mot · FV02953 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående försvarets organisation, m. m. deltar i den militära upprustningsprocessen. Militärutgifterna har till innevarande år ökat med mera än 1,5 gånger, penningvärdeförsämringen oräknad. Endast , och har större militärutgifter per capita än . krigsmakts storlek bör emellertid jämföras med andra alliansfria staters. Försvarskostnaderna per capita var i /, i 330, i 145, i 145 och i . En jämförelse från militära icke-ekonomiska utgångspunkter ger samma bild av att har en synnerligen stor krigsmakt internationellt sett. beräknas t. ex. ha haft 650 stridsflygplan 1971 medan skulle haft 500, 425, 720, DDR 275. Krigsmakten tar en stor del av landets resurser i anspråk. Den officiella siffran på nära 7 miljarder /73 är för låg. En rad militära utgifter döljer sig bakom civila poster i statsbudgeten. Beräkningar har gjorts som visar att de verkliga militärutgifterna skulle minst vara av en storleksordning . Men även om den officiellt redovisade siffran skulle godtas är militärutgifterna oproportionerligt stora. Skulle det föreligga ett samband mellan en stats militärutgifter och dess säkerhetspolitiska läge, skulle vara en av världens mest hotade stater. Upprustningen i världen har sin huvudorsak i imperialismen och dess kris. Olika imperialistiska stater konkurrerar sins emellan om råvaror och marknader. Med USA-imperialismen i spetsen för man ändå tillsammans en kamp för att bevara sitt utrymme och att försöka vinna tillbaka de områden marknader och råvarukällor imperialismen förlorat till socialistiska stater och anti-imperialistiska . Utvecklingen av kapitalismen till statsmonopolistisk kapitalism har också medfört att statsapparaterna fått en allt större roll i de imperialistiska staterna. För att stabilisera ekonomin och dämpa de ekonomiska kriserna ges stora militära beställningar till den tunga industrin. Detta ger dessa industrier stora profiter och jämn orderingång. Upprustningen verkar här som en inkomstomfördelning från skattebetalarna till rustningsindustrins kapitalister. I utgörs avgörande delar av vissa storföretags orderstock av militära beställningar. , , , och varv tillhör det militärindustriella komplexets topprofitörer. De har samtliga mellan 1015 °/o av sin omsättning i militära beställningar. Dessutom finns i landet en del företag från andra imperialistiska länder med stor del av sin produktion militärt inriktad: Standard Radio, Sv. Det för skattebetalarna så kostsamma men onyttiga engagerar 2 000 företag i och utanför . Det finns mäktiga intressenter bakom fortsatta militära upprustningar. Detta torde utgöra en av huvudorsakerna till att det knappast existerat någon egentlig militärpolitisk debatt i . Det som skiljer regeringen och dess borgerliga s. k. opposition i dessa frågor måste betraktas som marginellt, vilket visas av 1970-års försvarsutrednings betänkande (SOU 1972: 4). Av de politiska partierna har kommunisterna varit det enda som förespråkat en annan linje. Partiet bekämpar imperalism och militarism. Partiet har därför, i enlighet med arbetarrörelsens antimilitaristiska traditioner, också i framlagt motioner för en nedskärning av militärutgifterna och för en annan inriktning av försvarspolitiken. kommunisterna är för jämställdhet mellan nationerna och nationell oavhängighet. Vi är för en alliansfri svensk utrikespolitik. Vårt parti verkar för ett socialistiskt . Omdaningen av till ett socialistiskt samhälle försvåras om det svenska folkets suveränitet skulle omintetgöras. Kampen för nationell oavhängighet är därför ett led i kampen för socialismen. Den nuvarande militärapparaten är uppbyggd efter samma modell som stormakternas. De målsättningar som ställts upp för att förhindra en eventuell invasion är helt orealistiska. Det är en illusion att tro att skall kunna bjuda en stormakt spetsen på dennas villkor med en