål för översyn. Det kan lämpligen göras av den ovannämnda utredningen. Med anledning av det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om en vidgning av direktiven offentlighets- och sekretcsslagstiftningskommitté så att frågan om sekretess åt uppgiftslämnare till intervju- och enkätundersökningar i sin helhet kan prövas av utredningen.
mot · FV02396 · 1972-01-24 00:00:00 — om offentliga utfrågningar i utskott. I den diskussion som förts om lämpligheten av att skapa möjlighet för utskott att i viss mån införa offentliga utfrågningar av utomstående personer har erfarenheter från det engelska parlamentet inte alls, eller åtminstone i mycket begränsad omfattning, redovisats. Då jag genom ett av talmanskonferensen tilldelat stipendium beretts tillfälle att studera arbetet i detta parlament, anser jag det naturligt att -utöver vad jag framfört i min redogörelse över studieresan till talmanskonferensen fästa uppmärksamhet på det offentliga utskottsarbetet i det brittiska parlamentet. Offentlighet förekommer såväl i de speciella undersökningsutskott, Select Committees, som tillsätts för att undersöka vissa speciella förhållanden, som i Standing Committees, som har att granska lagförslag efter den andra läsningen. De olika skäl som kan anföras för en ökad offentlighet i utskottsarbetet i den svenska har redovisats i en rad folkpartimotioner, senast i motion nr 98 till årets riksdag. De behöver därför inte upprepas. Jag vill dock särskilt framhålla att ett av dessa motiv fått ökad tyngd genom övergången till den stora enkammarriksdagen, nämligen möjligheten att genom offentliga utfrågningar av statsråd i utskotten avlasta kammaren en del av dess arbete Då mina iakttagelser under mitt besök i det brittiska parlamentet varit i så hög grad intressanta och positiva vill jag föreslå att genom en delegation skaffar sig närmare kännedom om det engelska systemet, förslagsvis genom en delegation från , förstärkt med ett antal ledamöter av talmanskonferensen. Med stöd av det anförda och med hänvisning till motion nr 98 hemställes att genom studium på ort och ställe skaffar information om det utskottsarbete i det engelska parlamentet som sker under offentlighet.
mot · FV02397 · 1972-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om tillverkning av ett jubileumsmynt med anledning av konung 90-årsdag. då tillträdde som monark har endast fyra jubileumsmynt utgivits, alla i valören . Två av dessa celebrerade konungens 70- respektive 80-årsdag, 1952 respektive 1962. De två övriga firade regeringsformens 150-åriga existens 1959 samt två-kammarriksdagens 100-åriga tillvaro 1966. från internationellt perspektiv är jubileumsmynt ovanliga i . Fyra mynt är inte särdeles mycket, och denna uppfattning förstärks om hänsyn tas till att :s sista jubileumsmynt utkom . Jubileumsmynt väcker stort uppseende utomlands. De avbildas och omskrivs i tidningar och facktidskrifter, de samlas och omhuldas av hundratusentals samlare och andra intresserade. Finländarna har förstått att utnyttja detta intresse för att sprida kunskap om och intresse för sitt land. 1970 utgavs tio mark i silver med anledning av presidenten . Paasikivis födelse, och 1971 utgavs återigen ett jubileumsmynt, även i silver och med anledning av de tionde Europamästerskapen i friidrott som ägde rum i . Myntens upplaga uppgick till 600 000 respektive 1 000 000 exemplar. Förutom den framgång dessa jubileumsmynt har i att presentera sig själva och sitt land ger de i allmänhet statsverket en ekonomisk behållning eftersom metallvärdet och tillverkningskostnaden understiger myntens namnvärde. myntlag har trätt i kraft, och enligt denna förutsätts jubileumsmynten utges av silver och i valören . Konungen fyller detta år . Med anledning av detta tillfälle bör ett jubileumsmynt i präglas och förslagsvis av silver. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om tillverkning av jubileumsmynt i valören med anledning av konungens 90-årsdag. . () i