mot · FV02772 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående invandrarnas anpassning. Antalet i bosatta utländska medborgare uppgick till ca 411 000. Dessutom har omkring 205 000 personer av utländsk härkomst erhållit svenskt medborgarskap. Invandrarna i möter en rad anpassningsproblem, som orsakas av att de talar annat språk, är vana vid andra samhälls- och levnadsförhållanden eller har annan religion. Dessa faktorers betydelse har blivit alltmer uppenbara efter hand som invandringen ökat och omfattat personer från mer avlägsna länder. I denna motion vill vi visa på några av de sociala, kulturella, religiösa och andra problem som möter invandrarna. Delvis är dessa problem av sådan art att de hör hemma under och delvis kan de regleras genom statliga beslut. Kommunala myndigheter har ansvar för att åtgärder vidtas för att underlätta invandrarnas anpassning. En förutsättning för positiva åtgärder är att olika organ har god kontakt med invandrarna i kommunen och med de företag där dessa är anställda. Inom ramen för sin ordinarie informationsverksamhet bör kommunerna ta särskild hänsyn till de grupper som ej kan tillgodogöra sig information, tryckt eller framförd på svenska. Kommunerna har i regel sådan storlek att ett rimligt krav är att olika förvaltningar har tillgång till personal som behärskar invandrarnas språk. På många platser har man startat särskilda informationsbyråer för invandrare. Där finns kurativ hjälp, tillgång till tolk, register, informationsmateriel, uppgifter om andra myndigheter m. m. Erfarenheterna från dessa byråer är goda. Ett utmärkt exempel på vilken stor betydelse riktig information har är den verksamhet som utövats av de finska lärarna i . Dessa har inte endast undervisat invandrarbarnen utan också i mycket hög grad hållit kontakt med finsk talande målsmän, informerat om svenska skolförhållanden och social service, översatt betyg, blanketter, meddelanden och deltagit i föräldramöten m. m. Väsentligt är också att lokala tidningar får möjligheter att på olika invandrarspråk förmedla meddelanden och nyheter av lokal karaktär. Denna verksamhet bedrivs f. n. av många tidningar men är av olika skäl ekonomiskt betungande. I särskilda folkpartimotioner föreslår vi åtgärder dels för auktorisation av tolkar och översättare, dels för ekonomiskt stöd åt de tidningar som ger särskild service på invandrarspråken. har antalet program i radio och TV för olika invandrargrupper ökat. Särskilt är detta förhållandet i fråga om de finskspråkiga programmen. Vi anser denna verksamhet värdefull och förutsätter att ägnar dessa program särskild uppmärksamhet. Kommuner med större grupper av invandrare bör förse biblioteken med dags- och veckotidningar samt böcker på invandrarspråken. Av ekonomiska skäl kan det vara lämpligt att koncentrera denna service till ett bestämt bibliotek på varje ort. Som ett led i strävan att göra biblioteken till kulturcentra bör också andra kulturyttringar, t. ex. sångoch teaterverksamhet, beredas plats. Dessa arrangemang bör ha intresse också för svenskar och utgör en möjlighet till kontakt över språk- och nationalitetsgränser. De brister inom den svenska arbetsmarknaden som från liberalt håll påpekats drabbar i än högre grad den utländska arbetskraften; möjligheten till inflytande och medansvar är mindre och risken för yrkesskador är större när man inte behärskar svenska. De som inte kan umgås med sina närmaste arbetskamrater upplever bristerna i arbetsmiljön, hetsen och monotonin som ännu mer besvärande än andra. Risk finns att på grund av språksvårigheter förhållandet mellan olika grupper försvåras eller störs. Risken för obefogade uppsägningar är också större när man inte kan försvara och förklara sig och kanske inte heller är medlem i fackföreningen. Dessa problem kan på endast lösas genom ändrad lagstiftning, förändrade värderingar och en effektivare anpassningsprocess. Det är viktigt att den utländska arbetskraften blir fackligt ansluten. Det ger ökad stabilitet på arbetsmarknaden och ger invandrarna större trygghet i anställningen. Invandring från de icke-nordiska länderna tillgår numera så, att ett företag ansöker hos att få anställa ett visst antal utlänningar. Företaget måste då ha ordnat bostadsfrågan. Detta kan t. ex. ha skett genom att företaget byggt egna bostäder eller fått ett avtal om förtur med de bostadsförmedlande myndigheterna. I dessa fall blir bostadsfrågan ingen akut svårighet. Invandraren förfogar över en god, modern bostad. Problemet i detta fall blir att ett stort antal invandrare kommer att bo på samma ställe och inte integreras i det svenska samhället. Ett akut problem är däremot bostadsfrågan för många av de invandrare som kommer