mot · FV02750 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. angående användandet av djur för vetenskapligt ändamål. Debatten om användning av djur för vetenskapliga ändamål, s. k. djurexperiment, har med skärpa förts av vårt lands olika djurskyddsorganisationer. En föregångsman i kampen för djurens rätt till humanare behandling är folkskollärare , ordförande i mot plågsamma djurförsök. Debatten har sistlidna året fått ny näring genom välinitierade bok om djurförsök. Djurvännerna och deras förespråkare i har också kunnat glädja sig åt en viss framgång för sina idéer, när det gällt att lagstifta mot djurplågeri i den mera allmänna djurhållningen, även om problemet med effektiv kontroll av lagarnas efterlevnad kvarstår. har den vatenskapliga sektorn inom djurhållningen i rask takt vidgats och komplicerats. Hundratusentals djur, alltifrån möss till hästar, utnyttjas i denna verksamhet på skilda institutioner. Detta medför givetvis en rad problem. Någon gräns för djurens lidande finns praktiskt taget inte, eftersom man som regel anser att en eventuell vetenskaplig tillfredsställer lagens bud att icke otillbörligen vålla lidande. Varje emotionellt normalutvecklad människa måste emellertid känna det förnedrande att provocera lidande hos värnlösa varelser. Kampen mot plågsamma djurförsök är djupt mänsklig. Förvisso sker operativa ingrepp under narkos så långt tid och resurser räcker, men eftervården blir ofta djupt smärtsam för experimentdjuret. Det borde vara ett självklart krav att djurexperiment utförs så att djuret ej behöver uppleva sådan smärta och ångest. Tillsynen av djurskyddslagens efterlevnad utövas av kommunens hälsovårdsnämnd genom särskilt förordnade tillsynsmän. På kommunplanet medverkar därjämte även kommunveterinär. Den omfattning som den vetenskapliga forskningen av både statlig och enskild art fått i vissa städer gör självfallet djurskyddstillsynen svår att effektivt genomföra. Här tarvas en grundlig upprustning. Anskaffningen av försöksdjur har också vid många tillfällen rönt skarp kritik. Ofta görs i pressen gällande att hundar och kattor stjäls och vidarebefordras till leverantörer som förser institutionerna med försöksdjur. Man har ingen anledning att betvivla detta. Ofta förs inköps- och försöksjournaler på ett ofullständigt sätt, som gör det svårt för en bestulen djurägare att spåra sitt djur under de som står till buds från inköpet räknat. Finge man av staten särskilt auktoriserade djurleverantörer skulle man få bättre kontroll över verksamheten. En sanering av denna ofta direkt skumma handel med värnlöst liv är av nöden. Till de åligganden som enligt kungl, kungörelse av gäller för institutioner eller personer, som sysslar med djurexperiment, borde också fogas skyldigheten att jämlikt 37 § taxeringsförordningen lämna kontrolluppgifter, avseende belopp som utgivits till leverantör av försöksdjur. Eftersom man tyvärr har anledning förmoda att experimentverksamhet med levande djur framgent kommer att avsevärt tillta, är det angeläget att samhället i görligaste mån skapar garantier för att djuren skyddas mot lidande. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om översyn av de bestämmelser som avser användning av djur för vetenskapligt ändamål med beaktande av vad i motionen anförts.