mot · FV02695 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en utbyggnad av gymnasieinspektionen. Få av de förbättringar som det svenska gymnasiet genomgått under hela dess historia torde ha påverkat det inre arbetet starkare än avskaffandet av examenssystemet. Till detta hörde inte bara en slutexamen inför av utsedda censorer utan också bestämda årskurskrav för uppflyttning. Dessa krav ledde ofta till allehanda kompensatoriska åtgärder, innebärande att elever med brister i ett eller annat ämne stimulerades eller tvingades till att söka reparera sina brister, innan de gick vidare till en högre årskurs. När slutexamen och därmed censorsinstitutionen avskaffades inrättades i dess ställe en till knuten s. k. gymnasieinspektion. Riksdagsbeslutet anslöt sig i hög grad till det förslag som gymnasieutredning hade framlagt. Det heter i dess betänkanden bl. a. följande: »I inspektörernas uppgifter avses ingå en bedömning av den förekommande undervisningen. Så till vida är deras verksamhet av annan natur än konsulenternas. Inspektörerna skall ha till uppgift att följa undervisningsarbetet och därvid bl. a. granska skriftliga arbeten och dessas bedömning, uppmärksamma hur det självständiga arbetet bedrives samt åhöra lektioner. Det kan tänkas vara lämpligt att inspektörerna ibland ger uppgift för en lektion eller själva leder en lektion.» (SOU 1963: 42, s. Departementschefen hänvisade i proposition nr 171 till riksdag till gymnasieutredningens förslag om inrättandet av »en fackinspektion med såväl rådgivande som kontrollerande funktioner» och framhöll det betydelsefulla i att vid utformningen av uppgifter för detta nya organ »en klar gränsdragning göres gentemot vissa redan befintliga institutioner och kategorier av befattningshavare inom skolväsendet» (s. 439). De befattningshavare som avsågs var fortbildningskonsulenter knutna till fortbildningsinstitut eller länsskolnämnder och skolkonsulenter på vilka inga kontrollerande eller inspekterande uppgifter ålåg. Vad titulaturen beträffar förklarade departementschefen att han fann titeln gymnasieinspektör vara mest adekvat - gymnasieutredningen hade föreslagit titeln gymnasieråd för de heltidsanställda. Eftersom gymnasiereformens genomförande i tiden sammanföll med införandet av aktualiserades frågan om huruvida den nya inspektionen även skulle omfatta denna skola. Förslag om att utvidga fackinspektionen till att omfatta även och därför utöka antalet inspektörer framfördes. Departementschefen förklarade sig dock inte vara beredd att biträda detta förslag utan förordade att gymnasieinspektionen försöksvis skulle utnyttjas även för del, »främst i de fall då fackskola och gymnasium är lokalmässigt samorganiserade». Det särskilda utskottet tillstyrkte i alla delar propositionens förslag i vad avsåg gymnasieinspektionen samt avstyrkte bifall till ett motionsyrkande, innebärande att gymnasieinspektionen skulle ersättas med en konsulentorganisation (Särsk. utsk. nr 1, s. 222). anslöt sig till utskottets hemställan och hade därigenom beslutat, att som ersättning för censorsinstitutionen skulle inom inrättas en gymnasieinspektion med såväl rådgivande som kontrollerande funktioner. Den praktiska utformningen av gymnasieinspektionen har under de år den varit i verksamhet förändrats i så måtto att tyngdpunkten - delvis i strid med beslut - ganska markant förskjutits från den kontrollerande till den rådgivande funktionen. Den starka markeringen av verksamheten som en fackinspektion har sålunda tonats ned till förmån för en mera konsulentbetonad allmänpedagogisk verksamhet. Det utomordentliga instrument som besitter i gymnasieinspektionen med dess högt kvalificerade personal har uppenbarligen inte utnyttjats för att skaffa information om undervisningens faktiska resultat i den utsträckning som skulle ha kunnat ske. Lärare och elever kan därvid i viss mån ha berövats den stimulans i arbetet som det innebär, att skolans högsta myndighet visar ett markerat intresse för undervisningsresultaten i de olika ämnena. Det finns dock detta till trots ingen anledning att ifrågasätta den stora betydelse i många avseenden som gymnasieinspektionen haft både i samband med själva genomförandet av gymnasiereformen och . Det förhållandet att den successivt kommit att reguljärt omfatta även utan en motsvarande ökning av antalet inspektörer måste dock rimligtvis ha lett till att de ursprungliga intentionerna knappast kan ha förverkligats. Tidsintervallen mellan besöken vid de enskilda skolorna har sålunda blivit alltför långa. Frågan om gymnasieinspektionen har aktualiserats i årets statsverksproposition med anledning av integrationen av de gymnasiala skolorna och namnändringen. Yrkesutbildningsberedningen föreslog i sitt sista betänkande (SOU 1970: 58) att 30 årstjänster för fackinspektörer inrättas inom . Departementschefen förklarar sig emellertid inte f. n. vara beredd att biträda förslaget om utökande av antalet gymnasieinspektörstjänster. Inspektionen bör icke desto mindre utvidgas till att omfatta hela Med tanke på »yrkesskolesektoms» kvantitativa omfattning och dess oerhörda differentiering i vad avser ämnesinnehåll kommer detta att leda till en ohållbar situation. Gymnasieinspektionen dimensionerades vid dess inrättande efter det dåvarande gymnasiet. har tillkommit - som nämnts till en början »försöksvis» och främst i de lokalmässigt integrerade skolorna och senare mera regelrätt - och enligt departementschefens uttalande även till »yrkesskolesektom». Det är helt uppenbart att det inte är möjligt att tillfoga den ena uppgiften efter den andra utan att förutsättningarna att fullgöra den ursprungliga och egenliga uppgiften - att ersätta censorsinstitutionen vid studentexamen - allvarligt rubbas. Det är därför nödvändigt att förstärka organisationen. Den andra förändringen gäller titulaturen. Departementschefen säger sig i annat sammanhang komma att föreslå att tjänstebenämningen blir gymnasieskolinspektör. Denna beteckning överensstämmer visserligen i språkligt avseende helt med beteckningen gymnasieskola men är så tung och otymplig, att den av denna anledning knappast är lämplig. Bristen i språklig överensstämmelse mellan beteckningarna gymnasieskola och gymnasieinspektör är därtill så ringa, att risk för missförstånd är helt obefintlig. Det kan också noteras att det på andra yrkesområden finns många exempel på betydligt större avvikelser i detta avseende. Avskaffandet av stadsbegreppet har exempelvis inte lett till att yrksbeteckningama stadsarkitkt och stadsingenjör förändrats. Det förefaller rimligt att den yrkeskår som berörs av den aviserade förändringen av titulaturen ges möjlighet att framföra sina synpunkter och att med utgångspunkt däri inkommer med förslag om en förändring anses motiverad. Med stöd av det ovan anförda hemställer vi 1. att hos Kungl. Maj:t begär sådan utbyggnad av gymnasieinspektionen att den dels anpassas till den integrerade gymnasieskolan, dels motsvarar det beslut om reformering av gymnasiet som fattades av riksdag; 2. att ger Kungl. Maj:t till känna vad som ovan anförts beträffande befattningshavarnas tjänstebenämning. () () () () () ()