ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02961 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående de värnpliktigas fria hemresor. En väsentlig åtgärd för de värnpliktigas trivsel är att ge möjlighet till regelbundna besök i hemorten. När det gäller tåg- och bussresor vore det ur många synpunkter bättre att tillerkänna de värnpliktiga helt fria resor. SJ har mot detta förslag tidigare anfört att man inte har möjlighet att klara den stora tillströmningen av värnpliktiga resande vid , då även den reguljära trafiken har toppbelastning. Dessa och liknande invändningar grundar sig på den felaktiga synen att skall drivas efter strikt affärsmässiga principer och inte efter de önskemål befolkningen har att förlägga sina resor. Det förhållandet att ett stort behov av resor föreligger bör enligt vår mening vara tillräckligt för att SJ skall dimensionera trafiken så att den svarar mot behovet. När det gäller de värnpliktigas resor är det möjligt att genom anmälningssystem och kontakt mellan järnvägsmyndigheter och respektive militärförläggningar bilda sig en ungefärlig uppfattning om resandeströmmens storlek. De administrations- och kontrollåtgärder som företages i samband med värnpliktigas fria resor är både kostnadskrävande och irriterande. Ett system med fria resor på järnväg för värnpliktiga skulle också innebära förbättringar för trafiksäkerheten. Många olyckor inträffar i samband med de värnpliktigas hemresor. På grund av de värnpliktigas ekonomiska situation frestas dessa att åka flera per bil än vad som är lämpligt från trafiksäkerhetssynpunkt, och mycket talar också för att de värnpliktiga ej har råd att underhålla sina bilar på ett sätt som står i överensstämmelse med gällande bestämmelser. En resa med tåg är dessutom mera vilsam än en bilfärd. Med tanke på att de värnpliktiga ofta anträder sin hemresa mer eller mindre efter en hård tjänstgöring är det motiverat att från samhällets sida stimulera de värnpliktiga att färdas kollektivt. Därvid får självfallet busslinjer på många håll ersätta tidigare indragna järnvägsförbindelser. Vi föreslår därför att de värnpliktiga vid tjänstgöringens början erhåller ett för utbildningstiden gällande frikort för resor med SJ:s tåg och bussar. Med stöd av det anförda hemställs att måtte besluta hos Kungl. Maj:t hemställa om skyndsam utredning av de tekniska förutsättningarna för helt fria hemresor för värnpliktiga.
mot · FV02962 · 1972-01-25 00:00:00 — om höjning av den nedre åldersgränsen för vapen- och stridsövningar, m. m. Den allmänna värnpliktsåldern är fastställd till . Till den frivilliga försvarsorganisationen hemvärnet får ungdomar inte antas förrän det år de fyller och under förutsättning att de genomgått viss grundläggande utbildning i hemvärnssoldatskola, i vilken utbildning, stridsutbildning, tidigast får förekomma. För tillträde till hemvärnssoldatskola krävs genomgången tvåårig hemvärnsrekrytskola, till vilken vederbörande inte får rekryteras förrän det år han fyller . I hemvärnsrekrytskolan förekommer utbildning om sjukvårdstjänst, militär idrott, grundläggande skjututbildning och orienteringar om totalförsvaret m. m. Kostnadsfria praktikantläger för skolungdom om lägst arrangeras inom de olika vapenslagen sommar och vinter i avsikt att informera om och rekrytera till militäryrket. Trots fattade beslut om att stridsutbildning inte får förekomma förrän vederbörande fyllt , har det visat sig att regelrätt stridsövning förekommit med 14- och 15-års barn på sådana praktikantläger. I vår allmänna rättsuppfattning vänder vi oss mot barnsoldater. Detta återspeglas också värnpliktskommittés betänkande, som beträffande stridsutbildning säger: Hemvämsungdomar bör ej placeras i stridande befattning i hemvärnsförband. De bör i stället i krig användas som ordonnanser