ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021484 · 1972-02-22 00:00:00 — av herrar i och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 15 med förslag till lag om ändring i uppbördsförordningen (1953:272), m. m. Maj:ts proposition nr 1972 med förslag till lag om ändring i uppbördsförordningen (1953:272), m. m. föreslås att skall antaga lag om skatt för gemensamt kommunalt ändamål. Den föreslagna lagen och därmed sammanhängande ändringar i andra författningar får som följd att i utlandet verksamma svenska medborgare, som är skatteskyldiga jämlikt bestämmelserna i kommunalskattelagen § 69 och som skall erlägga skatt för gemensamt kommunalt ändamål, får ifrågavarande skatt fördubblad från fem till för varje skatteöre som påförts den till sådan skatt beskattningsbara inkomsten. Det enda motiv som departementschefen åberopar för denna skattehöjning är att den kommunala medelutdebiteringen ökat avsevärt sedan nu gällande skattesats om per skatteöre tillkom och att skattesatsen bör anpassas efter aktuella förhållanden. Han fastslår att de skäl som föranlett en lägre utdebitering alltjämt är giltiga. Det är sålunda uppenbart att de som har att erlägga skatt för gemensamt kommunalt ändamål inte i samma utsträckning som andra skattskyldiga utnyttjar det allmännas tjänster. Godkännes skälen för en lägre utdebitering är det relevanta kriteriet vid fastställandet av denna utdebitering inte den kommunala medelutdebiteringens utveckling utan i vilken utsträckning de som har att erlägga skatt för gemensamt kommunalt ändamål har möjlighet att utnyttja det allmännas tjänster i en så ökad utsträckning, att detta kan motivera en i motsvarande grad höjd utdebitering. Några försök till en sådan utredning görs inte i propositionen. En höjning av utdebiteringen bör därför heller inte medgivas innan en sådan utredning föreligger. Med anledning av vad som anförts hemställs att för sin del beslutar att antaga följande lydelse av Lag om skatt för gemensamt kommunalt ändamål: Härigenom förordnas, att skatt, som jämlikt bestämmelserna i kommunalskattelagen (1928:370) skall utgå för gemensamt kommunalt ändamål, skall utgöras med för varje skatteöre, som påförts den till sådan skatt beskattningsbara inkomsten. Utgår skatt för sådant ändamål enligt 69 § andra stycket kommunalskattelagen, uträknas dock skatten enligt den utdebitering som fastställts att gälla för Storkyrkoförsamlingen i . () ()
mot · FV029 · 1972-02-11 00:00:00 — av m. fl. angående tidpunkten för avlämnande av självdeklaration. Upprepade gånger har tidpunkten för avlämnande av självdeklaration varit föremål för överläggning i , (bevillningsutskottets betänkande nr 1966). har 1969 i samma ärende framställts en enkel fråga gällande mindre företagare. betänkande nr 1966 föranleddes av bl. a. tvenne likalydande motioner 1:502 och 11:627, vari hemställdes att de deklarationsskyldiga skulle få något bättre tid på sig att fullgöra sin deklarationsplikt. Motionärerna anförde bi. a. att många deklaranter icke själva kan skriva sina deklarationer utan anlitar en deklarationsbyrå. Dessa är i regel just i de dagarna strängt upptagna, varför det är svårt att få deklarationerna färdiga . Detta motiv finns alltjämt. Även om deklaranten icke behöver anlita hjälp med deklarationen, synes emellertid tiden från erhållande av deklarationsgrundande kontrolluppgifter till dess deklarationen skall vara avlämnad vara för kort. Enligt taxeringsförordningen skall kontrolluppgift avlämnas . Infaller detta datum och befordras uppgiften till posten först är den sannolikt deklaranten till handa först med måndagens post. Många som har sitt arbete på annan plats än bostadsorten har i regel avrest innan posten kommer och kan då knappast påbörja deklarationsarbetet förrän följande weekend. Ytterligare