mot · FV02243 · 1972-01-19 00:00:00 — om översyn av förvaltningsutbildningen. Två huvudkrav kan ställas på den offentliga förvaltningen. Dels skall den vara det instrument genom vilket de politiska besluten förverkligas, dels skall den verka på ett sådant sätt att den enskildes rättstrygghet säkerställs i frågor som handläggs av förvaltningsorganen. Det väsentligaste draget i förvaltningsutvecklingen är den offentliga verksamhetens expansion. Denna expansion har för förvaltningens del lett till en ökning av såväl antalet myndigheter som antalet anställda och till en ansvällning av den totala ärendevolymen. Detta gäller såväl staten som kommunerna. har också innehållet i förvaltningsverksamheten ändrat karaktär. Från att tidigare i stor utsträckning ha haft karaktären av rättstillämpning har verksamheten nu blivit mera heterogen och skönsmässiga bedömningar, lämplighetsprövning, har kommit att spela en allt större roll, medan regeltillämpningen mera trätt i bakgrunden. Tanken på en enbart med legala instrument (författningsregler) styrd förvaltning har därmed också i någon mån förlorat sin aktualitet. Det har i stället hävdats, att de politiska instanserna måste få använda alla tänkbara vägar för att försäkra sig om att förvaltningsmyndigheternas verksamhet sker i enlighet med politikernas intentioner. Denna ansvällning och förändring av den offentliga förvaltningen har ökat behovet av att tillgodose de båda nämnda huvudkraven på en demokratisk förvaltningsapparat. För uppfyllandet av de båda huvudkraven spelar dels förfarandereglerna inom förvaltningen, dels utbildningen av förvaltningstjänstemännen en avgörande roll. Den nya förvaltningslagen innebär att generella förfaranderegler för förvaltningsmyndigheterna införts i . Detta är av speciellt stor betydelse för den verksamhet som har karaktären av myndighetsutövning mot enskilda. I denna motion behandlas det andra medlet att förverkliga huvudkraven på förvaltningen, utbildningen av tjänstemännen. Utbildningen av förvaltningstjänstemän (här avses tjänstemän på handläggarnivå med egentliga förvaltningsuppgifter) sker f. n. inom många olika utbildningsanstalter. Den traditionella ämbetsmannautbildningen juristutbildningen har minskat något i betydelse. Också den särskilda förvaltningsutbildningen vid de samhällsvetenskapliga fakulteterna politices magisterexamen har i samband med införandet av de fasta studiegångarna och utbildningslinjerna trätt något i bakgrunden. Detta har medfört, att det f. n. icke finns någon generell utbildning avsedd för förvaltningstjänstemän. gränserna mellan olika utbildningslinjer på detta område är vaga, och att utbildningarna delvis täcker varandra och därför som yrkesutbildning kan ersätta varandra. Ett ännu viktigare faktum är att stora delar av den utbildning som kan rubriceras som egentligt yrkesutbildande är inomverksutbildning. Denna bedrivs dels av myndigheterna själva, dels av speciella personalutbildningsorgan, på statssidan främst statens personalutbildningsnämnd och på den kommunala sidan främst (kommunalskolan). Denna speciella personalutbildning inom förvaltningen (internutbildningen) är stadd i snabb expansion och omfattar allt fler områden, från tekniska specialkurser till chefskurser i allmän administration. som allt fler stats- och kommunaltjänstemän genomgår av förvaltningen själv arrangerad utbildning, har antalet studerande som genomgår postgymnasial utbildning direkt avsedd för tjänstgöring inom offentlig förvaltning gått ner. Det torde på lång sikt vara en mindre önskvärd utveckling att den allmänna förvaltningsutbildningen minskar i betydelse i förhållande till internutbildningen. Enligt min uppfattning måste den nuvarande disparata, delvis substituerbara och av olika huvudmän bedrivna förvaltningsutbildningen samordnas och ses över. Målet för en sådan översyn kan antingen vara en klarare funktionsfördelning mellan olika befintliga typer av förvaltningsutbildning med beaktande av de ovan nämnda båda huvudkraven på den offentliga förvaltningen eller inrättandet av en ny utbildningsenhet, avsedd enbart för högre förvaltningstjänstemän med allmänna förvaltningsuppgifter. Sådana förvaltningshögskolor finns i flera länder och har i givits en central ställning i den högre förvaltningsutbildningen. Vid en sådan förvaltningshögskola skulle också en angelägen forskning om den offentliga förvaltningens funktionssätt kunna komma till stånd. Eftersom det inom den offentliga förvaltningen dels finns befattningar med helt och hållet administrativa uppgifter, dels finns befattningar med administrativa inslag bland andra arbetsuppgifter, bör en samordnad högre förvaltningsutbildning även ge speciella kurser i administration åt personer med annan specialistutbildning. Huruvida nuvarande otillfredsställande förhållanden i fråga om utbildningen av förvaltningstjänstemän skall lösas genom en bättre samordning av befintlig förvaltningsutbildning eller genom inrättande av en speciell förvaltningshögskola bör uppdras åt en särskild utredning att pröva. Denna utredning bör då beakta de båda huvudkraven på den offentliga förvaltningen: att vara ett lojalt instrument åt den politiska ledningen och att garantera den enskildes rättstrygghet inför förvaltningen. Med anledning av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av förvaltningsutbildningen i enlighet med vad i motionen anförts.