mot · FV02886 · 1972-01-26 00:00:00 — om sänkning av räntan på kvarstående skatt. Genom beslut av riksdag ändrades reglerna för beräkning av ränta på kvarstående skatt och på överskjutande preliminär skatt. Bland annat höjdes räntesatsen för den kvarstående skatten från och räntesatsen för överskjutande skatt från . Ändringarna vidtogs i syfte att stimulera till ökad fyllnadsinbetalning av skatt, varvid särskilt framhölls att de tidigare rådande räntesatserna fastställts i ett ränteläge som var avsevärt lägre än det som rådde . I konsekvens härmed höjdes också räntesatsen för överskjutande skatt. I sammanhanget vidtogs också vissa skärpningar i spärreglerna för skyldighet att erlägga kvarskatteränta. De nuvarande räntesatserna fastställdes i ett läge då diskonto var det högsta och som stränga kreditrestriktioner rådde. De räntor som fastställdes genom det nyssnämnda beslutet innebar i själva verket en anpassning till de räntesatser som gällde på den allmänna marknaden. I då rådande läge var en ränta på beräknad för av ingalunda någon ovanlig företeelse. har som bekant diskonto sänkts avsevärt, nämligen från , som rådde , till . Därmed har de nyssnämnda räntesatserna återigen kommit i otakt med utvecklingen. Såvitt gäller ränta på kvarstående skatt bör en sänkning ske för att i enlighet med tidigare rådande principer sätta räntesatsen i paritet med räntesatserna på kreditmarknaden. Den bör därför sänkas med åtminstone , dvs. Någon risk för att en sänkning av räntesatsen för den kvarstående skatten skulle mera avsevärt öka storleken av sådan skatt torde knappast föreligga. Dels har nämligen likviditetsläget förbättrats avsevärt mot tidigare, dels är den föreslagna räntesatsen ingalunda att betrakta såsom låg, utan den ligger snarare högre än flertalet bankräntor. Detta sista kan i och för sig vara motiverat eftersom någon ränta inte uttas för de första av den kvarstående skatten. Vid denna bedömning bör också observeras att spärreglerna skärpts väsentligt 1970, vilket bör medföra ett positivt uppbördsresultat. Minst lika viktigt är att räntan på överskjutande skatt inte överskrider den högsta av bankernas inlåningsränta; i annat fall kommer staten att fungera som ett slags kreditinstitut. Man bör dock i sammanhanget beakta att ränta inte utgår på de första av överskjutande skatt. En återgång till tidigare tillämpade räntesats på bör ske. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av det anförda hemställs att fastställer räntesatserna för ränta å kvarstående skatt till och för ränta å överskjutande preliminär skatt till . om vidgad rätt till besvär i särskild ordning över fastighetstaxeringsnämnds beslut. Erfarenhetsmässigt kan konstateras att ett stort antal överklaganden avseende taxeringsnämndernas beslut om taxeringsvärde å fastighet inkommit , dvs. efter under taxeringsåret, emedan den skattskyldige icke erhållit kännedom om preliminärt åsatt taxeringsvärde. Ofta blir de skattskyldiga, varom här är fråga, uppmärksammade på att fastighetstaxeringsvärdet höjts först i samband med upprättandet av självdeklaration i februari året efter det att överklagande skulle ha inkommit. Om den skattskyldige sålunda bevisligen inte erhållit meddelande om preliminärt fastställt fastighetstaxeringsvärde bör besvär i särskild ordning medges. I taxeringsförordningen § 167 punkt 7 heter det, att talan mot fastighetstaxeringsnämnds beslut må i särskild ordning anföras »om underrättelse som avses i 152 § tredje stycket eller 154 § 1 mom. haft felaktigt innehåll». Punkten bör i stället få följande lydelse: »om underrättelse som avses i 152 § tredje stycket icke inom där fastställd tid kommer den skattskyldige till handa eller om underrättelse som avses i 152 § tredje stycket eller 154 § 1 mom. haft felaktigt innehåll». I enlighet med vad som anförts hemställs att för sin del beslutar om ändring i taxeringsförordningen § 167 punkt 7 i enlighet med motionen.