mot · FV021597 · 1972-04-06 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 59 angående anslag till produktionsbidrag och samdistributionsrabatt för dagstidningar. Med anledning av Kungl. Maj:ts proposition 1972:59 angående anslag till produktionsbidrag och samdistributionsrabatt för dagstidningar vill vi framföra följande. Det nuvarande presstödet tillkom för att stävja monopoliseringstendenser och andra företeelser som tenderar att undergräva yttrande- och tryckfriheten. Koncentrationsprocessen i tidningsvärlden har stärkt utvecklandet av åsiktsmonopol i opinionsbildningen. Liberala och konservativa tidningar styr i hög grad opinionsbildningen. Genom stöd från finansintressen garanteras deras utgivning och innehållsmässiga inriktning. Mot den bakgrunden är det ett demokratiskt krav att andra politiska och kulturella grupper ges möjlighet att sprida information och propaganda. Härigenom berättigas presstödet. Demokratiska stödåtgärder av en borgerlig stat ger emellertid inga garantier. Mot staten eller statens politik kämpande grupper och uppfattningar undertrycks i större eller mindre grad. Redan nu är det klart att presstödet framför allt gynnar och har utnyttjats av dominerande partigrupper i . Viktigt ur demokratisk synvinkel borde emellertid vara att understödja press och propaganda från folkrörelser och ideella organisationer. Nyskapade opinioner utanför traditionella organisationer och partier måste också ges vidgat utrymme. I viss mån kan förbättringar ske i det nuvarande systemet med presstöd men framför allt krävs nya initiativ. Det nuvarande presstödet är knappast ett effektivt vapen mot pressmonopolet. Det konserverar den nuvarande pressituationen. Framför allt gynnas borgerliga storstadstidningar för att dessa skall kunna klara sig i konkurrens med andra lika borgerliga tidningar. I motsättning till detta menar vi att stödet främst borgå till mindre tidningarmed små inkomster. Dessutom bör systemet åtminstone inte lika grovt som missgynna uppkomsten av nya tidningar. Avsikten med produktionsbidraget är att bidraga till upprätthållandet av en dagspress som allsidigt speglar den rådande opinionen och stimulerar den allmänna samhällsdebatten. Det är därvidlag väsentligt att olika meningsinriktningar får möjlighet att göra detta på lika villkor. Ett minimikrav är därvid att de i representerade politiska partierna ges tillfälle att via tidningar föra ut sina meningar; detta inte minst därför att dessa meningar genom tidningens läsare och genom andra massmedier sprids till den breda offentligheten. vidtagna åtgärder har inte skapat förutsättningar härför, och ej heller de åtgärder 3 sami Nr 1597-1602 som nu föreslås skapar denna möjlighet. De partier som av ekonomiska skäl tvingats upphöra med daglig tidningsutgivning är missgynnade och måste söka andra vägar för att nå ut med sina åsikter till allmänheten. Det förtjänar att påpekas att det utgående produktionsbidraget i hög grad ersätter tidigare former för att underlätta dagspressens spridning. erhöll alla tidningar stöd genom att postverket tillämpade en förmånlig taxa. En stor del av det nu utgående stödet hamnar numera via ständigt ökade postavgifter i statens ficka. Nuvarande utformning av bestämmelserna för produktionsbidraget har en tendens att gynna de större tidningarna på de mindres bekostnad. Tidningsdöden har framför allt gått hårt fram bland de mindre tidningarna, och med nuvarande utformning av presstödet är risken för en fortsättning härav påtaglig. En omfördelning av produktionsbidraget inom nuvarande ram skulle kunna öka möjligheterna för de mindre tidningarna att överleva och utvecklas. I propositionen föreslås att tidningarna i storstadsområdena kan få ett ökat stöd från till och att stödet för stora landsortstidningar ökar från 1 miljon till . Ökningen för dessa är väsentligt större än för de mindre tidningarna, och de allra minsta får i realiteten en minskning genom att grundstödet bibehålls oförändrat trots penningvärdets fall. En maximering av stödet till storstadstidningarna till och för övriga till skulle frigöra medel för att höja grundbeloppet för de minsta tidningarna till . Bland de tidningar som erhållit minimibidrag finns också några som utkommer . Dessa tidningar har oftast större ekonomiska svårigheter än veckotidningarna, inte minst beroende på att portoutgifterna är en så betydande post. Även andra utgifter är proportionella mot antalet utgivningsdagar . Det är därför motiverat med ett differentierat grundstöd så utformat att detta ökas med per utgivningsdag . Kostnaderna härför täcks genom en sänkning av maximigränserna för produktionsstöd. Grundbidraget kan förstärkas för att gynna mindre tidningar. Detta måste dock kombineras med en ökad restriktivitet i bidragsgivningen så att hågade privata spekulanters möjligheter att skära guld med täljkniv beskärs. Krav måste ställas på att tidningarna har anknytning till rörelse eller på annat sätt fyller opinionsbildande effekt. Detta kan ske genom att bidragen knyts hårdare till tidningarnas annonsdel för att kompensera de tidningar som har låga annonsintäkter och genom att inrätta ett system så att tidningar med en stor annonsandel av utrymmet får en mindre del av sina papperskostnader täckta än en tidning med liten annonsandel. Vidare bör bidragen knytas till upplagans storlek i förhållande till spridningsområde på så sätt att en liten tidning i denna mening får förhållandevis stora bidrag. Detta förslag ' utgår från den värderingen att tidningar, som speglar förhållandevis små opinioner som kan vara spridda över stora områden, måste garanteras spridningsmöjligheter. De missgynnas grovt av den fria marknaden. Bland de tidningar som erhåller stöd finns några vilkas huvuduppgift inte är att verka för en allsidig opinionsbildning utan i stället att verka som annonsorgan för att ge ägarna största möjliga vinst. Textinnehållet är i dessa tidningar underordnad denna uppgift, och de kännetecknas också av att de ofta är lukrativa företag. En del av problemet att tidningar av detta slag till denna verksamhet erhåller statligt stöd skulle lösas genom att skärpa bestämmelserna för högsta tillåtna annonsandel av tidningsinnehållet. Den nuvarande gränsen ligger vid . En sänkning av gränsen till skulle medföra att utpräglade annonstidningar ej längre blev bidragsberättigade. I propositionen föreslås en annan åtgärd med höjning av andelen abonnerad upplaga. Denna åtgärd skulle inte vara så effektiv som den av oss föreslagna. Härtill kommer att gränsen för annonsdelen kan bestämmas och kontrolleras betydligt effektivare och lättare än upplagornas storlek och fördelning. I propositionen föreslås tillsättandet av en parlamentarisk utredning för att pröva formerna för och att studera effekterna av presstödet. Problemet om stöd åt små förstatidningar är också brännande. Nuvarande regler ger inte möjlighet att bevilja bidrag. Viktigast är emellertid att finna former som gör det möjligt att starta nya tidningar. Dessa skulle i många fall endast ersätta tidningar som malts sönder tidigare. I andra fall skulle den viktiga uppgiften fyllas att opinioner, som inte kan finna uttryck i den nuvarande pressen, skulle ges en möjlighet att hävda sig. De ekonomiska hinder som föreligger för upprättandet av nya tidningar är synnerligen svåra och omöjliggör utom i undantagsfall uppkomsten av nya tidningar, såvida dessa ej erhåller stöd från mäktiga organisationer eller företag. För att motverka effekterna av koncentrationen av opinionsbildningen krävs också åtgärder för att stärka ekonomiskt svaga gruppers propaganda på andra områden än dagstidningsområdet. Dessa problem måste tas upp av den i propositionen 1972 :59 aviserade utredningen. Med hänvisning till ovanstående föreslås att måtte uttala sig för följande ändringar i propositionen 1972:59 1. att särskilt presstöd utgår till partier representerade i som ej innehar daglig rikstidning, 2. att detta särskilda presstöd utgår med ett belopp av , 3. att maximigränserna för produktionsstöd till tidningar i storstadsområdena och för övriga tidningar sätts till respektive och , 4. att tidningar som har en annonsandel överstigande ej är bidragsberättigade, 5. att lägsta produktionsbidrag sätts till , 1* 1972. 6. att tidningar som utkommer mer än en gång erhåller ett tilläggsanslag med per utgivningsdag kompletterat med ett stöd beräknat efter tidningens upplaga, annonsutrymme och relativa upplaga i spridningsområdet, så att tidningar med låg annonsandel och liten upplaga i spridningsområdet gynnas, samt 7. att i den nya pressutredningens direktiv de små förstatidningarnas situation tas upp liksom nödvändigheten av att vidta åtgärder för att underlätta startandet av nya tidningar och för att ge stöd åt andra tidningar än dem som är av dagspresskaraktär och som har opinionsbildande uppgift. (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk)