mot · FV021493 · 1972-03-07 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 20 med förslag till förordning om ändring i förordningen (1971:50) om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. Maj:ts proposition 1972:20 föreslås en ändring i förordningen (1971:50) om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt, så att investeringsavdrag skall få åtnjutas vid anskaffning av även sådana inventarier som beställs eller 1972 men som inte kan levereras före utgången av resp. 1974. De extra investeringsavdragen främjar kapitalisternas profiter. Men förordningen har inte varit så utformad att kapitalägare inom samtliga branscher kunnat tillgodogöra sig de merprofiter de vinner genom avdragen. Proposition 1972:20 kommer som ett beställningsarbete av , vilken i skrivelse till regeringen framhållit att de svenska varven inte kan teckna kontrakt på fartyg färdiga för leverans tidigare än . Redarna skulle därför inte kunna utnyttja de särskilda investeringsavdragen. De beställde en proposition och fick den. Så behandlas olika grupper i klassamhället: När en allt massivare folkrörelse kräver sänkta priser och slopande av momsen på mat, negligeras dessa krav fullständigt, trots att människor ställer upp i massmanifestationer bakom dem; behöver bara skriva ett brev till finansministern för att hörsammas och ges möjligheter till ytterligare skattelindringar. Det har anförts att man tillmötesgått redarna för att säkra ett seriebygge av stora fartyg till svenska varv. Man har alltså, då man beviljade redarna skattelindringen, fallit undan för hot om att beställningar av fartyg skulle läggas utomlands. Sådana hot kan omintetgöras utan skänker. Dessutom talar integrationen mellan redar- och varvskapital emot att beställningen flyttas utomlands. Husmödrar i arbetarfamiljer, pensionärer och andra grupper med små inkomster kan inte hota med att göra massinköp utomlands för att slippa moms på mat eller kringgå de höga matpriserna. Därför hörsammas inte deras krav. Är ens resurser bara tillräckligt stora, kan man genom påtryckningar se till att man får skattelättnader. De som är utan sådana resurser kan inte komma undan med ett öres särskilda skatteavdrag. De lättnader för storfinansen som ett bifall till proposition 1972:20 skulle innebära är ingen isolerad företeelse. har storfinansens s. k. näringsliv beviljats en rad skattelättnader och direkta subventioner. 1959 beslöt man sänka bolagsskatten från . 1964 beviljades 10-procentiga investeringsavdrag. 1965 höjdes omsättningsskatten, men näringslivets investeringar undantogs från denna Vid övergången från omsättningsskatt till mervärdeskatt undantogs investeringsvaror helt från sistnämnda skatteform. Visserligen infördes en arbetsgivaravgift, men netto tjänade kapitalet på den omläggningen. I olika omgångar har staten beviljat kreditgarantier åt företagen dvs. den har med skattemedel agerat räddningskår åt kapitalet. Garantier för investeringar i har beviljats. I en rad projekt sker direkt samverkan mellan stat och storfinans. Arbetarklassens positioner har inte flyttats fram genom detta men kapitalets profiter har tryggats. Direkta anslag har beviljats till lageruppbyggnad. Kapitalister får bidrag för att nedbringa sin naturförstöring. Proposition 1972:20 ligger således helt i linje med en politik vars syfte och verkan varit ett stärkande av kapitalägarnas herravälde. Den har en s. k. fördelningspolitisk aspekt helt till storkapitalets förmån, även om den endast gäller en begränsad grupp. kommunisterna har yrkat avslag på införandet av kapitalägarnas rätt att göra särskilt investeringsavdrag. Var och en som är för en politik riktad mot kapitalägarnas makt måste självfallet också bekämpa varje vidgning av kapitalets förmåner, bl. a. av dess rätt att göra investeringsavdrag. Med hänvisning till det anförda föreslås 1. att måtte avslå proposition 1972:20, 2. att måtte upphäva förordningen 1971:50 om särskilt investeringsavdrag vid taxering till statlig inkomstskatt. (vpk) i (vpk) i