e. d. Tidigast det år ungdomarna fyller bör de få teckna kontrakt som hemvärnsmän under förutsättning att de genomgått viss grundläggande utbildning inom ungdomsutbildningen. Enligt vår mening synes skäl tala för en precisering beträffande åldersgränsen för regelrätta vapen- och stridsövningar till den av fastställda allmänna värnpliktsåldern . Det kan enligt vår mening anses till fyllest om i den grundläggande utbildningen ingår utbildning om sjukvårdstjänst, militär idrott och grundläggande skjututbildning. Denna utbildning bör kompletteras med utbildning om säkerhetspolitikens alla delar, omfattande utrikespolitik, biståndspolitik, handelspolitik, nedrustnings- och fredspolitik förutom utbildningen om totalförsvaret. Med hänvisning till vad som anförts i motionen hemställs att hos Kungl. 1. att åldersgränsen för regelrätta vapen- och stridsövningar fastställs till , 2. att i den grundläggande utbildningen inom frivilliga försvarsutbildningen jämväl skall ingå utbildning om säkerhetspolitikens alla delar som utrikespolitik, biståndspolitik, handelspolitik, nedrustnings- och fredspolitik.
mot · FV02964 · 1972-01-01 00:00:00 — av fröken i m. fl. om vidgad rätt till tilläggssjukpenning vid barnsbörd. Enligt 3 kap. 13 § i lagen om allmän försäkring utgår tilläggssjukpenning på grund av barnsbörd fr. o. m. den efter nedkomsten endast om kvinnan kan ha barnet i sin vård eller själv är sjuk. Tilläggssjukpenning utgår alltså inte om barnet blir sjukt och av den anledningen tas in på sjukhus. Vi anser att detta kan få konsekvenser som knappast kan ha varit avsedda. Att ett barn blir sjukt och måste tas in på sjukhus innebär inte alltid att modern kan återgå till förvärvsarbete. Dels kan sjukhusvistelsen vara så pass kort att det inte är tänkbart med tanke på den anställda vikarien att återgå i tjänst även om rättigheten finns. Dels kan barnets sjukhusvistelse för modern innebära påfrestningar och bundenhet av sådan art att det är praktiskt omöjligt för henne att återgå till förvärvsarbete. Hon kan behöva amma barnet eller lämna modersmjölk till sjukhuset. Är resorna långa till sjukhuset lägger enbart detta hinder i vägen för förvärvsarbete. Ofta bedömer läkaren det angeläget att modern vistas på sjukhuset så mycket som möjligt för att ge barnet den fysiska kontakt som bedöms så viktig i den första späda åldern. Vi anser alltså att, då läkare styrker behovet, tilläggssjukpenning bör utgå även i de fall kvinnan på grund av barnets sjukdom är förhindrad att ha det i sin vård. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär förslag om sådan ändring i lagen om allmän försäkring 3 kap., att tilläggssjukpenning vid barnsbörd utgår om kvinnan på grund av barnets sjukdom är förhindrad att ha det i sin vård under förutsättning att läkare styrker barnets behov av kontakt med och närhet till modern. ANNA-L1SA () i
mot · FV02967 · 1972-01-26 00:00:00 — om höjning av kilometerersättningen vid sjukresor med privatbil. gäller delvis nya regler för ersättning från vid sjukresor. Dessa regler, som meddelades i kungörelse nr 277 , innebär vissa förbättringar och utvidgningar i bestämmelserna för reseersättning. Beträffande ersättningen för resor med egen bil, eller som det uttryckes i kungörelsen vid resa med bil, som ej går i allmän trafik beräknas dock resekostnaden oförändrat till för kilometer. Det är med förvåning man konstaterar att trots att nya förbättrade regler införts så har den låga ersättningen för resa med privatbil inte ändrats. Ersättningen med har varit oförändrad . I riksskattenämndens anvisningar när det gäller avdrag för resor mellan bostad och arbetsplats har man, med anledning av riksdagsbeslut, justerat det avdragsgilla beloppet så att det något så när motsvarar verkliga bilkostnaderna. anvisningar från riksskattenämnden anges