mot · FV021011 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. kommer om det inte sker några avgörande förändringar 4 000 arbetare att dödas, 23 000 att invalidiseras och 1 250 000 att skadas på sina arbetsplatser. Då kan man ändå räkna med att dagens bristfälliga statistik underskattar problemets verkliga storleksordning. Någon statistik över hur många som blir utslitna på sina jobb finns över huvud taget inte. Indirekta belägg för problemets storleksordning utgör det faktum att närmare 100 000 människor remitteras till arbetsvärden liksom att omkring 200 000 blivit pensionerade . Man räknar också med att 400 000 människor eller av landets arbetande befolkning är sjukskrivna vid ett och samma tillfälle. Vanliga orsaker till långtidssjukskrivning är just sjukdomar som betingas av en pressad arbetsmiljö, exempelvis ryggbesvär, magsår och nervösa besvär. Enligt utförda undersökningar vet vi att mellan hälften och tre fjärdedelar av alla industriarbetare är bullerskadade. I statistiken över yrkesskador redovisas bara en handfull av dessa fall. Silikos har fortfarande stor utbredning, trots att sjukdomen är möjlig att förebygga. Inom bland annat byggnadsindustrin har man stött på flera nya fall av den livshotande sjukdomen asbestos. avslöjades att flera gruvarbetare dött av cancer betingad av radongas. Närmare hälften av alla skogsarbetare drabbas av vibrationsskador. 1 en undersökning som publicerats av LO anser sig av samtliga LO-medlemmar förmodligen med all rätt vara utsatta för hälsorisker på sina arbetsplatser. Företrädare för regeringen har vid ett flertal tillfällen sagt sig vara intresserade av en förbättrad arbetsmiljö. De åtgärder som vidtagits har dock varit av blygsamma dimensioner i förhållande till problemets storleksordning inrättande av en arbetarskyddsfond, förstärkning av existerande institutioner på arbetsmiljöns och arbetarskyddets område. Än allvarligare är att det saknas en genomtänkt strategi baserad på att den försämrade arbetsmiljön måste ses som en logisk följd av utvecklingstendenser i den rådande samhällsstrukturen. Ett allvarligt hinder för ett genomtänkt förebyggande arbete på arbetsmiljöområdet är att nuvarande statistik över yrkessjukdomar och yrkesskador dels inte är fullständig, dels publiceras i efterhand. Statistikens uppgift måste vara att ge vägledning till samlade åtgärder mot vissa typer av miljörisker och sjukdomsgrupper. Detta blir naturligtvis helt omöjligt om statistiken är otillförlitlig och inaktuell. Krav som bör ställas till utredning är i detta sammanhang följande: a) Ändrade regler för vad som räknas som yrkesskada respektive Alla sjukdomsfall som kan ha samband med arbetsförhållandena bör räknas som yrkessjukdom utan att det görs någon bevisprövning i de enskilda fallen. Som exempel bör alla fall av rygginsufficiens hos byggnadsarbetare, alla fall av vibrationsskador hos skogsarbetare och magsår hos skiftarbetare automatiskt registreras som yrkessjukdomar. b) Ändrade regler för anmälningsskyldighet av olycksfall i arbetet och yrkesskador. Samtliga läkare bör göras anmälningsskyldiga, inte som endast offentligt anställda läkare. Detta kräver bland annat förbättrade instruktioner till läkarkåren om tillvägagångssättet vid anmälan. c) Förbättrad statistikföring. Preliminär statistik över olycksfall i arbete och yrkesskador bör publiceras en gång per halvår med högst några månaders fördröjning. Statistiken bör också medföra redovisade åtgärder från arbetarskyddsstyrelsens och yrkesinspektionens sida. Arbetsmiljön har i alltför många sammanhang setts som en samarbetsfråga mellan arbetsköpare och anställda. Detta jämte de rättsregler som gäller inom arbetslivet har medfört att arbetsmiljön gjorts beroende av arbetsgivarens goda vilja. I själva verket torde en god arbetsmiljö vara något som de anställda i de flesta fall måste tillkämpa sig genom facklig kamp. Statsmakterna bör inte stå neutrala i denna fråga utan aktivt understödja de anställdas kamp för en bättre arbetsmiljö genom lagstiftningsåtgärder och annat stöd. Krav som bör utredas i detta sammanhang är följande: d) Befarade yrkesrisker måste föranleda en omedelbar utredning från yrkesinspektionens sida. e) Utredning måste kunna påkallas ensidigt från de anställda. I avvaktan på utredning bör skyddsombud ha rätt att förbjuda arbete vid den aktuella arbetsplatsen. De anställda skall under avbrottet tillförsäkras oavkortad lön. f) Statsmakterna bör aktivt stödja en förbättrad utbildning av skyddsombud och fackliga ombudsmän som arbetar med arbetsmiljöfrågor. Arbetsmiljöfrågorna kan aldrig framgångsrikt angripas av utomstående experter. Endast de anställda med sina konkreta erfarenheter på basplanet kan fortlöpande övervaka arbetsmiljön. För detta krävs förbättrade kunskaper och möjlighet till ombudsmannahjälp på samma sätt som vid förhandlingar i lönefrågor. Det är ett samhällsintresse att utbildningen av skyddsombud förbättras och att fackliga organisationer får möjlighet att utbilda funktionärer som övervakar arbetsmiljön. Medel till sådan utbildning bör därför utgå från arbetarskyddsfonden. Till svårigheterna för ett effektivt arbete i arbetsmiljöfrågor bidrar det olyckliga förhållandet att olycksfall i arbetet ofta ses som ett resultat av den så kallade mänskliga faktorn eller en olycklig slump. I själva verket är många olycksfall en logisk konsekvens av någon av följande faktorer: De