inträffar i detta falljust , då deklarationen skall lämnas in. Deklaranten har i detta och liknande fall egentligen endast en weekend helt disponibel för att förbereda, skriva och kontrollera sin deklaration. Detta är för att kunna påräkna den noggrannhet och samvetsgrannhet man bör kräva av en självdeklaration. Att begära anstånd är omständligt och torde för övrigt knappast kunna påräknas av sådant skäl som ovan anförts. Ytterligare en faktor som talar för en utsträckning av deklarationstiden är den rörlighet som kännetecknar medborgarna . Befolkningen var långt mera statisk då författningarna utarbetades. Detta förhållande gör det också svårt för många att kunna passa det korta tidsintervall som står till buds för att utarbeta sin deklaration. Ett av de väsentligaste skälen som tidigare anförts mot utsträckning av deklarationstiden har varit att taxeringsmyndigheterna i så fall får svårt att medhinna sitt arbete. Om tiden utsträcks endast , blir emellertid inverkan på granskningsarbetet ganska obetydlig. Sannolikt underlättas dessutom granskningsarbetet genom den ökade noggrannhet man har anledning att förvänta och genom den ökade tid deklaranten disponerar. Om tiden för deklarationens avgivande fastställs till , garanteras deklaranten två hela lördagar-söndagar jämte dessutom för kontroll. som denna tidsförlängning fastställs, bör kraven på att inlämning skall ske i rätt tid skärpas. Med hänvisning till det anförda får vi föreslå att beslutar att första stycket i 36 § 1 mom. i taxeringsförordningen ges följande lydelse: Självdeklaration, som jämlikt 26 § 1 mom. skall avgivas utan anmaning, skall såvitt ej annat följer av vad här nedan stadgas vara avlämnad under taxeringsåret.
mot · FV021494 · 1972-03-09 00:00:00 — Motion nr 1972 Mot. av herrar i och Åsling i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 22 med förslag till lag om skattefrihet vid premiering av sparande, m. m. I proposition 1972: 22 föreslår departementschefen en statlig premiering av visst sparande. Förslaget tar i första hand sikte på löntagare och därmed jämställda grupper fysiska personer. Sparformen syftar bl. a. till att utbyta det nuvarande systemet för allmänna lönsparandet och ungdomens lönsparande. Man förutsätter en viss regelbundenhet av sparandet. Vidare uttalar man att sparandet företrädesvis skall ske vid källan. Insättning å kontot skall ske med . Enligt nuvarande bestämmelser för allmänna lönsparandet ges möjlighet till insättning , eller månad samt kvartalsvis. I propositionen talas om månadsinsättning. Det är dock av stor vikt att man i likhet med nu gällande bestämmelser i lönsparandet ger jordbrukare och andra med oregelbundna inkomster möjlighet till att få göra kvartalsvisa insättningar. Samma förhållanden gäller för de anslutningsformer som kreditinstituten använder sig av t. ex. vid anslutning av bambidragssparandet till lönsparande. Vidare bör det göras möjligt för dem som har vecko- eller 14-dagarslön att få detta draget vid varje avlöningstillfälle. Om man inte tillåter insättningar kvartalsvis bör det dock klart utsägas att tillsynsmyndigheten får befogenhet att låta kreditinstituten, inom ramen för de överföringssystem som tillämpas mellan olika sparformer, själva sköta dessa överföringar så att de kan ske . Övergången till det nya sparsystemet bör inte ske förrän man hunnit med det omfattande informationsarbete till kreditinstitut och framför allt till alla landets arbetsgivare som är nödvändigt. Dessutom bör kreditinstituten ges möjlighet att genomföra det tekniskt komplicerade arbete som det här är fråga om. Med hänvisning till ovanstående motiv vore ett framflyttande av ikraftträdandet till att föredraga, detta för att få största möjliga effektivitet av de pengar som anslagits för informationen kring det nya lönspararsystemet. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att vid behandlingen av prop. 1972: 22 beslutar 1. att man i den föreslagna sparformen ger möjlighet till insättning kvartalsvis, samt 2. att tidpunkten för ikraftträdandet fastställes till . () . ÅSLING (c)
