mot · FV02693 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående skolbyggnadernas storlek. Utvecklingen på skolbyggnadsområdet har under en följd av år gått mot allt större enheter. Till en del har detta nödvändiggjorts av strävan att inom en skolenhet tillgodose efterfrågan på en lång rad olika utbildningslinjer. Till väsentlig del torde orsaken emellertid vara en överdriven tro på stordriftsfördelar av industrityp även inom utbildningsväsendet. I kortsiktigt strikt ekonomiskt perspektiv är det inte uteslutet att detta varit ett riktigt resonemang. I ett längre tidsperspektiv torde emellertid de skolsociala och därigenom också ekonomiska kostnaderna för denna ordning betydligt ha överstigit de kortsiktiga vinster som kan ha gjorts. Det är tydligt att det råder ett samband mellan å ena sidan skolornas storlek och å andra sidan trivsel, ordning och effektivitet. De fördelar som i den lilla skolan ligger i det dagliga umgänget mellan eleverna i skilda åldrar vänds till uppenbara nackdelar i de alltför stora skolorna. Även i skolor med mera homogen sammansättning medför ett för stort antal elever avsevärda miljöproblem. Detta gäller särskilt högstadium. Eleverna får en anonymitetskänsla, och skolans möjligheter att vaka över elevernas verksamhet försvåras inte minst under ickelektionstid. Därmed följer bl. a. en snabbare förslitning av lokaler och materiel. Det kan därför även ur ekonomisk synvinkel finnas skäl att undvika de stora skolenheterna. Detta måste enligt vår mening uppmärksammas vid planeringen av framtida skolbyggen, och frågan måste noga penetreras inom utredningen av skolans inre arbete, vilket bör ske med förtur med hänsyn till den långa tid som åtgår för planering av nya skolbyggen och det angelägna i att undvika att fler »mastodontskolor» byggs. Det skäl som tidigare åberopats för de stora skolorna på grundskolenivån, nämligen att ge eleverna största möjliga valfrihet mellan olika högstadielinjer, kvarstår inte längre, sedan linjeuppdelningen genom Lgr 69 i hög grad inskränkts. har det blivit allt uppenbarare att den kritik som moderata samlingspartiet riktat mot dessa storskolor varit berättigad och riktig. Den undersökning som lade fram om hur lärare ser på sin arbetssituation, visar t. ex. mycket klart, att skillnaden i fråga om trivsel, arbetsmöjligheter och möjligheter till individualisering mellan en stor och en liten skola är markant. Synen på avvägningen mellan stora och små skolor måste givetvis variera något med det skolstadium som man diskuterar. Det torde vara obestridligt att den positiva miljö som en liten skola erbjuder är allra viktigast på låg- och mellanstadiet i . Framför allt den nya gymnasieskolan kräver däremot skolor som är betydligt större än de som är möjliga för låg- och mellanstadium. De nuvarande storskolorna är emellertid alltför stora för att det skall vara möjligt att bevara något av den positiva skolmiljö, med allt som det för med sig, som en mindre skola kan erbjuda. En omplacering av nuvarande skolbyggnadsprogram i enlighet med dessa synpunkter och riktlinjer är nödvändig. Utredningen om skolans inre arbete har visserligen fått i uppdrag att studera även denna fråga, men det förefaller av en rad skäl inte vara möjligt att invänta utredningens slutbetänkande, innan åtgärder vidtages för att förändra skolbyggnadsprogrammets inriktning till förmån för mindre skolenheter. Trots de negativa erfarenheter som gjorts planeras fortfarande uppförandet av ytterligare mastodontskolor. Som ett exempel kan nämnas planerna på att i bygga en skola för ca 2 800 elever, vilket tillsammans med lärare och övrig personal ger ett totalt antal verksamma inom skolan på betydligt över 3 000 människor. Denna omplanering bör ske . Det torde vara nödvändigt att detta får till följd en viss nedgång i skolbyggnadsaktivitetema under det närmaste budgetåret, eftersom en råd nya projekt bör bli föremål för förnyade överväganden och eventuellt omprojektering. Å andra sidan måste det anses troligt att dessa omprojekteringar kommer att medföra vissa ytterligare kostnader. På är det svårt att bedöma de statsfinansiella konsekvenserna av en omplanering av skolbyggnadsprogrammet i den riktning som ovan skisserats. Vissa kostnadsökningar torde vara ofrånkomliga genom att ett större antal enheter blir nödvändigt än vid ett fortsatt byggande av mycket stora skolor. Detta bör dock kunna uppvägas dels av att möjligheterna att utnyttja redan befintliga lokaler ökar, dels av att olika kostnader av annan typ nedgår. Inte minst från regeringens sida har det gång på gång understrukits vilken betydelse man tillmäter den sociala fostran som skolan är avsedd att ge. Detta till trots har man vidtagit olika åtgärder som varit ägnade att försämra kvaliteten på den sociala fostran som utbildningsväsendet har möjlighet att ge. Av stor vikt i detta sammanhang är självfallet den miljö i vilken undervisningen och skolgången sker. Tillräckligt mycket erfarenheter finns för att slå fast, att den miljö som de mycket stora skolorna ger är avsevärt mindre ägnad att befrämja den sociala fostran som läroplanerna betonar än den miljö som en mindre skola kan erbjuda. Den diskussion om skolundervisningens kvalitet som förs får självfallet inte inskränkas till enbart skolans kunskapsförmedlande uppgift, även om denna är skolans huvuduppgift. Statsmakterna måste också vara beredda att slå vakt om kvaliteten på den sociala fostran som skolan är avsedd att ge. De åtgärder som föreslagits i denna motion är ett av de steg som måste tas i den riktningen. Med hänvisning till vad som ovan framförts hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer om en översyn av gällande principer för byggnad av skolor enligt de riktlinjer som angivits i denna motion. () () H. () () () () () i Agnäs () () () () 1* 1972.