ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02668 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om utökad rätt till semester. Utvecklingen inom produktionslivet innebär en allt snabbare press och förslitning av människorna. Prestationslöner som baseras på MTM och liknande system blir allt vanligare och vid de löpande banden är arbetstakten hård och skoningslös. Många arbetare har sin dagliga gärning förlagd till arbetsplatser där hälso- och olycksriskerna är uppenbara. Arbetets monotoni ökar. Man beräknar att cirka en tredjedel av alla sjukdagar som noteras beror på stressen. En LO-undersökning visade att av LOs medlemmar menar att deras arbeten innebär stora hälsorisker. Från en arbetsplats av löpandebands-karaktär rapporterades dödsfall som uppenbarligen härledde sig av den starka pressen och ackordsjäktet. Det handlar om påtagliga urartningar inom produktionen där pressen redan är eller tenderar att bli ett allvarligt hot mot arbetarnas fysiska och psykiska hälsa. Många arbetar också i skiftarbete som obestridligen ofta medför sociala och medicinska komplikationer. Arbetet under jord har sin speciella och pressande karaktär. Stressen och pressen på dagens lönearbetare kan visserligen variera, men begränsas inte till dessa exempel. Allmänt sett har trycket hårdnat och för många arbetande känns arbetet olustbetonat och förnedrande. Arbetsköpama däremot har kunnat inregistrera starkt ökad produktivitet per capita med stigande vinster som följd. Det innebär också att de arbetande har rätt att ställa krav på olika former av kompensation i form av arbetstidsförkortning och andra åtgärder. Ett aktuellt och berättigat krav i sammanhanget är längre semester. Semestertidens längd har ändrats i olika omgångar. 1938 fattades beslut , 1951 blev det och 1963 24 dagars lagstadgad semester vilket i praktiken innebär när helgdagarna inräknas. Det är nu dags att ta ytterligare ett steg framåt och bl. a. mot bakgrunden av vad som tidigare anförts fatta beslut om 30 dagars lagstadgad semester, dvs. i praktiken en femte semestervecka. Vissa kategorier tjänstemän och arbetsledare har redan fått genomfört en sådan längre semester, men detta är då knutet till lönegrader och tjänsteår, vilket inte kan vara ett tillfredsställande system. Vi anser att rätten till en femte semestervecka bör gälla alla och inte knytas till exempelvis lönesättningen. Det är dags för en ändring av semesterlagen i den riktning vi här har angivit. Med stöd av det anförda föreslås att uttalar sig för en ändring av semesterlagen till att gälla lagstadgad rätt till 30 dagars betald semester; samt att hos regeringen hemställer att förslag härom framlägges vid vårriksdag. (vpk) i (vpk) i (vpk) i PER (vpk)
mot · FV02669 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om kostnadsfria glasögon åt synskadade barn. Många barn är redan från födelsen behäftade med synskador. Efter en första läkarkontroll av barnens synförmåga kan läkarna konstatera om synskada föreligger och om barnet måste bära glasögon under en . I vissa fall . Vid läkarundersökningar som gjorts bland fyraåringar har framkommit att av de undersökta barnen är synskadade och i behov av glasögon. Glasen är ofta dyrbara med hänsyn till synskadans art. Genom att barnen i dessa åldrar ej kan visa samma aktsamhet som äldre barn och vuxna följer att barnen ofta slår sönder sina glasögon. Det kan gälla glasen, bågarna eller bådadera. För föräldrar till synskadade barn medför dessa kostnader en betydande utgift. måste alltid barnen läkarundersökas innan de kan erhålla glasögon. Efter denna ålder äger optiker rätt att utan föregående läkarundersökning utprova glasögon. Genom denna åldersgräns finns sålunda en klar avgränsning. Det är läkarna som svarar för behandlingen av synskadade barn i de angivna åldersklasserna. Skoltiden medför också betydande kostnader för föräldrarna om barnen alltjämt måste bära glasögon. Ofta skadas glasögonen under lek med andra kamrater, vilket medför ytterligare kostnader för föräldrarna. Om en delreform på detta område begränsas upp till nionde året innebär det ej någon ytterligare belastning för läkarkåren, då denna redan nu behandlar dessa synskadade barn. Det torde vara rätt allmänt att fyraåringarna undersökes av läkare bl. a. i syfte att konstatera om synskada föreligger. Med hänvisning till ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär en utredning om möjligheterna till en reform som innebär att alla synskadade barn erhåller kostnadsfria glasögon i enlighet med vad i motionen anförts. () ()
