mot · FV02161 · 1972-01-18 00:00:00 — av herrar i Ulfsbyn och Åsling om höjning av reservationsanslaget till Bidrag till kostnader för beredskap. I årets statsverksproposition, , punkt F 4, föreslås att till Bidrag till kostnader för beredskap för /73 anvisa ett reservationsanslag av . I samband med att en ny organisation för civilförsvaret fastställdes avgränsades civilförsvarets uppgifter enligt den principen att civilförsvaret inte skall svara för sådan verksamhet som kan fullgöras av ordinarie samhällsorgan. Genom civilförsvarslagen (1960:74) som bygger på denna princip, överfördes ansvaret för åtskilliga uppgifter från civilförsvaret till andra samhällsorgan, främst kommunerna. Sedermera reglerades kommunernas skyldigheter i fråga om dessa uppgifter i lagen (1964:63) om beredskap och den kommunala beredskapskungörelsen (1964:722). Som centralt samordningsorgan fungerar , vars främsta uppgift blev att utarbeta grundläggande anvisningar för och att samordna ett 20-tal centrala ämbetsverks anvisningar på det kommunala beredskapro mrådet. Arbetet med anvisningar bedrevs så att en riksomfattande beredskapsplanläggning skulle kunna påbörjas under /69. För planläggningen, som avsågs omfatta 900 kommuner, uppskattades emellertid statsbidragskostnaderna bli så stora, att Kungl. Maj:t satte stopp för en riksomfattande planläggning och i stället uppdrog åt riksnämnden att verkställa en provplanläggning av den kommunala beredskapen och därvid bl. a. undersöka möjligheterna att förenkla och förbilliga planläggningsarbetet. Provplanläggningen genomfördes i ett begränsat antal kommuner åren 19681970. Erfarenheterna från planläggningen, vilka riksnämnden redovisade i en promemoria , påverkade i hög grad den slutliga utformningen av det kommunala anvisningsverket, som efter en omfattande överarbetning blev färdigt . Något senare distribuerades anvisning-jrna till länsstyrelserna, flertalet kommuner och andra av planläggningen berörda myndigheter. Som exempel på anvisningsarbetets omfattning kan nämnas att i detta ingår förutom de grundläggande allmänna anvisningarna fackanvisningar för kommunstyrelsen, inkvartering av utrymmande, befolkningsregistrering, kristidsnämnder, kollektiv utspisning, hamnrörelse, gatu- och väghållning, vattenförsörjning och avlopp, elkraftförsörjning, gas- och värmeförsörjning, skolverksamhet, social vård- och tillsynsverksamhet samt hälsovård. beslut att kommunindelningsreformen skulle vara genomförd medförde en helt ny situation för det kommunala planläggningsarbetet. hade riksnämnden utgått ifrån att planläggningen skulle genomföras i stort sett för alla landets kommuner. Med utgångspunkt i kommunindelningsbeslut bedömde riksnämnden det mest rationellt att planläggningen 1 fortsättningen endast skedde i färdigbildade kommuner. En sammanläggning av kommuner medförde i regel så betydande organisatoriska förändringar, att man inte hade nämnvärd användning av tidigare upprättade beredskapsplaner för de olika delkommunerna. Därför har det fastslagits att den kommunala beredskapsplanläggningen i princip endast skall gälla kommuner som är färdigbildade. Härigenom minskade antalet kommuner att planlägga till ca 270. Som en direkt följd härav minskade självfallet de tidigare uppskattade kostnaderna betydligt. Erfarenheterna från provplanläggningen har visat dels att kommunerna har ett starkt uttalat behov av expertis, s. k. planläggningsledare, för att på ett tillfredsställande sätt kunna genomföra sin beredskapsplanläggning, dels att kommunernas tjänstemän och förtroendemän måste tillhandahålla planläggningsledarna ett omfattande grundmaterial och kontinuerligt följa genomförandet av planläggningen. Efter provplanläggningen är sålunda planläggningsförutsättningarna betydligt gynnsammare än . I sin utredningspromemoria förordar riksnämnden bl. a. att den fortsatta planläggningen bör genomföras /721975/76. Planläggningskostnaderna härför, inklusive revision av äldre planer, beräknas till , eller i genomsnitt Under innevarande budgetår disponerar riksnämnden ca eller mindre än som nämnden ansåg erforderligt. För den återstående perioden skulle enligt nämndens uppfattning erfordras eller per budgetår om den förordade planläggningstakten skulle kunna hållas. Som inledningsvis nämndes föreslår civilministern att endast anvisas för ändamålet. har endast ett 25-tal kommuner fått sina beredskapsplaner granskade och godkända av . Resultatet är inte särskilt lysande med tanke på att kommunerna övertog ifrågavarande beredskapsuppgifter och att planläggningsskyldigheten lagfästes . Även om dröjsmålet med planläggningens igångsättande kan förklaras så är dock njuggheten på anslagssidan uppseendeväckande, särskilt då skyldighet för kommun att genomföra planläggningen redan föreligger i fredstid oberoende av om statsmedel finns eller ej. Beredskapsuppgiften är med andra ord en uppgift likvärdig med andra som kommunen har att svara för. På en del håll i landet har därför ansvarskännande kommuner påbörjat sin beredskapsplanläggning utan att avvakta förordande härom från . kan väl dessa förväntas ställa krav på ersättning för nedlagda planläggnings Med undantag av , och - som planlagts i särskild ordning har de planlagda kommunerna fått sin planläggning genomförd under själva provplanläggningen. tillgängliga medel () har av riksnämnden fördelats mellan ett 40-tal kommuner i vilka planläggning pågår. skulle därmed återstå ungefär 200 kommuner att planlägga. Av dessa kommuner är mer än 120 färdigbildade och klara för planläggning under periodens två första år. Resterande 80 kommuner kan planläggas först efter sammanläggningen och sålunda under periodens senare hälft. Lämpligt vore om kommunerna kunde fördelas över med ca 50 kommuner per budgetår i enlighet med riksnämndens anslagsframställning . Civilministerns förslag medger emellertid endast att ett 20-tal kommuner kan planläggas under /73. Med den planläggningstakten skulle det ta ungefär till innan alla kommuner i landet hunnit få sina beredskapsplaner klara. Det kan starkt ifrågasättas om dessa anmärkningsvärda förhållanden kan godtas med hänsyn till de krav som bör ställas på totalförsvarets samlade beredskap. Enligt uppgift har de 40 kommuner som planläggs innevarande budgetår engagerat sammanlagt ett 25-tal planläggningsledare. På grund av den begränsade medelstilldelningen och den därav betingade prioriteringen kan en del av dessa inte utnyttjas i full utsträckning, då en planläggningsledare erfarenhetsmässigt bör planlägga två eller flera kommuner . Ett 10-tal planläggningsledare med tidigare planläggningserfarenheter står nu helt utan planläggningsobjekt. Den redan utbildade kadern av planläggningsledare skulle alltså kunna engageras i betydligt större utsträckning än som måst ske. Än värre blir förhållandet nästa budgetår, då ett 25-tal erfarna planläggningsledare kan väntas bli utan sysselsättning om civilministerns förslag blir beslut. Den hårt begränsade medelstilldelningen har vidare resulterat i att det ännu efter lagens tillkomst finns länsstyrelser, som ännu inte fått någon erfarenhet av . Som exempel härpå kan nämnas , , och , samtliga med stora uppgifter, särskilt på inkvarteringssidan. Detta förhållande är också anmärkningsvärt. Med sina omfattande fredsuppgifter av vilka en stor del bör upprätthållas även under civilförsvarsberedskap och sina betydande personella och materiella resurser representerar kommunerna en viktig del av landets potentiella försvarskraft. Flertalet kommuner berörs av planläggningen för utrymning och inkvartering. Även i andra avseenden berörs de av eller påverkar annan totalförsvarsplanläggning. Kommunerna utgör härigenom viktiga komponenter i vårt totalförsvar. Kostnaderna för deras beredskapsplanläggning kan därför inte ses isolerade utan måste vägas mot och ses i samband med utgifterna för övriga delar av vårt totalförsvar. Särskilt på civilförsvarets område torde den bristande kommunala beredskapen få negativa verkningar eftersom civilförsvarsinsatser inte får avsedd effekt då den kommunala komponenten saknas. Detta torde vara särskilt kännbart i fråga om inkvarterings- och undsättningsverksamhet. Först i samband med att en fullständig genomförts, kan vårt civilförsvar verka under de förutsättningar som enligt statsmakternas tidigare beslut skall föreligga för dess verksamhet. Enligt vår uppfattning är det mot denna bakgrund mycket blygsamma belopp som riksnämnden fört upp i sin anslagsframställning. Med stöd av det anförda hemställs att vid behandlingen av årets statsverksproposition, , punkt F 4, till Bidrag till kostnader för beredskap för /73 anvisar ett reservationsanslag av . () i Ulfsbyn . ÅSLING (c)