mot · FV021709 · 1972-05-29 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 99 med förslag till lag om körning i terräng med motordrivet fordon. Förslaget till lag om körning i terräng med motordrivet fordon innebär i princip generellt tillstånd att färdas fritt med snöskoter eller annat motordrivet fordon i terräng eller på väg, som ej allmänt utnyttjas för samfärdsel. Enligt vår uppfattning är detta icke förenligt med gällande tolkning av allemansrätten eller med miljövårdande krav. Allemansrätten kan enligt professor (citerad i propositionen) beskrivas sorn en befogenhet för envar att i viss utsträckning nyttja annans fastighet, oavsett om man äger någon särskild rätt till den. Nyttjandet får dock inte gå så långt att fastighetens ägare (eller annan med särskild rätt till fastigheten, t. ex. en nyttjanderättshavare) tillfogas nämnvärd olägenhet eller skada. Professor framhåller visserligen vidare att innebörden av denna modifikation är svår att fastställa och att lagbestämmelserna är delvis svårtolkade: Vid en tolkning av oklara lagregler verkar det mera närliggande att särskilt beakta den allmänna tendensen bl. a. i naturvårdslagen att tillvarataga allmänhetens intresse av rörelsefrihet i markerna, så länge markägaren inte tillfogas nämnvärd ekonomisk skada. Vår bestämda uppfattning är att det är angeläget att allmänheten har goda möjligheter till rörelsefrihet i markerna men så att riskerna för skada på mark och egendom begränsas, andra människor inte störs och djurlivet inte oroas eller kommer till skada. Användningen av snöfordon har både positiva och negativa följdverkningar som måste vägas mot varandra. Till fördelarna hör att snöfordonen är värdefulla nyttofordon i renskötseln, för ödemarksbor, skärgårdsbor och turistnäring, för vissa yrkesgrupper, t. ex. inom kommunikation och skogsbruk, och i räddningstjänst, gränsbevakning m. m. I renskötseln har snöskotern inneburit mycket stora fördelar. För människor i glesbygd och skärgård, där kommunikationerna är omöjliga utan snöskotern, har dessa medfört en standardhöjning. Till nackdelarna hör bullerstörningar i bl. a. marker där buller annars aldrig hörs, störningar i djur- och fågelliv, skador på mark, skogsplanteringar och annan vegetation, anmärkningsvärt stor nedskräpning, underlättande av olaglig jakt och olagligt fiske, fler snöskoterhaverier med åtföljande fjällräddningsuppdrag, okynneskörning nära bebyggelse och i friluftsområden. Härtill kommer en rad andra olägenheter som hänger samman med att trafiktekniska bestämmelser saknas om fordonet och föraren. Det är beklagligt att inte hela snöfordonskomplexet tagits upp till behandling på en och samma gång. En totalsyn på frågan hade varit önskvärd. Vi förutsätter att förslag till trafiktekniska bestämmelser kommer att föreläggas i så god tid att de åtminstone till vissa delar kan träda i kraft och i full utsträckning nästföljande vinter. Nackdelarna dominerar som synes klart och är av den arten att körning med snöfordon eller annat motordrivet fordon i terräng eller på väg, som annars inte allmänt nyttjas för samfärdsel, över huvud taget inte kan anses förenlig med allemansrätten. Nöjesåkning med snöfordon bör därför tillåtas endast i särskilda områden eller längs leder som upprättas för ändamålet. Vår uppfattning sammanfaller här i stort sett med bl. a. och . Men vi vill understryka vikten av att leder av detta slag inte tillåts att inkräkta på leder för skidåkare. De personer som behöver snöfordon i sin verksamhet eller tjänsteutövning eller genom att de är bosatta i områden där snöfordon erbjuder en bekväm lösning på kommunikationsproblemet bör dock även i fortsättningen ha möjlighet att fritt få använda denna typ av fordon. Särskilt tillstånd bör lämnas till dessa genom . Vi är givetvis medvetna om att gränsdragningar kan medföra problem, men dessa bör inte överdrivas. Självfallet måste särskilda bestämmelser utfärdas för snöfordonens utrustning, för förarens kompetens och ålder, beträffande registrering m. m. Vidare måste förarna självklart visa den hänsyn som allemansrätten förutsätter. Beträffande vad som i propositionen anförs om förvaring av vapen vid färd med snöfordon e. d. anser vi i likhet med bl. att jaktvapen inte bör få transporteras med sådana fordon. Dispens bör medges renskötande samer. Genom vårt förslag kommer inte nyttotrafiken att hindras i onödan och nöjeskömingen får sitt utrymme. Avslutningsvis vill vi betona att det inte är önskvärt att lagstiftningsvägen öppna möjligheterna för motordrivna fordon att utnyttja annans mark och enskilda vägar. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att måtte besluta 1. att trafik med snöfordon eller annat terränggående motordrivet fordon som ej är att hänföra till nyttotrafik tillåts endast i särskilt avgränsade områden eller längs leder som upprättas för ändamålet i enlighet med vad i motionen anförs samt att utskottet utformar erforderlig lagtext, 2. att hos Kungl. Maj:t hemställa om sådan ändring i jaktstadgan att vapen ej må medföras på snöfordon, 3. att hos Kungl. hemställa att förslag till bestämmelser rörande snöfordonens utrustning och förarens kompetens m. m. föreläggs i sådan tid att bestämmelserna kan träda i kraft i full utsträckning . 72 1439 S 1972