ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021046 · 1972-01-26 00:00:00 — om höjning av anslaget till Bidrag till de handikappades kulturella verksamhet, m. m. Det är angeläget att man får fram en ökad jämlikhet inom vuxenutbildningen även i vad gäller de handikappade. I statsverkspropositionen, bilaga 10, föreslås höjningar på bl. a. följande poster för vuxenutbildningen (): Det är en allmän iakttagelse, som också uttrycks i statsverkspropositionen, att vuxenutbildningen har svårast att nå dem som bäst behöver den. Den har allra svårast att nå dem som är handikappade, fysiskt, psykiskt, intellektuellt eller på annat sätt. Dessa människor, som i vissa sammanhang beräknas till av landets befolkning, står till stor del fortfarande utanför den kulturella gemenskapen. Av denna anledning har särskilda åtgärder vidtagits för att få med även handikappade i vuxenutbildningen. Det får också sägas att vissa studieförbund och allt fler folkhögskolor i detta avseende gjort insatser av starkt växande betydelse. Däremot har den kommunala vuxenutbildningen, som oftare ger en sammanhängande och mera omfattande undervisning, inte i tillräcklig grad kunnat beakta de särskilda behoven för handikappade av olika slag. Det är i själva verket utomordentligt angeläget att de handikappade på ett mera avgörande sätt får tillfälle att komma med även i vuxenutbildning, som då givetvis får anpassas så att den blir tillgänglig och attraktiv för handikappade. Av stor dynamisk betydelse för den positiva utveckling som här berörts och för hela den kulturella integreringen av handikappade är det förhållandevis blygsamma anslag på (mot ca 1971/72), som benämnes Bidrag till handikappades kulturella verksamhet. På denna punkt har gett särskild prioritet åt sina anslagsäskanden som emellertid endast till mindre del accepterats av statsmakterna. 1971/72 1972/73 Bidrag till driften av kommunala skolor för vuxna Bidrag till studiecirkelverksamhet Bidrag till driften av folkhögskolor Den allmänna principen bör vara att en ökning av det föreslagna anslaget för all vuxenutbildning ges en satsning som minst motsvaras av de handikappades andel av befolkningen. Med anledning av det anförda hemställs 1. att beslutar om en överföring av från det föreslagna anslaget för vuxenutbildning till Bidrag till de handikappades kulturella verksamhet som då skulle upptagas till , samt 2. att hos Kungl. Maj:t framhåller angelägenheten av att den kommunala vuxenutbildningen i ökad utsträckning göres tillgänglig för handikappade.
mot · FV021047 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående ungdoms- och kulturutbytet med , och . Samarbetet mellan de nordiska länderna på sociala, kulturella och andra områden har bedömts som en viktig faktor för ökad internationell förståelse. När det gäller samarbetet mellan ungdomsorganisationer av olika slag och i samarbete mellan ungdomsorganisationer av olika slag och i samarbete genom brukar detta ges en framskjuten betydelse. Av geografiska skäl har det nordiska samarbetet koncentrerats till , , och . , och har kommit i skymundan. Det är naturligt att många frågeställningar står och avgöres på det statliga planet, men nordisk samverkan innesluter också omfattande kontakter mellan kulturarbetare och mellan folkrörelserna i respektive länder. De flesta ungdomsorganisationer har alltsedan sin start haft någon form av samverkan och utbyte med motsvarande sammanslutningar i främst , och . Men vi finner det beklagligt att speciellt ekonomiska svårigheter lagt hinder i vägen för ett liknande samarbete innefattande också , och . De förhållandevis långa avstånden innebär så höga reskostnader att ungdomen i dessa länder har isolerats från ett brett nordiskt ungdomsarbete. Vi har i motioner hänvisat till att i ungdomsrepresentantskap återfinns ett 25-tal riksungdomsorganisationer i vårt land. Det måste anses som mycket angeläget att bl. a. dessa ungdomsorganisationer stimuleras till ett bredare nordiskt samarbete som möjliggör bättre kontakt med ungdomsorganisationerna på , och . Vi anser också att initiativ bör tagas för att bredda det nordiska kultursamarbetet med dessa länder över huvud taget. För detta ändamål bör statsmedel anslås. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. föreslår att olika möjligheter undersöks och att konkreta förslag framläggs i syfte att bredda ungdoms- och kulturutbytet mellan å ena sidan och å andra sidan , och . (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FV021050 · 1972-01-26 00:00:00 — av fröken m. fl. om inrättande av en tjänst som förste intendent vid statens . äger en samling kulturföremål som belyser samtliga utomeuropeiska kulturområden och som är en av de största i sitt slag. inryms samlingen i f. d. Livregementets dragoners kaserner vid . Det säger sig självt att sådana lokaler är olämpliga då det gäller att fylla de anspråk modern museiverksamhet ställer. De planer på en ny museibyggnad som är på gång hoppas man med det snaraste skall kunna realiseras. I väntan på att en ny museibyggnad skall uppföras ligger emellertid större delen av samlingarna nerpackade. Allmänhetens möjlighet att lära känna en del av de skatter från för oss främmande kulturer som museet äger begränsas till de tillfälliga utställningar som genom museets ansträngningar kan komma till stånd. Dessa arrangeras av den avdelning inom museet som handhar dess utåtriktade verksamhet. Till skillnad från vissa andra centralmuseer har emellertid inte museet någon förste intendenttjänst för denna avdelning. Eftersom museet till följd av lokalsvårigheter är särskilt beroende av den utåtriktade verksamheten är detta förhållande anmärkningsvärt. Arbetet måste i stället fullgöras av museichefen vid sidan av dennes ordinarie arbetsuppgifter. Därtill kommer att museet står inför en period då museidirektörens krafter i stor utsträckning kommer att tas i anspråk för uppgifter i samband med nybyggnaden, varför det synes oss synnerligen angeläget att den utåtriktade verksamhetens resurser på tjänstesidan förstärks. 1 då gränserna vidgas och även vi svenskar dras in i ett internationellt sammanhang blir museets möjligheter till pedagogiska insatser i skolans liv och i kulturlivet i övrigt av ökande betydelse. Inrättandet av en förste intendenttjänst för den utåtriktade verksamheten skulle, enligt museets petita, göra museet till ett effektivare instrument i kulturdebatt och bildningsarbete. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj :t begär att vid statens en förste intendenttjänst inrättas för den utåtriktade verksamheten. () ()
mot · FV021051 · 1972-01-26 00:00:00 — om information i TV i skol- och utbildningsfrågor. Kännetecknande för utvecklingen på skolans område är den ständiga och snabba förändringen. Elever, lärare och föräldrar konfronteras ständigt med nya utbildningsvägar, nya tillämpningsföreskrifter och nya sociala situationer i skolan. De åtgärder som vidtages är i allmänhet nödvändiga för att skolan skall nå upp till de angivna målsättningarna och för att eleverna skall ges möjligheter att klara det komplicerade samhälle vi lever i. Nya möjligheter till utbildning skapas ständigt inte minst inom vuxenutbildningen och de postgymnasiala studieområdena. När det gäller utbildningen i den traditionella 9-åriga skolan torde elevernas utbildningsval i mycket stor utsträckning bestämmas i samförstånd mellan barn och föräldrar. Då dagens skola skiljer sig radikalt från föräldragenerationens skola minskar möjligheten till en sådan positiv samverkan inom familjen, då den äldre generationen inte har tillräcklig kännedom om de olika linjernas innehåll och motiv. För många föräldrar torde de blanketter och anvisningar som presenteras närmast vara ett mysterium. På vuxenutbildningens område är ett av de största problemen att nå kontakt med dem som är i behov av och vill ha utbildning. Det är en mycket kraftig expansion som skett på detta område varför det förefaller troligt att många äro okunniga om de möjligheter som bjuds. Från jämlikhetssynpunkt är det angeläget att denna bristande information undanröjs. Jag finner det angeläget att informationen om vad som händer på skolans område, och vilka möjligheter som ges, når ut till alla. Först då kan en jämlikhetssituation i möjligheter till utbildning nås och ett positivt och nära samarbete mellan skola, elever och föräldrar skapas. En sådan bred information torde kunna nås först om TV kontinuerligt och på fast programtid presenterar skolan och utbildningsväsendet. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att en kontinuerlig information i TV i skoloch utbildningsfrågor bör ges på fast programtid. () i Skärstad
