mot · FV02281 · 1972-01-20 00:00:00 — av m. fl. om ökade möjligheter till deltidsarbete. Det hittillsvarande reformarbetet på arbetstidens område har framför allt sysslat med att begränsa möjligheterna att alltför hårt utnyttja arbetskraften och att förkorta den normala arbetstiden. I och med 40-timmarsveckans genomförande anser vi, att man nu har uppnått ett läge, där kravet på en bättre anpassning av arbetstiden efter olika individers behov, och efter de skiftande behoven under skilda perioder i en människas liv, kommer i förgrunden. I denna motion tar vi upp några sådana frågor: behovet av deltidsarbete, möjligheten att ta ut ökad fritid i form av en längre sammanhängande ledighet, och den s.k. flexibla arbetstiden. Många arbetstidsfrågor bör givetvis som lösas i första hand genom överenskommelser mellan arbetsmarknadens parter. Detta hindrar inte att staten kan göra en betydelsefull insats genom utredningar som skapar underlag för parternas arbete. Vidare har statens eget uppträdande som arbetsgivare stor betydelse, både för de statligt anställda och som vägledare för de kommunala och privata arbetsområdena. I har man nu på flera håll infört fyradagarsvecka. Även i kommer denna fråga att aktualiseras, sedan man nu inom större delen av arbetslivet genomfört femdagarsveckan. Redan vid riksdag fanns en motion i ämnet, som betonade fördelarna med fyradagarsvecka. Vi anser inte att det vore en lycklig utveckling, om man på en stor del av den svenska arbetsmarknaden gick över till fyra dagars arbetsvecka som normalarbetstid, med relativt långa arbetsdagar, och med små möjligheter till individuella avvikelser. Det är över huvud taget inte på något sätt självklart, att ökade möjligheter till fritid tas ut i form av en ytterligare förkortning av veckoarbetstiden. Enligt vår mening bör man i stället, som ovan angivits, eftersträva att de ökade möjligheterna till fritid kan tas ut på varierande sätt, avpassade efter individernas olika livssituation och önskemål. Självfallet måste detta ske på ett sådant sätt att arbetsuppgifternas utförande inte blir lidande. Vi är också medvetna om att det finns områden, där en individuell anpassning är svårare än på andra. Reforminriktningen för 1970-talet på arbetstidens område bör dock vara klar: produktionslivet skall i ökad utsträckning anpassas efter människorna, inte tvärtom. Åtskilliga skäl talar också för att en sådan anpassning i stor utsträckning kan genomföras på ett sätt som ökar effektiviteten, genom att tillfredsställelsen i arbetet blir större och genom en bättre hushållning med de mänskliga krafterna. Ökade möjligheter till deltid Det finns många skäl till att efterfrågan på deltidsarbete av varierande längd har ökat . Det viktigaste torde vara de gifta kvinnornas utträde på arbetsmarknaden. För många kvinnor är det ett starkt önskemål att jämsides med förvärvsarbetet kunna ägna tid åt barnen och hemmets skötsel. Vi finner det i hög grad önskvärt att detta möjliggörs. Lika viktigt är att ökade tillfällen till samvaro med barnen öppnas för fäderna genom större möjlighet till deltidsarbete. En sådan utveckling vore i hög grad till fördel för barnen. Men även i andra situationer än småbarnsföräldrarnas kan det vara fördelaktigt för människor att ha möjlighet till deltidsarbete. Det gäller t.ex. det stora och växande antal som återvänder till studier i vuxen ålder. Det gäller också de pensionärer som gärna vill hålla kontakt med arbetslivet, trots att de inte orkar med ett heltidsarbete. har tidigare pekat på behovet av möjlighet till successiv övergång till full pension. För att detta skall fungera fordras också ett ökat utbud av deltidsarbeten, lämpade för äldre. Ett mindre problem när det gäller antalet människor, men mycket viktigt för vår demokrati, är möjligheten för personer med tidskrävande kommunala förtroendeuppdrag att minska sitt ordinarie arbete. Om detta inte kan lösas, kommer det verkliga inflytandet över kommunerna i allt högre grad att koncentreras till några få heltidsengagerade politiker. I de nya kommunerna är det ofrånkomligt att uppdrag som t.ex. ordförande i de viktigare kommunala nämnderna blir mycket svåra att förena med ett civilt heltidsarbete och normalt familjeliv. Deltidsarbetet har ökat . Enligt uppgifter i slutbetänkande (SOU 1971:43) var antalet deltidsarbetande i genomsnitt 742 000, varav 563 100 kvinnor och 179 300 män. finns emellertid inom arbetslivet en stark konservatism när det gäller att inrätta deltidsarbeten. Huvuddelen av de stadigvarande deltidsarbetena finns inom kvinnliga låglöneområden, som handel och kontor, och på sådan bristområden där det varit nödvändigt att erbjuda deltid för att kunna rekrytera personal. Uppgiften att skaffa fram fler deltidsarbeten, med olika arbetstid, måste självfallet lösas inom arbetslivet av parterna där. Vi tror dock att staten skulle kunna göra en betydelsefull insats genom att kartlägga möjligheterna att inrätta deltidsarbeten inom olika områden och i samband härmed också utreda hur de deltidsanställda i fråga om sociala förmåner m.m. skall bli jämnställda med heltidsanställda (se nedan under rubriken förmåner m.m.). En utredning av frågor rörande deltidsarbete föreslogs i en folkpartimotion till riksdag och tillstyrktes då av flera remissinstanser, bl.a. TCO och . Det bör slutligen framhållas att ökad tillgång på deltidsarbete är till fördel inte endast för de anställda. I många sammanhang har man kunnat uppnå större produktivitet hos deltidsanställda än hos heltidsverksamma. Enligt långtidsutredningen kommer under de framförliggande åren att ha brist på arbetskraft. Ökat utbud av deltidsarbeten gör det lättare att fylla dessa behov med den befintliga arbetskraften på orten, t.ex. genom fortsatt ökning av de ogifta kvinnornas förvärvsarbete. I och samhälle (1970) framföres tanken på rätt till deltidsarbete i vissa angivna situationer: Önskvärt vore att de fackliga organisationerna kunde påverka utvecklingen av deltidsarbetet därhän, att de som hade behov av avkortad arbetstid också kunde få detta. tvingas många att sluta sin anställning, därför att de av ett eller annat skäl är förhindrade att arbeta en normal arbetsdag. Detta gäller inte minst för det stora flertalet kvinnor som får barn. Om föräldrar med små barn ges möjligheter till avkortad arbetstid, är det sannolikt att ett barns ankomst inte i lika hög grad som skulle innebära ett längre avbrott i förvärvsarbetet för den unga kvinnan. Ur arbetsgivarnas synpunkt vore det en fördel att de i större utsträckning kunde räkna de unga gifta kvinnorna som stabil arbetskraft. Ur familjens synpunkt skulle det innebära en ökad trygghet, om den anställde kunde ha rättighet att, under vissa omständigheter som vård av småbarn, för studier, vård av sjuk anhörig eller på grund av hälsoskäl, få avkortad tjänstgöringstid . Tillfälliga hinder att göra en full arbetsinsats skulle då inte behöva bli anledning till att anställningen upphörde. För morgondagens familj, där sannolikt båda föräldrarna kan komma att vilja ta del av barnens vård och fostran , är en sådan rätt till nedsatt tjänstgöringstid helt avgörande för om de skall kunna förverkliga sådana önskemål. Morgondagens arbetstagare förväntas återgå till studier vid upprepade tillfällen under sitt arbetsliv. Detta kan sannolikt endast under vissa perioder ske på heltid. I detta fall kan den avkortade tjänstgöringen bli den lämpligaste utvägen att klara både studier och försörjning. I den allmänna debatten har också framförts som ett konkret förslag att föräldrar med barn skulle få lagstadgad rätt till sex timmars arbetsdag. Den minskning av lönen som då blev följden skulle fyllas ut av ett statligt vårdnadsbidrag, finansierat inom socialförsäkringssystemet (i tidningen , 25.9.1971). Det är intressanta och tankeväckande perspektiv som dras upp i dessa inlägg. Givetvis återstår många tekniska problem att lösa innan rätt till deltid kan vara en realitet. Av ekonomiska skäl kan den inte genomföras . Men en reform som ger större möjligheter för båda föräldrarna att hålla kontakt med yrkeslivet och få tid till samvaro med sina barn, och ta aktiv del i deras fostran, är av stor betydelse. Därför bör den ovan nämnda utredningen undersöka förutsättningarna för införande av begreppet rätt till deltid, hur en reform i så fall skulle organiseras och vilka kostnader som skulle uppstå. Även frågan om rätt för en anställd att dela sin tjänst med någon annan person, som han kan träffa överenskommelse med, och som i övrigt är acceptabel för arbetsgivaren, bör utredas. För