mot · FV0238 · 1972-01-11 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att trygga trafiken på cykel och moped. beslöt 1963 att hos Kungl. begära en utredning i syfte att klarlägga de samhällsekonomiska vinster som stod att vinna på en ur cyklismens synpunkt bättre planering av samhällen och vägbyggnader. uppdrogs åt vägplaneutredningen att vid sina överväganden även ta hänsyn till dessa spörsmål. Men i vägplaneutredningens betänkande 1969 ägnades endast ett par meningar åt cyklismens roll och behov. Man anförde: 1 flertalet mindre eller medelstora tätorter bör cykel- och gångtrafiken liksom kunna utgöra ett komplement eller alternativ till biltrafiken, främst på korta avstånd. Detta ställer emellertid krav på en omsorgsfull planering av cykel- och gångtrafiksystemet. Enligt vårt förmenande är det egendomligt att man inte i detta sammanhang anser att cykeln också bör kunna spela en roll i de stora tätorterna, dvs. svenska storstadsregioner som , och . Dess värre har man inte sett några mera konkreta resultat av dessa vägplaneutredningens synpunkter på planeringen av våra samhällen. I den livliga miljödebatten har det blivit allt fler som förordar en ökad användning av cykeln för korta transporter i städernas stadskärnor, men dess värre finns det å andra sidan knappast några goda exempel på att de trafikplanerande myndigheterna har tagit dessa synpunkter ad notam, utan fortfarande tvingas cyklisterna att trängas med bilar, bussar och andra fordon på gemensamma gatuutrymmen. Detta förhållande redovisas också i SOU 1969:57, där man belyser gång- och cykeltrafiksystemen och deras andel i trafikolyckorna. Cyklisterna svarade 1966 för av antalet dödade i trafiken, av de svårt och av de lindrigt skadade. I redovisas förvånansvärt låga siffror, men detta torde bero på att cyklisterna bedömde staden så svårframkomlig att man helt enkelt inte i någon större omfattning vågade använda sig av cykel. I och redovisades ungefär genomsnittliga olycksfallssiffror för cyklisterna. låg däremot klart över de genomsnittliga. Av detta skulle man möjligen kunna dra den slutsatsen, att det är i de medelstora städerna som den största olycksfallsfrekvensen för cyklisterna finns. Detta beror i första hand på att man där fortfarande i stor omfattning utnyttjar cykeln men att riskerna är stora eftersom cykeltrafiken blandas med den övriga trafiken. Men numera börjar allt fler människor i storstadsregionerna inse att något måste göras för att förbättra trafikmiljön i de centrala delarna. Många menar då att cykeln verksamt skulle kunna bidraga till en dylik förbättring. En förutsättning för detta är dock enligt vårt förmenande att man skapar särskilda trafikstråk där cyklisten någorlunda fredat kan ta sig fram. Givetvis måste det uppkomma vissa korsningar mellan cykeltrafik och annan trafik, men dessa bör man kunna klara med normala signalregleringar. En dylik separation av cykeltrafik från övrig trafik i såväl storstadsområden som övriga tätorter torde vara det enda effektiva sättet att motverka den höga skadefrekvens som har rått när det gäller cyklisterna. Enligt en nyligen publicerad uppgift skulle i medelstora städer med över 45 000 invånare 1/5 av befolkningen använda sig av cykel. Man konstaterade också dess värre att det är fem gånger farligare att cyk'a än att åka bil! 1970 skadades sålunda 3 857 cyklister/mopedister och 249 dödades. Mer än 1/4 av dessa var barn i åldern 7 . Det framhölls också att flertalet av dessa olyckor inträffar i korsningar och att det vanligen är bilisterna som nonchalerar sin skyldighet att lämna företräde. Enda sättet att komma till rätta med detta torde vara att man dels separerar cykeltrafik från övrig fordonstrafik så långt som möjligt, dels skapar signalreglerade korsningar mellan cykel- och övriga trafikstråk. Mot bakgrund av vad vi ovan anfört finner vi det från såväl trafiksäkerhets- som miljösynpunkt angeläget att man satsar mera på att öka framkomlighet och säkerhet för cyklister och mopedister. Med hänvisning härtill hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att frågan om cykel- och mopedtrafikens säkerhet och framkomlighet blir föremål för utredning.