hit utanför den reglerade invandringen, dvs. nordbor, särskilt finländare. I denna grupp finns ibland en skriande bostadsnöd. Trista hyresrum, baracker, utrymda rivningshus, tält och är vanliga sätt att »lösa» bostadsfrågan. I storstäderna är bostadsköerna långa, och den som kommer ny måste vänta . Någon varaktig lösning på detta problem torde inte kunna åstadkommas förrän bättre balans har uppnåtts på bostadsmarknaden. Till dess tvingas bostadsförmedlingarna och de sociala myndigheterna att anvisa tillfälliga bostäder, barackläger och andra slag av kategoribyggnader. Detta är ett mycket otillfredsställande förhållande. Vi vill särskilt påpeka de svåra bostadsförhållanden som många invandrarungdomar tvingas acceptera. De bor ofta i kollektiva bostäder som i regel är trånga, avsedda för tillfälligt bruk, saknar utrymmen för fritidsverksamhet och ofta har bristfälliga hygienutrymmen. I pressen har figurerat åtskilliga fall där invandrare fått betala oskäliga hyror. De känner inte till de möjligheter som finns för att överklaga orimlig hyressättning. Det är av vikt att de sociala nämnderna och hyresnämnderna aktivt medverkar till att rensa upp i av bostäder till ockerhyror. Många kommuner stöder på olika sätt föreningar och organisationer. Detta kan ske genom ekonomiska bidrag, hjälp till anskaffande av lokaler, föreningsservice m. m. kan de skilda stödåtgärderna vara knutna till vissa speciella bestämmelser och regler som kan vara omöjliga att uppfylla för en invandrarorganisation. Ett exempel är att ungdomsorganisationer för att få vissa kommunala stöd måste ha visst antal medlemmar och arbeta på flera platser i en kommun. Det är därför angeläget att man skapa bestämmelser som tar hänsyn till de speciella förhållanden under vilka invandrarorganisationerna verkar. Kulturell och religiös service »Man skall ta seden dit man kommer» heter ett gammalt ordspråk, vars giltighet är högst diskutabel. Naturligtvis måste ett visst mått av assimilering uppnås för att ett varaktigt, välanpassat boende skall vara möjligt i ett främmande land. Men detta behöver inte innebära att bytet av vistelseland leder till byte av religion eller ändring av kulturellt livsmönster. bör vi inte se, vilket tidigare framhållits, kulturella avvikelser som någonting störande eller besvärande som skall motarbetas utan som ett berikande och välkommet inslag i ett brett spektrum av kulturyttringar i samhället. Det är ett önskemål ur både svenskarnas och invandrarnas synvinkel att utlänningar som bosätter sig i har goda möjligheter att utöva sin religion och bevara hemlandets kulturarv. Vi har ovan framfört vissa krav som konkretiserar denna positiva syn på minoriteternas kulturliv: stöd till invandrarnas organisationer, förbättrad biblioteksservice, radio- och TV-sändningar på invandrarspråken och stöd till »tvåspråkiga» tidningar. När invandrarbarnen lär sig svenska glömmer de ofta snart sitt modersmål. Detta försvårar kontakten med äldre landsmän och med hemlandet. Det är av vikt att de som så önskar kan ges utbildning i hemlandets språk. Bland annat de skolor som vissa minoritetsgrupper själva driver bör därför stödjas. har framförts krav på ekonomiskt stöd till de s. k. invandrarkyrkorna. Detta är mycket välmotiverat, och kravet är naturligtvis fortfarande aktuellt. Ett beydande antal invandrare tillhör andra kyrkor än den evangelisk-lutherska och vill kunna ta del i den egna kyrkans verksamhet i det nya hemlandet. Enbart antalet döpta katoliker i överstiger 100 000. Mot denna bakgrund är det angeläget att den katolska kyrkan erhåller nödvändigt ekonomiskt stöd. Av övriga förekommande trosriktningar kan nämnas den , mosaiska församlingar, islam och buddism. Stödet till invandrarkyrkorna har en dubbel motivering, dels är det viktigt att stöda minoriteters rätt till religionsutövning, dels utför dessa kyrkor en kurativ insats bland invandrarna, som kommer samhället till godo. Som framhölls i en motion från fp-håll 1970 (I: 700) är prästerna ofta oavlönade tolkar, som ger invandrarna hjälp mot hyresocker, hjälp vid arbetsförmedling och bilägger nationella och andra motsättningar inom invandrargrupperna. De fungerar kort sagt som en mångspråkig sluss in till det svenska samhället. Till dessa skäl kommer det faktum att även minoriteterna bör ha rätt till kyrklig service: vigslar, dop, begravningar osv. Också den personliga själavården är en ovärderlig hjälp för en invandrare i en pressad situation en hjälp som en svensk psykiater eller familjerådgivare knappast kan ge. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. begär att motionen överlämnas till invandrarutredningen för beaktande i det fortsatta utredningsarbetet. . () () () ()