mot · FV02580 · 1972-01-21 00:00:00 — av i m. fl. om vidgad rätt för mindre företag till återlån från allmänna pensionsfonden. Enligt 14 § reglementet angående allmänna pensionfondens förvaltning kan den som erlagt avgift till försäkringen för tilläggspension under det efterföljande året beviljas återlån med ett belopp motsvarande högst hälften av den inbetalade summan. Återlånen får inte understiga och lånen förmedlas endast via vissa uppräknade kreditinrättningar, som efter beviljat återlån får låna motsvarande belopp från någon av AP-fondens tre fondstyrelser. Av AP-fondens statistiska redovisning per 31.12.1971 framgår att återlånen utgör totalt 2 eller av fondens totala placeringar. Återlåneformen har således knappast fått den betydelse i AP-fondens totala utlåning som man föreställde sig vid systemets införande. Framför allt har de mindre och medelstora företagen haft mycket små möjligheter att utnyttja återlånen på ett effektivt sätt med gällande regler. Trots ofullständig statistik för lånefördelningen på företag av olika storlekskategorier framgår den skeva fördelningen av återlånen helt klart. Första fondstyrelsen frövaltar de avgifter som flyter in från stat och kommun och liknande samfälligheter samt från sådana bolag, föreningar och stiftelser där samhället har ett avgörande inflytande. Första fondens totala placeringar uppgår 31.12.1971 till ca , varav återlånats. Andra fondstyrelsen förvaltar medel från enskilda arbetsgivare med minst 20 anställda. Per 1972 uppgår de totala placeringarna till , varav gått ut som återlån. Under den tredje fondstyrelsens förvaltning kommer avgifter från enskilda arbetsgivare med mindre än 20 anställda samt egenavgifter från självständiga yrkesutövare. Totalt förvaltas ca , varav 0,2 återlånats. Av denna utomordentligt skeva fördelning av återlånen framgår hur starkt de allra minsta företagen missgynnas av nuvarande regler. svarar ändå enligt tillgänglig statistik för av samtliga arbetsställen inom svensk industri. framtagen statistik visar att missgynnandet också gäller andra företagskategorier, mätta efter antal anställda. Således har konstaterats att återlånen till företag med 500 anställda och därunder bara utgör av samtliga. företagsregister var antalet företag 1968 med mer än 500 anställda endast 453, medan det fanns 219 000 med mindre än 500 anställda. Det betyder att det är ett litet fåtal stora företag för vilka återlånen har reell betydelse. Den nämnda fördelningen har knappast undergått någon omfattande förändring . Eftersom återlånerätten baseras på endast avgiftsinbetalning och är maximerad till av denna blir de belopp som de mindre och medelstora företagen kan få låna med nödvändighet mycket små. De blir till och med så obetydliga att det inte är lönt för dessa företag att utnyttja återlånerätten alls. För att i någon mån minska de nuvarande skevheterna i återlånesystemet bör enligt vår mening lånerättens begränsning höjas från av inbetalade avgifter för företag med mindre än 500 anställda. Företagen i samma storleksgrupp bör dessutom få möjlighet till ackumulering av de lånegrundande företagsavgifterna, så att förslagsvis avgifter får utgöra lånebeloppets övre gräns. De omfattande och återkommande kreditrestriktionerna har särskilt hårt drabbat de mindre och medelstora företagen. Eftersom återlånen från AP-fonden berörs av bestämmelserna angående lånetak för affärsbankerna, så har också omfattningen av dessa lån minskat , t. ex. . Trots att återlånen är en prioriterad låneform enligt de grundläggande bestämmelserna blir konsekvensen att kreditrestriktionerna tar överhanden. Enligt vår mening bör återlånen till företag med mindre än 500 anställda helt undantas från kreditrestriktionerna och således konsekvent behandlas som en prioriterad låneform. Yrkande av denna innebörd ställs i särskild motion. De mindre och medelstora företagens hittillsvarande andel av återlånen visar att en sådan förändring inte kan få någon större betydelse ur kreditpolitisk synpunkt trots det stora antalet företag, även om villkoren för denna företagsgrupps återlån skulle förbättras. Den 1968 tillsatta kapitalmarknadsutredningen har bl. a. att utreda återlånerätten från AP-fonden. Det kan knappast anses rimligt att en utredning av denna omfattande och långsiktiga karaktär skall kunna blockera även mindre förändringar till det bättre för de i nuvarande system diskriminerade mindre och medelstora företagen. De föreslagna åtgärderna bör kunna genomföras utan föregående utredning. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till sådan ändring av reglementet för allmänna pensionsfondens förvaltning 1. att arbetsgivare med mindre än 500 anställda får möjlighet att för återlån utnyttja de ATP-avgifter som inbetalats under loppet av de fem senast förflutna åren, och 2. att återlån för arbetsgivare med mindre än 500 anställda får ske av inbetalda avgifter. . () i () i Ulfsbyn AXEL () i