mot · FV02889 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående försäljningen av maltdrycker i allmän handel. Införandet av ett mellanöl 1965, vilket skedde utan föregående utredning och utan den noggranna prövning som normalt föregår ett beslut av stor nykterhetspolitisk räckvidd, har fått en rad negativa konsekvenser. Detta omvittnas av skolmyndigheter, verksamma inom barnavård, social- och nykterhetsvård, polis, fritidsverksamhet etc. Alla är ense om att mellanölet skapar problem. Konsumtionsstatistiken visar att mellanölet icke förmått att åstadkomma den övergång från starkare till svagare drycker som utgjorde ett av motiven för införandet. Det enda mera påtagliga resultatet har blivit att den alkoholsvagare pilsnern, klass IIA, drivits tillbaka. På grund av mellanölets införande har totalkonsumtionen stigit till en nivå som vida överstiger t. o. m. Enbart mellanölet svarar för en ökning av totalkonsumtionen med ren alkohol per invånare . Den oro inför utvecklingen som på olika sätt kommit till uttryck delades av som 1970 och 1971 uttalade att alkoholpolitiska utredningen med förtur borde behandla mellanölsfrågan och framlägga förslag i detta ärende. Så har också skett i form av ett delbetänkande, Mellanölsfrågan (SOU 1971: 66). Behovet av snabbt insatta åtgärder för att stävja mellanölsbruket och missbruket bland de unga har med kraft understrukits i den av docent för räkning genomförda undersökningen av bl. a. alkoholvanorna bland elever i sjätte och nionde årsklasser. Av de preliminära siffror som redovisats framgår att de ungas alkoholbruk och missbruk, i vilket mellanölet intar en dominerande ställning, ökar i frekvens och mängd som debutåldern sänks. De åtgärder som av alkoholpolitiska utredningen föreslagits för att komma till rätta med mellanölsproblemen är otillräckliga. Utredningens argument för sina till verkningarna begränsade insatser är svaga. Ett av de bärande motiven för återhållsamhet med restriktiva åtgärder anger utredningen vara att ett borttagande av mellanölet skulle leda till en övergång till vin, sprit och narkotika. Att det skulle förhålla sig på det sättet har icke letts i bevis. Vad vi redan nu vet är att de som använder narkotika också är de som mest använder alkohol och vice versa. Det finns mycket som tyder på att just mellanölet har brutit väg för narkotikan genom att bryta ned ungdomarnas hämningar mot att använda dro Vad beträffar farhågorna för en övergång till vin och sprit är - om detta skulle bli en realitet - samhället inte försvarslöst. Genom åtgärder som gör lagstiftningen beträffande åldersgränsen för inköp av vin och sprit effektiv, t. ex. obligatorisk legitimation, torde en sådan befarad övergång i allt väsentligt kunna förhindras. Det förhållandet att mellanölet skapat alkoholproblem bland ungdom får inte bli ett skäl att acceptera missförhållanden . Problemet gäller dem som på grund av mellanölet redan har fått problem. De nya årskullarna får en direkt hjälp mot uppkomsten av alkoholproblem om öl med en alkoholhalt om 3,6 viktprocent försvinner ur livsmedelshandeln. De fördelar som mellanölsreformen kan ha inneburit för de vuxna, men som direkt underlättade för barn och ungdom att lätt komma över en dryck med en högst påtaglig berusningseffekt, kan inte bromsas enbart med vuxnas uppmaningar eller upplysningar om alkoholens skadlighet. Det är en form av dubbelmoral som barn och ungdom inte accepterar. Det moraliska ansvaret för den utveckling som varit faller uteslutande på de vuxna. Det finns i den debatt som följt på mellanölsproblemet mycket som tyder på att vuxengenerationen nu skulle vara beredd att acceptera sådana inskränkningar i den egna bekvämligheten och alkoholfriheten som kan leda till förbättringar av situationen bland de unga. Med hänvisning till vad som sålunda anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t hemställer om förslag till sådan lagändring att endast maltdrycker med högst 2,8 viktprocent alkohol får försäljas i allmän handel. () () () () () ()