anställda har fått dåliga instruktioner om riskerna på arbetsplatsen. Speciellt gäller detta sannolikt arbetare med språksvårigheter. Ett alltför högt arbetstempo medför att de anställda inte hinner vidta erforderliga skyddsåtgärder. Stressreaktioner, hög bullernivå och påverkan av giftiga ämnen minskar uppmärksamheten och försämrar omdömet. I syfte att öka företagets vinst underlåter man att vidta skyddsåtgärder och anskaffa maskiner som minskar olycksfallsrisken. Som exempel på detta kan nämnas skogsarbete där användandet av nya typer av motorsågar ökat produktiviteten men också ger en hög olycksfallsfrekvens. Det är tekniskt möjligt att framställa säkrare motorsågar men detta skulle minska lönsamheten. Om man väljer denna utgångspunkt att olycksfall och yrkesskador är direkta konsekvenser av arbetsmiljön ställer detta också krav på klara och entydiga lagregler som är möjliga att övervaka och som underlättar de anställdas kamp. Dessa lagbestämmelser bör också vara förbundna med kännbara straffsanktioner med bötesbelopp som utgör en viss procentandel av företagets totala omsättning. Viktiga krav i en kommande arbetsmiljölag bör vara följande: g) regler för introduktion av nyanställda i skyddsfrågor och kontroll exempelvis i form av kunskapsprov på att instruktionerna verkligen inhämtas. h) Regler som fastställer högsta bandhastighet vid löpandebandsprocesser och högsta arbetstempo vid kontinuerliga arbetsprocesser. Dessa bestämmelser måste givetvis vara avpassade med hänsyn tagen till den minskade arbetsförmåga som följer med det naturliga åldrandet. i) Lagstadgade pauser vid kontinuerliga arbetsprocesser. Dessa bör uppgå (minst) varje hel timma. j) Lagstadgade maximivärden (hygieniska gränsvärden) för partikelföroreningar: gaser och lösningsmedel. Dessa gränsvärden måste åtföljas av regler om kontinuerlig mätning av koncentrationen av varje givet ämne. Dessa mätningar bör ske under de anställdas insyn. Gränsvärdena skall utgå från att individen är mer känslig för gifter vid arbete än vila. Gränsvärdena bör också sättas så att man undviker all ogynnsam påverkan på individen och inte bara garderar sig mot uppenbara hälsorisker på kort sikt. Detta medför exempelvis sannolikt att det nuvarande gränsvärdet för koloxid måste justeras väsentligt neråt. k) Obligatorisk skyldighet att innehållsdeklarera de kemiska substanser som används i arbetslivet. Inga hänsyn till eventuella fabrikationshemligheter bör kunna få äventyra de anställdas hälsa. Det bör också föreligga skyldighet att bevisa nya produkters oskadlighet innan de införs i arbetslivet. I) Innan omläggning av driften, införande av nya produktionsprocesser och nyanläggning sker bör det ske en obligatorisk granskning från arbe t sm iljösynpun k t. m) Arbetsförmedlingarna bör få lagstadgad rättighet att avstänga företag som har en otillfredsställande arbetsmiljö. Den ökade arbetsintensiteten samt de skador och förslitningssjukdomar som följer i dess spår är den väsentliga orsaken till att allt fler människor slås ut från arbetsmarknaden . Samhällets organ har tvingats in i en defensiv roll och får bistå med pensioner, socialhjälp, halvskyddad och skyddad sysselsättning som allt fler människor slås ut. Givetvis kan dessa åtgärder i många fall vara till fördel för individen, men de blir alltmer kostsamma som de inte förmår påverka utvecklingen inom arbetslivet. Det är därför hög tid att man överväger att ställa mer långtgående krav på arbetsköparna. I länder med ett socialistiskt samhällssystem finns rättigheten till arbete inskriven i lag. I ett samhälle som vårt vilket baseras på fåtalets exploatering av den arbetande befolkningen är det naturligtvis vanskligt att genomföra en motsvarande lagstiftning. Kravet på att varje medborgare skall ha rättighet till ett lämpligt arbete oberoende av ålder och eventuellt nedsatt hälsotillstånd måste dock ställas. Dess förverkligande kräver att man upphäver arbetsköparens möjligheter att fritt anställa och avskeda arbetskraft och att man ingriper med sanktioner mot företag som bara nyanställer yngre eller försöker sortera bort anställningssökande med psykiska och fysiska handikapp. Med hänvisning till det ovan anförda föreslås att med överlämnande av motionen till den pågående arbetsmiljöutredningen uttalar sig för att förslag skyndsamt utarbetas och föreläggs för ställningstagande dels om lägsta tolerabla hygieniska gränsvärden beträffande buller, vibrationer, dammförekomster, partikelföroreningar, gaser och lösningsmedel m. m. i den utsträckning vunna rön möjliggör fastställandet av sådana gränsvärden samt om skyldighet att bevisa nya kemiska produkters oskadlighet innan de införes i arbetslivet, dels angående föreskrifter om regelbundna pauser vid arbete vid löpande band och i kontinuerliga arbetsprocesser, högsta tillåtna hastighet vid löpandebandsarbeten, dels om introduktion av nyanställda i skyddsfrågor och om stärkt ställning och ökade befogenheter för skyddsombuden samt att skyddsombuden erhåller erforderlig utbildning i facklig regi vilken bekostas av arbetarskyddsfonden och om inrättande av fackliga skyddsinspektörer, dels om förbättrad statistikföring så att preliminär statistik över olycksfall i arbete och yrkesskador publiceras en gång per halvår med högst en månads fördröjning, varvid statistiken också bör medföra redovisade åtgärder från . (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk)