mot · FV02571 · 1972-01-24 00:00:00 — av i m. fl. om statsbidrag till mindre och medelstora företags kursverksamhet. Förutsättningen för att svenskt näringsliv framgångsrikt skall kunna hävda sig såväl i en hårdnande internationell konkurrens som på hemmamarknaden är hög innovationsnivå och teknisk kvalitet. Detta gäller i lika hög grad stora som små företag. För att kunna uppnå detta fordras bl. a. att forsknings- och utvecklingsarbetet såväl inom som utom företagen ligger på en hög nivå. De mindre företagen står här inför ett betydande handikapp, eftersom de i allmänhet saknar möjlighet att på egen hand utföra något utvecklingsarbete. Så mycket väsentligare är det att finna vägar att kontinuerligt överföra ny information till dessa företag. Utbildningen är därvid en av de viktigaste kanaler som står till buds när det gäller att överföra kunskaper om ny teknik, nya produktionsmetoder, nya forskningsrön, nya idéer om administration och ekonomi m. m. Det är därför naturligt att låta utbildning såväl av mer grundläggande som av fortbildande karaktär bli ett led i de näringspolitiska ansträngningarna att utveckla vårt näringsliv och stärka dess konkurrenskraft. Till skillnad från de stora företagsenheterna har de mindre företagen små möjligheter att inom det egna företagets ram ordna med fortlöpande utbildning. De mindre företagens utbildningshandikapp har man från statens och näringslivsorganisationernas sida försökt avhjälpa genom kurser och information av olika slag, bl. a. genom (S1FU). I en partimotion om stöd- och serviceåtgärder för mindre företag har understrukit att insatserna i högre grad måste inriktas på förebyggande och utvecklande åtgärder. I det sammanhanget blir en ökad satsning på utbildning betydelsefull. För att utbildningsinsatser skall bli meningsfulla måste de anpassas till behov och önskemål inom det enskilda företaget, vilket förutsätter en decentralisering av kursplaneringen. För att kunna kartlägga företagens utbildningsbehov och klara av kursplaneringen behöver företagareföreningarnas resurser på det här området stärkas. En samarbetsgrupp, bestående av personer från SIFU och företagareföreningarna, har föreslagit att en regional utbildningskonsulentorganisation inrättas med SIFU såsom huvudman. Enligt förslaget indelas företagareföreningarna i landet tills vidare i åtta utbildningsområden, omfattande två till fyra föreningar vartdera. Konsulenten stationeras permanent vid en av föreningarna men skall också vara verksam vid övriga föreningar. Berörda föreningar inom området bildar en med chefstjänstemannen vid basföreningen såsom sammankallande. I årets statsverksproposition har SIFU beviljats fem av de åtta begärda konsulenttjänsterna, vilket i och för sig är glädjande. Med hänsyn till vad vi anfört ovan är det emellertid väsentligt att den regionala utbildningsorganisationen ges avsedd omfattning redan under kommande budgetår. S1FU har till uppgift att bidra till den mindre och medelstora företagsamhetens utveckling genom utbildning, rådgivning, provning och konsultation. Den helt dominerande verksamhetsgrenen är utbildningssidan. Institutets kurser samlar ca 20 000 deltagare; antalet olika kurstyper är omkring 250; det totala antalet kurser uppgår till ungefär 1 000, och den genomsnittliga kurslängden är omkring . Omkring två tredjedelar av deltagarna beräknas komma från mindre och medelstor industri. Denna andel tenderar emellertid att minska termin för termin. I stället ökar andelen deltagare från större företag och från kommuner. Detta förhållande synes ha ett direkt samband med successivt genomförda höjningar av kursavgifterna. För de stora företagen och för kommunerna spelar kursavgiftens storlek ingen avgörande roll. De har råd att betala de nuvarande avgifterna och sänder ofta personer som har god utbildning till kurserna. För de mindre företagen däremot kan institutets kursavgifter, ca . per dag, vara betungande och ha en avskräckande effekt. Det är därför inte förvånande, att de mindre och medelstora företagen i minskad omfattning sänder deltagare till SIFU:s kurser. Avgiftsfrågan har uppmärksammats av () i en förvaltningsrevisionen studie av institutet. Som verket påpekar föreligger det här en målkonflikt mellan å ena sidan önskan att tillgodose utbildningsbehovet inom de mindre och medelstora företagen, å andra sidan kravet på högsta möjliga självfinansiering för institutet. Det kan därför med fog ifrågasättas, om det nuvarande höga självfinansieringskravet gör det möjligt att på ett optimalt eller vettigt sätt uppfylla målet att främja den tekniska och ekonomiska utvecklingen inom de angivna företagsgrupperna. En annan aspekt på institutets höga avgifter är, att huvuddelen av dem som SIFU vänder sig till med sina kurser är personer, som endast har en 6-årig folkskola bakom sig och någon form av kortare yrkesutbildning. Den kritik som riktas mot den allmänna vuxenutbildningen för att i första hand gynna dem som redan har en god utbildning kan därför i viss mån även riktas mot den näringsinriktade utbildningen såsom den nu fungerar. Även om denna utbildning främst är bransch- och företagsanpassad innebär den också ett positivt tillskott till den enskildes utveckling. Det är därför felaktigt att SIFU :s kurser genom finansieringskraven styrs till att bli en utbildning för en redan kvalificerad kategori, medan samhället i andra sammanhang får satsa alltmer på arbetsmarknadsutbildning, omskolnings- och uppskolningskurser m. m. De här framförda synpunkterna talar enligt vår mening för att självfinansieringsgraden i vad gäller SIFU:s kursverksamhet på nytt blir föremål för prövning. I avvaktan på denna bör institutets anslag för stipendier för kommande budgetår ökas med . utöver vad som föreslagits i statsverkspropositionen för att göra utbildningen tillgänglig för de företag som behöver den bäst. En sådan åtgärd ligger också i linje med syftet med de regionala utbildningskonsulenterna, nämligen att stimulera utbildningsintresset inom de mindre och medelstora företagen. Vid sidan av den utbildning som bedrivs via SIFU är den kursverksamhet som anordnas av branschsammanslutningar och företagarorganisationer av stor betydelse för de mindre och medelstora företagen. /71 utgår statsbidrag till den centrala kursverksamhet som arrangeras av löntagarorganisationerna. Ett statligt stöd till denna verksamhet är väl motiverat. Med de skäl som anförts för ett sådant stöd borde emellertid statsbidrag utgå även till den centrala kursverksamhet som bedrivs av t. ex. företagarorganisationerna. Som vi framhållit ovan har medlemmarna i dessa organisationer ett lika starkt behov av utbildning som medlemmarna i löntagarorganisationerna. I motion 1972:496 yrkar vi därför att statsbidrag till central kursverksamhet skall kunna utgå till även annan organisation med direktanslutna medlemmar av löntagarorganisation. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att frågan om sänkt självfinansieringsgrad i vad gäller SIFU:s kursverksamhet blir föremål för närmare prövning, samt att under industrihuvudtiteln, B 2 : Främjande av företagsutveckling utöver vad Kungl. Maj:t föreslagit anvisar dels för regional utbildningsservice, dels för stipendier för fortbildning. . () i