mot · FV02113 · 1972-01-18 00:00:00 — av m. fl. om sänkt pensionsålder m. m. Raden av fackliga uttalanden till förmån för kravet om sänkt pensionsålder kommer att fortsätta till dess klara besked föreligger att denna reform äntligen skall genomföras. Frågan, som behandlats under en lång följd av år på fackliga kongresser och avdelningsmöten, fanns även till behandling vid senaste kongress. Det går inte att ta miste på att en stark och växande löntagaropinion vill ha ett snart ställningstagande i positiv riktning från sida. besvarade vederbörande riksdagsutskott förslag om att hos regeringen begära utredning och förslag sänkt allmän pensionsålder med följande undanglidning: När tillgängliga resurser medger en sådan reform, kan en utredning av de lagstiftningsfrågor som hänger samman därmed av på förhållandevis . Att såsom en förberedelseåtgärd sätta i gång en utredning kan därför inte anses motiverat. (Andra lagutskottets utlåtande nr 1969.) Året därpå tillsattes emellertid en utredning. Den avlämnade riksdagsberättelsen förtäljer: Kommitténs arbete beräknas pågå . Det är inte enbart uppgiften att på förhållandevis knäcka de genom sänkt pensionsålder erforderliga lagtextändringarna som ingår i utredningsuppdragen. I detta ingår en rad utvidgade problemställningar. Så länge kommittén är sysselsatt med alla dessa frågor skall alltså kraven om sänkt pensionsålder tystas med de i parlamentariska sammanhang så vanliga hänvisningarna om att utredning pågår. En av de frågor kommittén skall befatta sig med gäller uttag av pension / förtid. Här får utredarna följande riktningsgivande synpunkt att begrunda: Principen är att värdet av de sammanlagda pensionsbelopp som den försäkrade uppbär i sin livstid skall bli detsamma oberoende av när han börjar ta ut sin pension. Av en helt avgörande betydelse är naturligtvis i detta sammanhang när inträdet i pensionsåldern sker. Är denna åldersgräns hög, blir mänskligt att döma värdet av de sammanlagda pensionsbelopp som den försäkrade uppbär i sin livstid mindre än om denna åldersgräns är lägre än vad nu är fallet. Den fasta punkten härvidlag uttrycker det sociala synsättet då pensionsåldern godtyckligt fastställdes till . Härav följer alltså att en pensionering är den som inträffar före uppnådda . Men det är åtskilligt som inträffat inte bara ekono miska och sociala landvinningar, som borde avspegla sig på även ett område som detta. Det som utmärker nutida arbetsliv är en stark fysisk och psykisk förslitning genom hårt uppdriven arbetstakt. Arbetsmiljön har genom nya, förut okända moment försämrats. Därför är en pensionering vid lägre levnadsålder än vad som ansågs motiverat ett rättvisekrav men också en jämlikhetsfråga. Självfallet bör äldre som vill och har förutsättningarna att ägna sig åt ett meningsfullt arbete ges möjlighet därtill vare sig nuvarande pensionsålder bibehålies eller sänkes till . Men det handlar om själva riktpunkten för pensioneringen, som löntagarna utan läkarintyg och särskild ansökan om prövning kan se fram emot som en rättighet. Det var naturligtvis ingen tillfällighet att fjolårets riksdag antog en lag om anställningstrygghet för äldre arbetstagare i syfte att främja sysselsättningen av äldre arbetstagare inom näringslivet. Till grund för beslutet låg sådana bedrövliga fakta som att arbetare redan kring 50-årsåldern och t. o. m. därunder befann sig i farozonen för att bli utsorterade från produktionen. Detta är en illustration till den fysiska och psykiska pressen inom arbetslivet. skall nu enligt utredningsdirektiven göra en avvägning, om en sänkt pensionsålder är en sådan reform som ger den från social synpunkt bäst motiverade användningen av de resurser som kan sättas in. Det är enligt vår mening oriktigt att ställa behoven hos exempelvis arbetare inom gruvindustrin och inom övriga tunga och hälsofarliga arbeten av en än tidigare pensionering i motsättning till det välmotiverade kravet om en sänkning av den allmänna pensionsåldern. I sammanhanget kommer in i