mot · FV02568 · 1972-01-25 00:00:00 — av herrar Åkerfeldt och i om återställande av avlysta flottleder. Genom statsmakternas beslut (proposition 1969:104, 3LU 43) antogs ändringar i vattenlagen (VL) och lagen om flottning i allmän flottled (FL), som syftade till att främja återställningsåtgärder i avlysta allmänna flottleder. De byggnader och anläggningar som förvärvats för flottleden eller flottningens ombesörjande tillhör flottleden som sådan och inte flottningsföreningen. Föreningen bara förvaltar flottledens tillhörigheter. Då en flottled avlysts skall utse en särskild förvaltare för att överta den avlysta flottledens tillhörigheter. Förvaltaren har vidare att besluta om och låta vidta behövliga återställningsåtgärder samt redovisa för sitt uppdrag inför . Kronan, kommunen, nämnden, förvaltaren eller vem det än är som lider men av en flottningsanläggning i nedlagd flottled kan efter domstolsprövning tillåtas bortskaffa anläggningen och fritt förfoga över det bortskaffade. I vissa fall fåt bortskaffande ske även utan prövning. Möjligheterna för en särskild förvaltare att vidta återställningsarbeten är beroende av tillgängliga medel. Förvaltaren har möjlighet att använda behållning hos flottningsföreningen. Det har även förutsatts att medel skulle kunna tillskjutas i form av statsbidrag för arbetenas utförande som beredskapsarbete samt bidrag från kommun eller industrier. Enligt vad departementschefen anfört i samband med lagändringen (3LU 1969:43 s. 18) torde statsbidragen till beredskapsarbete ha förutsatts lösa de flesta problem i detta sammanhang. Departementschefen anförde emellertid vidare, att det inte var möjligt att förutse det verkliga medelsbehovet förrän lagstiftningen på området varit i kraft . Han ansåg det inte nödvändigt att då ta upp frågan om tillskott av allmänna medel i annan form än som nämnts. som förflutit sedan beslut i lagfrågan har ett stort antal flottleder nedlagts och avlysts. 1 tidigare avlysta flottleder har anordningar fått förfalla i brist på medel till återställningsåtgärder. I de flesta fall har konstaterats ett ökande behov av att avlägsna dessa anordningar. Främst från naturvårdssynpunkt och för att undvika olycksfall för människor och djur är sådana åtgärder allt angelägnare. I kända fall är anordningar på mark, i form av bl. a. timmerrännor, ett hinder för planering. Ofta är kostnaderna stora och kan inte alltid bestridas med statsbidrag för beredskapsarbeten bidrag vilkas ändamål inte alltid sammanfaller med dessa syften. Statens ansvar för att återställningsarbeten kan göras bör manifestera sig i en samlad inventering länsvis av behövliga åtgärder, beräkning av kostnaderna för dessa och en beräkning av i vilken utsträckning flottningsförenings behållna tillgångar, arbetsmarknadsbidrag eller andra medel visar sig otillräckliga. Mot bakgrund av dessa beräkningar bör övervägas att genom särskilda statsbidrag göra det möjligt att fullfölja de intentioner som låg bakom lagändringar i ämnet överväganden som också redan då förutskickats som nödvändiga. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t begär överväganden och förslag till ytterligare åtgärder för att främja återställandet av avlysta flottleder. (c) ()