mot · FV021910 · 1972-11-28 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 135 angående avtal med den europeiska ekonomiska gemenskapen, m. m. Det är mycket betydelsefulla steg i det europeiska samarbetets historia som tagits genom de förhandlingar som lett fram till att , och fr. o. m. kommer att ingå som medlemmar i den europeiska gemenskapen. En tullfri marknad i omfattande inemot 300 miljoner människor upprättas. Detta betyder att den målsättning som de västeuropeiska länderna förklarat sig eftersträva nu står inför sitt förverkligande. För övriga europeiska länder och inte minst är det givetvis av den allra största betydelse att få tillgång till denna marknad. Det utvidgade EEC och det till EEC knutna frihandelsområdet svarar för av vår exportmarknad. För svensk industri och för svensk ekonomi i dess helhet är det därför ett livsvillkor att vi kan hålla våra positioner på dessa marknader och att våra företag kan konkurrera på likvärdiga villkor med . Detta kan bara ske genom att får deltaga i det ekonomiska samarbetet och den ekonomiska integrationen i . Inom EFTA:s ram hade vi redan uppnått väsentliga framsteg genom den frihandel med industrivaror som upprättats inom EFTA. När flera av EFTA:s tidigare medlemsländer nu kommer att ingå som medlemmar i det utvidgade EEC var det givetvis nödvändigt för kvarvarande EFTA-länder att uppnå en överenskommelse med EEC som garanterar att inga nya handelshinder uppstår och som säkrar och befäster de uppnådda framstegen. För och svensk ekonomi med dess högt utvecklade och specialiserade näringsliv, inriktat just på export och internationell konkurrens, var detta helt enkelt ett grundläggande behov. När den lade fram sina önskemål beträffande de framtida förhållandena mellan och gemenskaperna framhöll regeringen att strävar efter att delta i utvidgningen i de europeiska gemenskaperna genom omfattande, nära och varaktiga ekonomiska förbindelser. Från svensk sida förordades att en tullunion mellan och gemenskaperna skulle upprättas för att säkra dessa omfattande, nära och varaktiga förbindelser. förklarade sig berett att delta i det jordbrukspolitiska samarbetet liksom i samordningssträvandena på en rad andra områden. Samarbetet skulle ske i former som möjliggjorde för att fortsätta sin neutralitetspolitik. Frågan om anslutningsformen till gemenskaperna hölls öppen i regeringsdeklarationen av . Genom deklarationen förklarade den att av neutralitetsskäl inte kunde bli medlem av EEC. Vid upprepade tillfällen har från vårt håll framförts kritik av regeringens sätt att handlägga frågan under betonande av vikten av att målsättning att uppnå omfattande, nära och varaktiga ekonomiska förbindelser med EEC måste stå fast. Under den fortsatta diskussionen förordade att liksom 1961 borde ansöka om associering enligt § 238 i . Detta skulle enligt vår mening ha ökat möjligheterna för att uppnå ett fastare och bredare samarbete med EEC och en avtalsreglerad harmonisering av konkurrensvillkor och konkurrensförutsättningar. Det avtal som EEC nu erbjuder är betydligt mindre omfattande och mindre stabilt än den konvention som reglerat vår handel med EFTA-länderna. Avtalet innebär tullfrihet i princip för industrivaror men det utesluter jordbrukssektorn och omfattar ej samarbete på de många områden vid sidan om handeln som är avgörande för att våra företag skall kunna konkurrera på lika villkor på den vidgade Europamarknaden. Den tullfrihet vi genom avtalet fått för av vår industriexport är givetvis värdefull, liksom den behållna tullfriheten i EFTA-länderna. Detta öppnar möjligheter som det gäller att ta väl till vara. skärps naturligtvis konkurrensen både på vår egen hemmamarknad och på våra marknader hos EFTA-länderna där nu också EEC-länderna kan sälja tullfritt. I proposition 1972:135 uttalar regeringen tillfredsställelse med det nu uppnådda handelsavtalet. Departementschefen förklarar sålunda att de centrala svenska önskemålen om samarbetets utformning i huvudsak har uppfyllts