mot · FV02924 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om inrättande av en patentdomstol. Enligt lagen om patent- och registreringsverkets besvärsavdelning, som trädde i kraft , består besvärsavdelningen av ämbetsverkets chef som ordförande, minst fem av Konungen utsedda tekniskt kunniga ledamöter och minst tre av Konungen utsedda lagkunniga ledamöter. Enligt 1 1 § i patentverkets instruktion består besvärsavdelningen av, utöver generaldirektören, sex patenträttsråd såsom tekniskt kunniga ledamöter samt ett patenträttsråd och två byråchefer såsom lagkunniga ledamöter. Maj:t har medgivit att besvärsavdelningen tills vidare får bestå av, förutom i 11 § instruktionen för patentverket angivna tjänstemän, fyra tjänstemän med förordnande att bestrida göromål som ankommer på patenträttsråd som är tekniskt kunnig ledamot av besvärsavdelningen. Besvärsavdelningen arbetar på två avdelningar; se 1 2 § verkets instruktion. Frågan om att inrätta en tredje avdelning torde anses vara aktuell. Det var den svenska kommittén för utredning rörande frågan om nordiska patent som ansåg det lämpligt att uppta de grundläggande bestämmelserna för besvärsavdelningens sammansättning och verksamhet i lag med hänsyn till avdelningens karaktär av förvaltningsdomstol. Vid remissbehandlingen av kommittéförslaget till lag ansåg några instanser att besvärsavdelningen borde erhålla en mera klart markerad karaktär av domstol och att dess verksamhet därvid borde regleras mer ingående än kommittén föreslagit. a. att en lämpligare benämning syntes vara patentdomstolen för att markera avdelningens karaktär av förvaltningsdomstol. Kommittén ville inte påyrka att patentverkets besvärsinstans personellt helt avgränsades från verket i övrigt. Särskilt övervägande krävde enligt kommitténs uppfattning frågan om ordförandeskapet i besvärsinstansen. Härvid borde särskilt dryftas huruvida ej ordförandeskapet i besvärsinstansen borde göras till en särskild post utan anknytning till verkschefsfunktionen. Besvärssakkunniga ansåg att behov förelåg av ett kvalificerat förfarande hos besvärsavdelningen och att detta behov lämpligen borde tillgodoses genom att besvärsavdelningen omvandlades till en förvaltningsdomstol. För att avdelningen skulle kunna utgöra domstol krävdes enligt besvärssakkunniga vissa organisatoriska förändringar. a. borde avdelningen brytas ut ur verket och bilda en från detta fristående myndighet, förslagsvis benämnd patentdomstolen. Någon personalunion eller annan organisatorisk sammanbindning borde då inte få förekomma mellan patentdomstolen och patentverket. 1 domstolen borde sålunda patentverkets chef inte ingå som ledamot. Domstolen borde i stället lyda under egen ordförande. Besvärssakkunniga föreställde sig dock att det av praktiska skäl skulle vara både nödvändigt och lämpligt att i fråga om lokaler, skrivpersonal m. m. upprätthålla visst samband mellan patentdomstolen och patentverket. En fördel härmed vore att den antydda reformen i och för sig inte skulle kräva nämnvärt ökade kostnader. Åtskilliga andra ändringar i de föreslagna reglerna om besvärsavdelningen påyrkades av dessa remissinstanser i syfte att markera besvärsavdelningens karaktär av självständigt besvärsprövande förvaltningsdomstol. Även försvarets civilförvaltning och anförde liknande synpunkter. Departementschefen framhöll i propositionen med förslag till den nya patentlagstiftningen (prop. 1966:40, s. 270) att frågan om besvärsavdelningens organisation och arbetsformer ägde nära samband med spörsmålet om inrättande av en nordisk besvärsinstans för patentärenden och att starka skäl talade för att man borde avvakta hur detta spörsmål slutligen löstes, innan man tog ställning till frågan om en nyorganisation av besvärsavdelningen. Vid riksdagsbehandlingen av nämnda proposition föreslogs i en motion (1966:1:760) bl. a. att