mot · FV02671 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om en utredning angående dödsbegreppet. Den biologiska döden, som innebär att livsfunktionerna i en individs samtliga celler, vävnader och organ irreversibelt upphört, har av förklarliga skäl aldrig kunnat komma till användning som dödsbegrepp i praktiken. För dylikt ändamål har det tillstånd utnyttjats som markeras av definitivt avstannad hjärt- och andningsverksamhet (den s. k. hjärtdöden). 1 detta sammanhang hänvisas till professor . H. Hjortsjö, Allmän anatomi, , , 1970, Om livet och döden, Comm. Anat., nr 10, 1971 samt Om livet och döden, SDS 9/2 1972 och C. , Liv och död, 1 Begreppsanalys, Ronden, Nr 11, 1971 samt Liv och död, II Tanatologi, Ronden, Nr 12, 1971. Framstegen inom den medicinsk-tekniska utvecklingen har emellertid medfört: 1. att avstannad hjärt- och andningsverksamhet under vissa förhållanden kan förmås att återuppträda; 2. att hjärt- och andningsverksamhet för kortare eller längre tider kan överlåtas åt för ändamålet särskilt konstruerade apparater och maskiner; 3. att hjärta och sannolikt även lungor kan transplanteras från en individ till en annan. anförda förhållanden har framtvingat frågeställningen huruvida hjärtdöden under alla förhållanden kan bibehålla sin plats som det i praktiken enda möjliga dödsbegreppet. Genom massmedia, offentliga föredrag och debatter har allmänheten i allt större utsträckning kommit i kontakt med ett nytt begrepp, hjärndöden. Ifrågavarande begrepp har också redan framskymtat och diskuterats bl. a. i det remissvar som avgivits över förslaget till transplantationslag. De officiella myndigheternas information om begreppet har emellertid uteblivit, sannolikt beroende på en ännu icke rådande enighet beträffande begreppets djupaste innebörd. Allt flera människor i vårt samhälle synes nu kräva en klarläggande information om begreppet hjärndöd samt ett officiellt ställningstagande till begreppets eventuella införande som dödskriterium. Som ett första led i strävan att tillfredsställa allmänhetens krav om upplysning i denna för varje människa så viktiga fråga finner vi det angeläget med en utredning av bl. a. frågan om hjärndödens biologiska och medicinska bakgrund. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om snar utredning av dödsbegreppet. () () K L , 1972
mot · FV02674 · 1972-01-26 00:00:00 — av i Skärstad m. fl. om ökad samordning mellan den samhälleliga kulturpolitiken och den allmänna samhällsplaneringen. Såväl staten och landstingen som kommunerna har kraftigt ökat sina insatser på det kulturella området. Målet har först och främst varit att bredda intresset för kultur och att möjliggöra för alla folkgrupper att få del av olika kulturyttringar och utöva egen aktivitet. Dessa insatser bör betraktas som en del av den allmänna välfärdspolitiken, även om det i det här fallet rör sig om andra värden än rent materiella. De medel man använder sig av för att uppnå de angivna målen är mycket varierande. En del av insatserna tar främst sikte på att öka kunskapen och skapa förståelse för olika kulturyttringar. Folkbildningsarbetet spelar här en viktig roll. Andra åtgärder syftar till att riva ner de ekonomiska kulturbarriärerna och att göra kulturen mera lättillgänglig i den meningen att den kulturella verksamheten decentraliseras och förs ut till arbetsplatser och andra ställen där det traditionellt inte bedrivits något kulturell verksamhet. En tredje grupp av åtgärder syftar till att förbättra kulturarbetarnas ekonomiska villkor och att öka deras utbildningsmöjligheter. Samhällets kulturinsatser spänner på detta sätt över såväl produktion och distribution som konsumtion av kultur. Ett karakteristiskt drag är att kulturpolitiken efter hand kommit att spänna över ett allt bredare fält. Detta