bilden den mellan LO och SAF träffade överenskommelsen om en rekommendation till medlemsförbunden om sociala förmåner, i vilken ingår en ny pensionsförsäkring kallad STP 1. Enligt denna är det möjligt att gå i pension vid i stället . En annan del av STP ligger ovanpå folkpensionen och ATP efter fyllda (STP 2). STP-systemet träder i kraft men blir inte fullt utbyggt förrän . Pensionen eller pensionslönen är ett genomsnitt av inkomsten de tre bästa av de fem åren , varav måste vara 12 månader före det då pensioneringen inträder. Huvudregeln innebär att full STP 1 utgår med 65 °/o av pensionslönen (). Funnes inga övergångsregler skulle de första STP-pensionerna inte kunna utbetalas förrän omkring . Enligt överenskomna övergångsregler blir den första grupp som kan få någonting (ungefär hälften av pensionslönen) de som är . Åldersgränsen sänks sedan successivt så att man är nere vid . Enligt beräkningar av LO kommer pensionsöverenskommelsen att omfatta 800 000 framtida Enligt prognoser utförda av skulle antalet personer vara omkring 1 230 1990. Av dessa skulle direkt berörda av LOSAF-överenskommelsen vara omkring 800 000 eller . Överenskommelsen har inte löst frågan om en lägre pensionsålder för alla, vare sig för de i förvärvsarbete sysselsatta eller för exempelvis en stor del av kvinnorna, som på grund av sysselsättningsläget inte kommit ut i produktionslivet och därför inte omfattas av LOSAFöverenskommelsen. Vad finansieringen beträffar har LOSAF-överenskommelsen visat att företagen kan förmås att finansiellt bidra även till pensionering av andra löntagare än tjänstemannagrupperna. En lagfäst lägre pensionering, som ingår i den allmänna försäkringen, skulle alltså inte enbart behöva belasta de enskilda skattebetalarna. I tidigare vpk-motioner har dessutom pekats på det rimliga i kravet att slopa taket för folkpensionsavgiften. Den summa i utgiftsökning som en sänkt allmän pensionsålder till skulle medföra kan totalt uppskattas till mellan . Vid någon lämplig form för kostnadsbidrag från företagen (i nivå med vad de nu under andra former skall ge ut) kommer en icke ringa del att falla på företagens konto. Till detta bör också fogas sannolikheten av att åtskilliga i åldrarna söker förtidspension och i kraft av genomförd vidgad rätt till sådan också kommer i åtnjutande därav. Andra kan komma i åtnjutande av de skilda insatser i olika former som görs från arbetsmarknadsmyndigheternas sida. Ett beslut om sänkt pensionsålder till skulle få en del följdverkningar exempelvis att rätten att erhålla kommunala bostadstillägg utvidgas. Denna effekt kan från rättvisesynpunkt enbart välkomnas. Även personer med förtida pensionsuttag skulle härvidlag få en förbättring. Enligt vår mening talar mycket starka skäl för att tar ställning till denna fråga . bör fullfölja övriga i utredningsdirektiven med en sänkt allmän pensionsålder aktualiserade problem i övrigt. Med stöd äv det anförda föreslås 1. att beslutar om följande ändringar i 6 kap. 1 och 2 §§ Lag om allmän försäkring av , att träda i kraft och innebärande en sänkning av den allmänna pensionsåldern från 67 till : a. i 1 § första och andra styckena ersätts ordet sextiosju med sextiofem, b. i 2 § andra stycket ersätts ordet sextiosju med sextiofem; 2. att hos regeringen hemställer om att till 1972 års höstriksdag framläggs förslag om lagändringarna under punkten 1 jämte erforderliga lagtextändringar i 7 och 8 kap. AFL, avseende till ålderspensioneringen knutna övriga pensionsförmåner såsom förtidspensionering, förtida uttag och familjepensionering, samt i Lag om hustrutillägg och kommunalt bostadstillägg till folkpension; 3. att jämväl hos regeringen hemställer om att till höstriksdagen 1972 framläggs förslag om de kostnadsuppräkningar som, utöver merkostnaden om ca för halvt budgetår för till sänkt ålderspension, beräknas med anledning av merutgiften för övriga till ålderspensioneringen knutna pensionsförmåner. (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk) (vpk) i (vpk) i