ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021259 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i Skärstad och i om förbud mot plantering av skog på jord som tidigare legat öppen. åt att följa verkningarna från landskapsvårdssynpunkt av minskningen i jordbruksjordens omfattning. Den arbetsgrupp som med anledning därav tillsattes redovisade 1970 i skriften Landskapsvård i odlingsbygder förslag till åtgärder för landskapsvård vid jordbruksrationalisering. Enligt vad som framgår av denna skrift anser skogsvårdsstyrelserna att en viss areal av den jordbruksmark som tas ur produktionen bör hållas öppen från landskapsvårdssynpunkt. Antalet brukningsenheter i jordbruket minskade 1966 med ca 47 000, och ungefär två tredjedelar av dessa antas ha övergått till att utnyttjas som fritidsbostäder. Under innevarande decennium väntas enligt lantbruksstyrelsen antalet brukningsenheter minska med 8 000 å 10 000 . När det nämnda uppdraget gavs åt torde man närmast ha tänkt på åtgärder för att förhindra en naturlig igenväxning av åkerjorden. Många av de gårdar som till följd av jordbruksrationaliseringen läggs ned säljs emellertid till icke-jordbrukare, och det förekommer inte sällan att de nya ägarna planterar skog på hela den forna åkerarealen. Detta är till stort förfång för grannarna både de bofasta och sommarstugeägarna som får uppleva att de öppna markerna växer igen. Särskilt besvärande blir det när någon planterar skog ända in på knutarna till en granne som kanske inte har så stor tomt sådana fall har ofta inträffat. kan han kanske inte en se solen. Regler bör enligt vår mening utformas så att det ej blir tillåtet att utan tillstånd avsevärt förändra landskapsbilden eller miljön för de omkringboende. Riskerna härför ökar med det växande antalet nedlagda jordbruk. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag till lag med förbud att utan tillstånd plantera skog på jord som tidigare legat öppen. () i Skärstad
mot · FV021263 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i och Mossberger angående ifrågasatt export av grus. tillsattes naturvårdskommitte'n för översyn av naturvårdslagen m. m. I utredningens direktiv anfördes att naturvårdslagen (1964:822) varit ett värdefullt medel inom miljövårdspolitiken: Vissa brister i lagen har dock kunnat konstateras vid tillämpningen. Utvecklingen på miljövårdsområdet går så snabbt att det behövs en fortlöpande översyn av de medel som används inom miljövårdspolitiken, om de uppställda målen skall nås. 1 direktiven framhölls också bland annat att genom naturvårdslagen infördes till skydd för landskapsbilden tillståndstvång för täkt av sten, grus, sand eller lera för annat ändamål än innehavarens behov. Till skydd för grundvatten finns i vattenlagen bestämmelser som också gäller sådana täkter. I samband med att tillstånd till täkt givits enligt naturvårdslagen har frågan ställts, om inte naturvårdslagens och vattenlagens regler borde samordnas. Denna fråga bör enligt departementschefen övervägas av de sakkunniga. har det funnits grustäkter m. m. på olika håll i landet. Genom det ständigt ökande behovet av grus och annat material för växande byggnadsverksamhet av skilda slag, vägar, husbyggnader och annat har grustäkterna ökat i antal och i många fall i storlek. som föregick naturvårdslagen hade all anledning framhålla att länsstyrelserna enligt naturvårdslagen (§ 18) beträffande täktbehov endast torde ha anledning beakta vederhäftigt upprättade planer, som grundar sig på ett styrkt aktuellt behov. Vidare framhölls att tillstånd till täkt kan lämnas först sedan det efter närmare undersökning visat sig att grundvattenskyddets intressen inte äventyras. Att skyddet av landskapsbilden blev ett väsentligt moment vid utformandet av naturvårdslagen i berört avseende är självklart. Den grustäkt som förekommit