att deltidsarbete skall bli ett likvärdigt alternativ för arbetstagarna måste den sociala tryggheten i flera avseenden förbättras. diskrimineras deltidsanställda i förhållande till heltidssysselsatta i flera avseenden. ATP-systemet är så uppbyggt att deltidsanställda i vissa fall inte får pensionsrätt i förhållande till den avgift som erlagts av arbetsgivaren, ibland ges ingen pensionsrätt alls, trots att avgifter inbetalats för dem. Enligt statens allmänna pensionsreglemente förutsätts, för att anställningshavare skall vara underkastad reglementet, att vederbörande har anställning som avser minst halvtidstjänstgöring. Enligt bestämmelserna i semesterlagen är arbetstidens förläggning av stor betydelse för den deltidsarbetande. Den som arbetar under en månad är berättigad till semester, medan den som arbetat sju inte har samma förmån. Inom AF A-försäkringen finns också brister. Inom tjänstegrupplivförsäkringen ges dödsfallsersättning med grundbelopp och barntillägg efter den som arbetat minst . Den som har kortare veckoarbetstid är försäkrad enbart för begravningshjälp. För att få ersättning från erkänd arbetslöshetskassa måste man bl.a. ha arbetat under minst och minst . Antalet timmar varierar mellan kassorna. Dessutom måste den arbetslöse söka ett arbete på minst . Kritik har riktats mot att arbetsgivarna anställer personal med så kort arbetstid att man kommer under gränserna för vissa sociala förmåner. Reglerna för de sociala förmånerna bör därför ses över så att arbetstiden kan avpassas efter behoven hos anställda och företag utan att sådana hänsyn får spela in. Vissa utsikter till förbättringar i en del av de ovan nämnda frågorna synes nu finnas. Deltidsanställdas problem inom arbetslöshetsförsäkringen har uppmärksammats av . Kravet på översyn av semesterlagens regler beträffande deltidsarbetande har understrukits av socialutskottet i dess yttrande över en folkpartimotion till riksdag (betänkande 1971:26). finns det emellertid behov av att deltidsarbetandes sociala förmåner ses över. Det kan lämpligen ske inom ramen för den ovan föreslagna utredningen. Deltid i statlig verksamhet Staten bör gå före när det gäller att skapa möjlighet till deltidsarbete. Cirkuläret om deltidsarbete av markerar en mer positiv inställning än tidigare till denna uppgift. finns emellertid i cirkulärets punkt 4 vissa reservationer, som givits en alltför negativ utformning. Myndigheterna varnas för att ha alltför många alternativ beträffande tjänstgöringstidens längd, och det sägs att än halvtid i allmänhet ej bör förekomma. Givetvis måste den statliga myndighetens uppgifter kunna utföras på riktigt sätt. Men inom ramen härför är det en fördel om flera olika tjänstgöringsalternativ kan erbjudas, även kortare än halvtid. Det är också önskvärt att ordinarie deltidstjänster kan inrättas, vilket inte nu är fallet. Detta har tidigare krävts i motioner från folkpartiledamöter. Det kan t.ex. ske på så sätt, att myndigheterna får till sitt förfogande ett visst antal hela tjänster. Dessa kan sedan av myndigheten själv enligt ett modulsystem utformas som hel- eller deltidstjänster, alltefter den aktuella personaltillgången. Att pröva en sådan reform av de statliga tjänsterna bör ligga inom ramen för lönesystemsutredningens arbete. Enligt vår mening bör hos Kungl. hemställa om förslag till ett system som möjliggör ordinarie deltidsanställning. Möjlighet att ta ut den ökade fritiden i form av en längre sammanhängande ledighet än den ordinarie semestern skulle också innebära en bättre anpassning av arbetslivet till individens önskemål. Det kan finnas många olika motiveringar för en sådan längre ledighet. Nyblivna föräldrar kanske önskar för att helt ägna sig åt barnen än vad som medges enligt moderskapsförsäkringen. I medelåldern upplever många människor ett starkt behov av förnyelse, genom studier eller annan form av utveckling i vid bemärkelse. Dagens höga tempo i arbetsliv och den koncentrerade tätortsmiljön utsätter människor för sådana påfrestningar att en längre tids vila och miljöbyte kan vara av stort värde, utan att det är fråga om direkt sjukskrivning. Rätt till en sådan längre ledighet kan också underlätta omställning beträffande bostad och/eller arbete. Från har i motioner av m.fl. framförts förslag om en