mot · FV02446 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om befrielse i vissa fall från ATP-avgift för äldre arbetskraft. Den snabba strukturförändringen i näringslivet ställer stora krav på samhällets arbetsmarknadspolitiska handlingsberedskap. Företagsnedläggelser och omstruktureringar medför otrygghet i arbetslivet. Teknikens landvinningar skall tillvaratas, men strukturomvandlingen får inte medföra att enskilda eller grupper får försämrade arbetsvillkor. Denna utveckling får negativa konsekvenser för framför allt den äldre arbetskraften. med konjunkturdämpning accentueras den äldre arbetskraftens problem. visade i sitt delbetänkande (SOU 1967:62) att arbetslösheten stiger kraftigt med åldern. Förutom att det materialet visade att den relativa arbetslösheten är högre i de äldre åldersgrupperna framgick det att det finns ett tydligt samband mellan åldern och arbetslöshetens längd. De äldre får gå arbetlösa avsevärt längre än de yngre. har dessa problem blivit mer framträdande. Även under högkonjunktur har det visat sig att sysselsättningsproblemen för de äldre är svåra. Denna arbetskraft drabbas i ökande utsträckning av svårigheter på arbetsmarknaden. Av långtidsutredningen framgår att man kan vänta sig en åldersmässig omfördelning av befolkningen i de yrkesverksamma åldrarna. Antalet personer som är ökar något snabbare än den totala arbetskraften. Antalet yngre minskar däremot ganska kraftigt särskilt under den senare delen av . konstaterar att om den tendens skulle bestå som iakttagits på vissa delar av arbetsmarknaden att i första hand efterfråga yngre torde detta medföra vidgade klyftor mellan yngre och äldre. Även i årets stasverksproposition aktualiseras den äldre arbetskraftens problem. Det framgår där att i vad gäller åldrarna närmast pensionsåldern tyder statistiken på en mycket kraftig ökning av arbetslöshetstidens längd. För den som i den åldern blir arbetslös är med andra ord möjligheten att få nytt arbete begränsad. Förhållandet är likartat oberoende av konjunkturläget. Genomsnittet för arbetslöshetstidens längd enligt arbetskraftsundersökningarna tredje kvartalet 1971 Ålder, år 16-19 20-24 25-34 35-44 45-54 55-66 arbetslöshetstid, 7,8 9,4 9,6 14,9 14,0 25,5 Inom industrisektorn stagnerade sysselsättningen 1970. Yngre och lättrörlig arbetskraft rekryteras i ökad utsträckning till andra mera expansiva sysselsättningsområden, medan en ökad andel äldre arbetstagare återfinns inom industrin, särskilt i de branscher som är mest utsatta för permitteringar och nedläggningar. Svårigheterna för dessa arbetstagare ligger inte enbart i lägre individuell omställningsberedskap utan beror i hög grad också på företagens motstånd mot att anställa äldre arbetskraft. Det är nödvändigt att samhälle och näringsliv genom effektiva åtgärder garanterar den äldre arbetskraften en god trygghet till arbete och inkomst. En allmän arbetslöshetsförsäkring är av särkild betydelse för stora grupper av äldre. Denna angelägna reform kan inte få fördröjas längre. I avvaktan på förslag i denna fråga har ett särskilt omställningsstöd införts för arbetslösa i åldrarna och i särskilda fall för arbetslösa ner till , vilket givetvis för många betytt förbättrad trygghet. Stor vikt måste naturligtvis i sammanhanget också tillmätas pensionsförhållandena, särskilt frågan om pensionåldern. Möjligheterna till förtidspension har vidgats. I en motion föreslår vi sänkning av pensionsåldern från 67 till . Givetvis skall det finnas möjlighet till rörlighet i fråga om tidpunkt för pensionsuttag. Vi betraktar en sänkning av den allmänna pensionsåldern som en angelägen jämlikhetsreform, som för de arbetslösa som befinner sig i de högsta åldersgrupperna skulle vara en lösning på arbetslöshetsproblemet under förutsättning att de önskar upphöra med fullt förvärvsarbete om försörjningen ordnas genom pensionering. För äldre personer, som vill kvarstå i arbetslivet, är det naturligtvis viktigast att de får möjlighet till detta. Detta gäller inte endast dem som är under pensionsåldern utan också dem som passerat denna. För många äldre är det väsentligt för välbefinnandet att få stanna kvar i arbetslivet även efter pensionsåldern. Mot bakgrund av vad som här anförts är det synnerligen angeläget för samhället att medverka till att sysselsättningsmöjligheter bereds den äldre arbetskraften. Vissa åtgärder har vidtagits, senast genom beslut om lagstiftning som syftar till förbättrat anställningsskydd för den äldre arbetskraften. Effekterna av denna lagstiftning är ännu svåra att bedöma. Det är viktigt att olika arbetsmarknadspolitiska åtgärder vidtas för att förbättra situationen för den äldre arbetskraften. Från vårt håll har tidigare framförts förslag att ATP-avgiften inte uttas under före pensionsåldern. Vi anser denna åtgärd vara av stor positiv betydelse för den äldre arbetskraften. Avgift till tilläggspensioneringen erläggs för löner som utbetalas till arbetstagare . Utan att rubba på de grundläggande principerna för tilläggspensioneringen skulle man kunna sänka den åldersgräns över vilken ingen avgift till tilläggspensioneringen uttas. För de tidigare åren måste avgiftsuttaget då bli högre än för att de inlevererade avgiftsbeloppen inte skall minska totalt sett. Rätten till pension skall givetvis bibehållas oberoende av avgiftsbefrielsen. En åtgärd som den här beskrivna finner vi mycket motiverad, inte minst mot bakgrunden av att departementschefen i statsverkspropositionen framhåller att svårigheterna för de äldre arbetstagarna inte ligger enbart i lägre individuell omställningsberedskap utan i hög grad också beror på företagens motstånd mot att anställa äldre arbetskraft. Befrielse från ATP-avgift för den äldre arbetskraften skulle förbättra de äldres situation på arbetsmarknaden. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om prövning av möjligheterna att befria äldre arbetskraft från avgift till tilläggspensioneringen, innebärande att avgift för äldre icke behöver erläggas under visst utökat antal år före vederbörandes pensionsålder. . () i Skegrie () i Bäckmora () i Glömminge () i Luttra