i landet har vad vi har vetskap om enbart tagit sikte på de behov som byggnads- och anläggningsverksamhet inom landet aktualiserat. Om export har förekommit, torde det enbart ha varit i synnerligen ringa omfattning. Genom uppgifter i lokalpress och information av annart slag har vi erhållit vetskap om att förberedelser börjat vidtas för exploatering av grustäkter omkring för export. Enligt uppgifter skulle det avse export av omkring () . Frågan om export eller ej kan bedömas från olika synpunkter, men en planering av grusuttag av denna storlek för export förefaller oss oroande detta sett inte minst mot bakgrund av vad naturvårdsutredningen anförde om upprättade planer, som grundar sig på ett styrkt aktuellt behov. För export kan förmodligen hur stora behov som helst aktualiseras. Grusuttag sett från den utgångspunkten kan komma att medföra ytterligare och kraftigare ingrepp i landskapsbilden än vad tidigare förutsetts. Det synes oss vara helt motiverat att i samband med översyn av naturvårdslagen och därmed bestämmelserna om grustäkt m. m. överväga huruvida vårt lands grustillgångar skall ianspråktas på sätt som framgår av de aktuella planer vi framhållit. Med hänvisning till vad som anförts vill vi hemställa att som sin mening uttalar att även frågan om eventuell export av grus blir föremål för naturvårdskommitténs prövning.
mot · FV021264 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om skydd av dynzonen längs kusterna. På uppdrag av forskningskommittén för naturvård efter initiativ från naturvårdsbyrån företog professor , naturgeografiska institutionen vid , en resa till och för bedömning av erosionsproblem längs kusten. 1 avgiven rapport angav professor bland annat att betydande skador förekommer inom dynzonen längs de flesta av sandstränder. Den snabba erosionsutvecklingen som kunnat iakttas är dels beroende på den vågerosion som skett vid extrema stormtillfällen, dels på grund av vindverkan men kan också tillskrivas det slitage som uppkommit genom en snabb ökning av antalet sommargäster på . Utvecklingen inger mycket allvarliga farhågor för framtiden. Uppenbar risk finns för mycket betydande skador, varför skyddsåtgärder snabbt måste vidtas. Klitterbildningarna vid inte minst utgör ett attraktivt inslag i landskapsbilden som det är ett påtagligt intresse att bevara. I jämförelse med den större förekomsten av sandklitter i är de svenska av mindre omfattning, men en jämförelse är intressant från annat synpunkt. Genom sitt Klitterdirektorat satsar mellan . Därmed är antytt den vikt man där tillmäter insatser för bibehållandet av dynzonen längs kusterna. är slitage, vind och vågerosionen av den svenska dynzonen ett faktum, som redan medfört allvarliga skador och därmed behov av omedelbara skyddsåtgärder. Från berörda kommuners sida och från andra myndigheter har problemen uppmärksammats, och vissa insatser av skyddskaraktär har gjorts. Medverkan från naturvårdsbyrån för att få fram den ovannämnda bedömningen av erosionsproblemen är ytterst värdefull, men ytterligare vetenskaplig bedömning kanske erfordras för att skapa en grundval för planering och åtgärder . Men därutöver erfordras omedelbara skyddsåtgärder för att snabbt motverka risken för total nedslitning av dynzonen. Åtgärder av detta slag är i lika hög grad av riksintresse som av mera lokalt sådant. Maj:ts proposition nr 1, bilaga 11, punkt H 6, Vård av naturvårdsområden m. m., har upptagit ett till kronor 8 100 00 förhöjt anslag. Om åtgärder av det slag vi anfört är beräknade att tillgodoses genom det ökade anslaget vill vi inte göra något uttalande om. Vi vill dock framhålla att påtagligt riksintresse bör finnas för att åtgärder som vi anfört blir aktuella för prioritering inom ramen av angivet anslag. Med hänvisning till det anförda vill vi hemställa att i skrivelse till Kungl. Maj:t hemställer om beaktandet av åtgärder för att skydda dynzonen vid bland annat . () ()