mot · FV021495 · 1972-03-10 00:00:00 — Motioner nr 1972 Mot. av herrar Annerås och i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 22 med förslag till lag om skattefrihet vid premiering av sparande, m. m. I Kungl Maj:ts proposition 1972:22 föreslås bl. a. viss statlig premiering av sparandet. Förslaget tar i första hand sikte på löntagare och jämförliga grupper av fysiska personer. Som anges i propositionen utgör det enskilda sparandet alltjämt en betydelsefull faktor i den enskildes ekonomi. kan det konstateras att ett ökat, enskilt sparande har en viktig funktion att fylla med hänsyn till möjligheterna att skapa utrymme för ökade investeringar. Det är angeläget att så många människor som möjligt kan intresseras för den nu föreslagna sparformen. I detta syfte förordar vi att insättning på sparkonto skall kunna göras med . Sådana regler skulle enligt vår mening framför allt vidga löntagarnas möjligheter att deltaga. Det kan i detta sammanhang också framhållas att den föreslagna lägsta insättningen ansluter sig till bankernas egna, sparfrämjande åtgärder. Vi ställer oss tveksamma till den i propositionen föreslagna vinstutlottningen och menar att en höjning av premierna skulle leda till ett bättre resultat. Endast ett fåtal kommer att få någon glädje av vinstutlottning. En höjning av premierna skulle däremot innebära en rättvisare fördelning. Under hänvisning tili det ovan anförda hemställer vi att vid propositionens behandling beslutar att insättning å sparkonto skall kunna ske med . och att den föreslagna vinstutlottningen slopas och ersättes med en motsvarande höjning av premierna. () K.-A.
mot · FV021496 · 1972-03-14 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 19 med förslag till lag om ändring i luftfartslagen (1957:297). Civil överljudstrafik är en icke önskvärd teknisk utveckling. Den kan inte försvaras med andra argument än nationellt prestigebehov hos ett fåtal stormakter. Den kan inte accepteras från vare sig miljömässiga eller ekonomiska utgångspunkter. Och finns det möjligheter att stoppa denna oönskade utveckling. har krävt förbud mot civil överljudstrafik över svenskt område. Det är därför tillfredsställande att förslag nu framläggs som förbjuder luftfart inom svenskt område i överljudsfart. Som förslaget är utformat torde det innebära att SST-plan inte kommer att trafikera , då planens driftsegenskaper inte gärna medger flygning över längre sträckor i underljudsfart. Vi förutsätter vidare att den dispensmöjlighet som föreslås tillämpas ytterst restriktivt. Det är vidare angeläget att internationella överenskommelser träffas om förbud mot överljudstrafik även över havsområden. Vi förutsätter att den verkar i detta syfte. I propositionen föreslås vidare att flygplan skall vara miljövärdigt och att miljövärdighetsbevis skall finnas. Detta torde vara en förutsättning för att stimulera fram en teknisk utveckling som ger oss mindre bullrande och mindre förorenande flygplanstyper. Här måste kraven givetvis ställas mycket högt och successivt skärpas. Enligt förslaget skall föreskrifterna om miljövärdighet meddelas av Konungen eller av luftfartsverket. Att luftfartsverket har ansvar för flygtrafikens miljöfrågor är av praktiska skäl acceptabelt med tanke på verkets medverkan i internationella flygsammanhang och dess handläggning av säkerhets- och registerfrågor. Men det är även angeläget att det organ som har huvudansvaret för miljövården i landet ges ett delansvar. När t. ex. bullernormer för flygtrafik skall fastställas borde det vara självklart att medverkar. Detta medansvar för i frågor som gäller flygtrafikens miljö bör enligt vår mening anges även i luftfartslagen och dess tillämpningsföreskrifter. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition 1972:19 måtte besluta att ges medansvar vid utfärdandet av föreskrifter, som reglerar miljökraven för luftfartyg, samt att vederbörande utskott utformar härför erforderlig komplettering av berörda paragrafer i luftfartslagen. () ()