och att förhandlingsresultatet innebär att våra väsentligaste förhandlingsönskemål kunnat tillgodoses inom ramen för det avtal som träffats. Av det redan anförda framgår att har väsentliga intressen av att ingå ett avtal med EEC. Alternativet att skäras av med tullmurar från den västeuropeiska gemensamma marknaden och att se nya tullmurar resa sig mellan oss och och hade varit oacceptabelt. Vi bör därför acceptera det avtal som EEC erbjudit. Men fördenskull har vi ingen anledning att från svensk sida fördölja att vi är besvikna över resultatet och att det avtal vi nu får inte motsvarar de omfattande, nära och varaktiga ekonomiska förbindelser varom alla demokratiska partier i var eniga som målsättning för förhandlingarna. Vi vill speciellt understryka följande aspekter, även om vi är medvetna om att exemplifieringen kan göras fylligare. önskade att samarbetet med EEC skulle få formen av en tullunion - därigenom skulle avtalet få en stabil och varaktig grund. I sitt memorandum av till de europeiska gemenskaperna uttalade sålunda den att den finnér det angeläget att åtaganden om harmoniseringen av det yttre gränsskyddet intas i avtalet mellan gemenskaperna och . Vad vi uppnått är ett begränsat frihandelsavtal för industrivaror utan någon avtalsreglerad harmonisering. Härigenom har vi också tvingats att acceptera ett komplicerat system med ursprungsbevis beträffande alla delar av en produkt som skall exporteras till EEC-länderna eller till de kvarvarande EFTA-länderna. Om mottagarländernas tullmyndigheter visar sig byråkratiska kan de på ett avgörande sätt försvåra svensk export. I sitt memorandum av till de europeiska gemenskaperna betonade den i fråga om tullawecklingen att strukturella svårigheter för olika varusektorer borde kunna lösas inom ramen för de allmänna övergångsbestämmelserna. Den framhöll därvid: Undantag bör i båda parternas intresse och med hänsyn till gällande GATT-förpliktelser inte komma i fråga. Sådana undantag skulle dessutom stå i strid med den deklarerade målsättningen att inga nya hinder skall resas för den inomeuropeiska handeln. Även sedan det blivit klart att EEC inte kunde acceptera förslaget om en tullunion slog statsministern fast i en interpellationsdebatt att vi kommer att eftersträva ett GATT-enligt och ett effektivt fungerande avtal om total frihandel för industrivaror. Däri ligger att EFTA-tullfriheten skall bevaras. Dessa önskemål har inte kunnat uppfyllas, eftersom det nu ingångna avtalet innehåller bestämmelser om särbehandling för en rad s. k. känsliga produkter, t. ex. papper, papp, pappersprodukter, visst specialstål, kullagerstål etc. där en betydligt längre övergångstid stadgas än för övriga varor. Inte heller har kunnat undvika att en tullmur för papper och pappersprodukter kommer att resas i och för svensk export eller att tullfriheten går förlorad för många svenska livsmedelsprodukter vid export till och . I regeringens memorandum av slogs fast som ett grundläggande krav att avtalet bör täcka även andra betydelsefulla områden än tullar och handelsregleringar. Regeringen underströk att man på Euratomfördragets område önskade ett samarbete som omfattar avveckling av tullarna, försörjningsfrågor samt svenskt deltagande i forsknings- och utvecklingsarbete, att man önskade delta i ett konsultationsförfarande beträffande konjunktur- och stabiliseringspolitik, medelfristig ekonomisk planering och monetära frågor och man betonade att fäste stort avseende vid att få tillfälle att i lämpliga former delta i gemenskapernas samarbete på sådana områden som industripolitik, teknisk forskningspolitik, energipolitik och miljöpolitik. På alla dessa områden har önskemål inte tillgodosetts i det nu träffade avtalet, eftersom dessa områden inte inbegripes i avtalet. önskade delta i det jordbrukspolitiska samarbetet inom gemenskapen. När man under de utredande samtalen kom fram till att detta icke var möjligt för ett icke medlemsland förordade den i sitt septembermemorandum ömsesidiga preferenser för jordbruksvaror av större betydelse i handeln mellan och gemenskaperna. Under förhandlingarna begärde sedan EEC att skulle göra vissa ensidiga åtaganden beträffande import av jordbruksprodukter från EEC. I interpellationsdebatten förklarade emellertid statsministern: ensidiga åtaganden bör enligt vår mening inte komma i fråga. Slutresultatet blev ändock att i det nu träffade avtalet har fått acceptera att göra vissa sådana ensidiga åtaganden. I sitt memorandum av föreslog den att ett samarbetsorgan på ministernivå skulle administrera avtalet och vidareutveckla samarbetet. Regeringen framhöll också att det var betydelsefullt att får möjlighet till information och samråd och att får del av förslag från kommissionen inom området för det överenskomna samarbetet så snart dessa framlagts för ministerrådet. Det hette vidare: Skulle någondera parten finna att en planerad åtgärd i väsentlig grad berör dess intressen skall på begäran konsultationer äga rum. Dessa önskemål har emellertid inte tillgodosetts. Avtalet om tullfrihet för industrivaror är villkorligt därför att det i realiteten fastställde fyra grupper av exportvaror som får olika behandling. En grupp anses inte få någon vikt för de nuvarande EEC-ländernas konkurrensläge - för varor i denna grupp avtrappades nuvarande tull under 4 på samma sätt som för alla varor från de länder som förhandlade sig till fullt medlemskap. Denna första grupp av varor representerar 65 å av vår nu tullbelagda export till EEC. En andra grupp industrivaror betecknas som känsliga känsliga för ifrågavarande industrier inom EEC. Hit hör bl. a. ferrolegeringar, bly, zink, koppar, konstgjorda fibrer (rayonull), specialstål, rostfria rör och kullagerrör. För denna grupp, som får en tullavtrappningstid , inför man en säkerhetsventil för EEC-ländema, som ger dessa möjlighet att begränsa import till låg eller ingen tull. En tredje grupp varor har den mest besvärande särbehandlingen. Den gäller en av våra viktigaste industrisektorer, pappersindustrin. Här skall tullen avtrappas under . Och inte nog med det tullar återinföres temporärt för papper till så att dessa tullar når . Bestämmelserna om förlängd övergångstid för både den andra och tredje gruppen varor innebär att den svenska exporten hålls tillbaka medan industrin i de gamla EEC-ländema och konsoliderar sig. riskerar här att förlora marknadsandelar och att efter övergångstidens slut befinna sig i en försämrad konkurrenssituation. En fjärde grupp varor slutligen får tullfrihet i normal ordning men ställs under en särskild statistisk övervakning . Det gäller bl. a. plywood, träfiberplattor, kullager m. m. Det är en varning till att skyddsklausulerna kan utnyttjas för att återinföra tullarna om vår export till stiger för snabbt. Samma övervakningsprocedur kan också komma att gälla för papper och stål och andra varor efter övergångstidens slut. Självklart innebär denna övervakning ett osäkerhetsmoment för den svenska exporten, eftersom man vet att en alltför konkurrenskraftig svensk export kan resultera i att undantagsåtgärder vidtas. Vi vill också peka på de problem, som införandet av systemet med att fastställa vissa tak (plafonder) för den andra och tredje av de här nämnda varugrupperna medför för de enskilda företagen. I synnerhet för papper och pappersprodukter är dessa tak alltför snålt tilltagna. Ett enda nytt pappersbruk som kommer in i produktionen skulle höja exporten med mycket mer än de som den årliga ökningen av plafonden beräknas på. EEC kan således ända på detta sätt hålla tillbaka vår export och själv ta hand om den ökande efterfrågan. Härigenom skulle de svenska företagen förlora marknadsandelar och gå miste om viktiga nya avsättningsområden. En väsentlig fråga blir givetvis på vilket sätt de nu fastställda kvoterna skall fördelas på olika producenter. Dessutom: vi har inte någon garanti för att den speciella övervakningen är slut . Om den svenska exporten då ökar kraftigt kan EEC återinföra plafondsystemet eller införa tullavgifter eller någon annan motsvarande åtgärd. Men kan man förvänta sig att de enskilda företagen gör något annat än en ren kommersiell bedömning av sina exportmöjligheter? På vilken nivå skall den handelspolitiska bedömningen göras beträffande i hur hög grad vi vågar satsa på en starkt expanderande export av här berörda produkter? Hur mycket skall t. ex. den svenska pappersindustrin våga bygga ut för framtiden? Frågorna hopar sig. Vi har redan konstaterat att en betydelsefull begränsning i det ingångna avtalet är att jordbruket lämnas utanför. För det svenska jordbrukets del innebär detta ökade avsättningsproblem. När t. ex. övergår till EECs pris- och marknadspolitik på jordbruksområdet försämras avsevärt möjligheterna att fortsätta den traditionella exporten av bl. a. bacon, smör och vete. Tar vi hänsyn också till att och står väl rustade att utnyttja fördelarna av den nya stormarknaden på jordbruksvaror kan detta betyda att en del av den svenska exporten till de nuvarande sex EEC-länderna också går förlorad. Till de positiva sidorna för svenskt jordbruk hör att importtrycket från förmodligen kommer att minska då det blir lönsammare för de danska jordbrukarna att exportera till det utvidgade EEC än till . Nackdelarna av avtalet är emellertid betydligt större. Får vi inte garantier för vår traditionella export till bl. a. och kan vi inte åstadkomma ett ökat jordbrukssamarbete inom rest-EFTA kan frihandelsavtalet paradoxalt nog leda till en minskad handel med jordbruksprodukter för del. Från jordbrukarnas fackliga organisationer har man också uttryckt farhågor för att det svenska jordbruket kan komma att bli den näringsgren i som relativt sett förlorar mest på vårt avtal med EEC. Vi finner det därför ytterst angeläget att vi från svensk sida använder oss av den möjlighet som enligt avtalet finns att i det gemensamma förvaltningsorganet ta upp förekommande problem på jordbruksområdet i syfte att finna lämpliga lösningar på dem. I propositionen omtalas att regeringen vid förhandlingarna förklarade för motparten att man hade för avsikt att göra detta. Vi förutsätter att dessa frågor kommer att aktualiseras vid tidigast möjliga tidpunkt. bör också mot denna bakgrund med energi fullfölja sina kontakter med kvarvarande EFTA-länder för att söka nå ytterligare överenskommelser om ömsesidiga lättnader i exporten av jordbruksprodukter. En avsevärd nackdel är också att EECrs definition av jordbruksvaror inte överensstämmer med EFTA:s och att många svenska livsmedelsprodukter, som av EFTA klassificerades som industrivaror och därför var tullfria i och , enligt EEC är jordbruksvaror och beläggs med vanliga importavgifter vid export till och . Detta gäller bl. a. för fetter och oljor och fisk m. m. samt för frysta fiskfiléer, fisk- och skaldjurskonserver, vilka varor exporteras främst till i icke obetydlig omfattning. I detta läge, där vi förlorar den hittillsvarande tullfriheten för exempelvis fiskkonserver, är det inte förvånande att den största fabrikanten i , , beslutat bygga en fabrik i . Det svenska förhandlingsresultatet beträffande fisk- och fiskvaror måste betraktas som magert. Av det redan anförda framgår att fiskkonserver och färsk fisk (med undantag för sill) kommer att beläggas med tull vid export till EEC. har däremot lovat att behålla tullfriheten för importen till av fiskkonserver och frysta filéer från och , och dessutom utsträcks samma åtagande till att gälla hela EEC-området. Dessa åtaganden framstår som anmärkningsvärda eftersom redan vår import kraftigt överstiger vår export av fisk och fiskvaror. Tyvärr måste man därför konstatera att det nu träffade avtalet inger bekymmer för det svenska fiskets framtida utveckling, eftersom både avsättningsmöjligheterna och lönsamheten inom det svenska fisket genom avtalet ytterligare kommer att försämras. För en del andra livsmedel är EEC villigt att slopa det fasta tullskyddet men behålla en rörlig importavgift. Eftersom flera av dessa livsmedel