mot · FV021209 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att främja trafiksäkerheten. Under en lång följd av år har antalet trafikolyckor visat en starkt stigande tendens, särskilt i fråga om antalet dödade och svårt skadade. uppgifter om dödade och skadade framgår av följande tabell: är den preliminära siffran 994 dödade, 6 733 svårt skadade och 13 884 lindrigt skadade. På de fem har således antalet dödade och skadade ökat med drygt 1 000. Även om den definitiva siffran kommer att bli högre än den preliminära kan man likväl konstatera att en vändning till det bättre inträffat . Ställd i relation till den starkt ökade trafiken blir förbättringen något större än vad de absoluta siffrorna visar. Orsakerna till denna vändning kan icke fastställas med någon större säkerhet; en lång rad faktorer kan ha bidragit härtill. Antalet olyckor är ändå alltför stort. Det mänskliga lidande och de tragedier som döljer sig bakom de kalla siffoma kan självfallet icke anges i ekonomiska termer. Uppgifterna om samhällets totala kostnader på grund av trafikolyckor varierar men torde på grundval av olika undersökningar kunna uppskattas till . Alla tänkbara åtgärder måste alltså vidtagas för att bryta denna skrämmande utveckling. I en motion vid förra årets riksdag om en höjning av trafiksäkerheten underströk vi angelägenheten av att statistiken över trafikolycksfall förbättras. Detta är nödvändigt för att kunna sätta in åtgärderna på de mest angelägna avsnitten och ge möjlighet att prioritera dessa med hänsyn till de begränsade personella och ekonomiska resurserna. Vi framhöll i detta sammanhang att det var angeläget att den tillsatta utredningen för en översyn av trafikolycksstatistiken lade fram resultaten av sitt arbete. Enligt trafikutskottets betänkande nr 8 i anledning av motionen arbetade utredningen då intensivt, och den hade tillförts betydande resurser. Detta kunde ge anledning till förmodan att utredningen därigenom skulle kunna presentera sitt material inom en inte alltför avlägsen framtid. Enligt årets riksdagsberättelse beräknas utredningen pågå . Vi kommer således att sakna det för trafiksäkerhetsarbetet så väsentliga underlaget. Vi upprepar därför vårt vid föregående års riksdag framförda förslag att utredningen måtte påskynda sitt arbete. Som tidigare framhållits från vårt håll är trafiksäkerhetsarbetet splittrat på en rad myndigheter och organisationer. Förutom trafiksäkerhetsverket, , den vid förra årets riksdag beslutade transportforskningsdelegationen, statens väg- och trafikinstitut och NTF finns flera myndigheter som är mer eller mindre inkopplade i trafiksäkerhetsarbetet. Denna splittring kan knappast vara rationell och ändamålsenlig. Det är risk att tillgängliga resurser icke utnyttjas på ett sätt som leder till det bästa resultatet. Flera av de uppgifter som ligger hos trafiksäkerhetsverket förefaller att med fördel kunna överföras på andra instanser, som redan handhar samma eller mycket näraliggande uppgifter. Trafikövervakningen på vägarna - som klart visat sig ha en starkt dämpande effekt på den hetsiga takten i trafiken bör helt ligga på trafikpolisen. Andra uppgifter som har nära samband med vägarna borde handhas av ; informationen och propagandan är NTF väl lämpad för. En förutsättningslös utredning om trafikverkets arbetsorganisation är enligt vår uppfattning nu nödvändig. NTF:s regionala organisation består numera av . Dessa handhar en väsentlig del av den viktiga fortutbildningen av fordonsförare. Allt större krav ställs på länsförbundens medverkan i trafiksäkerhetsarbetet, inte minst genom den ändrade kommunindelningen. Ett annat exempel på de ökade krav som ställs på NTF:s resurser är Barnens trafikklubb. Sedan klubben startades har medlemsantalet fortsatt att öka och är omkring 150 000 familjer engagerade i klubben. Det är mycket angeläget att fostran i trafikkunskap börjar i de yngsta åldersgrupperna. Genom medlemskapet i Barnens trafikklubb når man inte bara barnen utan även de vuxna får viktig trafikkunskap. Vi håller före att upplysning