stämmer också väl överens med den breddning av begreppet kultur som skett i den allmänna debatten. Den utvecklingen bör enligt vår mening hälsas med tillfredsställelse och om möjligt påskyndas. Särskilt angeläget är det enligt vår uppfattning att man får en fast anknytning mellan insatserna på det kulturpolitiska området och den allmänna samhällsplaneringen. Kulturpolitiken får inte utformas så att den begränsar sig till att enbart avse stöd till konstnärlig och annan estetisk verksamhet. Kulturpolitiken bör i stället betraktas som en del av uppbyggnaden av framtidens samhälle i stort. På många platser har redan kommunernas kulturnämnder fått viktiga uppgifter i den allmänna samhällsplaneringen, t. ex. som remissorgan i planfrågor. Det är angeläget att ett sådant samspel mellan samhällets olika organ kan komma till stånd på alla nivåer. Man ökar då också möjligheterna att upprätthålla ett nära samband mellan olika sociala funktioner i samhället. Detta är av avgörande betydelse med tanke på den grundläggande betydelse som samhällsmiljö har på de sociala förhållandena i trängre mening (åldringsvård, barntillsyn osv.) och på möjligheterna att rätta till sociala missförhållanden. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning angående möjligheterna till ökad samordning mellan den samhälleliga kulturpolitiken och den allmänna samhällsplaneringen i enlighet med vad som har anförts i motionen. () i Skärstad . () i
mot · FV02677 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om nybyggnad för . I motion nr 834 till riksdag av herrar Wennerfors och i Agnäs påtalades det trängande behov som föreligger för nya lokaler för i . I sitt yttrande över motionen instämde kulturutskottet i att det föreligger utan tvekan ett trängande behov av bättre lokaler för . Trots detta tycks planeringen för uppförandet av nya museilokaler inte ha accelererat nämnvärt. I årets statsverksproposition anmäls att chefen för i annat sammanhang avser att föreslå Kungl. Maj:t att uppdra åt att projektera ett antal byggnadsobjekt inom kulturområdet, däribland byggnadsarbeten för och Modema museet i avsikt att skapa en reserv av färdigprojekterade objekt för kulturändamål. Trots kulturutskottets påpekande föregående år om önskvärdheten av att planeringen bedrives skyndsamt och ges en realistisk inriktning mot snara förbättringar i lokalsituationen tycks det således komma att dröja ytterligare innan nya lokaler för kan stå färdiga. I ovannämnda motion till riksdag har ingående redogjorts för det tillstånd som museets ovärderliga samlingar f. n. befinner sig i. I motionen pekades också på den uppenbara risken att museets ledning i längden inte skulle kunna fortsätta sitt arbete under nuvarande förhållanden. De farhågorna har sedan dessvärre besannats genom att tagit avsked från sin tjänst som direktör för museet. Intresset för den tredje världen och dess folk har varit i stadigt stigande i vårt land . Inte minst internationaliseringen i undervisningen och den livliga debatten om vårt u-landsbistånd har gjort att behovet av information om dessa folk och deras historia blivit alltmer trängande. Det är i detta läge beklagligt att de mycket värdefulla samlingar som disponerar över inte kan ställas ut och museet göras till det centrum för intresset kring dessa frågor som så väl behövs. Med stöd av vad i motionen anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t hemställer att en nybyggnad av lokaler för prioriteras och att ett datum för färdigställande av den ställs. () () H. () () i Agnäs
mot · FV02678 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till : Inköp av arkivalier och böcker m. ni. samlingar av äldre arkivhandlingar utgör en av våra värdefullaste tillgångar för forskningsverksamhet av många slag. Dessa arkivhandlingar utnyttjas också intensivt. I sin anslagsframställning för kommande budgetår har begärt en höjning av anslaget till : Inköp av arkivalier och böcker m. m. med , bl. a. för att täcka uppkomna prisökningar och för att reproducera vissa skadade arkivhandlingar, främst från kyrkoarkiv. Departementschefen föreslår en höjning med endast . Av det totala anslaget under denna