mot · FV021708 · 1972-05-29 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 99 med förslag till lag om körning i terräng med motordrivet fordon. I olika rapporter utifrån landet påvisas alltmer oroande tendenser till en tilltagande tjuvjakt från snöskoter. I massmedia har två fall av tjuvjakt på björn från snöskoter uppmärksammats. Det första fallet var professor upptäckt inom Sjaunjaområdet, där en björnhona och tre ungar skjutits. Det andra var fasttagandet av två tjuvjägare norr om , vilka just skjutit en björnhona och två ungar. Björnarna hade där med säkerhet spårats och hetsats av två snöskoteråkande män i minst som de sköts. Björnarna, som hade kommit ur idet, var helt chanslösa då de efter vintersömnen var i dålig kondition och snön börjat töa så att de trampade igenom skaren medan snöskotrarna med lätthet gick ovanpå. har sålunda inom olaga jakt från snöskoter reducerat björnstammen med sju djur. Då man erfarenhetsmässigt vet, att det endast är en liten del av tjuvjakten där uppe som upptäcks (kanske 10 å ), kan man befara att bara denna vårvinter en mycket stor del av bjömstammen skjutits. Den björnstam på 100 ä 200 djur, som man trott sig ha i landet, löper därför enligt vårt förmenande en uppenbar risk att utrotas , om ej krafttag sätts in mot snöskoterjakten. Samma risk löper självklart även järv och lo medan vargen redan torde vara borta. Även älgstammen hålls starkt nere på grund av tjuvjakt från bil och i vissa delar av landet även från snöskoter. Detsamma är förhållandet med skogsfågel. Ovan påpekade missförhållanden kan inte tolereras, om vi vill bibehålla vår viltstam på en acceptabel nivå. Departementschefen har av vad som framgår av proposition 1972:99 även uppmärksammat problemet med olaga jakt från snöskoter. Han uttrycker därför i propositionen, att han ämnar föreslå Kungl. Maj:t att så till vida ändra jaktstadgan att jakträttsinnehavare vid färd med motorfordon även inom jaktområdet till och från jaktpass skall förvara vapnet oladdat i väl tillslutet fodral. Enligt vår mening är denna åtgärd otillräcklig för att i väsentlig grad kunna minska den olaga jakten från snöskoter. Vår bedömning grundar sig på två orsaker. Det ena är att snöskoterförare som vill medföra vapen oskyddat och laddat löper alltför liten risk för upptäckt för att det skall vara avskräckande. Endast vid ren överrumpling av jägaren kan man avgöra huruvida jägaren förvarat vapnet i fodral eller inte. Det andra och tyngre vägande skälet är, att jägare med motorfordon mycket lätt kan komma viltet ganska nära utan att djuren skyggar. Jägaren har därför stora möjligheter att komma i skottillfälle även om vapnet förvaras i fodral. Endast ett förbud mot att medföra jaktvapen vid färd med snöskoter, kan enligt vår mening få någon egentlig effekt. Flera remissinstanser har förordat skärpta bestämmelser för förvaring av vapen vid färd med motorfordon. med snöskoter sker normalt under mycket liten utsträckning under ordinarie jakttid. Ytterst få personer torde vara i behov av att medföra vapen vid färd med snöskoter. Ett förbud att medföra vapen vid sådan färd, med möjligheter till dispens där behovet kan vara påkallat, skulle enligt vår mening medföra ytterst små negativa konsekvenser. Däremot skulle det väsentligt förbättra möjligheterna att stävja den olaga jakten. Vi vill därför som vår mening framföra, att borde uttala sig för att bestämmelser införs som förbjuder medförande av jaktvapen vid färd med snöskoter. Med hänvisning till det anförda hemställes att uttalar sig för att bestämmelser införes om förbud att medföra jaktvapen vid färd med terränggående fordon.