mot · FV02839 · 1972-01-26 00:00:00 — De brister i det ekonomiska och sociala trygghetssystemet som här har antytts skall enligt vår uppfattning kunna rättas till i betydande grad, om den fortsatta utbyggnaden av socialförsäkringssystemet och övriga sociala välfärdsanordningar mera medvetet inriktas på att stärka de förmåner som i första hand är avsedda att skapa en allmän ekonomisk och social grundtrygghet. Detta bör naturligtvis i första hand ske genom en utbyggnad av de nuvarande generella stödformerna, t. ex. folkpensioner, de generella barnbidragen osv. Inte minst viktigt är därvid att undersöka om resp. stödform kan utvidgas till nya grupper. Därmed bör behovet av behovsprövad socialhjälp minska. Det finns anledning att utredningen analyserar de faktiska och ekonomiska möjligheterna att i det långa perspektivet åstadkomma någon form av garanterad minimiinkomst för dem som inte är i stånd att försörja sig själva. I princip kan ett sådant system antingen knytas till skattesystemet, då det delvis får formen av negativ skatt, eller utformas som ett bidragssystem. Genom att införa ett generellt system kan resurserna inom den egentliga socialvården i ökad utsträckning i stället koncentreras på rådgivande, uppsökande, förebyggande och rehabiliterande verksamhet. En förstärkning av stödet till barnfamiljerna måste som vi redan betonat utgöra ett av de viktigaste leden i en kommande omläggning och förbättring av skattesystemet. Barnbidragen är en väsentlig del i det familjepolitiska systemet och måste liksom utgöra ett centralt inslag i samhällets åtgärder för att utjämna standarden mellan dem som har barn och dem som inte har barn. Barnbidragen motsvarar nu endast en mindre del av de totala barnkostnaderna. Den höjning som genomfördes i samband med skatteomläggningen 1970 innebar ingen standardhöjning för barnfamiljerna jämfört med den situation som rådde vid det tillfälle när bidragen höjdes närmast föregående gång. Värdet av ökningen hade redan konsumerats av fortlöpande penningvärdeförsämringar. I det familjepolitiska stödet måste barnbidragen vara en väsentlig del. Det är också angeläget att barnbidragens värdebeständighet tryggas på samma sätt som redan skett beträffande folkpensionerna. Detta bör ske på så sätt att kostnadsökningarna automatiskt kompenseras genom någon form av indexklausul. För familjer med låga inkomster utgör de statliga och kommunala bostadstilläggen ett väsentligt komplement till barnbidragen och samhällets övriga barnstöd. Genom kombinationen av minskade bidrag och ökade skatter vid inkomsthöjningar blir emellertid i betydande mellaninkomstlägen ofta en ökad inkomst lika med minskad köpkraft. Detta är givetvis helt oacceptabelt. Det är dock synnerligen angeläget att de avsevärda tröskeleffekter som den nuvarande utformningen medför kan nedbringas. Det är enligt vår mening viktigt att i så stor utsträckning som möjligt ge en förälder valfrihet mellan hemarbete och förvärvsarbete utanför hemmet. Stat och kommun måste därför vid utformningen av det familjepolitiska stödet ta särskild hänsyn till kostnaderna för vården av barn i de åldrar där regelbunden tillsyn är nödvändig. Samhällsstödet till vård och tillsyn är huvudsakligen inriktat på att minska föräldrarnas kostnader för den av samhället organiserade barntillsynen. Denna har också byggts ut kraftigt . Däremot har samhället inte med tillräcklig konsekvens värderat tillsynen och vården som utövas i hemmet. Vi finner det angeläget att de nuvarande bidragsformerna kompletteras med ett vårdbidrag till föräldrar med barn i lägre åldrar. Vårdbidraget måste kunna utnyttjas som en ersättning till den förälder som svarar för vård och tillsyn av barnen i hemmet eller användas för den vårdnadsinsats som någon annan än föräldrarna fullgör. Som redan framhållits kan de här föreslagna ändringarna inte genomföras i en enda etapp. Både kostnadsskäl och andra skäl talar för en successiv ordning. En genomgripande analys av de berörda problemen torde också kräva avsevärd tid för skatteutredningen. Vissa frågor, där snabba justeringar är angelägna och som berör bl. a. skilda lågoch mellaninkomstgrupper, torde emellertid utredningen utan svårighet kunna behandla snabbt. Det gäller exempelvis förbättring av barnstödet, avskaffande av den faktiska sambeskattningen, införande av hemmamakebidrag, införande av inflationsskydd i skattesystemet, justering av marginaleffekterna i skatte- och bidragssystemet. Dessa förändringar bör därför få förtur. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att ger Kungl. Maj:t till känna vad som anförts i mo tionen beträffande riktlinjer för den av begärda parlamentariska utredningen av skattesystemet. () ()