post, enligt statsverkspropositionen , torde endast en mindre del kunna användas för reproduktion av skadade handlingar. Av de medel som fördelas bland de sju landsarkiven skall också en god del av driftkostnaderna för konserveringsverkstad och bokbinderi bestridas. tillämpar två sorters märkningar för att markera att förslitningen är svår. Rödmärkning innebär att boken eller handlingen är så skadad att den ej får utlånas; grönmärkning att den endast får hanteras med yttersta försiktighet. Vid landsarkivet i fanns 202 rödmärkta och 113 grönmärkta böcker. Antalet torde ha ökat. Den totala kostnaden för reproduktion genom fotokopiering av det skadade beståndet torde uppgå till . Den höjning av anslaget som begär innefattar för detta ändamål medel endast för att rädda de handlingar som löper omedelbar risk för förstörelse och endast för att täcka kostnaderna för reproduktionen; några ökade lönekostnader har icke beräknats. Enligt tryckfrihetsförordningen äger envar att ta del av exempelvis gamla kyrkoböcker, domböcker, kyrkostämmoprotokoll etc., och denna rätt begagnas inte bara av yrkesmässiga forskare, utan allt fler människor har tillvaratagit möjligheten att som hobby bedriva släktforskning, hcmbygdsforskning o. d. Denna grupp utgör numera huvuddelen av dem som utnyttjar landsarkivens tjänster. I nuvarande läge ställs landsarkiven inför valet att acceptera en fortsatt förstörelse av oersättliga handlingar eller att rödmärka allt fler arkivvolymer. Statsmakterna bör ställa ökade medel till förfogande för denna re produktionsverksamhet, och vi beräknar att härför erfordras en höjning med utöver den som föreslagits av departementschefen. Med hänvisning till ovanstående hemställes att beslutar att till : Inköp av arkivalier och böcker m. m. för /73 anvisa ett reservationsanslag av . () () () () () () H. () () i Agnäs
mot · FV0268 · 1972-01-13 00:00:00 — angående översättningsuppdragen för riksdagsledamöters räkning. I motioner vid riksdag yrkades på medel för biträde åt riksdagsledamöter med översättning till och från de vanligaste främmande språken av dokument m. m. Motionärerna ansåg det inte erforderligt att hos anställa särskild personal för översättningsarbete. I stället borde befintliga översättningsbyråer anlitas. tillstyrkte i sitt utlåtande 1970:51 motionärernas yrkande men uttalade att man vid behov av översättningar i första hand borde ta i anspråk de resurser som redan har tillgång till inom det internationella sekretariatet och upplysningstjänsten. I andra hand finge översättningsbyråer anlitas. Utskottet meddelade därutöver vissa detaljanvisningar angående översättningsuppdragen. Den sålunda förordade ordningen synes inte ha haft helt lyckliga konsekvenser. ledamöter har anlitat det internationella sekretariatet för översättningsarbete i mycket betydande utsträckning. Sekretariatets mer centrala arbetsuppgifter har därmed riskerat att eftersättas. Kostnaderna för uppdrag till översättningsbyråer har visat sig bli höga. Så länge inte är beredd att avsätta betydligt större belopp för ändamålet torde fastare riktlinjer och starkare restriktivitet i fråga om översättningsuppdrag vara angelägna. Det torde finnas behov av en instans med möjlighet att fastställa vilka översättningsuppdrag som har ett väsentligt samband med vederbörande ledamöters av givna uppdrag. Eventuellt bör denna uppgift åläggas det internationella sekretariatets chef. En utgallring bland i och för sig behjärtansvärda önskemål kan bli nödvändig om dels den givna budgetramen skall hålla, dels tjänstemän inte skall bli oskäligt belastade med uppgifter, som trots allt måste betecknas som sekundära. En naturlig ordning synes vara att tidskrävande och angelägna översättningsuppdrag i första hand överlämnas till översättningsbyråer, medan det internationella sekretariatet i mån av tid bör kunna åtaga sig smärre, brådskande uppdrag. Det kan måhända också övervägas om inte har möjlighet att sluta avtal med någon översättningsbyrå om fullgörande av uppdrag till lägre priser. att uppdrar åt förvaltningskontoret att utarbeta realistiska riktlinjer för handläggningen av översättningsuppdrag för riksdagsledamöters räkning.
