mot · FV021581 · 1972-04-06 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 56 med förslag till lag om ändring i lagen (1932:55) om viktmärkning i vissa fall av gods som skall inlastas å fartyg. Maj:ts proposition 1972:56 föreslås ändring i lagen (1932:55) om viktmärkning i vissa fall av gods som inlastas å fartyg. Lagen anknyter i stora delar till konvention nr 27 som tillkom 1929 och ratificerades av 1932. Motiveringen till de föreslagna ändringarna är dels de väsentliga förändringar beträffande emballering av vissa godsslag och sammanförandet av dessa till större enheter, dels de genomgripande förändringar av hanteringsmetoderna vid lastning av fartyg som skett sedan lagens tillkomst. Tillkomsten av s. k. enhetslaster har hos arbetarskyddsstyrelsen framkallat tvekan när det gäller tillämpningen av viktmärkningslagen. Arbetarskyddsstyrelsen har också i anledning härav i de flesta fall avstått från att påfordra viktmärkning på enhetslaster bestående av virkespaket, massabalsbuntar och massavedsbuntar samt andra varor som sammanförts till enhetslaster om som haft en bruttovikt på ettusen kilogram eller mera. Det har ansetts nödvändigt från skyddssynpunkt att lagen även kommer att omfatta här nämnda typer av laster. I propositionen föreslås ett tillägg till 1 § första stycket med lydelsen: Första stycket gäller även bunt paket eller annan enhetslast vars bruttovikt uppgår till ettusen kilogram eller mera. Är det på grund av särskilda förhållanden svårt att bestämma vikten noggrant, får i stället den ungefärliga vikten angivas. Till sista stycket i samma paragraf föreslås ett tillägg med lydelsen: Arbetarskyddsstyrelsen kan medgiva undantag från skyldighet att anbringa viktuppgift på enhetslast av massaved, om det är uppenbart att viktuppgiften är utan betydelse för skyddet mot olycksfall. Beträffande första meningen i tillägget till första stycket i 1 § måste det anses nödvändigt med ett sådant tillägg i och med att arbetarskyddsstyrelsen inte från början ingripit och krävt viktmärkning enligt gällande lag. Det har med andra ord vid lastning av s. k. enhetslaster inarbetats en praxis som helt åsidosatt lagens bestämmelser. När det gäller andra meningen i samma tillägg måste det resas starka betänkligheter mot att i lagen medge eftergift beträffande exakt viktangivelse och godtaga ungefärlig sådan. Vad som kan läggas i begreppet särskilda förhållanden är ytterst svårt att precisera och kommer, därest det införes i lagtexten, att bli ytterst svårtolkat. Det måste starkt ifrågasättas huruvida det är riktigt att medgiva eftergifter i fråga om skyldighet att anbringa exakt viktangivelse med mindre än att det fåtal godsslag som här kan komma i fråga preciserats. I propositionen hänvisas till att det ankommer på yrkesinspektionen att bevaka att det märkningssätt som skall vara regel inte i onödan frångås. Vidare har anförts att vissa undantag som exempelvis lastning av buntad massaved inte skulle medföra några olägenheter från skyddssynpunkt i och med att sådana arbeten utföres på specialbyggda fartyg utrustade med speciallyftanordningar och försedda med rigorösa säkerhetsanordningar. Sådant undantag skall kunna medgivas av arbetarskyddsstyrelsen. Vår uppfattning beträffande eftergift om exakt viktangivelse är, därest sådan inskrives i lagen, att om det skall ankomma på yrkesinspektionen att avgöra vilka godsslag som skall kunna medges sådan eftergift kommer bestämmelsen med stor sannolikhet i praktiken inte att bli någon undantagsbestämmelse, som det sägs i propositionen. Vissa godsslag kommer omgående att tillåtas inlastas med ungefärlig viktangivelse. En precisering av vilka godsslag som kan hänföras till begreppet särskilda förhållanden måste därför göras. Enligt vår mening kan detta endast komma i fråga vid lastning av pappersmassabalar i buntar och massaved i buntar och då endast under vissa omständigheter. Beträffande pappersmassabalar i buntar skall enligt vår mening ungefärlig viktangivelse tillåtas endast vid sådana tillfällen då massabalarna transporterats i öppna järnvägsvagnar, i öppna pråmar och lastbilar eller annat därmed jämförligt transportmedel som ej skyddar lasten mot i förekommande fall nederbörd som väsentligen kan påverka vikten genom att vatten absorberas. Samma sak gäller lastning av massaved i buntar direkt ur vatten, vilket förekommer vid lastning av s. k. (specialfartyg för massavedslastning). Här föreligger jämförbart