mot · FV02474 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om statsbidrag till vård av psykiskt sjuka åldringar. hög ålder kräver lämpliga omgivningar (Youth is everywhere in place, åge requires fit surroundings). Dessa ord av täcker en bit svensk verklighet av . Gamla människor har i allmänhet sämre standard, sämre bostäder och mindre möjligheter till adekvat vård än andra människor. Ungdomar har företräde på arbetsplatser och vid fritidsarrangemang. På mycket få samhällsområden finns anordningar anpassade speciellt för äldre människor. 1 denna motion behandlas ett speciellt eftersatt område vården av psykiskt sjuka åldringar. Det finns inga beräkningar över hur stort behovet är av vårdplatser i sluten vård för psykiskt sjuka åldringar, s. k. senildementa eller psykogeriatriska vårdfall. I sjukvårdsplanen för 1968 beräknades vårdbehovet för denna kategori till 1 500 och det beräknades komma att öka till drygt 1 1980. Sannolikt är denna beräkning i vart fall vad avser 1980 i underkant. En grov skattning av antalet vårdfall i hela landet leder till 25 00030 000 personer. Antalet sjukhemsplatser för psykiskt sjuka åldringar uppgår till drygt 8 000. Vidare vårdas ett ganska stort antal sjuka åldringar i enskilda hem av varierande kvalitet och ett antal vid de somatiska vårdinrättningarna. Också på ålderdomshemmen finns ett antal fall. Någon samlad statistik över vårdsituationen föreligger alltså inte. Det kan emellertid på mycket goda grunder hävdas, att det råder en stor skillnad mellan tillgång och efterfrågan på psykogeriatriska vårdplatser. Det rör sig om en av de mest eftersatta sektorerna - för att inte säga den mest eftersatta sektorn inom hela vårdområdet. Till följd av bl. a. den ökade livslängden kan dessutom platsbehovet beräknas öka med . Vården av psykiskt sjuka åldringar handhas i allmänhet av landstingen, i något fall av de landstingsfria städerna. Denna verksamhet får i fråga om resurstilldelning konkurrera med andra angelägna kommunala verksamhetsgrenar. Det är uppenbart att kommunerna icke kunnat anvisa de nödvändiga resurserna för att klara behoven inom denna sektor. Förklaringen härtill är givetvis de starkt stigande kommunala kostnaderna, delvis betingade av övervältringar från statens sida. Det är djupt tragiskt att psykiskt sjuka åldringar skall behöva vistas utan regelbunden tillsyn i vanliga bostadslägenheter eller under stora uppoffringar vårdas av nära anförvanter. Det är också otillfredsställande, att psykogeriatriska fall skall behöva vårdas på andra, icke-adekvata vårdinrättningar och därigenom på olika sätt försvåra verksamheten vid dessa och verka störande för behandlingen av övriga patienter. Om man skall kunna komma till rätta med missförhållandena inom denna vårdsektor, måste staten ta på sig en del av ansvaret och en del av kostnaderna också för den psykogeriatriska åldringsvården. Enligt vår mening bör staten bidra till kostnaderna för driften av sjukhem för psykiskt sjuka åldringar. En närmare kartläggning av möjligheterna härtill bör göras av utredningen om kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att för beaktande överlämna motionen till utredningen om kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna. () ()