mot · FV021266 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om höjning av äldre regleringsavgifter enligt vattenlagen. Då det gäller regleringsavgifter utdömda enligt 4 kap. 14 § vattenlagen, omprövades dessa och gränserna för avgifterna bestämdes då till minst 3 och högst för varje turbinhästkraft. De belopp som utdömts enligt vattenlagen har i många fall starkt minskat i värde på grund av penningvärdets fall. Det kan därför anses befogat med en höjning av äldre utdömda ersättningar. Om nu utgående belopp skall behålla sitt realvärde bör en värdesäkring ske. Det torde bäst kunna nås genom att avgifterna blir indexbundna. En uppjustering av tidigare utdömda belopp bör göras för att återställa det ursprungliga värdet. Regleringsavgifterna utgör ersättning för uppkomna skador, och då skadan blir bestående bör därför ersättningen ges ett sådant reellt innehåll att dagsvärdet av ersättningen motsvarar det värde som åsattes vid domen. En utredning i denna fråga är motiverad för att få sådana bestämmelser utfärdade att utdömda regleringsavgifter bibehåller sitt värde och inte urholkas på grund av en fortlöpande penningvärdeförsämring. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1. att i skrivelse till Kungl Maj:t begär utredning om utfärdande av sådana bestämmelser att utdömda regleringsavgifter återfår sitt ursprungliga värde, 2. att regleringsavgifterna för framtiden blir indexreglerade och därigenom värdesäkras. () ()
mot · FV021268 · 1972-01-25 00:00:00 — av i Nennesholm m. fl. om statlig lånegaranti vid förvärv av icke bärkraftigt jordbruk m. m. har det blivit allt vanligare att särskilt unga familjer vid val av bostadsmiljö väljer att bosätta sig på landsbygden. Detta är säkert en utveckling som i ännu högre grad skulle öka, om samhället gjorde verkligt allvar av sina uttalade ambitioner att vilja medverka till att skapa förutsättning för att förbättra eller i varje fall bibehålla bästa möjliga samhällsservice i glesbygden. Som det nu är lägger samhället hinder i vägen för unga familjer att skaffa en bostad på landsbygden. Våra nuvarande bestämmelser om statliga garantilån för förvärv av jordbruksfastighet eller statliga bostadslån har en sådan utformning att de direkt motverkar en bosättning i glesbygden. Den alldeles överväldigande delen av unga familjer som vill köpa eller bygga ett eget hem på landsbygden är helt beroende av om de för betalningen av fastighetsköpet eller byggnationen kan anskaffa upplånat kapital. Här skulle en statlig lånegaranti ge dessa köpare en möjlighet och dessutom minska kapitalkostnaderna för boendet. Som bestämmelserna nu är utformade får de ingen sådan lånegaranti och därför kan de heller inte köpa den fastighet de helst av allt eljest skulle vilka förvärva. Därmed berövar samhället många människor den personliga frihet de borde ha rätt till vid val av bostadsort. Om en sådan ändring av bestämmelserna för förvärv av jordbruksfastighet eller statliga bostadslån komme till stånd, att statliga garantilån skulle kunna beviljas till köpare av mindre jordbruksfastigheter med bostad och för bostadsbyggande utanför planlagt område, vore mycket att vinna. Dels skapades rättvisa genom likvärdiga förmåner på detta område, dels fick människorna ökad valfrihet vid val av bostadsort. Dessutom skulle nya möjligheter öppnas för glesbygden att leva kvar genom den ökade trivsel och de möjligheter till samhällelig service som ett ökat befolkningsunderlag möjliggör. Med stöd av ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning i syfte att åstadkomma en översyn av bestämmelserna för statlig lånegaranti vid förvärv av jordbruksfastighet med bostad, även om jordbruket inte är att betrakta som bärkraftigt jordbruk, och för statliga bostadslån om den tänkta bostaden ligger utanför planlagt område. () i Nennesholm () i Heden () i öskevik
mot · FV02127 · 1972-01-18 00:00:00 — av herrar i och i om borttagande av helgdag vid beräkning av semester. Som framgår av semesterlagens 8 § inräknas helgdagar i semestern då denna utgår än sex. Detta anser vi vara felaktigt. Helgdag är ej i vedertagen mening arbetsdag och bör därför ej heller räknas som semesterdag, detta sett mot bakgrund av att arbetsgivarna vid förhandlingar räknar helgdagarna som ekonomisk minuspost. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att beslutar följande ändring av 8 § lag om semester: Helgdagar inräknas däri, om dagar och helgdagar. semstern utgår i fridagar inräknas i semestern, en följd än sex. Sedvanliga fridagar inräknas i semestern. I semestern inräknas icke sön I semestern inräknas icke sön
mot · FV021272 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i Agnäs och Schött om skydd mot spridning av ärftlig höftledssjukdom hos hundar. Det har visat sig att valpar som köpts från hunduppfödare stundom haft ett för köparen dolt höftledsfel, som icke kan upptäckas hos det späda djuret men som rätt snart framträder. Innehavare av har för aveln använt icke kontrollerade djur. Denna höftledsåkomma kan vara ärftlig och för att dess spridning skall undvikas måste den för avel använda hunden röntgenkontrolleras. Denna röntgenkontroll försummas av mindre nogräknade djuruppfödare och säljare. Köparen, som upptäcker att valpen visar ömhet och smärtreaktioner, ställs inför svårigheter och gör förluster. För att förebygga att olämpliga hundar används vid avel bör den som innehar och säljer valpar åläggas att för hälsovårdsinspektör och för köpare uppvisa intyg på att de för avel nyttjade hundarna är fria från höftledssjukdomen. Detta torde med lätthet kunna ordnas i de flesta fall. När en av föräldrarna till valp icke är svensk kan viss svårighet uppstå, men regeln torde gälla eller bli giltig i de länder svensk har kontakt med, nämligen att röntgenkontroll fordras. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till förordning som hindrar att ärftlig höftledssjukdom hos hundar sprids. () i Agnäs
mot · FV021273 · 1972-01-26 00:00:00 — av i och i om ökade stimulansbidrag åt trädgårdsnäringen för rationaliserings- och miljövårdsåtgärder. I sin anslagsframställning för /73 anför lantbruksstyrelsen bl. a.: Med anledning av ökade bränslekostnader inom trädgårdsnäringen är styrelsen beredd att i fortsättningen bevilja bidrag som stimulans till åtgärder, som kan förväntas ha en påtagligt bränslebesparande effekt. Detta kan beräknas medföra ökat krav på bidragsmedel. Jordbruksministern har i årets statsverksproposition biträtt lantbruksstyrelsens förslag. Tyvärr är dock de medel som föreslagits för detta ändamål otillräckliga med tanke på att det här är fråga om mycket kostnadskrävande åtgärder. Därtill kommer att växthusföretagen ofta måste vidtaga från luftvårdssynpunkt kostsamma ombyggnader. Av någon oförklarlig anledning har dock trädgårdsnäringen ställts utanför den statliga stödform som infördes för att stimulera industrin till ökade investeringar för vatten- och luftvårdsändamål. Enligt vår uppfattning är detta mycket otillfredsställande. Det kan inte vara riktigt att växthusodlama skall möta ökade luftvårdskrav från samhällets sida men inte bli delaktiga av de bidrag som industrin åtnjuter. I samband med att investeringar sker från luftvårdssynpunkt, moderniserar växthusodlama som regel sin värmeanläggning och vidtager därmed också en rationaliseringsåtgärd. Det synes därför vara lämpligt att ett bidrag, som motsvarar det som industrin får för luftvårdsändamål, kombineras med de bidrag som enligt förslaget i årets statsverksproposition skall utgå som stimulansbidrag för värmeanläggningar. Enligt vår uppfattning borde därför till ett kommande år ett dylikt system utarbetas och erforderliga bidragsmedel anslås för trädgårdsnäringens del. Lämpligen bör väl förslaget utarbetas av lantbruksstyrelsen efter kontakt med andra berörda myndigheter. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om att förslag skyndsamt utarbetas i syfte att ge trädgårdsnäringen ökade stimulansbidrag för rationaliserings- och miljövårdsåtgärder. () ()
mot · FV021274 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om förbud mot användning av optiska vitmedel. Förekomsten av vitmedel i kosmetika, tvättmedel och textilindustrivaror är just nu föremål för en intensiv forskning. Skrämmande resultat har därvid framkommit; bl. a. har allvarliga hudallergier kunnat konstateras såväl i som i . Vissa vitmedel kan liksom DDT och kvicksilver upplagras i fisk, och forskningen har också gett belägg för att vitmedel under vissa förutsättningar kan ge upphov till cancer hos möss. Övriga vetenskapliga arbeten visar att vitmedel kan misstänkas för att ge upphov till speciella skador på arvsmassan hos en mikroorganism och hör till den grupp av substanser som misstänks kunna vara cancerframkallande hos högre organismer. Vitmedel är i sig självt en helt onödig produkt. Det ger visserligen tvätten och textilierna ett vitare utseende, men tvätten blir ingalunda renare för att tvättmedlet innehåller vitmedel. Den endast ser renare ut. Vitmedel har tillsatts en mängd varor som används av konsumenterna: tvättmedel, bomull, gasbindor, dambindor och t. o. m. spädbarnsblöjor, ögontusch och läppstift. I förbrukar industrin vitmedel för ; medel som alltså offras i onödan på fåfängans altare till ingen förnuftig nytta men med risker för allvarliga skadeverkningar. har i uppdrag att behandla miljöfarliga ämnen. Eftersom vitmedlets skadliga verkan redan torde vara tillräckligt misstänkt och framför allt eftersom vitmedlet inte fyller något dokumenterat behov ser vi ingenting som hindrar ett beslut om förbud mot dessa tillsatser. Vi hemställer under åberopande av det anförda därför att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära att förslag skyndsamt framläggs om förbud mot användning av s. k. optiska vitmedel. () () i
mot · FV021275 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Trobro om förtydligande av 20 § fiskeristadgan. Fiskeristadgan nr 35 av inom är något oklar i 20 §. Där säges inte att en fiskare skall kunna få dispens eller försöksfiske av i . säger att Kungl. Maj:t har avgörandet i sådant fall. har meningarna varit delade. Från fiskets håll önskar man att § 20 förtydligas, så att man skall kunna erhålla dispens av i länet för yrkesfiskare och kustfiskare till dagsfiske. Detta bör gälla torsk- och flundregarn samt försöksfiske med fasta laxgarn. Förhållandet för fiskarna skulle härigenom betydligt underlättas. Ingen annan saklig motivering för förbudet har kunnat framföras av domänstyrelsen än att bevakningen blir lättast om inga redskap alls finnes utsatta i hela bukten. Med stöd av ovanstående hemställes a) att hos Kungl. anhåller om ytterligare förtydligande av § 20 i fiskeristadgan, och b) att vederbörande utskott utarbetar förslag till erforderlig lagtext. N. () i Trobro
mot · FV021276 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i Trobro och Schött om utbyggnad av fiskodlingsanstalten i . Även långt utanför landets gränser är känd som förnämsta laxälv, där reproduktion ägt rum av såväl lax som havsöring. Denna reproduktion inskränktes dock genom utbyggnaden av kraftverken vid Hemsjö under förra världskriget och vid i slutet av senaste världskriget. På den sistnämnda platsen krävdes dock byggande av en laxtrappa förbi Hemsjöverken. Gränsen för laxens och öringens naturliga vandring upp i för lek ligger därför vid Nedre Hemsjö kraftverk, från åns mynning. Det