mot · FV021497 · 1972-03-14 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition nr 19 med förslag till lag om ändring i luftfartslagen (1957:297). Den har vid ett flertal tillfällen deklarerat sin ståndpunkt att överljudsplan inte kommer att tillåtas över svenskt område. Vi noterar med tillfredsställelse den nu framlagda propositionen med förbud för flygning inom svenskt område i överljudsfart som ett led i strävan att få SST-flyg kommersiellt omöjliga i internationell flygfart. I propositionen krävs dessutom miljövärdighetsbevis, vilket bl. a. betyder att flygplan skall vara så konstruerade att de inte utgör ett hot mot miljön och att de inte förorsakar miljöskador t. ex. genom bullerstörningar. Bulleraspekten kan enligt departementschefen beaktas vid anläggande av flygfält och vid regler om flygvägar och flygprocedurer som motverkar bullerstörningar. Även dessa krav hälsar vi med tillfredsställelse. I vad gäller överljudsplanen föreligger förutom ljudbangens skadeverkningar för människor och byggnader också allvarliga risker för minskningen av ozonhalten i stratosfären och risker för passagerare och besättning genom att de får alltför hög dos av kosmisk strålning under färd på överljudshöjd. Vi delar departementschefens uppfattning om att det är svårt att se vilka fördelar som skulle vara förenade med flygningar i överljudsfart. Av en rad miljöskyddsskäl bedömer vi det som utomordentligt viktigt med förbud mot flygningar i överljudsfart och ser därför med oro att i 1 kap. 2 a §, andra stycket en dispens för överljudsfart skall finnas när synnerliga skäl föreligga. I motiveringen härtill har de konkreta anordningarna som flygväg, tidpunkt för överflygningen, höjd etc. som skulle omge ett medgivande närmare beskrivits. Däremot sägs ingenting om i vilken situation ett sådant medgivande över huvud taget skulle behöva göras. Vi har mycket svårt att tänka oss en sådan situation, som på förhand skulle kunna beskrivas och övervägas nota bene om man i princip är definitivt emot civilflyg i överljudsfart. Genom en i lagen inskriven dispensmöjlighet öppnar man enligt vår mening utrymme för påtryckningar för tillstånd, vilket kan skapa svåra avgöranden. Har tillstånd givits i ett fall blir det självfallet svårare att sedan följa den konsekventa linjen om principiellt förbud. Dispensmöjligheterna bör enligt vår mening därför försvinna. att antager förslag till lag om ändring i luftfartslagen med den ändringen att i 1 kap. 2 a §, andra stycket När synnerliga skäl bestämma villkoren därför. INGA () ()
mot · FV021502 · 1972-03-14 00:00:00 — av herrar Lidgård och Nordstrandh i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 22 med förslag till lag om skattefrihet vid premiering av sparande, m. m. Maj:ts proposition 1972:22 med förslag till lag om skattefrihet vid premiering av sparande föreslås att den nedre gränsen för premieberättigade besparingar skall sättas till etthundra kronor i stället för som i det allmänna lönsparandet till . Visserligen har löntagarnas bruttolöner kraftigt stigit sedan lönsparandet kom till 1962, men för många grupper har den reala inkomstutvecklingen på intet sätt varit sådan att den ger underlag för en förmodan att tiden nu skulle vara inne att kräva fördubblade sparinsatser. Den nu föreslagna premieringen av sparande bör därför bygga på högst samma principer som gällde för sparbeloppen i det allmänna lönsparandet, dvs. eller delar därav för vecko- eller 14-dagarsavlönade. Denna regel torde kunna genomföras utan att man i övrigt behöver ändra på vad som föreslagits i propositionen, t. ex. med avseende på vinstandelar. att måtte besluta att lägsta premieberättigade sparbelopp skall vara eller del därav vid kortare avlöningsperioder. H. ()
