mot · FV021551 · 1972-04-04 00:00:00 — De ökade kraven på den regionala organisationen nödvändiggör en kraftig personell upprustning. I dagens läge finns det ett 30-tal hemkonsulenter. Endast i åtta län finns två eller flera. Av de övriga har 12 län med över 200 000 invånare endast en hemkonsulent. I propositionen föreslås att sex nya tjänster inrättas. Detta är en välkommen men enligt vår mening otillräcklig förstärkning. En ytterligare utbyggnad är nödvändig för att hemkonsulentorganisationen skall kunna fullgöra de uppgifter som berörts ovan. I en första etapp bör utbyggnaden ske så att samtliga län med mer än 200 000 invånare får minst två hemkonsulenter. Utöver vad som föreslagits i propositionen fordras för att tillgodose detta krav ytterligare sex tjänster. I samband med att vi berörde frågan om utformningen av konsumentinformationen påminde vi också om ett tidigare folkpartikrav på regionala informationscentraler. För hemkonsulenterna kommer dessa att kunna fungera som en effektiv bas för hela verksamheten. Lokalerna kan användas för utställningsverksamhet och demonstrationer, för undervisning och rådgivningsverksamhet. I dem bör finnas tillgång till broschyrer och annat informationsmaterial. Det bör, som vi framhöll, ankomma på att utarbeta ett förslag till utformning och finansiering av dylika informationscentraler. Maj:ts prövning bör förslaget sedan föreläggas . I annat sammanhang, bl. a. i motion nr 153 till årets riksdag, har vi föreslagit att regionala reklamationsnämnder inrättas som ett komplement till . Syftet är att skapa en bättre regional balans i verksamheten och skapa en direktkontakt mellan de klagande och reklamationsorganet. Regionala reklamationsnämnder blir på så sätt ett viktigt inslag i strävandena att decentralisera den konsumentpolitiska verksamheten till lokala och regionala organ. har en försöksverksamhet med s. k. lokala konsumentkommittéer bedrivits på några håll i landet. har tidigare aktualiserat tanken på att bygga ut dessa till kommunala konsumentnämnder. I en motion till föregående års riksdag framhöll vi bl. a. att erfarenheterna av lokala konsumentkommittéer är så goda att det finns all anledning att skyndsamt gå vidare och inrätta lokala konsumentkommittéer inom kommunens ram, dvs. av samma typ som socialnämnd och nykterhetsnämnd etc. Fördelen med en verksamhet ligger på såväl resursplanet som på kontinuiteten och bredden i verksamheten. konsumentverksamhet med en bred politisk förankring kan på ett helt annat sätt än de nuvarande lokala kommittéerna vinna gehör för sina synpunkter. Inte minst gäller detta aktiviteter riktade mot andra offentliga organ, t. ex. de kommunala planmyndigheterna, som alltför ofta bortser från berättigade konsumentönskemål i sin verksamhet. Det är angeläget att kommittéerna arbetar i nära kontakt med exempelvis de grupper som ingår i styrelse. Det ligger i sakens natur att den lokala verksamheten i första hand kommer att centreras kring ortens och kommunens specifika problem. Vid sidan av de lokala problemen kommer och bör konsumentkommittéerna vara lokala kontaktorgan och därvid såväl inrapportera iakttagna lokala önskemål och önskade konsumentverksaktiviteter och vara behjälpliga i att sprida material till skolor, opinionsbildare, konsumenter och beslutsfattare i kommunala organ och i det lokala näringslivet. Likartade motiveringar har konsumentutredningen i sitt förslag om konsumentpolitisk verksamhet på frivillig basis. Det konsumentpolitiska arbetet skall koncentreras kring väsentliga problem för hushållen och särskilda hushållsgrupper. Dessa problem måste till en del fångas upp i lokal instans. En del av problemen kan analyseras och lösas lokalt och mera . Andra får föras vidare uppåt för närmare undersökningar och åtgärder. Olika vägar skall användas när det sedan gäller att söka nå förbättringar av konsumenternas situation och hävda konsumentintressen. I vissa fall kan en mera omedelbar problembehandling förekomma på lokal nivå. Vidare måste behandlingsinsatserna från centralt och regionalt håll föras ut till det lokala planet och till konsumenterna. Ett nät av kontakter är nödvändigt för ett effektivt konsumentpolitiskt arbete. Enligt vår mening är de skäl som finns för en kommunalt bedriven konsumentverksamhet starka och alltjämt giltiga. Det är därför viktigt att snabbt få till stånd en sådan verksamhet, i första hand genom inrättandet av kommunala konsumentnämnder. Sådana nämnder och till dem knutna tjänstemän är enligt vår mening nödvändiga för att verksamheten skall få stabilitet och tyngd. Mot denna bakgrund är det beklagligt att departementschefen inte ansett sig böra följa konsumentutredningen och en bred remissopinion på denna punkt. De substitut som föreslås kan visserligen sägas utgöra förbättring i förhållande till nuvarande förhållanden men kan på intet sätt ersätta kommunala konsumentnämnder. Starka skäl talar emellertid för att man nu inte bör författningsreglera formerna för den kommunala verksamheten på konsumentområdet. I många kommuner tillåter den ekonomiska situationen inte ytterligare expansion av verksamheten, och förhållanden och förutsättningar varierar från kommun till kommun. Till detta kommer avsaknaden av närmare erfarenhet av en verksamhet på det här området. Verksamheten bör därför tills vidare vara frivillig i vad gäller såväl verksamhetens inriktning och omfattning som de organisatoriska formerna för denna. De kommuner, som önskar inrätta särskilda konsumentnämnder, har möjlighet till detta genom den rätt som tillkommer kommunerna att tillsätta de nämnder som är erforderliga för verksamheten. Även om vi således anser att det bör ankomma på kommunerna själva att bestämma i vad mån och i vilken omfattning man bör ägna de konsumentpolitiska frågorna sitt intresse, vill vi framhålla vikten av att de centrala och regionala konsumentorganen på allt sätt stimulerar och stödjer insatser från kommunernas sida på det konsumentpolitiska området. Detta kan ske i form av t. ex. råd och anvisningar för verksamhet, framställning av material och trycksaker etc. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. 1. att ett vetenskapligt råd upprättas inom för granskning av metoder i samband med informations- och upplysningsverksamheten, 2. att en enhet för konsumentskyddsfrågor upprättas inom , 3. att förslag om bestämmelser för prisangivelser föreläggs , att under tionde huvudtiteln : Forskning m. m. utöver vad Kungl. a) att styrelse skall bestå av 11 ledamöter i enlighet med vad som anförts i motionen, b) att utöver vad Kungl. Maj:t föreslagit ytterligare sex nya hemkonsulenttjänster inrättas så att samtliga län med över 200 000 invånare erhåller minst två tjänster, att ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts om stöd till konsumentverksamhet. () () PER () . () , 1972 820 S