mot · FV02879 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om en differentiering av mervärdeskatten med hänsyn till varans behovsvärde. Standardförbättringar för stora grupper i vårt samhälle kommer att kräva betydelsefulla reformer på flera viktiga områden, såsom miljön, regionalpolitiken och sjukvården, ökade insatser från samhällets sida är därvid nödvändiga såväl genom förändringar i lagstiftningen som i form av ökade finansiella insatser. Ett huvudproblem är emellertid att nuvarande statsinkomster begränsar möjligheterna för nya reformer. I årets budget återstår endast ca 300 å 400 miljoner för nya samhällsåtaganden. Så värst mycket bättre kommer det sannolikt inte heller att bli . Inkomstökningarna är redan helt eller delvis intecknade av beslut . Det är självklart att det i ett statsfinansiellt läge som detta är nödvändigt att särskilt höga krav beträffande effektivitet ställs på den offentliga sektom. Men även om en betydligt bättre hushållning med offentliga medel visar sig möjlig ökar troligtvis inte utrymmet för nya reformer i nämnvärd grad. ökade intäkter som en följd av expansionen i samhällsekonomin torde heller inte räcka för 1970-talets statsfinansiella behov. Andra vägar måste därför sökas. Det är enligt Vår bedömning en av den sittande skatteutredningens viktigaste uppgifter. Utan att föregripa utredningen är inkomstskattetrycket sådant att ett ökat inkomstskattetryck endast kan erhållas till priset av negativa effekter, som exempelvis minskad arbetsvilja, i synnerhet om utdebiteringen i kommuner och landsting fortsätter att öka som . Det finns därför anledning att ifrågasätta möjligheterna att denna väg förbättra det statsfinansiella läget. Med dessa utgångspunkter synes därför den enda möjligheten vara att i första hand höja mervärdeskatten. Det är för övrigt den väg som slagit in på . Mervärdeskattens utformning har emellertid en nackdel: den skärper inkomstolikheterna i samhället. Ytterligare höjningar av mervärdeskatten kommer därför att ytterligare öka skillnaderna mellan låg- och höginkomsttagarna i samhället. En sådan utveckling är helt otillfredsställande. För att komma till rätta med detta problem kan man antingen öka transfereringarna över statsbudgeten till förmån för de minst gynnade i samhället. En annan väg är att differentiera skattesatsen för mervärdeskatten med hän syn till olika varors behovsvärde, dvs. gynna konsumtionen av nödvändighetsvaror på bekostnad av konsumtionen av lyxvaror. Denna möjlighet har dessutom den fördelen, vid sidan av att den minskar skillnaderna i konsumtionsmönstret mellan olika inkomsttagare, att den styr samhällets resurser till förmån för varor som har nödvändighetskaraktär och ej stimulerar en produktion av lyxvaror. Differentierade skattesatser med hänsyn till olika varors behovsgrad förekommer i flera europeiska länder. Som framgår av tabellen nedan har skattesatsen differentierats med hänsyn till behovsvärde, och varorna har därefter grupperats i två till fyra skattegrupper. Mervärdeskattesatserna i vissa västeuropeiska länder II, nor- III malsats Under förutsättning att antalet varugrupper begränsas synes en övergång till ett differentierat mervärdeskattesystem inte innebära tekniska svårigheter. Målsättningen för en eventuell övergång till ett sådant system som här redovisats skall vara att statsinkomsterna ej påverkas. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att tillsätter en utredning med uppgift att skyndsamt utreda för- och nackdelar med ett differentierat mervärdeskattesystem, 2. att denna utredning får i uppdrag att ta ställning till en övergång till ett differentierat mervärdeskattesystem. () () () ()