besvärsavdelningen omvandlades till en förvaltningsdomstol med en från patentverket helt fristående ställning, så att icke samma befattningshavare kunde tjänstgöra i både första och andra instans, vilka båda ligger inom samma verk. Första lagutskottet (1LU 1967:53, s. 25 f.) uttalade med anledning av denna motion att utskottet delade motionärens uppfattning att vissa skäl talade för en prövning av besvärsavdelningens organisation. Enligt lagutskottet syntes det ofrånkomligt att avvakta införandet av en gemensam nordisk besvärsinstans innan det var möjligt att ta ställning till en nyorganisation av besvärsavdelningen. 1 patentverkets petita för /73, s. 8, uttalar patentverket att det är osäkert om en sådan nordisk besvärsinstans kommer till stånd . Enligt vår mening finns det då icke anledning att längre skjuta på frågan om en prövning av besvärsavdelningens organisation och arbetsformer. Den radikala förändring av besvärsavdelningens arbetsmiljö som skett talar även för en omvandling av besvärsavdelningen till en fristående patentdomstol. Sedan lagen om besvärsavdelningen behandlades i har sålunda antalet besvär i patentärenden nästan fyrfaldigats. För att öka produktionen på besvärsavdelningen har granskare som patentavdelningen i huvudsak utvalt ställts till förfogande av patentavdelningen för tjänstgöring på besvärsavdelningen. har sålunda ca 40 granskare med varierande tjänstgöringstid i patentverket (någon t. o. m. så som ) av i huvudsak 2 månader tjänstgjort på besvärsavdelningen såsom tf.patenträttsråd (med dagförordnande). De har sedan återgått till sitt ordinarie arbete på patentavdelningen. Dessutom har (januari ) drygt 90 granskare med vanligen mycket kort tjänstgöringstid i verket tjänstgjort som föredragande i var och en endast ett fåtal ärenden. framhåller i petita, s. 76, att besvärsavdelningen skall arbeta som en administrativ domstol, varvid särskild vikt skall fästas vid kravet på god kvalitet i avdelningens avgöranden. Det kan enligt vår mening ifrågasättas om en sådan rekrytering av tillfälliga ledamöter och föredragande är lämplig för en besvärsinstans som vill arbeta under domstolsmässiga former, eller i vad beträffar tillfälligt tjänstgörande ledamöter ens har tillräckligt stöd i gällande lag och instruktion. Gjorda undersökningar, som patentverket redovisat i framställning till Kungl. Maj:t angående inrättande av göromålsförordnande på besvärsavdelningen, visar även att produktionskostnaderna vid utnyttjande av korttidsförordnad arbetskraft ställer sig högre än vid användning av mera permanent personal. Även för ingenjörspersonalen är denna ordning från flera synpunkter olycklig. framställning till Kungl. Maj:t har visserligen lett till att Kungl. Maj:t meddelat ovan nämnda fyra göromålsförordnanden som tekniskt kunnig ledamot på besvärsavdelningen. Såsom framgår av verkets petita, s. 22, räknar patentverket emellertid med att under innevarande budgetår utöver förstärkningen av den mera fasta personalen på besvärsavdelningen ytterligare ca 8 manår skall inlånas till besvärsavdelningen från patentavdelningen under ovan angivna former, dels såsom tf.ledamöter, dels såsom särskilda föredragande. Vår kritik har därför fortfarande giltighet även efter detta tillskott av göromålsförordnanden. Det må erinras om att den förvaltningsrättsliga besvärsprövningen i andra instans, kammarrätt, numera är reglerad för i huvudsak alla slags mål, men ej för patentmålen. Den bästa och mest effektiva lösningen vore säkerligen att bygga ut besvärsavdelningen till en självständig förvaltningsdomstol med erforderligt antal fasta ledamöter, inklusive göromålsförordnanden, och fasta föredragande för beredning och föredragning av mål. Särskilda tjänster som föredragande borde härvid inrättas, till vilka kvalificerade granskare skulle knytas. Härigenom skulle