mot · FV021052 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Skärstad och om höjning av anslaget till Bidrag till fria kristna samfund. De fria kristna trossamfundens insatser måste av samhället bedömas som värdefulla, inte minst med tanke på deras omfattande verksamhet bland barn och ungdom. har församlingarna alltmer engagerat sig i uppsökande och rehabiliterande insatser bland narkotikaoch alkoholmissbrukare. Kravet på personella och ekonomiska resurser har därmed ökat. De fria trossamfunden bestrider i stort sett sina kostnader genom frivilliga bidrag. riksdag beslöt anvisa ett reservationsanslag på 2 milj. kr. under rubriken till fria kristna samfund under åttonde huvudtiteln. Departementschefen föreslår att anvisa ett oförändrat belopp. Det är från religionsfrihetssynpunkt angeläget att trossamfunden erhåller statligt ekonomiskt stöd. Det ligger även i samhällets iptresse att samfunden ges ekonomiskt stöd så att de på ett ändamålsenligt sätt kan bedriva sin verksamhet. frikyrkoråd har anhållit om ett reservationsanslag på 4 milj. kr. för /73. Vi anser 4 milj. kr. vara ett rimligt belopp, varför vi kan ansluta oss till det av begärda anslaget. Med hänvisning till det anförda hemställes att under åttonde huvudtiteln för /73 anvisar ett reservationsanslag på 4 milj. kr. till Bidrag till fria kristna samfund. () i Skärstad
mot · FV021053 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om nedsättning av radio- och TV-licensavgiften för folkpensionärer. Innehav av radio och TV betraktas numera som välbehövliga nyttigheter för envar människa och är i synnerhet för äldre personer ett medel att hålla kontakt och följa med vad som sker liksom en källa till underhållning och förströelse. Licensavgifterna har emellertid vid senaste höjningen uppräknats . Det är självklart att så betydande höjningar innebär ekonomiska påfrestningar för personer med låga inkomster. En dylik grupp är folkpensionärer med enbart folkpension och bostadstillägg som inkomst. Det kan för dessa, om man tar i betraktande övriga prishöjningar på livsmedel m. m., t. o. m. innebära svårigheter att behålla radio och TV. En sådan utveckling vore beklaglig, och därför borde övervägas införande av rabatt å radio-TV-licens för folkpensionärer med låga inkomster. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. begär åtgärder för införande av rabatt å radio-TV-licenser för folkpensionärer med folkpension och bostadstillägg som huvudsaklig inkomst. () () () ()
mot · FV021054 · 1972-01-26 00:00:00 — om åtgärder för att trygga distributionen av böcker genom bokhandeln. Den svenska bokhandeln spelar en väsentlig roll i kulturdistributionen. Av olika skäl befinner den sig emellertid i en situation där den till väsentliga delar är hotad till sin existens. Fram var bokhandeln befriad från bruttoprisförbudet. Bruttoprissystemet ansågs ge den enskilde detaljhandlaren den trygghet i näringsutövningen som krävdes för att han skulle kunna hålla ett rikhaltigt sortiment. De farhågor som hystes beträffande strukturförändringar inom branschen genom att befrielse från bruttoprisförbudet inte längre gavs har åtminstone delvis redan visat sig vara berättigade. Ett inte oväsentligt antal boklådor har lagts ner. Bokförmedlingen till skolor och bibliotek är en verksamhet som betyder mycket för bpkhandeln. har emellertid planer på att bygga upp en egen organisation för distribution av skoloch biblioteksböcker. Inköp kommer då att ske direkt från förlagen. Det kan ifrågasättas huruvida syftet att förbilliga distributionen kan nås genom en sådan omläggning. Däremot måste man räkna med att ett förverkligande av planerna kommer att få allvarliga konsekvenser för bokhandeln. Enligt vissa beräkningar kan ett hundratal bokhandlare tvingas upphöra med sin verksamhet. Därigenom kommer en väsentlig service att försvinna på många orter. Försvinnandet av boklådorna innebär en försvagning av kulturdistributionen som man måste se mycket allvarligt på. Den befarade utglesningen inom bokhandeln drabbar givetvis i första hand de mindre och kanske även de medelstora orterna. Det gäller i stor utsträckning orter där det bara finns en bokhandel. Till de svårigheter som man där redan har när det gäller att tillhandahålla service av olika slag skulle härigenom läggas ett nytt problem. Det måste anses vara ett kulturellt jämlikhetskrav att den förhållandevis goda bokdistribution som sker genom bokhandeln kan tryggas. Det måste vara en samhällets uppgift att garantera den service som det här gäller om det inte kan ske på annat sätt. Man måste sålunda räkna med någon form av statsstöd. Frågan kan givetvis inte ses utan samband med de uppgifter som litteraturutredning har sig förelagda. Det är emellertid i hög grad angeläget att åtgärder vidtas med sådan snabbhet att den befarade nedläggningen av boklådor kan undvikas; måste givetvis behoven beaktas på orter där boklåda saknas. En skyndsam utredning är sålunda nödvändig. Det förefaller lämpligast att litteraturutredningen får i uppdrag att utan onödigt dröjsmål utreda frågan och lägga fram förslag till lösning. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om skyndsam utredning och förslag i syfte att via en välsorterad bokhandel geografiskt tillfredsställande trygga distributionen av böcker.
