mot · FV02500 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående utbildningen vid de filosofiska fakulteterna. 1969 beslöt i enlighet med förslag från regeringen om ny organisation av utbildningen vid filosofisk fakultet (Pukas). De väsentliga inslagen i denna reform var att man införde fasta studiegångar med stegvisa val och utspärrning. Man sade sig från regeringens sida vilja på detta sätt öka genomströmningshastigheten och målmedvetenheten hos de studerande. Studiemisslyckanden skulle minskas och kostnaderna för utbildningen bringas ner. kommunisterna kritiserade hårt reformen. Vi anförde att det var en skenreform som inte skulle öka studiemotivationen. Byråkratiska förbud mot dubbelläsning och fasta studiegångar ger inga motiv för studier. Däremot skulle hot om utspärrning öka stressen. Vill man ge ökad motivation så borde man inriktat sig på att förändra innehållet i utbildningen, inte formerna. Vi kritiserade också det förfaringssätt regeringen haft vid genomdrivandet av reformen. Trots stark opinion mot förslagen från studenter och lärare gavs de inget tillfälle till diskussion om frågorna innan beslut var fattat. T. o. m. då riksdagsbeslutet fattades rådde oklarhet om tillämpningen av den nya ordningen. Vidare konstaterades att de grundläggande problem som vidlåter utbildningen vid filosofiska fakulteter inte på något sätt skulle lösas genom Pukas. Vi anförde tre huvudproblem. För det första de studiesvårigheter som är speciellt stora för studerande från arbetarhem. För det andra det förhållandet att resurserna för de filosofiska fakulteterna är för små till det växande studentantalet. Detta växande studentantal är i viss mån betingat av statsmakternas spärrpolitik på andra utbildningsområden. För det tredje bristen på demokrati vid universiteten som försvårat möjligheterna att ändra utbildningens innehåll så att studiemotivationen skulle öka. Vi varnade för att resultatet av regeringspolitiken skulle bli en överproduktion av akademiker, speciellt lärare, som inte skulle kunna komma in vid . Situationen är sådan att mpnga studenter nu går kvar på universiteten, trots att de är klar med grundexamen, men försöker plocka hem några ytterligare poäng i väntan på att ytterst eventuellt komma in vid . Studiemotivationen tycks vara sämre nu än . Pukas utropades som en jämlikhetsreform trots att de som drabbades hårdast av utspärrningsparagrafen skulle bli studenter från arbetarhem. Pukas blev ett fiasko. Byråkratin vid universiteten svällde, men studenterna vägrade i stor utsträckning följa de fasta studiegångarna. begära särskild utbildningslinje eller del av utbildningslinje strödde man grus i maskineriet. Utspärrningen har man använt sig av i mycket liten omfattning i förhållande till de regler som ursprungligen uppsattes. Genomströmningstakten har inte visat några märkbara tendenser att stiga. Däremot minskar påtagligt de filosofiska fakulteternas popularitet bland studerande. I debatten om Pukas sökte regeringen spela ut arbetare och studerande mot varandra. Man sökte framställa de studerande vid filosofisk fakultet som ett privilegierat skikt. Det var en falsk propaganda. Det verkliga förhållandet är att för studerande vid filosofisk fakultet otryggheten och osäkerheten om anställning ökat. Möjligheterna att få arbete har minskat. De som utexamineras härifrån tenderar att hamna i en social situation som är alltmer lik den arbetarklassen befinner sig i. De områden där man skulle kunna tala om de studerande som privilegierade grupper och där dominansen för socialgrupp 1 är störst där har regeringen heller inte gjort något för att demokratisera rekryteringen eller minska privilegier. Nödvändigheten av enhet mellan arbetare och stora grupper av studerande växer i takt med att studerandegrupper i allt större omfattning utgör en reservarmé på arbetsmarknaden. När Pukas diskuterades i beaktades också möjligheten av att studenterna skulle vända det nya systemet ryggen och Pukas därmed bli en fasad. Statsrådet yttrade därvidlag: Vad kommer att hända, därest det går som vissa destruktiva krafter uppenbarligen vill att det skall gå i detta sammanhang? Naturligtvis kommer samhället då att vidta motåtgärder, som det alltid gör om något inte går enligt de uppdragna riktlinjerna, och dessa motåtgärder kan i detta fall självfallet bara ha en innebörd. Samhället klarar sig alltid. meddelade utbildningsministern att han för sin del betraktade snara förändringar som nödvändiga. Frågan är bara i vilken riktning förändringen av Pukas ska gå. Finansministern gav sin syn på frågan vid TCO:s utbildningsdagar . Han sa där att vad han kallade praktiskt lagda skulle rekommenderas att inte studera vidare. Den syn finansministern gav uttryck för är reaktionär och fördomsfull. Det står i strid mot den moderna forskningen som förnekar indelningen i utpräglade praktiska och teoretiska begåvningar. Även LO protesterade mot uttalande. Skulle finansministerns uppfattning vara grunden för reformen av de filosofiska fakulteterna kunde man vänta sig skärpta utspärrningsregler och hårdare intagningsbestämmelser. Vill man däremot minska studiehetsen måste man ta bort utspärrningsparagrafen. Den drabbar studenter från arbetarhem hårdast. De borgerliga partierna var i princip överens om Pukas. Utspärrningen kunde accepteras med hänvisning till balans i utbildningsexpansionen. Den huvudsakliga kritik man riktade mot reformen var att kapitalisterna hade haft för litet inflytande vid utarbetandet av utbildningslinjerna. I övrigt sökte man koncentrera diskussionen på detaljfrågor. Utbildningslinjerna inom Pukas är illusoriska. De leder inte till ett yrke vilket flertalet studenter redan kommit på. att komponera egna utbildningslinjer. att man ändå håller fast vid dem är antingen stelbenthet i behandlingen av ärendena eller cynism. Inga utbildningslinjer kan garantera studenterna framtida sysselsättning inom det fack de studerar. De hittillsvarande linjerna har förvärrat överproduktionen av speciellt lärarkategorier. Att ändra utbildningslinjerna och ge kapitalisterna större inflytande över deras utformning vore att stärka illusionerna om framtida arbetsmöjligheter, som det reellt bara innebar att man gav kapitalisterna ökade styrningsmöjligheter av det framtida arbetskraftsutbudet. Tryggheten för de studerande skulle inte öka. Det enda rimliga är att man avskaffar de nuvrande utbildningslinjerna. Med hänvisning till ovanstående föreslår vi att i skrivelse till regeringen anhåller om 1. att den s. k. utspärrningsparagrafen i utbildningskungörelsen avskaffas, 2. att de nuvarande utbildningslinjerna vid filosofisk fakultet avskaffas, samt 3. utredning angående studenternas studiemotivation som kan läggas till grund för en framtida målsättningsdebatt och reformering av de filosofiska fakulteterna. (vpk) i (vpk) i