mot · FV021628 · 1972-04-11 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 61 med förslag till lag om ändring i ölförsäljningsförordningen (1961:159), m. m. Alkoholpolitiska utredningens betänkande om mellanölet har utsatts för en stark remisskritik. Den tyngst vägande kritiken är att utredningen nästan helt avstått från att klarlägga missbrukets karaktär. Man stöder sina krav om restriktiva insatser på konsumtionsuppgifter och myndighetsintervjuer. Dessa visar att blott få ungdomar konsumerar mycket och därtill dricker regelbundet. Däremot har man inte vare sig genomfört egna eller redovisat andras undersökningar om dessa ungdomar som missbrukar öl, hur deras allmänna sociala situation är, vad de använder sin fritid till osv. APU har inte heller kunnat visa att de restriktioner man föreslår kommer att få effekt på de missbrukande ungdomarna eller de som riskerar att bli missbrukare. Mycket tyder tvärtom på att restriktioner i det avseendet är verkningslösa, eller att de t. o. m. kan få en negativ effekt, t. ex. genom att de som utestängs drivs över till andra flyktmedel. I propositionen föreslås att en åldersgräns införs vid utminutering av öl och att åldersgränsen för utskänkning höjs till . Effekten av dessa nya åldersgränser torde blott bli, att den grupp ungdomar som inte dricker mellanöl eller pilsner mer än sporadiskt och inte i berusningssyfte slutar att köpa öl. Någon reform som verkligen syftar till att hjälpa de ungdomar som har det besvärligt och dessutom är ölmissbrukare kan detta inte vara. Även om en höjd åldersgräns således inte är ägnad att lösa de verkliga problemen kan den dock vara motiverad. Det vöre felaktigt att inte utnyttja den möjlighet till forskning om restriktionernas effekt som erbjuds. Medel bör ställas till förfogande för en sådan undersökning. Propositionen skiljer sig i vad gäller informationsdelen från APU:s förslag. Det synsätt på alkoholfrågan, som ett uttryck för en social problematik, som där presenteras överensstämmer bättre med vad modern forskning kommit fram till. Alkoholproblemen kan inte ses isolerade från sitt sociala sammanhang, och de kan inte lösas om man inte angriper grundläggande brister i den sociala miljön. En informationsverksamhet med en vidsträckt social målsättning kan förväntas ha stora möjligheter att för människorna klarlägga de i vissa fall komplicerade sammanhang som leder fram till olika former av avvikande beteende och därmed påverka grundläggande attityder till alkohol och alkoholkonsumtion, inte minst bland ungdomar. Detta är så viktigt att det anslag som föreslås anvisat uppräknas med . Dessa medel bör bl. a. användas för att organisationerna skall 1* 1972. kunna låta kvalificerade personer utforma studiematerial på grundval av svenska och utländska forskningsresultat. De vetenskapliga avhandlingar som framläggs är i de flesta fall svårgenomträngliga, och resultaten kommer oftast inte fram i den allmänna debatten. Det är en angelägen uppgift för en informationskampanj med social målsättning att föra fram sådant material. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer jag att a) utöver vad Kungl. Maj:t föreslagit anvisar ytterligare för upplysning om alkohol- och narkotikaproblem, b) anvisar för undersökning av effekterna av de höjda åldersgränserna.