mot · FV02757 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en resurspolitisk utredning. Den snabba industriella utvecklingen med åtföljande resursförbrukning, jordens hastigt växande befolkningstal och därmed sammanhängande försörjningsfrågor har länge varit föremål för analys och diskussion. I har professor varit en av de mest uppmärksammade kritikerna. Den kritiska granskningen har intensifierats . Ett av skälen härtill är de accelererande, negativa återverkningarna på människans miljö som blir alltmer påtaglig som går. står det klart att det moderna industrisamhället bygger på en alltför hård exploatering och förslitning av naturens resurser. Problemkomplexet angrips av forskare och forskningsgrupper världen runt. I vårt land har diskussionen tagit ny fart, främst på grund av professor skrift och sammanfattande redovisning av tendenser i den tekniska utvecklingen i »Framsteg inom forskning och teknik 1971». och utgår från följande elementära och väl kända omständigheter. Befolkningsökningen har redan lett till en desperat situation i vissa länder. Inom , som bör räknas , kommer jordens befolkning att vara så stor, att inte ens ett högrationaliserat jordbruk på all odlingsbar mark kan producera erforderlig mängd livsmedel. Energiförbrukningen är i allt väsentligt knuten till jordens förråd av fossila bränslen, dvs. under årmillioner lagrad solenergi i form av kol, olja och naturgas. Till dessa kommer kärnkraft från uran. Dessa energikällor är begränsade; de kommer att vara uttömda inom en tämligen näraliggande framtid med nuvarande stigande förbrukningstakt. Den industriella produktionen och tekniken förutsätter metaller. Jordens metallförråd är begränsade; med fortsatt starkt ökande uttag kommer vissa viktiga metaller att vara slut inom . ger en mörk och skakande bild av vad som kan vänta mänskligheten, om den exponentiella utvecklingen får löpa vidare utan planering och styrning. En katastrof kan emellertid undvikas, menar , om vi redan nu vidtar vissa åtgärder. Det han finner nödvändigt kan sammanfattas enligt följande. Global ransonering av fossilt kol, främst olja. En till nivå begränsad kraftförbrukning. Drastisk nedskärning av den trafik som är baserad på flytande bränsle. Produktion av lyxvaror och t. ex. krigsmateriel stoppas. Ransonering av födoämnen i i-länderna. Import av livsmedel från skärs ned. Jord- och skogsbruk aktiveras. av förbrukade metallföremål för omarbetning. 6. Prioritering av forskningsområdena fusionsenergi, praktisk genetik, praktisk ekologi samt träkemi. Skapandet av ett internationellt informationscentrum för dessa frågor. är inne på i princip samma tankegångar. Eftersom jordens tillgångar är begränsade kan den exponentiella utvecklingen, som betraktats som självklar, inte fortsätta till: Vilken faktor eller grupp av faktorer som kommer att bli den först begränsande är svårt att uttala sig om. Är man pessimist säger man att man inte behöver bekymra sig om denna gräns, därför att krig eller andra katastrofer kommer att hejda den exponentiella utvecklingen. Är man optimist måste alla tänkbara gränser analyseras. Största konsekvensen av en sådan analys kommer i-länderna att få dra. måste vi sålunda på ett radikalt annat sätt än hushålla med såväl råvaror som energi och planera för livsmedelsförsörjning och tillgång på födoämnen. Det rör sig inte om en orealistisk svartsyn på den industriella utvecklingen och befolkningstillväxten. De två refererade svenska inläggen i debatten präglas av observationer, utvalda med vetenskaplig kritik och behandlade med rationella metoder. De kan inte avvisas eller lämnas obeaktade. Vidare måste följande konstateras. Utvecklingen kan påverkas av politiska åtgärder och bortsett från vetenskapliga framsteg endast av sådana. Ju tidigare åtgärder vidtages, desto högre verkningsgrad kommer de att få. Frågeställningarna är av global natur och måste därför angripas på internationellt plan. Detta kommer att