enligt vår mening ett vid jämförelse med nu praktiserat förfarande mera effektivt utnyttjande av arbetstiden för såväl ledamöter som föredragande kunna uppnås. Med ett system med fasta föredragande skulle man även kunna anpassa sig till vad som allmänt gäller inom förvaltningsprocessen. Antalet ledamöter och föredragande måste bedömas mot bakgrund av uppsatt mål beträffande antal avgjorda ärenden/år och ledamöternas kapacitet att läsa och justera föredragna ärenden. Besvär i patentärenden kan från besvärsavdelningen föras vidare till regeringsrätten, när beslutet gått sökanden emot. Tvistefrågan i det stora flertalet patentärenden är av utpräglad teknisk karaktär. I sådana frågor kan det inte sägas att regeringsrätten har bättre förutsättningar än patentverkets besvärsavdelning att komma till ett riktigt resultat. principiellt betänkligt i att göra besvärsavdelningen till sista instans i den administrativa prövningen synes ej förefinnas, om besvärsavdelningen utbyggs på antytt sätt. I varje fall bör vid denna lösning krav på prövningstillstånd gälla för patentmål från besvärsavdelningen liksom för mål från de nya kammarrätterna. Antalet patentmål i regeringsrätten, vilka av förvaltningsdomstolskommittén (SOU 1966:70, s. 280) anses som tidskrävande eller särskilt svåra mål, har stigit från 18 st. 1966 till 83 st. 1970. är den genomsnittliga förlängningen av handläggningstiden för de ärenden som fullföljs till regeringsrätten . Dessutom innebär det en betydande belastning för patentavdelningen att tillhandahålla föredragande i regeringsrättsärendena och för besvärsavdelningen att avge utlåtanden till regeringsrätten i dessa ärenden. konstaterade första lagutskottet att skäl förelåg för en omprövning av besvärsavdelningens organisation med anledning av en motion av ungefär samma innebörd som vår motion. Som skäl för sitt avstyrkande anförde utskottet som vi redovisat att man borde avvakta införandet av en gemensam nordisk besvärsinstans. har gått sedan första lagutskottet hänvisade till en kommande gemensam nordisk besvärsinstans. Alla trodde då att en sådan lösning var nära förestående, men förhoppningarna har inte infriats. Tvärtom är det enligt sakkunniga bedömares uppfattning mest sannolikt att någon gemensam nordisk besvärsinstans inte kommer till stånd, i varje fall inte . Den nu fungerande besvärsavdelningen har på ett enligt vår uppfattning berömvärt sätt sökt bemästra den starkt ökade arbetsbelastning som inträtt . Genom att patentverkets granskningsarbete av patentansökningar undergått en påtaglig förändring genom införandet av en s. k. kompakt behandling med stark begränsning till i huvudsak endast ett föreläggande har antalet patentärenden som hänförs till besvärsavdelningen kraftigt ökat. Enligt vår uppfattning vore det välbetänkt om patentverket i detta avseende gjorde en omprövning av denna princip och i varje fall i större omfattning än nu sker tilät två förelägganden. Det skall villigt erkännas att patentverkets nya granskningspraxis medfört en ökad möjlighet att i någon mån minska balansen av icke avgjorda ansökningsärenden, men verket borde i detta syfte i första hand ha tilldelats ökade resurser enligt gjorda medelsframställningar. Vad här nu senast anförts ändrar på intet sätt vårt förslag om besvärsavdelningens omvandling till en patentdomstol. Det kan också förtjäna påpekas att man i redan genomfört en motsvarande förändring genom inrättandet av Bundespatentgericht. Med anledning av vad här anförts vill vi föreslå att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till sådana ändringar av berörda bestämmelser inom patentlagens område att besvärsavdelningen inom patentverket omändras till en fristående patentdomstol såsom sista instans inom patentverkets område beträffande patent, varumärken, mönster, namn och aktiebolagsregistrering. . () i