förhållande med pappersmassalastning. Massaveden dumpas vanligtvis i för ändamålet avsedda hamnbassänger och kan på så sätt bli liggande i vatten ganska länge varvid den angivna vikten som anbringats före transporten exempelvis efter vägning inte längre överensstämmer med den egentliga vikten vid inlastningstillfället. Approximativ viktangivelse kan enligt vår mening endast få medgivas vid lastning av här nämnda godsslag och då endast när lastningen sker på det beskrivna sättet, vilket innebär att viktmärkningsskyldighet alltid åvilar avlastaren eller i förekommande fall avsändaren. Eftergiften innebär att avsändare eller avlastare inte göres ansvarig för förändringar beträffande den totala vikten som uppstår på här beskrivet sätt. Att, som det föreslås i tillägg till paragraf 1 sista stycket, arbetarskydd sstyrelsen skall ges möjlighet att medgiva undantag från viktmärkningsskyldigheten i vad det gäller lastning av enhetslaster av massaved kan inte gagna säkerheten vid lastningsarbetet och måste därför helt avstyrkas. De motiveringar som anförts för ett sådant medgivande, exempelvis att lastningen sker på specialfartyg med specialutrustning som inte äventyrar säkerheten i arbetet, kan i och för sig vara riktiga. Det är inte sällan som lastning sker till andra fartyg med helt konventionella hivanordningar och arbetsmetoder i övrigt och att det härvidlag uppstår stora svårigheter att kunna bedöma vikten riktigt och utföra arbetet under betryggande omständigheter. Det är inte bara fråga om hivanordningar, kranar och vinschar som skall hålla, det är av lika stor vikt att hivredskap såsom kranlängor, wirerstroppar o. d. är rätt anpassade så att dessa inte brister under pågående lastningsarbete. Det är ytterst svårt att anvisa rätt hivmaterial om inte vikten är angiven. Dessutom förekommer det att de här omtalade specialfartygens hivanordningar ibland går sönder och måste ersättas vid det fortsatta arbetet med kaj-, mobil- eller pontonkranar. Detta förhållande motiverar starkt att medgivande om undantag inte skall komma i fråga. Dessutom måste det ses som en fördel från trafiksäkerhetssynpunkt att viktmärkningsskyldighet skall föreligga beträffande massaved i buntar. På så sätt skulle de lastbilschaufförer som ombesörjer dessa transporter lättare kunna undvika överlastning och lagöverträdelser, som tyvärr alltför ofta är förekommande. Beträffande tillsynen av lagens efterlevnad anser vi det otillräckligt med endast yrkesinspektionen som övervakande myndighet. Det händer ofta att yrkesinspektionens personal inte kan inställa sig vid kallelse till en arbetsplats i rätt tid på grund av personalbrist. Det är av största vikt att ingripande från övervakande myndighet kan ske då behov av sådant uppstår. Det är därför lämpligt att även polismyndigheten får tillsynen av lagens efterlevnad. Beträffande den föreslagna lagtexten i 3 § angående straffpåföljden i anledning av brott mot gällande lag har det föreslagits en viss skärpning av tidigare gällande bötessumma. Förslaget går ut på en höjning av tidigare maximibelopp från trehundra till femhundra kronor; tidigare minimibelopp på har slopats. Detta ändringsförlag måste betraktas som otillfredsställande i fråga om graden av skärpningen. Det kan inte vara särskilt avskräckande att bryta mot en lag som maximerar bötessumman till femhundra kronor. En betydligt kraftigare tillmätt bötessumma anser vi med hänsyn till de olycksfallsrisker som är förbundna med rådande arbetsförhållanden och gällande bestämmelser vara fullt motiverad. Med hänsyn till det anförda föreslås att i anledning av proposition 1972:56 beslutar om följande ändrad lydelse av den föreslagna lagtexten: Första stycket ettusen kilogram eller mera. Är det på grund av vikten Arbetarskyddsstyrelsen kan medgiva skyddet mot olycksfall: Utgår. Tillsyn å efterlevnaden arbetarskyddslagen (1949:1). "Pappersmassabalar i buntar som transporterats på sådant sätt att den ursprungligt anbringade vikten genom påverkan av nederbörd eller annan orsak väsentligen ändrats medgives approximativ viktangivelse. Ävenledes medgives approximativ viktangivelse vid lastning av massaved direkt ur vatten. Utövandet av i 2 § första stycket angivna inspektionsuppgifter kan i brådskande fall, då hinder föreligger för utövandet av sådan inspektion, utövas av tillkallad polismyndighet. att beslutar att i 3 § andra stycket bötesbeloppet femhundra kronor ändras till . PER (vpk) (vpk) (vpk) i