mot · FV02680 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om höjning av biblioteksersättningen, m. m. beslöt en höjning av biblioteksersättningen till författare för lån av rättsskyddat svenskt originalverk och för i referenssamling ingående exemplar av sådant verk (KrU 1971: 5). kommunisterna har dock krävt att biblioteksersättningen höjs till , ett grundbelopp som rätteligen redan borde ha varit etablerat i budgeten. Ett högre belopp är högst aktuellt i enlighet med vad anför. Vi anser således att biblioteksersättningen nu bör höjas till för lån av originalverk och för lån av översatt verk. noterar vi dock som positivt att departementschefen höjt ersättningen för översättningar för lån och för referensexemplar och att denna bidragskonstruktion räknas så att den föreslagna höjningen av denna ersättning skall utgå hela . Till det positiva hör också de ändrade reglerna för bestämning av författarpenningen till författare med höga utlåningssiffror. En annan fråga som bör regleras är hur bokillustratörerna också skall få ersättning för bibliotekslån. Då emellertid normer härför måste utarbetas, inte minst med hänsyn till omfånget av illustrationerna i olika böcker, anser vi det nödvändigt att en undersökning först företas i detta avseende. Samhället måste också finna lämpliga former att stödja bokutgivningen på dels mindre förlag med s. k. svårsåld produktion, så att sådan bokutgivning kan ske utan rent ekonomiska aspekter, dels också att nya författare inte styrs med hänsyn till försäljningsresultatet och bokförläggarens villkor. Med hänvisning till vad vi anfört ovan och också med hänvisning till vår principiella motion beträffande kulturpolitiken hemställer vi 1. att beslutar att biblioteksersättningen utgår med för lån av rättsskyddat svenskt originalverk och för lån av översatt verk och att vederbörande utskott företar den uppräkning av förslagsanslaget som blir erforderligt; 2. att beslutar uppdra åt regeringen att göra en undersökning i vad gäller reglerna för bokillustratörers ersättning för bibliotekslån; samt 3. att beslutar uppdra åt regeringen att låta utreda frågan om de lämpligaste formerna för stöd till bokutgivningen för nya författare. (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) (vpk) i
mot · FV02681 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om rullande femdygnsprognoser för vädret i radio och TV. Det modema jordbruket är genom den höga rationaliseringsgraden och den höga effektiviteten väsentligt beroende av olika servicefunktioner. Väderleksrapporterna via och TV spelar därvid en stor roll. Framför allt under sådd- och skördetid är femdygnsprognoserna ytterst betydelsefulla för planeringen av arbetet. Det nuvarande systemet med återkommande femdygnsprognoser lider dock av bristen att tillförlitligheten mot slutet av perioden är liten. Endast för kan prognosen gälla fullt ut. Många jordbrukare, men också andra grupper bl. a. turister, skulle därför vara betjänta av rullande flerdygnsprognoser för väderleksrapporterna. Enligt vår mening är denna servicefunktion så betydelsefull att det bör ankomma på Kungl. Maj:t att vidta åtgärder för att det av året, exempelvis till och med september, skall kunna ges rullande femdygnsprognoser i och TV. bör alltså få till uppgift att undersöka möjligheterna att till nästa säsong öka sin väderleksservice enligt här anförda önskemål. Med stöd av vad här anförts hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna vad i motionen anförts om önskemålet att i och TV av året få rullande femdygnsprognoser från väderlekstjänsten. () ()
