mot · FV021128 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om konsulenter för kombinerade tjänster vid folkhögskolorna, m. m. Svensk folkhögskola har fungerat som en del av vuxenutbildningen långt innan detta begrepp myntats och fått det innehåll det har. Utöver uppgiften att i enlighet med folkhögskolestadgans målparagraf »meddela allmän medborgerlig bildning» har folkhögskolan bland sina ämnen kunnat ha sådana som miljökunskap, u-landskunskap, forskning och politik, kulturorientering och stadsplanering. Folkhögskolestudier ses av många som en möjlighet att få behörighet att antas till viss yrkesutbildning eller att påbörja högre studier. Bland eleverna på sådana kurser finns ofta studerande som får arbetsmarknadsutbildning. Detta är särskilt framträdande vid folkhögskolorna i , där elever med utbildningsbidrag utgjort mer än hälften av eleverna vid vissa skolor. En lika stor grupp tar folkhögskolestudierna som cn chans att »vidga sina vyer» och ta del av bl. a. den kulturella inriktning som en del folkhögskolor markerar. Ämneskurserna, som är korta kurser, kan hållas på universitetsnivå eller ordnas för utvecklingsstörda eller fysiskt handikappade (rörelsehindrade). Kurserna kan gälla språk eller matematik, och de kan vara inriktade på pensionärer eller studiecirkellcdare, förtroendemän eller invandrare. Bara dessa exempel visar vilket brett register folkhögskoleverksamheten kan omspänna. Intressanta från många synpunkter är naturligtvis kurserna som är inriktade på arbetsmarknadsutbildning. Men också erfarenheterna av uppläggning och resultat av undervisningen för i olika hänseenden handikappade bör vara av stort värde för den framtida utformningen av utbildningsverksamheten för dessa grupper. Här rör det sig som bekant ofta om människor som antingen fått en otillräcklig skolundervisning eller som senare haft svårigheter att tillgodogöra sig tillgängliga studieformer. Så har det t. cx. visat sig att undervisningen via () i alltför hög grad varit upplagd med tanke på elever med en bättre skolunderbyggnad än många handikappade har. Det bör vara angeläget att de erfarenheter som vunnits av sådana kurser som nämnts liksom av fortsatta resultat av folkhögskolornas fria kursplanläggning kunde sammanföras och bearbetas. Erfarenheterna kunde därefter föras över till andra skolor med redovisning av vad man kommit fram till på de pedagogiska och administrativa områdena. Man skulle undvika att upprepa misstag som begåtts och därigenom starta en ny verksamhet utifrån gynnsammare betingelser. Inför årets anslagsäskanden har föreslagit att ytterligare tio kombinerade tjänster som ämneslärare och konsulent inrättas. Statsrådet är emellertid inte beredd att förorda en sådan ökning. Vi har med hänsyn till folkhögskolornas betydelse i vuxenutbildningssystemet och det rationella i att erfarenheterna av en sorts verksamhet vid en skola skall kunna delges en annan funnit det angeläget att stödja detta förslag. Dessa tjänster skulle kunna disponeras alternativt i samverkan mellan folkhögskola, studieförbund och länsbildningsförbund eller mellan folkhögskola och . Under punkten Bidrag till engångsanskaffning av utrustning m. m. till folkhögskolor begär SÖ att skall anvisas för sanering av vissa folkhögskolors ekonomi. Även på denna punkt ställer sig statsrådet avvisande. SÖ motiverar sin begäran med att många folkhögskolor fortfarande har dålig ekonomi, trots riksdagsbeslutet om statsbidrag till folkhögskolor om totalt att utgå för sanering av folkhögskolornas ekonomi. Med tanke på att de erhållna medlen inte räckt för en riktig sanering av vissa folkhögskolors ekonomi bör detta anslag utgå även i fortsättningen. Med hänvisning till det anförda hemställes att under G 8 prop. 1972: 1, bilaga 10, beslutar om tio konsulenter för kombinerade tjänster vid folkhögskolorna och anvisar härför erforderliga medel, samt att under G 9 anvisar för sanering av vissa folkhögskolors ekonomi. (vpk) i (vpk) (vpk) i