mot · FV021693 · 1972-05-08 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 94 med förslag till lag om ändring i lagen (1971:418) om dels fortsatt giltighet av lagen (1942:429) om hyresreglering m. m. dels ändring i samma lag. riksdag beslöt (prop. 1971:103) att hyresregleringslagens giltighetstid skulle förlängas till utgången av . Men från lagens tillämpningsområde undantogs bl. a. lokaler, och det innebär i praktiken att det direkta besittningsskyddet för lokaler slopats samt att en fri hyressättning införts. kommunisternas riksdagsgrupp motsatte sig en avveckling av hyresregleringen för lokaler. I en reservation till civilutskottets betänkande nr 1971 påvisade vpk-gruppens talesman att hyresvärdarna skulle komma att begagna sig av möjligheten att ta ut kraftigare hyresstegringar för lokaler och därigenom kompensera sig för vad man inte lyckats ta ut av bostadshyresgästerna. En annan synpunkt anfördes, att det främst skulle bli de mindre affärsidkarna och hantverkare som skulle råka i kläm och att över huvud taget deras fortsatta förvärvsverksamhet skulle äventyras. Vid ett av anordnat möte för innerstaden omvittnades, att hyresökningar krävts på . En snabbenkät bland de närvarande visade att nära två tredjedelar hade fått hyreshöjningskrav på eller mer. I den nu framlagda propositionen konstateras: Det är tydligt att lokalhyresmarknadens partsorganisationer inte har så god kontroll över utvecklingen som man haft anledning att räkna med. Annat var inte att vänta. Slopandet av det direkta besittningsskyddet för lokalhyresgästerna för med sig att en uppsägning av hyresavtalet för en lokal alltid leder till att hyresgästen förlorar hyresrätten om inte parterna kan komma överens. Värden hugger till med en kraftig hyra, och lokalhyresgästen tvingas acceptera för att inte förlora sin inarbetade lokal. De som hårdast drabbas av denna form av utplundring är småföretagare, mindre affärs- och butiksägare, hantverkare och jämförliga grupper. Många av dem kommer inte att klara de upptrissade hyrorna utan tvingas att ge upp i konkurrensen med varuhus och butikskedjor. Närbutikerna försvinner och servicen försämras. Denna utveckling var förutsebar. Men regeringen och riksdagsmajoriteten vägrade att inse vilka konsekvenser åtgärden skulle komma att få. Den nu framlagda propositionen är en klar bekräftelse härpå. Ena året upphäves hyresregleringen för lokalhyresgästerna året därpå läggs förslag om fortsatt giltighet. Men härtill är fogat förslag om tilläggsbestämmelse innebärande att de med utpressningshot ställda hyreshöjningskraven acceptera eller flytta inte skall behöva träda i kraft på Hyran om lokalhyresgästen så begär skall trappas upp av högst . Förslaget är cyniskt. Det grundar sig på filosofin om marknadshyror som kommunisterna för sin del i likhet med en stark hyresgästopinion hårt kritiserat också när det gäller bostadsmarknaden i övrigt. Även i fråga om hyresförhållandena när det gäller lokaler måste anläggas sociala aspekter. Det kan inte vara ett samhälleligt intresse att mindre rörelseidkare slås ut från sitt näringsfång. Ägarna av varuhusen och butikskedjorna förfogar oftast över egna fastigheter. De är i övrigt i en helt annan, gynnsammare ekonomisk situation. En effekt är emellertid att prisstegringar inträffar till följd av oskäligt upptrissade hyror. Dessa har avkrävts utan att ha täckning i reella kostnadsökningar. Följderna drabbar inte bara de mindre rörelseidkarna, vilka befinner sig i det mest utsatta läget. De drabbar konsumenterna. De befordrar utslagning av kvarters- och närhetsbutiker samt koncentrationen till stora centra, varuhus och kedjeföretag. De bidrar till fortsatt smygkontorisering och en utarmad bostadsmiljö. En till utsträckt galgenfrist utgör ingen lösning av frågan. Den nu gällande hyresregleringslagen gäller fram till utgången av . Frågan om eventuell ytterligare förlängning eller om de åtgärder som i detta sammanhang kan vara ändamålsenliga att vidta får då med detta perspektiv tas upp i sin helhet. I den nu rådande situationen är det därför enligt vår mening nödvändigt med en hel korrigering av riksdagsbeslut i stället för en skenbar sådan. Med stöd av det anförda föreslås att med avslag å propositionen 1972:94 för sin del beslutar anta en lagstiftning med innebörd att nuvarande hyresreglering för lokaler skall fortfara att gälla till utgången av och med tillämpning även på ingångna avtal. (vpk) (vpk)