utredning av möjligheterna till längre sammanhängande ledighet som ett sätt att ta ut den ökade fritiden. Därvid har pekats bl.a. på möjligheten att inrymma kostnaden för denna ledighet i den allmänna försäkringen. Tanken ligger helt i linje med förslag om en sänkt och rörlig pensionsålder. Den som så önskar skulle kunna spara ledigheten och därmed tidigare gå i pension. Andra, som föredrar detta, skulle kunna ta ut en extra ledighet vid lägre ålder och i stället fortsätta den aktiva perioden något längre. En rad viktiga frågor måste noggrant undersökas i detta sammanhang. Det kan exempelvis vara motiverat att bestämma ett visst minimiantal år i arbetslivet innan rätt eller möjlighet till en längre sammanhängande ledighet kan föreligga. Formerna för arbetsgivarens medbestämmanderätt bör också utredas. Kravet på sammanhängande ledighet måste kunna förenas med funktionsdugligheten hos viktiga arbetsområden. Det är också väsentligt att frågan inte får en sådan lösning att arbetskraften binds till ett visst avtalsområde genom att man samlar ihop ledighet som endast kan tas ut inom detta område. För många kan frågan om rätt till längre sammanhängande ledighet synas ligga alltför långt in för att förtjäna intresse . Vi tror emellertid att det är av stort värde om framtidsfrågor blir belysta , så att den bästa lösningen från hela samhällets synpunkt kan väljas. Det gäller i synnerhet frågor som griper in i många olika sektorer. En utredning bör också belysa de erfarenheter som gjorts av system med längre sammanhängande ledighet utomlands, t.ex. beträffande lärare på och i och stålarbetare i . Flexibel eller individuell arbetstid Även den dagliga arbetstiden borde kunna anpassas bättre till de anställdas behov under beaktande av kravet att arbetet fungerar på ett tillfredsställande sätt. Ett nytt arbetstidssystem, flexibel eller individuell arbetstid, är i snabb utveckling i och och har prövats med framgång även i vårt land. Enligt detta system indelas arbetstiden i en fast del, då alla skall vara närvarande på arbetsplatsen och en rörlig del i början och slutet av dagen. Den anställde bestämmer alltså själv när han vill börja och sluta inom vissa marginaler. tala arbetstiden kan mätas på tillfredsställande sätt utan användande av traditionella stämpelur. Givetvis finns här praktiska problem. Viss personal måste t.ex. finnas på varje arbetsplats från början till slutet av dagen. Och för många kategorier med schemalagd arbetstid går det inte att genomföra detta. Bland fördelarna med systemet har nämnts: 1) Möjlighet för den anställde att anpassa arbetstiden efter familjens behov och personliga tillfälliga omständigheter. 2) Utjämning av trafiktoppar på kollektiva färdmedel och infartsvägar i storstadsområden. 3) Man slipper i stort sett anmärkningar för sen ankomst. 4) Trygghet för likabehandling arbetstagarna emellan. 5) Minskning av korttidsfrånvaron. Vi finner dessa fördelar motivera att systemet prövas i större utsträckning. Här borde statsförvaltningen, i synnerhet de delar som ligger i storstadsområdena med deras långa restider, gå i spetsen. Enligt vår mening bör uttala sig för att sådana försök genomförs i samråd med personalorganisationerna inom statsförvaltningen. Erfarenheterna härav borde redovisas och kunna vara till nytta för det övriga arbetslivet. Självfallet måste alla frågor beträffande arbetstiden lösas i samråd med de anställda inom statsförvaltningen. Med hänvisning till det ovan anförda föreslår vi1 1. att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning av frågor i samband med deltidsarbete, bl.a.: a) kartläggning av möjligheterna att införa deltid på fler arbetsområden och på olika nivåer inom arbetslivet, b) förutsättningar, organisation och kostnader vid eventuellt införande av rätt till deltid enligt de linjer som angivits i motionen, c) åtgärder för att jämställa deltidsarbete med heltidsarbete beträffande sociala förmåner m.m.; 2. att hos Kungl. hemställer om förslag till reform av det statliga lönesystemet som möjliggör ordinarie deltidsanställning; 1 (Se även motionerna 1972:218 och 1972:225) Kartong: S. 7. 3. att hos Kungl. Maj:t hemställer om försök med flexibel arbetstid inom statsförvaltningen på det sätt som angivits i motionen. () () PER () () . () () ()