som avdragsgillt belopp trettiotre öre per km. Enligt min mening borde ersättning för sjukresa med egen bil utgå med belopp som motsvarar verkliga bilkostnaden. Lämpligt vore då att följa de belopp som riksskattenämnden anger som normer för avdrag för resa med egen bil mellan bostad och arbetsplats. Den låga ersättningen drabbar i första hand personer som saknar tillgång till allmänt kommunikationsmedel och har lång väg till läkare, sjukhus, distriktssköterska eller sjukgymnast. En höjning av reseersättningen skulle sannolikt inte innebära några totalt sett ökade utgifter för . Erfarenheten visar att en del personer, som inte har tillgång till allmänt kommunikationsmedel, med anledning av den låga bilersättningen nu anlitar taxi, trots att de skulle kunna använda egen bil. Under hänvisning till vad som anförts hemställer jag att hos Kungl. begär översyn av kungörelsen (1971:277) med tillämpningsföreskrifter till sjukreseförordningen i syfte att få till stånd en höjning av kilometerersättningen vid sjukresa med privatbil.
mot · FV02969 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående kostnaderna för hemtransport av sjuka eller avlidna personer från utlandet. Den ökade frekvensen av turistresor till länder utom innebär att det blir allt vanligare att personer insjuknar eller avlider utanför landets gränser och utanför . Gällande regler inom socialförsäkringssystemet innebär att kostnaderna för hemtransport av sjuka eller avlidna personer, som befinner sig utomlands, inte kan erhållas via socialförsäkringen. Kostnaderna för den insjuknade eller för den avlidnes anförvanter blir i många fall orimliga. För att förhindra onödiga tragedier av ekonomisk art i en redan besvärlig situation bör denna fråga utredas. En tänkbar lösning är att en obligatorisk försäkring införs som täcker hemtransport från utomnordiska länder av sjuka eller avlidna personer samt övriga kostnader i samband därmed. Försäkringsavgiften kan då vid charterresor eller liknande arrangemang inkluderas i resans pris. En annan tänkbar lösning är att sjukförsäkringen kompletteras så att ersättning för resa eller transport kan utgå. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en utredning i syfte att lösa kostnadsfrågan för hemtransport av sjuka eller avlidna personer, som befinner sig utomlands. () ()
mot · FV02971 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om differentiering av avgiften till tilläggspensioneringen för äldre arbetskraft. Ett uttalat önskemål från statsmakternas sida är att bereda det ökande antalet äldre arbetstagare sysselsättning. Genom strukturomvandling och minskad lönsamhet inom företagen har i första hand den äldre arbetskraften friställts. Lågkonjunkturen med den höga arbetslösheten som följd har i högre grad berört just denna kategori arbetstagare. En skillnad mellan yngre och äldre arbetslösa är dessutom att personer i åldern eller högre löper avsevärt större risk än en yngre person att förbli arbetslös . Problemet torde få ökad betydelse genom den äldre befolkningens relativa ökning. Från statsmaktens sida har lagstiftats om förlängd uppsägningstid, innebärande för arbetstagare fyllda , för arbetstagare fyllda och för arbetstagare . Dessa bestämmelser är av tvingande natur och sannolikt avskräckande för en presumtiv arbetsgivare. Ett mer tilltalande och verkningsfullt system vore att på olika sätt söka göra den äldre arbetskraften attraktiv. De avgifter som arbetsgivare har att betala för sina anställda utöver lönen uppgår för de flesta till . ATP-avgift utgör här drygt två tredjedelar eller . En differentiering av denna varigenom avgiften för äldre arbetstagare skulle sänkas borde gynnsamt påverka den äldre arbetskraftens arbetslöshetssituation. Dessa arbetstagare skulle därmed bli relativ sett billigare att anställa, och påståendet från regeringshåll att företagen skulle vara obenägna att anställa just denna arbetskraft skulle få minskad relevans. Differentieringen av avgiften skulle förslagsvis kunna utformas på så sätt, att för arbetstagare skulle halv ATP-avgift erläggas och för år efter det den försäkrade fyller skulle avgiften upphöra således än med nuvarande system. Utan att ändra på tilläggspensionssystemets principer skulle alltså dessa ändringar kunna genomföras och, om det visar sig möjligt, utan att höja de yngre försäkringstagarnas avgifter. Om detta ändå skulle visa sig behöva bli fallet, bör en differentiering av avgiftssystemet ändå genomföras. Resultatet skulle bli att de äldre gjordes relativt sett än mer förmånliga för sina huvudmän, eftersom fondbortfallet från de äldre skulle kompenseras med motsvarande höjning av de yngres avgifter. Det förutsätts här att företagare etc., som inbetalar egenavgifter till tilläggspensionssystemet, skulle beröras av motsvarande ändringar i avgiftssystemet. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om prövning av möjligheterna att differentiera avgiften till tilläggspensioneringen för äldre arbetskraft, innebärande att avgiften förslagsvis halveras för arbetstagare och egenavgiftsinbetalare samt att avgiften inte behöver erläggas . () i Stenkyrka PER () i Gäddvik G. () () HANS ()
mot · FV02972 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om placering i högre sjukpenningklass under pågående sjukdom. Enligt lag om allmän försäkring 3 kap. 5 § är försäkrad skyldig att till anmäla sådan stadigvarande förändring av arbetsinkomsten som är av betydelse för inplacering i sjukpenningklass. Anmälan skall göras och senast från inkomständringen. Ändring av försäkrads klassplacering på grund av inkomständring sker närmast efter det beslut om klassändringen fattats. Från regeln, att av inkomständring föranledd klassplaceringsändring blir gällande från första efter kassans beslut, finns ett viktig undantag. Om den försäkrade lider av sjukdom, som medför förlust av minst halva arbetsförmågan, får sjukpenningklassen icke ändras förrän detta sjukdomstillstånd upphört. Detta undantag från huvudregeln innebär att många människor icke erhåller den kompensation vid inkomstbortfall på grund av sjukdom som de borde vara berättigade till. Vid avtalsuppgörelser som innebär sådan stadigvarande ändring av försäkrads inkomstförhållanden varom lagen talar kan ändring icke ske då vederbörande lider av sjukdom som medför förlust av minst halva arbetsförmågan. 1971 innebar att de lågavlönade fick ett kraftig lönelyft, som för de allra flesta medförde en höjning av tidigare klassinplacering. De som då var arbetsoförmögna på grund av sjukdom kan icke få någon ändring enligt gällande lagstiftning förrän sjukdomstillståndet upphört. Detta måste bedömas som en brist i lagstiftningen, och det är uppenbart att de försäkrade som är långvarigt arbetsoförmögna får vidkännas en betydande ekonomisk förlust. Denna urholkning av kompensationsgraden ter sig orimlig. De personer som på grund av varaktig nedsättning av arbetsförmågan beviljats sjukbidrag eller förtidspension är garanterade värdebeständighet genom att pensionsförmånernas storlek automatiskt anpassas efter prisutvecklingen. Denna garanti finns ej när det gäller sjukpenning. Med stöd av vad som anförts i motionens hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förslag om ändrade bestämmelser innebärande att sjuka under pågående sjukdom kan placeras i högre sjukpenningklass med hänsyn till löneutvecklingen i vederbörandes yrke. () ()