tidigare var tullfria i och betyder det att här kommer att möta nya importavgifter (gäller bl. a. choklad, biscuits, konserverade soppor m. m.). Allt som allt drabbas en svensk jordbruksoch livsmedelsexport på cirka 300 milj. svenska kronor av nya eller höjda handelshinder. Det bör också noteras att i slutskedet av förhandlingarna tvingades göra vissa ensidiga åtaganden i fråga om vin och trädgårdsprodukter. avskaffar således tullen helt på vin och blomsterlök och sänker dem till hälften för exempelvis blomkål och färska morötter. Detta innebär att svensk trädgårdsnäring tvingas acceptera vissa uppmjukningar i sitt importskydd utan att få motsvarande fördelar. Slutligen måste man i helhetsbilden av avtalets effekter på jordbruks- och livsmedelsindustriprodukterna medtaga att vissa livsmedelsprodukter, som inte varit föremål för frihandel i EFTA, nu kommer att få tullförmåner i EEC. Detta gäller bl. a. knäckebröd och ett antal övriga bageriprodukter. Det är emellertid svårt att bedöma vilken reell betydelse dessa förmåner kommer att få för den svenska exporten. Både skyddsklausulerna och ursprungsreglerna utgör väsentliga begränsningar i frihandeln. Båda dessa begränsningar sammanhänger med det faktum att vårt avtal icke resulterade i en tullunion utan i ett frihandelsavtal. Frihandelsöverenskommelsen innebär att man måste ha ursprungsregler för att avgöra när en vara kan anses ha svenskt ursprung och därmed kan få tullfrihet i EEC. Skyddsklausuler är något som rimligen inte skulle ha ingått i ett avtal om en tullunion. I propositionen hävdar handelsministern att skyddsklausulerna i allt väsentligt motsvarar svenska intressen och önskemål och att de är normala i denna typ av avtal. I det nu föreliggande avtalet har de emellertid i vissa fall utformats på ett anmärkningsvärt sätt, som knappast överensstämmer med svenska intressen. EEC kan sålunda vidta skyddsåtgärder om allvarliga störningar inträffar inom en sektor av näringslivet eller om det ekonomiska läget i en region drabbas av en allvarlig försämring (artikel 26). Man behöver enligt artikel 27 inte ens avvakta resultatet av konsultationer mellan parterna i den blandade kommittén. Om ett EEC-land anser att exceptionella förhållanden föreligger kan t. o. m. skyddsåtgärderna sättas in utan att konsultation påkallats. Handelsministern förklarar sig övertygad om att skyddsklausulerna inte kommer att utnyttjas utan mycket starka skäl och hänvisar till att samarbetet måste bygga på ett ömsesidigt förtroende. Naturligtvis behöver inte varje exportör räkna med att drabbas av skyddsåtgärder. Men från företagarens synpunkt kvarstår osäkerheten, i synnerhet beträffande de varor som redan angivits som känsliga. Och tyvärr är det just den mest konkurrenskraftiga, den framgångsrikaste, delen av vår industri som kommer att känna sig osäker. Undantagsklausulerna kan därför försvåra framtida investeringsbeslut. Vad beträffar ursprungsreglerna ger propositionen knappast en rättvisande bild av alla de problem som de enskilda företagen kommer att möta. Den nu beslutade ursprungskontrollen är både besvärligare och mera restriktiv än motsvarande system inom EFTA. I realiteten innebär alltså ursprungsreglerna nya hinder i handeln med och liksom med alla övriga EFTA-länder. De nya reglernas tillämpning kommer inte bara att medföra nya kostnadsökningar för företagen utan kan kanske t. o. m. avskräcka mindre företag från att exportera. Eftersom reglerna favoriserar produktionssamarbete med företag inom EEC kommer de att leda till en omläggning av handeln och göra det svårare för såväl att fortsätta produktionssamarbete med t. ex. japanska och amerikanska företag som att öka sina inköp av industrivaror från östländer och . Verkningarna av dessa tendenser kan framför allt bli allvarliga . De nya ursprungsreglerna stadgar att en utifrån importerad vara får ursprung i EEC respektive - och därmed tullfrihet i handeln dem emellan om den bearbetas där så mycket att den byter tullnummer