mot · FV021503 · 1972-03-14 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 22 med förslag till lag om skattefrihet vid premiering av sparande, m. m. Vid flera tidigare riksdagar har genom motioner från framlagts förslag beträffande utgivande av ett värdesäkert obligationslån för småsparare. Vid riksdag framfördes motsvarande förslag i en motion (1971:568) av herrar () och (). 1 finansutskottets betänkande 1971:42, där motionen behandlades, anförde utskottet bl. Chefen för har i den reviderade finansplanen (prop. 1971:115 s. 40) uttalat att han utifrån erfarenheterna av bl. a. lönsparandet har för avsikt att återkomma med förslag som syftar till att stimulera och fånga in ett nysparande. Frågan om vilka sparstimulerande åtgärder som bäst gagnar småspararna bör enligt utskottet bedömas i det sammanhanget. Genom proposition 1972:22 har framlagts ett förslag som är avsett att ersätta de nuvarande sparformerna: ungdomens lönsparande och allmänna lönsparandet. En introduktion av värdesäkra obligationer aktualiserar vissa skattetekniska problem. Det synes sålunda naturligt att utreda om förekommande indextillägg bör undantas från beskattning. Vi anser det angeläget att i detta sammanhang på nytt aktualisera förslaget om utgivande av ett värdesäkert obligationslån för småsparare. Någon ytterligare motivering anser vi ej erforderlig. att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla om utredning och förslag beträffande utgivandet av ett värdesäkert obligationslån för försäljning till småsparare. () ()
mot · FV021505 · 1972-03-16 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 30 angående vissa anslag ur kyrkofonden. bedriver sjömansvårdande verksamhet i . har emellertid stiftelsen fått svårigheter att med egna medel fortsätta denna verksamhet. har därför uttryckt önskemål att sjömansvårdsstyrelse övertar ansvaret för avlönandet av stiftelsens sjömanspräst i . Med anledning härav har sjömansvårdsstyrelsen anhållit om ytterligare ett bidrag utöver de nitton som f. n. utgår ur kyrkofonden för avlönande av präster som är anställda i styrelsens tjänst i utlandet. Kammarkollegiet, som yttrat sig över framställningen från sjömansvårdsstyrelsen, anser för sin del att det inte finns några principiella hinder för ett avlöningsbidrag ur kyrkofonden för ifrågavarande tjänst och tillstyrker därför framställningen. I sitt yttrande anför också kollegiet, att frekvensen av svenska och skandinaviska fartyg som anlöper hamn är betydande och väl motsvarar vad som brukar utgöra en förutsättning för att en sjömanspastor skall stationeras på platsen. Med hänvisning till vad som ovan anförts hemställes att medger att ett bidrag om . utgår ur kyrkofonden till sjömansvårdsstyrelse för avlöning av sjömanspräst i . () /ENKEL (fp) 3 sami Nr 1505-1507 Kartong: S. 1, rad 9 och rad 6 nerifrån Står: sjömansstyrelse Rättat till: sjömansvårdsstyrelse raderna 10 och 13 Står: sjömansstyrelsen Rättat till: sjömansvårdsstyrelsen S. 3, rad 5 Står: pastoratets Rättat till: pastoratens
