mot · FV02103 · 1972-01-18 00:00:00 — av herrar och om rådgivande folkomröstning. Den representativa formen av demokrati har länge betraktats som allmänt accepterad och väl befäst i vårt land. Det höga valdeltagandet och den påfallande stabiliteten i fråga om den politiska partistrukturen har tillsammans med andra företeelser tolkats som uttryck för detta allmänna erkännande. Man har kort sagt ansett denna form av demokratiskt beslutsfattande fungera i stort sett väl. Även om smärre justeringar av marginell natur genomförts eller påyrkats i ytterligare omfattning, har sålunda inte själva principen brukat ifrågasättas. Situationen har emellertid förändrats ganska påtagligt i detta avseende. Professor har i en tidningsartikel (DN 12/1-72) analyserat den kritik som framförts mot den representativa demokratin: har emellertid den svenska demokratin i åtskilliga sammanhang börjat angripas. Man argumenterar härvid huvudsakligen på två sätt. Dels bestrider man att de valda representanterna är representativa. I förenklad form tar sig denna kritik uttryck i angrepp på 'pampväldet. Dels förklarar man att det inte är de beslutsfattandes representativitet som är det väsentliga i demokratin. I stället framstår den medborgerliga aktiviteten, medborgarnas deltagande i opinionsbildning och beslutsfattande, som det avgörande. För att förverkliga ett av demokratins grundläggande värden förverkligandet av medborgarnas vilja används två metoder: dels det aktiva deltagandet i beslutsprocessen, dels en anordning genom vilken åsiktsöverensstämmelse åstadkommes mellan de valda och de väljande (den representativa metoden). Professor benämner den förstnämnda metoden deltagandedemokrati. Även om det är möjligt och lämpligt att i olika sammanhang av mindre institutionell natur och i sådana fall där verksamhet och beslutsfattande inte är reglerade genom författningar t.ex. vid tillfälliga opinionsyttringar, i byalag och i liknande gruppbildningar utveckla och tillämpa deltagandedemokratin ytterligare, är det inte tänkbart att överge den representativa metoden. Det är emellertid möjligt att ge deltagandedemokratin ett större utrymme inom den representativa demokratins ram. Detta gäller inte minst inom den kommunala verksamheten. De kommunala frågorna berör ju de enskilda människorna och deras vardagsliv på ett högst påtagligt sätt. Det gäller bostadsbyggande och stadsplanering, fritidsanordningar, kulturella aktiviteter och servicefrågor av skiftande slag för att nämna några frågor. Problemen är ofta av prioriteringsart och det gäller sålunda för de beslutsfattande församlingarna att välja mellan önskemål och krav av skilda slag och med olika förankring i skilda medborgargrupper. Till det karakteristiska för den kommunala demokratin hör vidare att frågorna inte alls eller i begränsad grad är av ideologisk eller partipolitisk art. Detta gör det naturligt att ifrågasätta, i vilken utsträckdet verkligen råder åsiktsöverensstämmelse mellan valda och väljare, eftersom valen till kommunfullmäktige sker utifrån just sådana politiska ställningstaganden som i hög grad saknar relevans i den faktiska kommunalpolitiska problematiken. Det är givetvis mot denna bakgrund man måste betrakta de allehanda aktioner t.ex. striden om almarna i i som hotar att diskreditera den representativa demokratin eller som kan betraktas som ett symtom på en redan existerande förtroendekris. I en sådan situation förefaller det angeläget och fullt logiskt att förse den representativa demokratin med en ytterligare dos av deltagandedemokrati utöver den som det innebär att de röstberättigade väljer kommunfullmäktige . Eftersom det i varje kommun står en organisation för opinionsundersökning till förfogande och eftersom det finns en etablerad teknik utvecklad finns inga oöverstigliga hinder när det gäller att utröna folkviljan i någon viss fråga. Det vi syftar på är organisationen och metoden för allmänna val. Det frågan gäller är därför en fråga om politisk vilja. Fullmäktigeförsamlingarnas beslut bör av de skäl som i all korthet anförts ovan kompletteras med kommunala folkomröstningar. Dessa omröstningar bör vara rådgivande och anordnas om förslagsvis en tredjedel av ledamöterna i kommunfullmäktige föreslår en sådan. Det bör därtill vara möjligt att genom direkt folkinitiativ, exempelvis genom petition från en viss andel eller ett visst antal av de röstberättigade, framföra krav på en rådgivande folkomröstning. Bestämda regler för vilka sorters frågor som kan bli föremål för folkomröstning bör utredas. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer om tilläggsdirektiv till utredningen om den kommunala demokratin och om förslag angående rådgivande folkomröstning. () ()