stöta på svårigheter som vi icke skall beröra närmare här. Den seriösa debatten har förts mellan forskare inom olika vetenskapliga och tekniska sektorer; den måste nu aktualiseras inom vederbörande internationella organ för att initiera ett insiktsskapande och klarläggande meningsutbyte mellan världens politiker. Det framstår som ofrånkomligt att problemen ägnas uppmärksamhet vid internationella miljökonferens i . På nationell nivå är frågeställningarna mera överskådliga, och de måste med nödvändighet leda till en medveten och omsorgsfullt genomtänkt Denna bör innehålla en analys och metodisk planering av tre huvudområden: vår livsmedelsförsörjning samt våra tillgångar på energi och råvaror. Livsmedelsförsörjningen kommer att aktualiseras först. Situationen är redan, som nämnts, kritisk inom vissa områden på jorden. Svårigheterna kommer att snabbt förstoras under de närmaste decennierna. Jordens totala folkmängd kan beräknas till över sju miljarder . Dess försörjning förutsätter att all teoretiskt odlingsbar mark då nyttjas för livsmedelsproduktion. Effektivare jordbruksformer kan skjuta denna krissituation endast ett fåtal år framåt i tiden. Det enda som skulle kunna rubba denna kalkyl vöre upptäckten av en metod för barnbegränsning, så enkel att den kunde komma i allmänt bruk i . Sannolikheten för att detta skall inträffa kan ej beräknas med rationella metoder. Vårt lands livsmedelsförsörjning upprätthålles f. n. dels genom egen produktion (), dels genom import. Vad vår egen produktion angår är denna i sin tur beroende av en omfattande import av konstgödning och fodermedel samt av drivmedel till lantbrukets maskiner. Denna ordning framstår som rationell i dagens situation. Vi måste dock kalkylera med ändrade förutsättningar . Den svenska åkerarealen uppnådde ett maximum , och den har reducerats till (som i föreliggande förslag till riksplan förutses ytterligare minska till mellan 2 och ). Den förda jordbrukspolitiken bygger på förutsättningen att vi även på skall kunna byta industrivaror mot livsmedel. Giltigheten av denna förutsättning måste omprövas. Vi måste i detta sammanhang ha klart för oss att den importerade konstgödseln, särskilt kvävegödseln, framställs i mycket energikrävande industriella processer. Produktionen av de exportvaror som alternativt kan framställas med utnyttjande av nedlagd , nämligen papper och massa, är även de i hög grad energikrävande. När det blir brist på energi kommer följden för vår livsmedelssituation därför att bli tvåfaldig. Vår egen jordbruksproduktion försvagas på grund av ökade svårigheter att importera konstgödsel som de exportvaror vi framställer fördyras och därför bli mera svårsålda. Denna situation kan för många framstå som endast hypotetisk. Allting tyder på att den på litet kommer att bli en realitet. Om man anser att livsmedelssituationen i världen är sådan att vi inte har anledning ta andra hänsyn än till lönsamheten för dagen, skulle man kunna fortsätta som . Detta skulle dock förutsätta att skogsplanterad åker lätt kunde återställas för jordbruk. Det vore djärvt att bygga jordbrukspolitiken på detta. På grund av vad som ovan anförts finns starka skäl att bibehålla all nuvarande för jordbruk. Den jordbrukspolitiska målsättningen bör även ändras till att efter en övergångstid på exempelvis innebära självförsörjning med minimal användning av konstgödsel, importerade fodermedel och importerade drivmedel. Vår konsumtion av importerade energiråvaror för industri, för uppvärmning och för transporter beskriver en starkt stigande kurva. Jordens förråd av kol, olja och naturgas är begränsade och kommer att ta slut. Tidpunkten är avhängig av den industriella utvecklingstakten. Med nuvarande energikonsumtionsökning kommer jordens utvinningsbara förråd av fossila bränslen att vara uttömda enligt vissa, kanske något snäva beräkningar om . I energiförsörjningsfrågan pågår en utveckling, som förtjänar ökad uppmärksamhet inom . En översiktlig