mot · FV021057 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om översyn av ansvarsbestämmelserna för programverksamhet. Den svenska staten har monopol på radio- och televisionsutsändningarna i vårt land. Därmed har staten ett särskilt ansvar för vad som publiceras genom dessa massmedia. Tyvärr förvaltas inte alltid det ansvaret på ett önskvärt sätt. Visserligen har vi en tryckfrihetsförordning som vi skall vara rädda om. Men tidningarna har dock sina ansvariga utgivare, och därmed är också ansvarsfrågan för deras del löst. När det däremot gäller radion och televisionen verkar det som om denna fråga inte rönt påfallande intresse inom verksamheten. Avtalet mellan staten och synes således ha sina brister. tycks fungera något trögt. När det väl kommer en reaktion från nämnden händer emellertid ingenting alls. De nuvarande förhållandena vid är uppenbarligen inte tillfredsställande. Ständigt hörs klagomål från allmänheten, där man starkt reagerar mot program som sänds inte minst mot bakgrunden av de oblygt tilltagna licensavgifterna. gäller kritiken bristande objektivitet. Men framför allt gäller den dels det våld och den råhet som ofta visas upp i programmen, dels den påfallande avsaknaden av respekt för religionen och etiska värden i övrigt som återkommer i vissa program. Detta kan t. o. m. gälla vis-, barn- och ungdomsprogram. Staten får icke bortse från sitt ansvar för verksamheten vid och television med tanke på dessa mediers oerhörda genomslagskraft. För att komma till rätta med de anförda problemen är det nödvändigt att ansvarsbestämmelserna blir föremål för en översyn, syftande till mera värdiga former för programverksamheten. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. anhåller om översyn av ansvarsbestämmelserna för programverksamheten vid och television i syfte att genom skärpning av dessa bestämmelser åstadkomma ett för allmänheten mera tilltalande programutbud. () HANS ()
mot · FV021058 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i Lane-Herrestad och Böijesson i angående statsbidraget till det fria och frivilliga folkbildningsarbetet. I enlighet med kungörelsen om statsbidrag till det fria och frivilliga folkbildningsarbetet (1963:463) utgår statsbidrag för föreläsningar anordnade av länsbildningsförbund, lokal föreläsningsförening, studieförbund eller till studieförbund ansluten lokal avdelning. Verksamheten står under tillsyn. Gällande tillämpningsföreskrifter återfinns i cirkulär av . Avsikten med statsbidraget är att via studie- och bildningsorganisationerna nå så långt ut som möjligt till olika grupper och intresseriktningar i samhället med den information, som var och en vill ha och anser sig ha behov av. Förutsättning för att statsbidrag skall utgå är bl. a. att föreläsningen är offentlig och att minst tjugo personer deltar i föreläsningen. Föreläsare och ämne för föreläsningen skall godkännas av föreläsningsbyrån. Föreläsararvode utgår efter särskilda normer om vilka vi inte har något att erinra. Reseersättning för föreläsaren utgår för resa med I eller II klass järnväg, för hyttplats på fartyg, för resa med buss eller spårvagn enligt gällande taxa. Dessutom utgår ersättning för resa med taxibil eller egen bil, om detta inte innebär högre kostnader än färd med ordinarie trafikmedel. Traktamentsersättning utgår med olika belopp beroende för bortovaron. Det finns en restriktion i bestämmelserna som vi finner felaktig, nämligen att rese- och traktamentskostnader ersätts med sammanlagt högst . Överskjutande kostnader betalas av arrangören. Denna restriktion innebär att t. ex. föreläsningsverksamhet i övre inte kan ske med medverkan av person från utan att arrangören tvingas tillskjuta betydande belopp. Då vår främsta expertis inom många områden är centraliserad till just , innebär denna bestämmelse ett diskriminerande av människorna i våra nordligaste landsdelar. Vi finner det vara ett jämlikhetskrav att hela rese- och traktamentskostnaden ersättes av föreläsningsbyrån för resor inom landet. En sådan förändring skulle dessutom väl svara mot avsikten med denna stödverksamhet. Med hänvisning till vad sorn ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj :t begär att statsbidrag skall utgå för hela rese- och traktamentskostnaden för föreläsare vid resor inom landet. () ()