försvarsorganisation av i princip samma struktur. Den nuvarande militärapparaten torde tvärtom snabbt komma att slås ut av en överlägsen angripare. Det är vidare illusoriskt att tro att de stora militärblocken skulle binda varandra så att de, i och för eventuellt besättande av , endast skulle kunna avsätta styrkor jämförbara med . Ett folkförsvar av den typ kommunisterna skisserat i tidigare motioner skulle binda stora ockupationsstyrkor och således verka mera avskräckade på en eventuell fiende. Arbetarklassens intressen strider mot imperialism och militarism. Arbetarrörelsen i alla länder har därför starka antimilitaristiska traditioner. Det är den som får bära kostnaderna. Arbetarrörelsen hade också mycket tidigt, genom kännbar erfarenhet, klart för sig att militärapparaten är klassamhällets vakthållare. Ett folkförsvar ställt under strikt demokratisk kontroll på lokalnivå skulle bli väsentligt svårare att använda mot folkliga meningsyttringar och manifestationer. Ett sådant folkförsvar skall ha sin bas i lokala enheter som kan mobiliseras för bestämda uppgifter. Dels bör vissa specialutbildade rörliga enheter ingå, som i samarbete med de lokala enheterna kan irritera och förstöra en eventuell angripares förläggningar, förhindra transporter, snappa bort eller förstöra förråd, åstadkomma så stor omsättning av angriparens personal som möjligt och göra den militära ockupationen av alltmer kostsam och besvärlig att upprätthålla. Utöver detta territorialförsvar behövs ett gränsförsvar med luftvärn och kustbevakningsutrustning. Ett försvar av den här skisserade typen skulle ställa sig betydligt billigare ekonomiskt än den nuvarande kopian av ett stormaktsförsvar. Det skisserade försvaret skulle bli mindre exponerat för förintelse, bättre sammanbundet med befolkningen. Den nackdel som för ett konventionellt försvar ligger i landets långsträckthet byts i ett försvar av den typ vi skisserat i stället till en fördel. Det offensiva drag den svenska krigsmakten har skulle genom en sådan försvarsorganisation försvinna. Den skulle bli betydligt mera anpassningsbar till en militär ned- och avrustning, och därmed utgöra ett bidrag till internationell avspänning i vår del av världen. Den av oss föreslagna försvarsordningen står också väl i överensstämmelse med arbetarklassens intressen. Den kan som nämnts, genom sin folkliga förankring, knappast utnyttjas av de härskande mot folket. Det är en försvarsordning som står i motsättning till storfinansens intressen och som därför fordrar en förändring av de politiska maktförhållandena. Vår målsättning är total avrustning i världsmåttstock. Men detta förutsätter en rad politiska betingelser som ej föreligger. Såväl global som geografiskt begränsad avrustning måste genomföras steg för steg och troligtvis under en ganska . Trots att dessa förutsättningar inte föreligger har vi ändå alla vår del av ansvaret att få till stånd militär avspänning. Steg på vägen mot avrustning är rustningsbegränsande åtgärder, effektiva provstoppsavtal, nedrustade zoner, atomvapenfria områden, neutralitetsförbund och militärblockens gradvisa avveckling. Vi anser att det finns tillräckliga skäl för en etappvis militär nedrustning i en stegvis nedrustning skulle frigöra ekonomiska resurser för sociala ändamål, byggande av bostäder, utbildning, kulturutveckling, forskning, möjlighet till ökad fritid genom arbetstidsförkortning och för ökad hjälp åt . Med hänvisning till det anförda föreslås att måtte uttala sig för en försvarsordning byggd på folkförsvarets idé bestående av ett territorialförsvar uppbyggt av lokala enheter och mobila förband samt ett gränsförsvar, att i enlighet med den nya försvarsordningens principer nedtrappa militärutgifterna under /73 med minst 2 , att pågående arbete med till jaktversion avbrytes, samt att samtliga militära utgifter uppförs under 6:e huvudtiteln. (vpk) i (vpk) i (vpk) i