mot · FV0215 · 1972-01-12 00:00:00 — om s. k. hemmadotters rätt till ersättning ur kvarlätenskap i vissa fall. De s. k. hemmadöttrarna, som vårdat sina föräldrar eller invalidiserade syskon etc. i hemmet, utgör en relativt liten grupp arbetstagare i samhället. Trots välfärdsanordningar och ett omfattande reformarbete för att ge alla medborgare som har behov av vård etc. tillfredsställande möjligheter härtill finns dock ännu gamla och sjuka som helst vill stanna i sin hemmiljö. I många fall har detta möjliggjorts genom ett uppoffrande arbete av en anhörig. Samhället har härigenom besparats icke obetydliga belopp, då det ofta har gällt gamla och sjuka med uppenbara vårdbehov. De s. k. hemmadöttrarnas situation har uppmärksammats i en rad riksdagsmotioner med krav på större ekonomisk trygghet för dem som arbetstagare. Ofta har det nämligen visat sig att något anställningsavtal inte föreligger dottern har sett det som en naturlig plikt att vårda t. ex. sina föräldrar när dessa så önskat. I många fall har hon på detta sätt tvingats avstå från utbildning, förvärvsarbete och till och med äktenskap för att helt ägna sig åt insatserna för sina anhöriga. Med ansvar och kunnighet har dessa hemmadöttrar handlagt skötseln av hemmet mot endast fritt vivre och i vissa undantagsfall en ringa kontant ersättning. Samma förhållanden har förelegat för kvinnor som trätt till i husmors ställe när denna avlidit och familjen behövt någon att sköta hemmet. I en sådan situation vill vederbörande inte ställa anspråk på anställningsavtal eller ersättning för arbetet. Under en följd av år kan hon mot mat och husrum lägga ner ett uppoffrande arbete utan att ha sin ekonomiska ställning på något sätt tryggad. När så den vårdade avlider eller arbetet måste upphöra på grund av andra förhållanden visar det sig att hemmadottern inte kan räkna med någon gottgörelse för sina insatser . 1 många fall har det hänt att den vårdade förespeglat henne möjligheter till riklig ersättning efter slutfört arbete, men då några bevis härför inte föreligger kan hemmadottern inte heller här komma med några anspråk. I tidigare motioner har jag krävt sådan ändring i att de s. k. hemmadöttrarna tillförsäkras större ekonomisk trygghet. Det kan i sammanhanget nämnas att man i tillämpar avsevärt liberalare bestämmelser på dessa områden än i vårt land. Enligt norsk rättspraxis håller man inte lika strängt på formaliteter som anställningsavtal etc. som är fallet här. Bedömer domstolen i att ett arbetstagarförhållande förelegat, brukar kravet bifallas så långt det anses skäligt och betraktas då som en skuld för dödsboet. Enligt min mening är det synnerligen angeläget att denna kategori arbetstagare bereds samma rättigheter och trygghet som lagstiftningen erbjuder övriga arbetstagare. Jag anser att ett tillägg i kunde ge det åsyftade resultatet. Förslagsvis skulle tillägget ha följande lydelse: Har familjemedlem, hushållerska eller annan den avlidne närstående person av utfört arbete för den avlidnes räkning utan att därmed erhålla skälig ersättning för sitt arbete, må vederbörande av boets behållning innan skifte företagits erhålla skälig ersättning för utfört arbete. I fråga om skälig ersättning bör hänsyn tas till i orten gängse belopp, såvida viss reducering inte uppenbarligen föranleds av speciella omständigheter, underårighet eller dylikt. Med hänvisning till vad i motionen anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t begär skyndsam utredning om möjligheterna att i införa ett tillägg, som garanterar s. k. hemmadöttrar skälig ersättning för arbete som de utfört i hemmet mot endast fritt vivre, med förslagsvis följande innebörd: Har familjemedlem, hushållerska eller annan den avlidne närstående person av utfört arbete för den avlidnes räkning utan att därmed erhålla skälig ersättning för sitt arbete, må vederbörande av boets behållning innan skifte företagits erhålla skälig ersättning för utfört arbete.