mot · FV021506 · 1972-03-17 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 30 angående vissa anslag ur kyrkofonden. Kyrkofonden används för kyrkliga ändamål på sätt som lagen om kyrkofonden av bestämmer. Fondens huvudsakliga uppgift är att fungera som en utjämningsfond för pastoraten i vad angår dessas kostnader för avlöning av präster och kyrkomusiker. Fonden svarar emellertid också för en hel del andra kostnader såsom för pastorsadjunkter, pastoratens skogsbiträden, tjänsteoch familjepensioner för präster samt avgifter till ATP, vilka skulle belasta pastoraten om fonden inte funnes. skall betala sina präst- och kyrkomusikerlönekostnader skall det i första hand använda avkastningen av sina präst- och kyrkomusikertillgångar, dvs. löneboställen, prästlönefonder, eventuella andelar i stiftets prästlönejordsfond och prästlönefondshemman samt det s. k. klockarboställskapitalet. Om dessa tillgångar lämnar så stor avkastning att det blir överskott, skall pastoratet inleverera hälften av överskottet till kyrkofonden. I den mån avkastningen inte förslår till bestridande av lönekostnaderna får utdebitering för ändamålet ske inom pastoratet intill det öretal per skattekrona, högst tjugo, som Kungl. Det uttaxerade beloppet benämnes församlingsavgift. Om ytterligare medel erfordras för att täcka lönekostnaderna, äger pastoratet erhålla tillskott ur kyrkofonden. Kyrkofondens viktigaste inkomstkälla är den s. k. allmänna kyrkoavgiften, som erlägges av samtliga pastorat med ett av Kungl. Maj:t bestämt öretal för varje skattekrona. Regleringen av präst- och kyrkomusikerlönekostnaderna genom kyrkofonden medför en betydelsefull kostnadsutjämning mellan pastoraten. Denna ordning tillämpas emellertid inte för avlönandet av kyrkovaktmästare. Även de sistnämnda avlöningskostnaderna kan dock innebära betydande variationer i belastningen de olika pastoraten emellan. Församlingsavgiften är fastställd till högst per skattekrona. Den allmänna kyrkoavgiften, som Kungl. Maj:t fastställer, utgår med . En höjning med ett eller ett par öre av den senare skulle troligen medföra ett tillräckligt tillskott till kyrkofonden för att kunna reglera utjämningen av kostnaderna för kyrkovaktmästarlönema. Utjämningen kunde även begränsas till en vaktmästare per församling för att därigenom hjälpa de små och svaga kyrkliga enheterna. Det framstår därför som berättigat att , i samband med behandlingen av propositionen nr 30, begär en skyndsam prövning av möjligheterna att utjämna lönekostnaderna beträffande kyrkovaktmästar na genom kyrkofonden på sätt som sker i fråga om t. ex. kyrkomusikerna. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. begär prövning och förslag rörande utjämning genom kyrkofonden av pastoratens kyrkovaktmästarlönekostnader enligt principer motsvarande de som gäller i fråga om kyrkomusikerlönekostnaderna. () i Glömminge
mot · FV021508 · 1972-03-22 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 29 angående . I propositionen 1972:29 rörande verksamheten vid det nya föreslås att ytterligare en professur och en biträdande professur skall inrättas fr. o. m. . Professurerna skall tillsättas av Kungl. efter förslag av institutets styrelse. Dessa tillsättningsärenden kommer således icke att passera de reguljära utbildnings- och forskningsmyndigheterna. Icke heller avses det särskilda sakkunnigförfarandet för tillsättande av professur komma att tillämpas när det gäller institutets båda nya professurer. har framhållit att tillsättningsförfarandet så långt möjligt bör anpassas till den ordning som gäller i fråga om motsvarande tjänster vid universitet och högskolor. Däri bör då innefattas sakkunniggranskning av de sökandes vetenskapliga skicklighet. Med hänsyn till det angelägna i att garantier skapas för att hög vetenskaplig standard uppehälles även vid det nya institutet bör föreskrivas att sakkunnigförfarande skall tillämpas vid tillsättandet av institutets båda nya professurer. Med anledning härav hemställes att med bifall till propositionen 1972:29 ger Kungl. Maj:t till känna vad som i motionen anförts i fråga om sakkunnigförfarande vid tillsättande av professurer. () ()