i tulltaxan enligt den för alla länder gemensamma tullnomenklaturen (Brysselnomenklaturen). En komplicerande omständighet är att särskilt när det gäller kemiska produkter samt maskiner och elektriska apparater registreras enligt Brysselnomenklaturen delar, komponenter eller utgångsvaror under samma nummer som slutprodukterna. Om en från importerad komponent sålunda ingår i en svensktillverkad maskin med samma tullnummer som komponenten, får maskinen inte tullfrihet i EEC, om den importerade komponenten överskrider av den färdiga varans värde. Inom maskinområdet tillkommer en regel som säger att förutom att varje utifrån köpt komponent måste byta nummer värdet av utifrån importerat ingångsmaterial över huvud taget inte får överstiga av slutproduktens värde fritt fabrik. Det blir således en mycket omständlig procedur för maskinfabrikanten att först klassificera alla komponenter i sin maskin under rätta tullnummer, att sedan anteckna varifrån de köpts och visa det genom fakturor eller liknande från underleverantörerna om tullen begär bevis. Hittar han nu någon tredjelandskomponent som klassificeras under samma nummer är tullfriheten borta. Men klarar han även det provet måste han med sin kalkyl visa att tredjelandsmaterialet inte överstiger . Betänker man i hur hög grad modern verkstadsindustri köper delar ifrån varandra och från underleverantörer blir komplikationerna tydligare. I synnerhet är ju underleverantörssystemet mellan de nordiska länderna väl utvecklat. Tyvärr finns en uppenbar risk att de nya ursprungsreglerna kommer att skapa svårigheter för den internordiska handeln, svårigheter som inte bara kommer att drabba våra stora exportföretag utan i samma mån de mindre och medelstora verkstadsföretagen. Ett alldeles speciellt problem gäller handeln med varor som exporteras till länder inom nuvarande EFTA. har en svensk fabrikant enligt kunnat använda tyskt eller franskt material av slutproduktens värde och ändå kunnat sälja tullfritt till t. ex. . Fr. o. m. måste han tillämpa EEC-reglema, vilket innebär att det tyska eller franska materialet måste byta tullnummer om slutprodukten skall bli tullfri. Det kan innebära en betydande begränsning och betyder i realiteten att nya handelshinder upprättas inom EFTA-handeln. när den fullständiga tullfriheten inträder betraktas emellertid allt material från EEC som inhemskt material. Först då kan man utan komplikationer använda dylikt material från EEC-länder i EFTA-handeln. Mot bakgrunden av vad som ovan anförts finner vi det angeläget att möjligt upptar diskussioner i det gemensamma förvaltningsorganet om förenkling av ursprungsreglerna. Speciellt angeläget är att avlägsna de svårigheter i EFTA-handeln för tullawecklingen sorn ovan berörts. bör därför fullfölja diskussionerna både med EFTA- och EEC-länderna för att skyndsamt få gehör för kraven på att gällande EFTA-regler skall kunna tillämpas i handeln mellan kvarstående EFTA-länder liksom med och . bör också ta initiativet till andra förenklingar i ursprungsregelsystemet i takt med att erfarenheterna av detta system visar behovet av sådana ändringar. I ett frihandelsavtal måste man också ha särskilda konkurrensregler för att undvika att stater och företag tillgriper andra metoder än tullar och handelshinder för att begränsa konkurrensen. I avtal med EEC finns bl. a. bestämmelser om konkurrensbegränsande kartellavtal. EEC har förklarat att dessa bestämmelser skall tolkas och tillämpas på samma sätt som motsvarande regler i artiklar 85 och 86. Någon opartisk instans som kan avgöra tvister mellan och EEC om fördragets tolkning finns dock inte. blir därmed helt underkastat rättspraxis utan möjlighet att påverka den. Om ett svenskt företag brutit mot kartellreglema kan visserligen frågan tas upp i den s. k. blandade kommittén, som är det enda samarbetsorganet mellan och EEC, men om parterna där inte blir eniga har EEC rätt att vidtaga skyddsåtgärder, vilket förmodligen innebär att man kommer att återinföra tullarna.