mot · FV02747 · 1972-01-19 00:00:00 — av m. fl. om stöd till rennäringen. Rennäringen spelar i de nordliga länen en utomordentligt viktig roll som glesbygdsnäring. Inom betydande delar av inland är renskötseln den enda egentliga näringsgrenen. Man beräknar att renstammen har ett kapitalvärde av och att investeringarna i renskötseln uppgår till . I vissa utredningar har bruttoavkastningen ansetts vara , och i allmän handel beräknar man att renkött går ut. Totalt sett är cirka 2 500 samer engagerade i hanteringen, eller ungefär 700 hushåll. Mot denna bakgrund bör man se rennäringens betydelse som näringsgren i glesbygden. I samband med stödet för norrländskt jordbruk har också en del av inkomstförbättringen lagts på jordbrukets köttproduktion. De effekter man kunnat se därav verkar redan vara positiva, och rent allmänt torde man kunna säga att de motiv som gällt för ett statligt stöd till nöt- och fläskproduktion i också till större delen gäller för produktion av kött från ren. Rennäringen utmärks av sin relativa koncentration av slakten till ett fåtal månader. Det gäller då närmast årets första månader resp. . Variationen i slakt mellan olika år kan också vara betydande, beroende bl. a. på klimatets inverkan och möjligheterna att samla renarna på lämpligt sätt. Genom koncentrationen av slakt till två perioder och dessutom på grund av en mellan åren relativt betydande ojämnhet i tillförseln blir inkomstbildningen för rennäringen ojämn. Detta medför självfallet problem för de i rennäringen engagerade. har en viss förbättring av priserna på renkött kunnat ske, inte minst genom den samverkan som ägt rum mellan slakteriföreningarna i de nordliga länen och samerna. Marknadsmässigt har också renen kunnat tillföras hushållen i sådant skick att konsumenternas intresse stimulerats. har både export och import av renkött ägt rum. I tider med vikande ekonomiska konjunkturer präglas dock renhanteringen av vissa avsättningssvårigheter. Köpmotståndet har i första hand drabbat dyrare detaljer av ren samt konserver och innebär därför att den relativa prisnivån under innevarande år icke kunnat höjas på sätt som skett . Självfallet inverkar också den moms som lagts på försäljning av renkött lika väl som på andra produkter till att höja konsumentpriset till en nivå där köpmotstånd kan förmärkas. Skall inkomstbildningen inom rennäringen hållas uppe, är det dock väsentligt att lönsamheten på näringen bibehålls och att därför priserna till producenterna icke får sjunka under nuvarande nivå. Sett mot denna bakgrund förefaller det därför rimligt att låta ett stöd, motsvarande stödet till norrländsk köttproduktion i inlandet, också utgå till rennäringen. Stödets omfattning framgår av de genomsnittliga siffrorna för hanteringen i fråga och torde endast påverkas i den mån exempelvis slakt av svensk ren i större utsträckning sker i . Självfallet förutsätts att ett stöd på sedvanligt sätt förbehålls den kontrollerade slakten. Förutom de sakliga skäl som framhållits ovan bör man också påpeka den betydelse jämlika produktionsvillkor måste ha. a. jämlikhetssynpunkt förefaller det inte orimligt att jämställa produktion av kött från ren med annan köttproduktion och att således de villkor som gäller för annan köttproduktion också måste gälla för rennäringen. Med stöd av det anförda hemställs att beslutar att stöd skall utgå till rennäringen på samma grunder som sker till nötköttproduktion inom norrländskt jordbruk. . ÅSLING (c) () i Holmgården