mot · FV0256 · 1972-01-11 00:00:00 — av m. fl. om upprättande av diplomatiska förbindelser med Republiken provisoriska revolutionära regering. valdes provisoriska revolutionära regering. FNL överlät då sina statsfunktioner på denna regering. Den har verkat . kommunisterna har motionerat angående ett svenskt erkännande av PRR. Som skäl härför har vi åberopat det faktum att PRR är en handlingskraftig regering och den enda statsbildning som kan sägas representera . PRR har sammanfattat sitt handlingsprogram i 12 punkter. Som viktigaste uppgift står naturligtvis kampen för det nationella oberoendet och för att och villkorslöst skall lämna . På så sätt kan fred uppnås och det vietnamesiska folkets grundläggande nationella rättigheter, erkända av Genéveavtal om , säkras. Av är fyra femtedelar befriat och kontrolleras av den provisoriska revolutionära regeringen. I dessa delar genomförs utbildnings-, social- och sjukvårdsprogram i stor omfattning trots de amerikanska attackerna. I vissa provinser har man t. o. m. lyckats utrota analfabetismen. Framgångsrikt håller man också på att utveckla den nationella ekonomin trots embargopolitik och monopol. Jordbruksproduktionen har stigit kraftigt, och de amerikanska bombplanen har inte kunnat förhindra nya anläggningsarbeten på landsbygden. Utvecklingen i de befriade områdena står i bjärt kontrast till vad som sker i de områden som kontrolleras av Thieu-regimen. Denna regering är för sin existens helt beroende av amerikanskt stöd. Den saknar allt folkligt förtroende. Dess ekonomi är inte bara kolonialt underutvecklad utan är också en kroniskt krisartad ekonomi. Jordbruksproduktionen har sjunkit med raketartade prishöjningar som följd. Man har också växande budgetunderskott; underskottet har tredubblats . Befolkningen, som redan dras med tunga ekonomiska villkor, har fått betala denna utveckling med stigande skatter och priser, inflation och devalvering. Medan Saigonjuntan är en korrumperad marionettregim, som saknar såväl förtroende hos som kontroll över folket, framstår provisoriska revolutionära regering som en både representativ och handlingskraftig statsbildning. PRR har också lagt fram ett fredsförslag i sju punkter som har rönt ett omfattande internationellt stöd. Det har också fått stöd av en majoritet av den svenska ledamöter och har av den svenske utrikesministern bedömts som realistiskt. Ändock har regeringen underlåtit att erkänna och begära normala diplomatiska relationer med PRR. Tjugofem stater har redan diplomatiskt erkänt PRR. Men erkänner i stället Saigonjuntan som den rättmätige representanten för folk. Och även om det sagts att de diplomatiska relationerna med Saigonjuntan nedtrappats, så har man ändå efter denna nedtrappning tillåtit juntan att öppna informationskontor i , man har gett dess personal uppehållstillstånd i , och Saigonjuntans chefsförhandlare i har fått företräde hos den svenske utrikesministern. har på inrådan av utrikesutskottet i följd motsatt sig ett folkrättsligt erkännande av PRR och ett upphävande av de diplomatiska förbindelserna med Saigonjuntan. har i sina avslagsyrkanden, lika i ordalydelsen, hävdat att läget i är oklart och föränderligt, ömtåligt och svåröverskådligt. Därför vill man inte att skall erkänna PRR. Däremot är läget tydligen inte mer oklart eller svåröverskådligt än att man anser att bör vidmakthålla de diplomatiska förbindelserna med Saigonjuntan. Krav på konsekvens har tydligen inte utrikesutskottet. Det har heller inte i sina betänkanden anfört ett enda skäl till varför bör vidmakthålla de diplomatiska relationerna till Saigonjuntan, en regim som också den nuvarande svenske statsministern karakteriserat som korrumperad och förhatlig. erkände Saigonjuntan 1957 genom röstning för dess inträde i FN. Därmed frångick man den ståndpunkt som neutralitetspolitiken dikterade. röstande i FN gjorde också medskyldigt till kränkningarna mot , för vilka stod i spetsen. Därom råder ingen oklarhet, och det stod klart . 1960, som FNL bildades och läget i kunde karakteriseras som oklart, ackrediterades den svenske till . Det var en konsekvens av det brott mot den proklamerade neutralitetspolitiken som röstningen i FN innebar. Det skulle ta innan den svenska opinionen lyckades tvinga regeringen att erkänna Demokratiska republiken . Oklarhet och svåröverskådlighet har som synes tidigare inte dirigerat den politik i erkännandefrågor. Och är oklarheten inte ens befintlig. Informationen om läget i har aldrig varit mer omfattande än . Det finns förmodligen större kunskap och mer omfattande information om i än om flertalet av de stater som erkänner. Läget i kan te sig oklart endast för dem som blundar för den omfattande information som finns om . Utskottet har också i sina betänkanden hävdat att separata svenska initiativ i erkännandefrågan, t. ex. i den form motionärerna åsyftar, torde inte vara ägnade att underlätta en lösning av konflikten. Vi kan inte finna att ett svenskt erkännande av PRR skulle vara ett separat svenskt initiativ. PRR har redan erkänts av 25 stater, förutom de socialistiska länderna, länder som ansett sig kunna stödja med u-landsbistånd och även andra länder. Vi anser definitivt att ett svenskt erkännande av PRR skulle underlätta en lösning av konflikten. Den enda lösningen på konflikten är att lämnar och att det vietnamesiska folket självt får bestämma om utvecklingen i sitt land. Härom torde en majoritet av ledamöter vilja vara överens, då man stött . Däremot försvåras fredssträvanden av att upprätthåller diplomatiska relationer med Saigonjuntan. Det ger densamma ett sken av legalitet, en legalitet som är ett huvudmotiv för vägran att lämna . Med hänvisning till vad som anförts föreslås att hos regeringen hemställer att denna bryter med Saigonregimen och tar initiativ till att upprätta diplomatiska förbindelser med Republiken provisoriska revolutionära regering. (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) (vpk)