mot · FV021392 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om intensifierad forskning angående arbetslivet och arbetsmarknadspolitiken. Många omständigheter samverkar till att vårt lands arbetsmarknad befinner sig i ett mycket dynamiskt skede. Takten i strukturomvandlingen ökar, främst som en följd av skärpt utländsk konkurrens och förändrad teknologi. På arbetsmarknaden kan resultaten av denna process avläsas i ett ökat antal företagsfusioner, nedläggningar, personalinskränkningar och avskedanden. Vissa näringsgrenar främst jordoch skogsbruk men även ett antal industrier undergår en snabb rationaliseringsprocess och i samband därmed sker omfattande flyttningsrörelser, i första hand från skogslänen söderut men även inom olika landsdelar från landsbygden till tätorterna. Denna omvandlingsprocess ställer de enskilda människorna inför ofta svåra anpassningsproblem, som främst äldre, lokalt bundna eller utbildningssvaga personer inte av egen kraft kan lösa. okar samhällets ambitioner att tillförsäkra nya grupper, i främsta rummet gifta kvinnor och handikappade, sysselsättningsmöjligheter. Arbetsmarknadspolitiken har därför successivt byggts ut, från en blygsam början till en kraftfull och mångsidig insats, som f. n. svarar mot av den totala statliga budgeten. framstår därmed som ett föregångsland på arbetsmarknadspolitikens område, både då det gäller omfattningen av de vidtagna åtgärderna och i fråga om deras utformning som präglats av en kontinuerlig anpassning till de alltmera krävande uppgifterna. All verksamhet, det må gälla varu- eller tjänsteområdet, fordrar för sin fortsatta utveckling att man ständigt prövar effektiviteten i sitt arbete, analyserar resultaten och försöker finna nya vägar för att uppnå uppställda mål. Den offentliga serviceverksamheten är givetvis inget undantag från kravet att med hjälp av forsknings- och utvecklingsinsatser förbättra produkterna i detta fall de olika tjänster som tillhandahålls allmänheten av arbetsmarknadsmyndigheterna. Mångfalden av tjänster gör det nödvändigt att väga insatserna mot eftersträvade och uppnådda resultat. Detta i sin tur förutsätter en utomordentligt god kunskap om arbetsmarknadens funktionssätt. I själva verket utgör arbetsmarknaden ett stort och starkt försummat forskningsområde, som omfattar t. ex. människomas flyttningsberedskap, företagens rekryteringsprinciper, strukturförändringarna på tillgångs- och efterfrågesidan för att blott nämna några frågor av stor vikt för arbetsmarknadspolitikens utformning. Det måste betecknas som ytterst anmärkningsvärt, att arbetsmarknadsforskningen i vårt land varit av så ringa omfattning. Vissa punktinsatser har gjorts av enskilda forskare, oftast med medel från statliga forskningsråd, och inom ramen för några statliga kommittéer. Tillkomsten av det statliga innebar visserligen vissa möjligheter till samordning av denna forskning och resulterade också i några nya initiativ, men institutet var inte rustat för egna forskningsinsatser. har i begränsad omfattning finansierat forskningsprojekt. Vid har funnits en fond på för forskningsändamål, men dessa medel har praktiskt taget uteslutande använts för departementets kommittéverksamhet, främst för den s. k. EF A-gruppen, som på detta sätt har kunnat finansiera ett antal kostnadsintäkts-projekt på arbetsmarknadspolitikens område. för ett forskning uppskattade i sitt avgivna betänkande det belopp som /70 ägnades åt forskning kring arbetsmarknadspolitiken och dess verkningar till . Detta kan jämföras med att t. ex. haft disponibla för pedagogiskt utvecklingsarbete. UKÄ har för liknande ändamål disponerat . Enligt försvarskostnadsutredningen uppgick /68 den statligt finansierade forsknings- och utvecklingsverksamheten för totalförsvarsändamål till ca . har under en följd av år äskat ett anslag om för forsknings- och utvecklingsarbete rörande arbetsmarknadspolitiken. Framställningen har avvisats, i årets statsverksproposition med direkt hänvisning till den omnämnda fonden om , som förfogar över. Fondens medel torde vara i huvudsak intecknade för de inom EF A-gruppen pågående forskningsprojekten. Något utrymme för av AMS initierade projekt torde sålunda knappast finnas. begärde 1967 utarbetade arbetsmarknadspolitiska program, att AMS skulle få ett belopp motsvarande av verkets budget för forsknings- och utvecklingsarbete. kongress uttalade sig ånyo för kraftigt ökade insatser inom arbetsmarknadsområdet. Vi ansluter oss till denna uppfattning och hänvisar i synnerhet till den förut nämnda organisationskommitténs uttalande, att det blivande kommer att ägna sig åt uppdragsforskning men att detta förutsätter medelstillgång hos potentiella uppdragsgivare, t. ex. AMS. Vi vill också instämma i kommitténs uppfattning, att betydande effektivitetsvinster skulle stå att vinna genom ökad forskning rörande arbetsmarknadspolitiken. Vår slutsats blir att i fortsättningen större medel bör anvisas för forskning kring arbetslivets, främst arbetsmarknadspolitikens problem. , sorn har ansvaret för politikens förverkligande, bör förfoga över merparten av dessa medel och formulera de forskningsuppgifter som ur verkets synpunkt förefaller mest angelägna. På sätt som sker, t. ex. beträffande pedagogiskt utvecklingsarbete, kan verket ge forskningsinstitutioner i uppdrag att genomföra dessa projekt. Det ligger nära till hands att härvid utnyttja de personella resurser som kan komma att finnas vid det blivande . Med hänsyn till att detta institut f. n. är under uppbyggnad och att storleken av de resurser som kan avdelas för de här angivna forskningsuppgifterna ännu inte kan överblickas, vill vi inte yrka på att medel för angivna ändamål ställs till AMS:s förfogande redan under /73. Vi finner det emellertid ytterst angeläget att uttalar sig i princip positivt till ovan angivna synpunkter, så att planeringsarbetet för ökade forskningsinsatser på detta område ofördröjligen kan påbörjas av AMS. Ekonomiska forskningsresurser bör därefter, med början /74, ställas till förfogande i successivt ökad omfattning med sikte på en målsättning, som överensstämmer med den av LO formulerade, det vill säga av AMS:s årliga budget. Med tanke på uppgiftens höga angelägenhetsgrad bör målet kunna uppnås . Med stöd av det ovan anförda får vi härmed föreslå att hos Kungl. att forskningen kring arbetslivet och arbetsmarknadspolitiken intensifieras och utökas, att AMS anmodas att /73 påbörja planeringen för dessa ökade forskningsinsatser, samt att ekonomiska medel härför ställes till AMS:s förfogande från och med /74, vilka successivt utökas för att nå omfattningen en procent av AMS:s årliga budget senast . () () () HANS () i () i () i