är sålunda på denna förhållandevis korta åsträcka, som all naturlig lax- och öringsreproduktion äger rum. Då de åtgärder för bibehållande av laxbestånd som Hemsjöverken i tiden ålades ej var ändamålsenliga och därför ej fullföljdes, byggdes en ny laxodlingsanstalt i för kläckning och uppdragning av simfärdigt yngel av lax och öring för utsättning främst i lämpliga delar av ån ovanför , men i viss utsträckning också mellan och . Denna utsättning bidrog sannolikt till att i hög grad öka tillgången på Mörrumslax och framåt. Men så började det allt intensivare havsfisket göra sig gällande på så sätt att mängden till ån återvändande lax minskade starkt som storleken på fisken minskade. Också minskningen av beståndet blev särskilt påtaglig fr. o. m. , varför det kommersiella fisket i därför lades ner. Men även i havet har laxfångsterna gått tillbaka, varför bl. a. gjorde en framställning om utökad laxodling i . Detta ledde till att domänverket vid nuvarande odlingsanstalt i startade försöksuppfödning av lax-smolt i tråg. Försöken har redan visat att åns vatten ej är så förorenat att ifrågavarande uppfödning skulle vara omöjlig, och vidare har återfångster gjorts, vilka ådagalägger att Mörrumslaxen t. o. m. kan växa från några tiotal gram till på ett enda år i havet. Med detta goda resultat som grund och med hänsyn till såväl havssom kustfiskarnas ytterst prekära läge för ögonen borde av AMS-medel kunna användas för en utbyggnad av den nuvarande Därigenom skulle odlingsanstalten få en kapacitet för minst 50 000 smolt av lax . Alternativt borde allmänna vattenavgifts- eller prisregleringsmedel kunna ifrågakomma. Med stöd av vad anförts hemställes att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om utbyggnad av fiskodlingsanstalten i . N. () i Trobro
mot · FV021277 · 1972-01-01 00:00:00 — av i Trobro m. fl. om kreditgaranti för driftlån till pälsdjursuppfödare. ingav av en skrivelse till Kungl. Maj:t, vari hemställdes om utredning angående möjligheterna att lämna konsolideringslån med statlig garanti till enskild pälsdjursuppfödare eller organisation av pälsdjursuppfödare. Lantbruksstyrelsen framhöll i ett remissvar på nämnda skrivelse att det enligt beslut om den framtida jordbrukspolitiken ankom på styrelsen att bl. a. närmare granska och avgränsa den verksamhet som är att betrakta som jordbruksproduktion och därmed möjlig att stödja enligt bestämmelserna om stöd till jordbrukets rationalisering. Vid den avgränsning som då vidtogs bedömdes pälsdjursuppfödning inte vara att hänföra till jordbruksproduktion, varför den alltså ställdes utanför dessa stödmöjligheter. riksdag beslöt emellertid att utöka möjligheterna att lämna kreditgaranti för driftlån i saneringssyfte. Därigenom skulle det vara möjligt att lämna kreditgaranti för lån i syfte att konsolidera även pälsdj ursföretag. Styrelsen hänvisar till att minkuppfödning i många fall är en binäring till jordbruk och fiske och bidrar till att ge ökad sysselsättning inom områden där möjligheterna till annan sysselsättning är begränsade. Produktionsgrenen ger dessutom möjligheter att utnyttja vissa avfall från jordbruket och fisket, vilka eljest skulle vara svåra att få avsättning för. Styrelsen anser det bl. a. av dessa orsaker motiverat att pälsdjursföretag får komma i åtnjutande av statligt kreditstöd. Det synes oss alltså som om starka skäl talade för att pälsdjursuppfödare bör komma i åtnjutande av kreditgaranti i kreditsaneringssyfte enligt de utökade möjligheter som gäller enligt rationaliseringskungörelsen. Därmed bör berörda hemställan från av om konsolideringslån kunna tillgodoses. Med stöd av vad här anförts hemställes att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om möjligheterna att lämna kreditgaranti för driftlån i kreditsaneringssyfte till pälsdjursuppfödare. N. () i Trobro () ()