och propaganda om trafiksäkerhet har den största effekten, om den ombesörjes av en organisation som baseras på medlemmarnas intresserade och aktiva medverkan och på frivilliga insatser på stor bredd. NTF:s omfattande verksamhet med Barnens trafikklubb medför självfallet stora kostnader. Under /71 uppgick de till . Av dessa täcktes 700 000 av avgifter. I årets statsverksproposition har kommunikationsministern föreslagit ett oförändrat anslag om . Detta medför dels att NTF får minskade möjligheter att bedriva sin upplysningsverksamhet, dels svårigheter att tillmötesgå de ökade krav som ställes på organisationen. Vi förordar därför att överföres från anslaget under C 1 till NTF. Bilbälten har visat sig vara ett effektivt medel att minska antalet dödade och allvarligt skadade vid trafikolyckor. Den pågående bilbälteskampanjen, som i och för sig är förtjänstfull, kan dock antagas få endast kortsiktig effekt. Ett av skälen till att bilbälten inte används är att många anser att de är obekväma och besvärliga att sätta på och ta av. Det är därför mycket angeläget att få fram ett bilbälte, som inte är alltför besvärande för dem som använder det och som är lätt att sätta på och lätt att ta av. Det är också angeläget att bilbältets låsanordningar är standardiserade. Detta är en teknisk fråga. har konstruerat ett bilbälte som är ett stort framsteg i jämförelse med tidigare säkerhetsbälten. Ytterligare förbättringar synes möjliga. Det kunde förefalla självklart att då säkerhetsbältena uppenbarligen mildrar skadeverkningarna vid trafikolyckor borde användningen av dem vara obligatorisk. Men här liksom i fråga om många andra trafikregler gäller att det är omöjligt att övervaka att de följes. Sannolikt är det dock så att om bilbältet göres tillräckligt enkelt och lätthanterligt kommer det för flertalet bilförare att bli en vana att använda det. har fått i uppdrag att ta fram ett enhetligt bilbälte. Detta arbete måste slutföras så snabbt som möjligt och resurser för utvecklingsarbetet ställas till förfogande. Särskild hänsyn måste visas de oskyddade trafikanterna. Genom speciella bestämmelser i vägtrafikförordningen skyddas de gående, när de skall korsa körbanan på övergångsställen. Trots detta inträffar åtskilliga fotgängarolyckor just på övergångsställen. kan det vara svårt att se var övergångsstället är beläget på grund av att belysning saknas eller att utmärkningen av övergångsstället är för otydlig genom att t. ex. markeringarna på vägbanan nötts bort. För att övergångsställena skall bli de säkra platser att korsa körbanan på som är avsett, måste de utrustas med speciell belysning och utmärkas tydligt, så att bilförarna kan se var övergångsställena är belägna och uppfatta om någon fotgängare håller på att korsa körbanan. Föreskrifter bör därför utfärdas om att övergångsställen skall förses med särskild belysning och att utmärkningen skall vara så tydlig som möjligt. Den speciella belysningen vid övergångsställen bör helst avvika från annan belysning, exempelvis genom att man använder gult natriumljus. Både i och i har man ett på relativt hög höjd placerat kraftigt ljus som gör det möjligt för bilförarna att på flera se övergångsstället och även fotgängare som uppehåller sig där och ämnar korsa körbanan. Enligt vägtrafikförordningen får man icke stanna eller parkera ett fordon närmare än framför övergångsställe. Mot denna regel syndas det mycket ofta. En möjlighet att tydligare markera stopp- och parkeringsförbudet vore att vitmåla trottoarkanten inom denna säkerhetszon. I detta sammanhang bör framhållas att många olyckor med fotgängare inträffar på grund av att fotgängarna inte använder reflexer. Flera svåra olyckor har inträffat där motorförarna inte sett den gående eller gjort detta för sent för att kunna undvika en påkörning. Ett mera allmänt användande av reflexband och reflexbrickor skulle vara en god säkerhetsåtgärd. Men här liksom i fråga om bilbälten gäller att det icke är realistiskt att göra användandet obligatoriskt. Men propagandan bör intensifieras, främst i