presentation av dagens läge finns i Teknisk 1971 nr 10 av . Vår totala energiomsättning ökar f. n. och var . Detta täcks till två tredjedelar med importerad olja. förutser förslaget till riksplan (SOU 1971:75) en stark ökning av den energikrävande tunga industrin med bl. a. två aluminiumsmältverk, två ferrolegeringsverk och ett stålverk med ett sammanlagt effektbehov av minst 1,5 GW (1,5 milj. kilowatt). Detta betyder att bara dessa industrier under 4 000 timmars fulldrift skulle förbruka av vår nuvarande totala energiomsättning. Det är icke möjligt att närmare diskutera energipolitiken i denna motion, utan det anförda får tjäna som exempel. Mycket talar för att energiförsörjningen kan bli den faktor, som kan icke blott hejda vår industriella expansion utan till och med vända den till nedgång. Detta beror på att tillgängliga energikällor, som ovan anförts, tämligen snart kommer att sina och att den kommande bristen kommer att återverka genom en för länder med otillräckliga egna energitillgångar ogynnsam prisutveckling. Denna utveckling bör icke äga rum utan att skaffar sig möjligheter att följa den på ett tillfredsställande sätt. Det är icke osannolikt att den exponentiellt stegrade konsumtionen av fossilt kol kan komma att hejdas av andra skäl än råvarubrist. Förbränning av olja och kol har starkt luftförorenande konsekvenser, bl. a. i form av stigande koldioxidhalt. Förhållandet diskuterades vid klimatologiska konferens i , men art och omfattning av de negativa återverkningarna är ännu ej klarlagda. Det bör framhållas att förbränningen av fossilt kol dessutom innebär en oroande misshushållning med den petrokemiska industrins råvara. Uran utgör en betydelsefull energitillgång. Uranmineral förekommer dock tämligen sparsamt, detta gäller inte minst i , och förändrar inte energiförsörjningen. Det är diskutabelt om man över huvud taget skall kunna lösa problemet med de radioaktiva avfallsprodukterna. Nya forskningsresultat kan modifiera de utvecklingsproblem vi här för på tal men knappast i grund förändra förutsättningarna att lösa dem. I fråga om framtidsutsikterna råder allmän enighet i ett avseende. Detta gäller den stora betydelsen möjligheten att utnyttja fusionsenergin kan få på utvecklingen. Råvaran härför är havsvattnets praktiskt taget outtömliga förråd av tungt väte. Anslag för forskning på detta område bör få högsta prioritet, då lösningen av frågan om vätekraftens industriella användning kan betyda skillnaden mellan katastrof och ordnad utveckling. Frågan om den framtida försörjningen med mineralråvaror är mindre dramatisk än vad angår livsmedels- och energiresurserna. På är tillgångarna begränsade; detta gäller inte minst viktiga metaller som t. ex. koppar och zink. De flesta tycks förutsätta att alla råvaror som behövs ständigt kommer att finnas tillgängliga. Som en följd härav kasseras eller destrueras alla förslitna och defekta industriprodukter. Denna inställning är oansvarig. Även ett ringa mått av framsynthet kräver en högre grad av sparsamhet, bevarande och återanvändning av metallråvaroma. De ovan summariskt redovisade omständigheterna pekar på nödvändigheten av en realistisk resurspolitik. Betydelsefulla politiska ställningstaganden blir ofrånkomliga , och detta förutsätter ett genomarbetat beslutsunderlag. Vi behöver ett instrument för en fortlöpande analys av våra resurser och en fortlöpande planering av dessa resursers användning. Vi saknar ett sådant resurspolitiskt organ. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hemställer hos Kungl. 1. en skyndsam parlamentarisk utredning med uppdrag att genomföra en analys av landets totala naturresurser och dra upp riktlinjerna för den framtida resursanvändningen med beaktande av vad som anförts i motionen; 2. åtgärder för en väsentligt intensifierad forskning rörande fusionsenergins utveckling och industriella användning. P. O. () . ÅSLING (c) (c) () () () i () () PER () () () () i () i Ulfsbyn