mot · FV02973 · 1972-01-01 00:00:00 — av i m. fl. om sänkt och rörlig pensionsålder. Ålderspensionen från folkpensioneringen och tilläggspensionen utgår från och med den månad varunder den försäkrade fyller . Denna pensionsålder har gällt . Den vidgade förtidspensioneringen, äldrestödet och möjligheterna till förtida uttag innebär väsentliga förbättringar av pensionssystemet. Vidare har en stor del av de förvärvsarbetande avtalsvägen fått en sänkning av pensionsåldern till . Det är enligt vår uppfattning angeläget att man genom en allmänt sänkt pensionsålder till eliminerar den orättvisa som består i att vissa grupper får full pension först vid medan andra får full pension tidigare. En sådan allmän sänkning av pensionsåldern bör genomföras . Det är vidare angeläget att pensioneringssystemet medger individuell valfrihet. Alla individer åldras inte lika snabbt, och alla yrken är inte likadana att åldras i. En rörlig pensionsålder skulle ta hänsyn till att behovet av pension infaller för olika människor. I stället för ett tvärt avbrott av all yrkesverksamhet kan det av många människor upplevas som någonting positivt att få ha kontakt med yrkeslivet också . För andra kan en tidigare pensionering framstå som önskvärd. Större möjligheter till individuell rörlighet i fråga om tid för pensionering i förening med en allmän sänkning av pensionsåldern till bör därför vara huvudinnehållet i ett kommande riksdagsbeslut. bör kunna arbeta så pass snabbt att ett beslut med denna innebörd kan fattas . Under hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär förslag om möjligt till 1973 års riksdag sänkt pensionsålder med förbättrade möjligheter till individuella variationer. () /ENKEL (fp) () () ()
mot · FV02975 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående utbetalningen av studiebidrag och studielån. Löneutbetalningar till anställda inom näringsliv och förvaltning sker efter olika bestämmelser. I en del fall utgår veckolön som betalas , i andra fall gäller utbetalning samt i vissa fall betalas lönen ut . De utgifter som löntagarna har är ofta anpassade i vad det gäller de fasta utbetalningarna till de tider då löneutbetalningen sker. Det är dock en stor grupp i samhället som får medel för sitt uppehälle utbetalt halvårsvis i förskott och som är hänvisad till att så förvalta sina kontanta tillgångar att de räcker för avsevärd tid framöver. Det gäller de studerande som dels får sudiebidrag, dels erhåller lån för sitt uppehälle . Även om lånen utgör en tillgång som i sinom tid skall återbetalas är dock de samlade tillgångarna i form av bidrag och lån att jämföra med löntagarnas kontantlöner då båda delarna avser att täcka levnadsomkostnaderna . Det torde vara regel att de flesta studerande har att unyttja både bidrag och lån för att klara sin ekonomi . Då det gäller unga människor som i regel har ringa erfarenhet att själva ekonomisera sina omkostnader ställer man på denna grupp orimliga krav i vad det gäller att så kunna fördela sina kontantinnehav att dessa räcker hela den tid som bidragen och lånen avser att räcka. Många studerande ungdomar ställs inför den situationen att av terminen stå helt medellösa. Det vore därför rimligt att studerande fick sina lån och bidrag utbetalda efter en jämn fördelning inom terminen i form av månatliga utbetalningar. Ett införande av ett system med månadsbetalningar innebär givetvis administrativt merarbete, men detta bör vägas mot de uppenbara fördelar som mottagaren av studiebidrag och lån får. Att unga människor blir medellösa och därför blir hänvisade till socialvården för sitt uppehälle är inte tillfred ställande, särskilt som orsaken i vad det gäller de studerande är att klumpvisa utbetalningar av lån och bidrag ställer dem i en sämre ställning än medborgare för övrigt. Kommunernas kostnader både i vad det gäller stöd och administration bör även invägas i sammanhanget. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att i skrivelse till Kungl. Maj:t begär förslag om införande av ett sådant system att studerande som åtnjuter studiebidrag och erhåller studielån får dessa utbetalda i förskott och jämnt fördelade som studierna pågår. () ()