mot · FV02687 · 1972-01-26 00:00:00 — oin ändrade regler för värderingen av äldre betyg vid fortsatta studier vid universitet och högskolor. Många studerande har universitets- och högskolestudier, ett eller ett par ämnen lästs in, avbrutit dessa. Orsakerna kan ha varit olika i de enskilda fallen. Det kan ha varit familjebildning, det kan ha varit viss otrivsel och det kan ha varit intresse för att fortast möjligt komma ut i förvärvsarbete och därmed skapa en bättre ekonomisk standard för sig själv och sin familj än som varit möjligt . Det kan även ha varit andra orsaker som haft till följd att en planerad examen inte blivit fullföljd. I dagens utbildningssamhälle satsas stora belopp på att förbättra förutsättningarna för de åldersgrupper som kommit över de vanliga studieåldrarna. Mycket talar för att denna satsning bör byggas ut ytterligare på så sätt att personer, som har exempelvis en socionomutbildning men vill avlägga en jur.kand.-examen, får sina betyg i nationalekonomi tillgodoräknade. Den nuvarande ordningen ger inga möjligheter till detta annat än genom ett dispensförfarande, och då får en avlagd socionomexamen inte ligga längre tillbaka i tiden än omkring . Ett annat exempel kan vara när en lärare vill tillgodoräkna sig betyg i pedagogik vid fortsatta universitetsstudier. Dispensansökningarna avgörs av universitetskanslersämbetet enligt gällande regler och praxis. Det kan dock inte uteslutas att svårigheter ofta föreligger att rättvist bedöma varje individuellt fall. Därför vore det från alla synpunkter bättre om generella regler kunde skapas som gav både berörda myndigheter och den enskilde sökanden bestämda linjer att följa när det gäller rätten att få tillgodoräkna sig äldre betyg. Vi är medvetna om att denna fråga är mycket komplicerad, varför en utredning bör företagas. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. anhåller om att en översyn av gällande regler och praxis görs så att betyg från tidigare utbildning generellt måtte kunna tillgodoräknas vid fortsatta studier vid universitet och högskolor. () ()
mot · FV02689 · 1972-01-25 00:00:00 — av fröken m. fl. om fortbildning av musiklärare på låg- och mellanstadier. Genom införandet av Lgr 69 i har ämnet musik fått en annan ställning och ett annat innehåll . De lärare som skall undervisa i musik har däremot erhållit en utbildning som i första hand är avsedd för ämnet musik såsom det tidigare var utformat. För att det skall finnas realistiska möjligheter att nå de mål som är uppsatta för den nya skolan måste lärarna ges en utbildning som är adekvat för den undervisning som skall bedrivas. Vi föreslår därför att med utnyttjande av t. ex. en särskild studiedagsserie anordnas avsedd att ge lärare i musik, vare sig de tjänstgör som ämneslärare eller som klasslärare, en fortbildning i ämnet som ansluter till det ämnesinnehåll och de metodiska anvisningar som gäller. För sedan gick i en utbildningsserie i musikteori under beteckningen Radiokonservatoriet. Man beräknade att ungeför 20 000 lyssnare följde kursen, varav 200 kvalificerade sig för diplom. Avsikten har uppgetts vara att denna musikteoretiska utbildning skulle åtföljas av en liknande kurs i vissa kompletterande ämnen, instrument- och repertoarkännedom, dirigering m. m. En uppföljning av ifrågavarande kurs borde vara aktuell i detta sammanhang. Den skulle i så fall kunna leda till någon form av undervisningskompetens i varje fall för dem som blev diplomerade i Radiokonservatoriets första del. Med hänvisning till det anförda får vi därför hemställa att hos Kungl. Maj:t anhåller om att erhåller uppdraget att ordna fortbildning av lärare, som undervisar i ämnet musik på låg- och mellanstadiet, i enlighet med de krav som införandet av Lgr 69 ställer i ämnet musik. () ()