mot · FV021061 · 1972-01-24 00:00:00 — av i m. fl. angående bidraget till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. riksdag beslöt om ändring av stödet till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet. Det tidigare stödet till fritidsgrupper ersattes med ett bidrag som skulle utgå till alla former av mötes- och gruppverksamhet. Stödet betecknades som ett allmänt aktivitetsstöd och var att bidraget skulle utgå med . Detta uppfattades av alla ungdomsorganisationer som värdefullt och stödet var också enkelt att administrera. När det gällde utformningen av anslaget restes dock starka krav på att detta skulle uppföras som förslagsanslag. Stödet skulle annars inte komma att uppfattas som ett aktivitetsstöd, enär en högre aktivitetsnivå kunde medföra sänkta bidrag per sammankomst. Anledningen till att anslaget inte uppfördes som förslagsanslag sades vara en farhåga för att behovet av anslagsmedel högst väsentligt skulle överstiga vad som beräknats i propositionen. Detta måste vägas mot ett befarat bortfall av ett värdefullt arbete bland barn och ungdom. Fjolårets beslut innebar också att anslaget delades upp mellan idrottsorganisationerna och övriga ungdomsorganisationer. Om anslaget fördes upp som förslagsanslag kunde denna uppdelning slopas. Det torde därför vara riktigt att redan nu föra upp anslaget som ett förslagsanslag, så att organisationerna tidigt kan beräkna resultatet av sin verksamhet. Fjolårets beslut innebar vidare att något stöd till verksamheten i åldersgrupperna under icke skulle utgå. Motiv för att inte utsträcka stödet till att omfatta även dessa åldersgrupper var att Kungl. Maj:t ställt ett belopp på 5 milj. kr. till förfogande för en tvåårig försöksverksamhet bland barn i åldrarna . Om man tar del av angående möjligheterna till bidrag för försöksverksamheten framgår att stödet inte är avsett att ersätta tidigare etablerad verksamhet utan arbetet skall inriktas på att finna nya former för barnens fritidsaktiviteter. Obestridligt förekommer dock verksamhet i dessa åldersgrupper, särskilt inom idrottsrörelsen. Att detta värdefulla arbete inte skall vara bidragsgrundande uppfattas som diskriminerande. Noteras kan också att statsrådet i årets statsverksproposition när det gäller bidrag till ungdomsledarutbildning fastslagit att medlemmar i åldersgrupperna skall medräknas vid fördelning av bidrag. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställes att beslutar angående bidrag till ungdomsorganisationernas lokala verksamhet att detta uppföres som förslagsanslag och att bidragsgivningen skall avse åldersgrupperna . () () () () K L , 1972
mot · FV021062 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Gäddvik m. fl. angående församlingsgudstjänster i TV. Gällande avtal mellan staten och stadgar att det ankommer på företaget att avgöra vilka program som skall sändes i de olika ljudradio- och TV-kanalema. Även med beaktande av detta bör det dock vara möjligt för riksdagsledamöterna att framföra önskemål i fråga om programutbudet. Vi har två TV-kanaler med ett rikhaltigt och varierande programutbud. Stora lyssnargrupper anser dock många program ha ringa värde. Enligt vår och mångas mening borde det vara möjligt att ge den religiösa programverksamheten ökat utrymme. Lyssnarundersökningar visar att sådana program har stora lyssnargrupper. Det är inte ovanligt att religiösa förmiddagsprogram har tittare. På eftermiddagarna går ofta tittarsiffrorna . Då varje tittarprocent motsvarar ca 70 000 tittare kan man redan av detta inse att de religiösa programmen uppskattas av en stor del av svenska fol Enligt vår mening bör direktsända församlingsgudstjänster förekomma i TV. Folk i glesbygder, äldre personer och rörelsehindrade har svårt att komma till kyrkan varför bl. a. för dessa grupper denna ordning är angelägen. En sådan utökning får dock ej inkräkta på nuvarande utbud av andra program inom det religiösa området. Med hänvisning till det anförda hemställs att måtte uttala att församlingsgudstjänst bör sändas i TV utan att detta får inkräkta på nuvarande utbud av program inom det religiösa området. PER () i Gäddvik () i Agnäs