mot · FV02296 · 1972-01-21 00:00:00 — av m. fl. angående avräkningen till kommunerna av uppburen kommunalskatt. Den av staten för kommunernas räkning uppburna kommunalskatten redovisas till kommunerna enligt ett system som fastställdes av riksdag i samband med införandet av källskatt. Systemet har under de gångna ca 25 åren endast i obetydlig utsträckning blivit föremål för justeringar. Staten utbetalar till kommunerna den uppburna kommunalskatten i takt med de sex uppbördsterminerna för preliminär skatt. dels (år 1) ett förskott, grundat på senast kända taxering och den utdebitering som fastställts för det aktuella året, dels (år 3) ett slutligt avräkningsbelopp, grundat på det definitivt fastställda skatteunderlaget för nästföregående kalenderår. På grund av den allmänna skattekraftsökningen har detta förfaringssätt medfört en eftersläpning i utbetalningen till kommunerna. Vid slutet av uppgick eftersläpningen för primärkommunernas del till ca 2,8 miljarder eller av den slutligt debiterade skatten . Dagens tillvägagångssätt innebär en betydande nackdel för kommunerna: Det förhållandet att förskottet grundas på senast kända taxering och inte på en taxering baserad på inkomstutvecklingens tendens under t. ex. de gångna tre åren ger i tider av skattekraftsökning - ett för lågt förskottsbelopp för kommunerna. Utbetalningstidpunkterna för de slutliga avräkningsbeloppen sex rater år 3 - medför ytterligare tvångsupplåning från statens sida från kommunerna. Räntegottgörelse från statens sida till kommunerna för dessa betydande lånebelopp utgår inte. För att belysa räntans betydelse kan nämnas att för uppgår den årliga ränteförlusten till 20 å 25 miljoner. Som torde ha framgått är det nuvarande avräkningsförfarandet mycket ogynnsamt för kommunerna och detta i då kommunernas ekonomi är hårt ansträngd, bl. a. på grund av ålägganden från statens sida. Den administrativa fördelen med samordnad uppbörd av statlig och skatt som staten åtagit sig att sköta bör inte ge ekonomisk-politiska konsekvenser såsom vid nuvarande förfaringssätt. Relationen mellan stat och kommun bör i detta sammanhang uppläggas efter ett så objektivt avräkningsförfarande som möjligt. Nedan görs ett försök till jämförelse mellan nuvarande avräknings system och en skiss till ett mera tidsanpassat sådant. Nuvarande avräkningssystem: Skiss till tidsanpassat avräknings År 1 = det år då preliminärskatten uppbäres av staten under sex uppbördsterminer. Förskott grundat på senast kända taxering och den debitering som beslutats för det aktuella året utbetalas till kommunerna i månaderna mars, maj, juli, sept., nov. (år 2). Förskott, grundat på trenden i de senaste tre årens inkomsttaxering och den debitering som beslutats för det aktuella året, utbetalas till kommunerna i samma takt som i nuvarande system. (Förskott enligt ovan blir bättre anpassat till det slutliga avräkningsbeloppet större för kommun med uppåtgående trend i sitt skatteunderlag och mindre för kommun med nedåtgående trend.) Ingen utbetalning sker från statens sida till kommunerna! År 2 = det år då taxering verkställts ca . för föregående inkomstår. Sedan taxering verkställts för föregående inkomstår utbetalar staten hela det av kommunen fastställda skattebeloppet minskat med dels det förskott som kommunen erhållit 1, dels den kvarstående skatt som vid taxeringen debiterats vissa skattebetalare men som ännu ej inkasserats. År 3 = det år då uppbörd sker av kvarstående skatt avseende inkomst 1. Slutligt avräkningsbelopp, grundat på det definitiva fastställda skatteunderlaget för inkomsten 1, utbetalas till kommunerna i månaderna mars, maj, juli, sept., nov. (år 4! Kvarstående skatt utbetalas till kommunerna i takt med uppbörden i månaderna . Ovanstående skiss ger dels en schablonregel för förskott som bättre anpassar detta till den i verkligheten uppburna kommunalskatten, dels en tidigarelagd slutlig avräkning till kommunerna, även den bättre anpassad till den verkliga takten i statens uppbörd av kommunalskatt, dels görs en räntekompensation till kommunerna obehövlig. I sitt remissyttrande till kommunalskattekommittés betänkande belyser bl. a. ovan berörda frågor enligt följande: Den bristande balansen i tiden mellan kostnader och intäkter medför att kommunerna nödgas kompensera eftersläpningen i skatteintäkter genom höjd utdebitering. Denna effekt av utbetalningssystemet har länge uppmärksammats av kommunerna, som ansett en bättre anpassning av förskotten till den slutligt debiterade skatten angelägen. emellertid angeläget att frågan om en generell inhämtning av hela eftersläpningen blir föremål för vidare utredning. Som en första åtgärd i syfte att avkorta eftersläpningen bör en översyn av utbetalningsterminerna för avräkningsbelopp ske. Allmänt kan sägas att det förefaller rimligt att en kommun får disponera redan uppburen kommunalskatt på vilken kommunen baserat sin budget. En lämplig avtrappningsregel bör kunna konstrueras för successiv övergång till ett mera tidsanpassat avräkningsförfarande än det nuvarande. Med hänvisning till ovan framförda tankegångar hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att motionen överlämnas för beaktande till den utredning som tillsatts för översyn av kostnadsfördelningen mellan staten och kommunerna. () () () () ()