mot · FV02977 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Nennesholm och fröken angående ersättningen från sjukförsäkringen vid privatläkarvård. De allt längre vänteköerna vid specialistmottagningarna inom öppenvården har gjort att allt fler sjuka människor sökt förkorta väntetiderna genom att gå till de privatpraktiserande öppenvårdsspecialisterna. På så sätt får man hjälp, vilket i sin tur kan innebära en förkortning av sjukdomstiden och en snabbare återgång till arbetslivet. Tyvärr är det så att dessa patienter får betydligt större utgifter för sitt läkarbesök än de som har möjlighet att vänta på sin tur i de samhälleliga öppenvårdsmottagningarna. Det borde vara ett hela samhällets intresse att den enskilde patientens utgifter för läkarbesöket blir lika stort oberoende av vilken läkare som behandlar vederbörande. Det är därför beklagligt att det utredningsarbete som pågår hos angående regler för ersättning från sjukförsäkringen vid privatläkarvård ännu inte resulterat i något förslag. Enligt vår mening bör utredningsarbetet påskyndas och förslag i ärendet föreläggas under höstsessionen innevarande år. Med anledning av det anförda föreslår vi att hemställer hos Kungl. om förslag till innevarande riksdags höstsession angående nya regler för ersättning från sjukförsäkringen vid privatläkarvård. () i Nennesholm
mot · FV02978 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i Lane-Herrestad och Josefson i Arrie angående behovsprövat tillägg enligt studiehjälpsreglementet. Till yngre studerande i gymnasier, fackskolor, yrkesskolor m. fl. läroanstalter utgår studiehjälp enligt bestämmelserna i studiehjälpsreglementet i form av studiebidrag jämte tillägg samt studielån. Inkomstprövat tillägg kan utgå med . Till grund för inkomstprövningen ligger den studerandes och hans föräldrars sammanlagda beskattningsbara inkomst. Hänsyn tas till om föräldrarna även har vårdnaden om annat barn som ej fyllt . Om den studerande är berättigad till inkomstprövat tillägg med högsta belopp och synnerligen stort behov av ytterligare studiehjälp föreligger, kan behovsprövat tillägg utgå med högst . För ogift elev tas hänsyn till elevens och föräldrarnas beräknade bruttoinkomst under ansökningsåret. Även icke skattepliktiga inkomster, såsom t. ex. sjukpenning och socialbidrag, beaktas. Vid behovsprövningen tas hänsyn till antalet minderåriga syskon inom familjen. Hänsyn tas också vid behovsprövningen till förmögenheten. Överstiger de likvida medlen utgår inget behovsprövat tillägg oavsett skuldernas storlek. Egnahemsfastighet och mindre jordbruksfastighet, vars taxeringsvärde inte överstiger , beaktas i regel inte vid förmögenhetsberäkningen. Egnahemsfastighet och mindre jordbruksfastighet, vars taxeringsvärde överstiger 50 000 men ej , beaktas i regel inte om den är belånad till en tredjedel eller mer av taxeringsvärdet. Vi har funnit att den hänsyn som tas till fastigheten när det gäller att beräkna förmögenheten vid det behovsprövade tillägget är olycklig. Många jordbrukare lever under förhållandevis små omständigheter men har en ekonomisk trygghet i sin jordbruksfastighet. Förräntningen på det kapital de har bundet är ofta mycket låg eller obefintlig. En skuldsättning för att garantera sina barns studier kan för denna marginalgrupp få svåra ekonomiska konsekvenser. Vi finner det därför angeläget att hänsyn tas till den bundna förmögenheten först när den är så stor att förmögenheten beskattas. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att beslutar att behovsprövat tillägg jämlikt studiehjälpsreglementet skall utgå om förmögenheten ej är beskattningsbar. () i Lane-Herrestad () i Arrie