mot · FV021265 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. Miljöns utformning är av avgörande betydelse för människans trivsel, trygghet och självförverkligande. Utifrån denna grunduppfattning har gått i spetsen för miljöpolitiska åtgärder. Begreppet miljöpolitik infördes då tog upp dessa frågor i en motion 1962. I vårt samhälle ställs krav på individen som överstiger den biologiskt grundade förmågan. Det kan gälla dåliga bostads- och trafikmiljöer, orimliga arbetskrav, dålig luft, förorenat vatten, giftiga livsmedel, outhärdligt buller. Det är nödvändigt att anpassa omgivningen till människan inte tvärtom. Miljöpolitikens syfte är att fysiska och psykiska sjukdomar skall förebyggas för dem som lever och förutsättningar skapas för en god tillvaro för kommande generationer. För goda livsmiljöer är ett decentraliserat samhälle en av grundförutsättningarna. All planeringsverksamhet måste inriktas på god miljöstandard. De sociala aspekterna måste spela en stor roll i samhällsplaneringen på alla nivåer. Socialarbetare, biologer och ekologer bör ges större möjligheter att påverka utvecklingen. Ett mål bör vara ett decentraliserat samhälle. Detta kräver en dämpning av storstadsområdenas expansion för att man skall komma till rätta med svåra miljöproblem som föroreningar, trafikkaos och sociala missförhållanden. En målsättning för forskning och planering måste vara att resurser som tas från naturen i så stor utsträckning som möjligt skall återföras i naturens kretslopp. För att uppnå detta måste en ekologisk riksplan upprättas som underlag för den framtida planeringen. Det är vidare angeläget att en rutinmässig kontroll kommer till stånd av ämnen som på ett eller annat sätt kommer ut i naturen eller som kan komma att konsumeras av människor och djur. Tillgången på åkerjord är globalt sett begränsad, vilket gör det särskilt angeläget att onödig ödeläggelse och exploatering av för Vid den fysiska planeringen måste jordbrukets behov av mark därför bli tillgodosett. Jordbruksnäringen måste liksom andra intressen erhålla ett aktivt planskydd. Det får inte vara så att denna näring får nöja sig med vad som blir över när andra tagit sitt. Enligt vår mening har de areella näringarnas förhållanden blivit alltför knapphändigt behandlade i förslaget till fysisk riksplan som framlades . Från försörjnings- och miljösynpunkt måste tätortsbyggandet på den bästa åkerjorden i vårt land upphöra. För tätortsbomas rekreationsbehov spelar ett levande jordbrukslandskap med permanent bosättning en stor roll. Mosaiklandskapet är det mest attraktiva men också det som är utsatt för de största förändringarna genom nedläggning av jordbruk och åtföljande förbuskning. Även den marginella åkerjorden i vårt land är internationellt sett av god beskaffenhet och utgör därmed en värdefull tillgång för livsmedelsförsörjningen i världen. Naturresurser som luft och vatten har betraktats som fria nyttigheter. Detta har medfört en omfattande rovdrift på naturen. Också energikällorna har använts på ett sådant sätt att man kan tala om rovdrift. För framtiden måste en annan planering ske. Vatten och luft får inte utnyttjas på ett sådant sätt att människans existens hotas. Detta kommer att bli fallet om den nuvarande utvecklingen fortsätter. En försatt vattenoch luftförstöring måste stoppas och ersättas med en varsam hushållning med dessa tillgångar. Mycket av den förstöring som ägt rum beror på vårt sätt att utnyttja energin och den snabba tillväxten i energibehovet. En noggrannare energiplanering måste iakttas , om inte naturförstöringen skall fortsätta och energikällorna sina. Sökandet efter nya och mer miljövänliga energikällor måste prioriteras. En aktiv miljöpolitik är av grundläggande betydelse om man skall kunna skapa mera människovänliga miljöer. Kommunernas ansvar för miljövården regleras framför allt inom byggnads- och hälsovårdslagstiftningen, och berörda frågor handläggs av och hälsovårdsnämnden. Kommunstyrelsen har dock det yttersta ansvaret för den kommunala miljövården och har sålunda att svara för samordningen. För att kommunerna framgångsrikt skall kunna fullgöra sina åligganden på miljövårdsområdet krävs att de får hjälp av främst ekonomisk art från statsmakternas sida, men därutöver behöver de också hjälp med rådgivning för att inte onödiga misstag skall behöva göras. Sådan rådgivning bör kunna ske bl. a. genom . I den fysiska planeringen har kommunerna, främst primärkommunerna, en central roll. Enligt vår mening bör det övervägas om inte landstingens roll i den regionala fysiska planeringen kan vidgas högst avsevärt. Detta är en fråga om inflytande och demokrati i planeringsprocessen. För att motverka miljöförstöringen krävs åtgärder på främst lagstiftningens område. Utredningsarbete i syfte att föreslå lagstiftning pågår, men vissa områden ligger fortfarande helt obearbetade i detta avseende. Det gäller bl. a bullret, där riksnormen för samhällsfarligt buller måste utformas. Det gäller också vissa föroreningstyper såsom svavel i eldningsolja och bly i bensin, där normer och nedtrappningsprogram måste utarbetas. I fråga om andra miljöförstörande företeelser, såsom fosfat i tvättmedel och kemisk bekämpning inom jordbruket m. m., är det angeläget att fastare normer för användningen åstadkommes samt att forskningen intensifieras för att få fram alternativa medel. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställs att hos Kungl. 1. att en ekologisk riksplan upprättas, 2. att övriga i motionen anförda synpunkter beaktas i det fortsatta utredningsarbetet på miljövårdsområdet. () () () () (c) ()