skolorna. Eleverna kan sedan i sin tur vara goda föredömen för föräldrarna. Bestämmelserna om att bilar skall ha system med låsningsfria bromsar bör införas så snart det är möjligt. Praktiskt användbara system finns redan utvecklade. Om bilarna vore utrustade med låsningsfria bromsar skulle olycksriskerna minska vid halt väglag och över huvud taget vid de tillfällen en bilförare är tvingad att göra en kraftig inbromsning. Säkerheten i trafiken ökas om bilarna kör med halvljuset tänt. Inom tättbebyggt samhälle kan dock vissa olägenheter uppstå. Ett system med ett särskilt stadskörningsljus borde därför föreskrivas för bilar. Ett sådant system håller f. n. på att provas, och det är angeläget att detta arbete påskyndas så att stadskörningsljuset blir en realitet. Över huvud taget är det angeläget att få fram bättre belysningsanordningar för motorfordon både när det gäller personbilar, lastbilar och bussar. För att bilisterna skall kunna färdas säkert på vägen fordras bl. a. att vägbanans bredd och sträckning utmärks med markeringar. De nuvarande linjemarkeringarna är utomordentliga hjälpmedel. då trafikriskerna är som störst är vägmarkeringarna tyvärr oftast inte möjliga att urskilja, antingen på grund av att de är nerslitna eller på grund av att de döljs av snö. Ett gott hjälpmedel för bilisterna är ett system med optisk vägledning genom reflekterande käppar eller liknande. Resurser bör ställas till förfogande för att arbeta ut ett optiskt vägledningssystem, som är effektivt och som håller för de påfrestningar vintern ställer på sådana anordningar. Maj:ts kungörelse nr 340 av med bestämmelser om skolskjutsning utsäges bl. a. att skolskjutsning skall med avseende på tidsplaner och färdvägar ordnas så att kraven på trafiksäkerhet till Så länge skolskjutsarna är nödsakade att stanna på vägbanan för att släppa av skolbarnen består risken att barnen blir påkörda av passerande bilar. Det är att ställa alltför stora krav på eleverna, särskilt de yngsta, om man tror att de alltid skall uppträda på ett sådant sätt, att dessa olycksrisker undvikes. 1 stället måste bilisterna åläggas att iaktta allra största försiktighet. För att kravet på säkerhet skall kunna tillgodoses måste därför förbud införas för motorfordon att passera skolskjuts, som stannat för av- eller påstigning när skolskjutsföraren genom exempelvis blinkljus eller på annat sätt gett tecken härom. I sammanhanget bör framhållas nödvändigheten och vikten av enhetlig och mycket tydlig utmärkning av samtliga skolskjutsar. I en annan vid årets riksdag väckt motion angående trafikpolitiken har vi behandlat frågan om hastighetsgränserna på vägarna. Dessa har självfallet stor betydelse då det gäller trafiksäkerheten. Enligt vår mening hade det varit bättre att bibehålla den tidigare bashastigheten, , kompletterad med rekommenderade hastighetsgränser då förhållandet så påfordrar. Det är uppenbart att det är bättre med få men klara hastighetsgränser och att dessa inte ändras med korta intervaller. Varierande hastighetsgränser på den ena sträckan efter den andra skapar förvirring och osäkerhet hos bilförarna. En begränsning av antalet hastighetsgränser skulle också bidra till en angelägen gallring i skogen av trafikskyltar. De står nu ofta så tätt att det är omöjligt för en bilförare att hinna uppmärksamma dem alla även vid måttlig hastighet. Under åberopande av det anförda hemställes att hos Kungl. att en förutsättningslös utredning tillsättes för en översyn av trafiksäkerhetsorganisationen i syfte att nå största möjliga effekt och samordning av trafiksäkerhetsarbetet, att den pågående utredningen om trafikolycksfallsstatistik påskyndas, att överföres från anslaget under C 1, till , att överföres från anslaget under C 2, , till 6, Lokala polisorganisationen: Trafikövervakningsverksamheten, att i övrigt beakta vad i motionen anförts om åtgärder för att främja trafiksäkerheten: bilbälten och reflexband, övergångsställen, låsningsfria bromsar, strålkastare, optisk vägledning, säkerhet vid skolskjutsning och hastighetsgränser. () ()