mot · FV0257 · 1972-01-11 00:00:00 — av m. fl. om ekonomiskt stöd till befrielserörelser i de portugisiska kolonierna, m. m. kommunisternas riksdagsgrupp har under en följd av år krävt stöd till de rörelser som kämpar för nationell självständighet i de portugisiska kolonierna. har SIDA beviljat s. k. humanitärt bistånd till befrielserörelserna FRELIMO i , PAIGC i och MPLA i . Detta bistånd torde ha utformats enligt den tidigare av förordade handlingslinjen (SU 1969:82) om engagemang försöksvis för att biståndsmyndigheten successivt (skulle) vinna erfarenheter av lämpligheten av direkta svenska insatser i större skala (UU 1971:2). Erfarenheterna av det beviljade humanitära biståndet till FRELIMO, PAIGC och MPLA har klart visat att dessa rörelser på ett effektivt sätt mottar och administrerar den erhållna utrustningen. Detta överensstämmer även med svenska och utländska frivilliga organisationers erfarenheter av bistånd till samma rörelser (Kyrkornas världsråd, och olika solidaritetsgrupper). Det finns anledning att begränsa stödet till engagemang försöksvis. Erfarenheterna berättigar till svenska insatser i större skala. Flyktingberedningens tillstyrkande av till PAIGC synes vara ett steg i den riktningen. utvidgade kraftigt sin krigföring i . Kolonialmakten försökte bl. a. stoppa PAIGC genom en invasion av grannlandets huvudstad ; den genomförde en stor offensiv i norra samt inledde den kemiska krigföringen i . Trots denna offensiv kunde befrielserörelserna utöka det demokratiska uppbyggandet av sina respektive befriade områden. Därmed ökade också behovet av medicin, undervisningsmateriel, kläder och annan utrustning. har kolonialmakten och dess allierade ytterligare trappat upp angreppen på befolkningen i kolonierna. har tillgripit kemisk krigföring i stor skala i samt vidtagit förberedelser för detsamma i och Mogambique. De kemiska gifterna drabbar främst civilbefolkningen. I har, enligt MPLA, två tredjedelar av skörden i de befriade områdena förstörts, varför större delen av befolkningen där lider av akut hungersnöd. Vidare har kraftverksprojekten vid Cabora Bassa i och Cunene i , vilka syftar till att stoppa befrielserörelerna, fortsatt att byggas under rigorös portugisisk och sydafrikansk militär kontroll. För att hindra sabotage och bereda plats för europeiska immigranter har kolonialisterna fördrivit den inhemska befolkningen i dessa områden från deras hem och därmed berövat dem deras försörjningsmöjligheter. Verkningarna av den kemiska krigföringen i är skäl för särskilt kraftiga höjningar av biståndet till MPLA. Ett annat skäl är att MPLA kontrollerar de största befriade områdena (en yta nästan lika stor som ). På grund av de långa avstånden är transportproblemen svåra. Frakterna från () till MPLA:s östra front (gränsen mot ) sker , stundom helt undermåliga vägar. Därför har MPLA prioriterat lastbilar bland sina behov. MPLA har också prioriterat vidareutbildning av angoleser som fått grundutbildning i de befriade områdena. Med stöd av regeringarna i och KongoBrazzaville planeras två fortsättningsskolor som dels kan ge viss teknisk utbildning, dels förbereda elever för universitetsstudier. MPLA har hos de skandinaviska biståndsmyndigheterna särskilt hemställt om stöd för de två skolprojekten. SIDA:s stöd till befrielserörelserna har karaktären av s. k. humanitärt bistånd. Principen om humanitärt bistånd bygger på föreställningen att vissa av befrielserörelsernas verksamheter är humanitära och värda stöd, medan andra bör undandras stöd. Denna princip är ohållbar och strider mot principen att biståndet bör vara obundet (UU 1971:2). Gränsen för vad som är humanitärt är omöjlig att definiera och i praktiken flytande. SIDAs metod, att inte låta mottagaren fritt disponera de anslagna medlen utan att ur befrielserörelsernas prioriteringslistor välja ut humanitär utrustning för inköp av SIDA och transport till respektive område, är ett tecken på förmynderi i biståndsgivningen. Solidaritet med de folk som under FRELIMO:s, PAIGC:s och MPLA:s ledning kämpar för sina länders frihet fordrar att man erkänner dessa folks rätt att själva disponera biståndet efter sina egna behov. Med hänvisning till ovanstående hemställes 1. att anvisar till FRELIMO, till PAIGC och till MPLA, 2. att beslutar upphäva förmyndarprincipen om humanitärt bistånd till förmån för en princip om villkorslöst stöd till befrielserörelserna. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i