mot · FV02713 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjda anslag till byggande och underhåll av vägar. Vaganslagen har under en följd av år legat på en otillfredsställande låg nivå. Trots en snabb stegring av trafikarbetet har anslagen reellt försämrats. Situationen har dock i någon mån påverkats positivt genom de beredskapsarbeten som utförts i form av vägarbeten. Trots detta har de resurser som stått till förfogande för vägväsendet inte motsvarat behoven. Dessutom måste enligt vår mening stark kritik riktas mot den geografiska fördelning som de beviljade medlen fått. Medelstilldelningen för drift av statliga vägar har jämfört med inneburit en reduktion som beräknas uppgå till . De anslagna medlen har i första hand fått användas till servicearbeten, främst snöröjning och halkbekämpning. Det egentliga vägunderhållet - bestående av beläggnings- och dikningsarbeten o. d. har blivit eftersatt. Det finns län där inte en enda nybeläggning kan göras . Läget har förvärrats genom det ökade slitage som uppkommit genom den ökade användningen av däckdubbar. Kostnaden härför beräknas till . Otillräckligheten i anslagen har lett till att personal och maskinella utrustning inte kan utnyttjas rationellt. Arbeten med låga dagsverkskostnader måste eftersträvas. De flesta kostnaderna har när det gäller driften stigit från 1972. har den otillräckliga anslagsnivån tvingat att nästan helt avstå från arbeten inom ramen för förstärkt vägunderhåll. Detta utgörs av smärre förbättringsarbeten av stor betydelse för främst de mindre vägarna. I enlighet med den förda vägpolitiken har medel för förstärkt vägunderhåll i driftprogrammet huvudsakligen disponerats för det sekundära och tertiära vägnätet, framhåller i sin anslagsframställning för nästa budgetår. Enligt vår mening bör anvisa på tilläggsstat till drift av statliga vägar att användas till förstärkt vägunderhåll. Därigenom skulle en angelägen upprustning av främst det sekundära och tertiära vägnätet kunna åstadkommas. En sådan medelsanvisning skulle innebära att personella och maskinella resurser kunde utnyttjas mera rationellt. Den skulle dessutom kunna ha betydelsefulla konjunkturpolitiska verkningar eftersom den kan föranleda skyndsamt insatta åtgärder. 15 § i Kungl. Maj:ts kungörelse angående statsbidrag till enskild väghållning (SFS 1952: 793) lyder: »Underhållsbidrag må utgå a) där vägen är av väsentlig betydelse för en stor allmänhet eller för trafik av andra än väghållare; eller b) där vägen är av väsentlig betydelse såsom samfärdsled eller utfart för en bebyggelse och vägen är av betydande längd eller vägens nödiga underhåll eller vinterväghållning måste anses vara för väghållarna synnerligen betungande. Bidrag kan avse såväl vägunderhåll som vinterväghållning eller ock ettdera av dessa slag av väghållning.» Bidraget lämnas från anslaget Bidrag till drift av enskilda vägar m. m. i statsverkspropositionens kommunikationshuvudtitel. För /73 föreslås ett anslag på . Det innebär en uppräkning med jämfört med innevarande budgetår. Efter borträknande av kostnaderna för central och regional administration återstår ett bidragsbelopp på . Bidragen till redan bidragsbeviljade vägar uppgår till , vilket efter justeringar med hänsyn till pris- och lönestegringar stiger med till . Av dessa skall gå till särskilda kommunikationsändamål (bidrag till vissa båtoch färjförbindelser). De som därefter återstår skall gå till iståndsättningsarbeten och redskapsanskaffning men kan naturligtvis inte tillnärmelsevis tillgodose behoven i dessa avseenden. Detta innebär att några nya ansökningar om bidrag till underhåll av enskilda vägar inte kan beviljas, trots att ett stort antal sådana föreligger. finns sålunda 200 ansökningar och finns 600. Flera torde kunna väntas under innevarande år. Knappheten på medel till driften av det statliga vägnätet gör att frågor angånde intagning av enskilda vägar till allmänt underhåll måste prövas ytterst restriktivt. För att inneliggande ansökningar skall kunna tillgodoses krävs till bidrag till iståndsättningsbidrag och 5 miljoner till barmarksoch vinterväghållning. Det kan enligt vår mening inte accepteras att ett stort antal vägar blir utan bidrag, såsom sker om departementschefens förslag vinner bifall. Vi finner det nödvändigt att undvika att kostnader som borde bestridas med statsmedel i stället åsamkas enskilda medborgare. Det är heller inte tillfredsställande om berörda kommuner skulle anse sig böra svara för ifrågavarande kostnader; dessa skall åvila staten. Följden av en utebliven anslagshöjning kan bli att indragning av redan beviljat underhållsbidrag till vissa vägar måste aktualiseras, eftersom medel saknas till erforderliga trafiksäkerhetsåtgärder. Det kan t. ex. gälla ombyggnad och förstärkning av broar och trummor. Liksom föregående år måste bidragsgivningen till anskaffning av redskap för rationalisering av den enskilda väghållningen dras in. Vidare saknas medel till att genom omuppskattningar kompensera väghållama för ökade underhållskostnader på grund av ökad trafik. framhåller i sina petita för /73 att trafikutvecklingen för en stor del av bidragsvägarna kan antas fortsätta att öka i betydande omfattning främst till följd av den stigande fritidstrafiken samt den snabbt ökande pendeltrafiken kring större centralorter. Jordbrukets och skogsbrukets rationaliseringar medför även en ökad tung trafik. Vi anser att bör höja det av departementschefen föreslagna beloppet med . Enligt 12 §, andra stycket i Kungl. Maj:ts vägkungörelse skall till ledning vid fördelningen av medel som på riksstaten anvisas för byggande av vägar inom områden för vilka staten är väghållare i mån av behov för varje län upprättas flerårsplan för byggande av riksvägar och flerårsplan för byggande av länsvägar. Flerårsplan skall avse och skall förnyas , om Kungl. Maj:t inte föreskriver annat. Maj:ts kungörelse om statsbidrag till väg- och gatuhållning i vissa kommuner utgår bidrag till byggande av väg eller gata enligt fastställd fördelningsplan. Även fördelningsplan skall avse och förnyas . Gällande flerårs- och fördelningsplaner avser . De skall förnyas innevarande år för . Vi finner det angeläget att de nya planerna ges en decentralistisk inriktning. framhåller i sin anslagsframställning för /73: »De av statsmakterna uttalade riktlinjerna för trafikpolitiken och den av ovan redovisade målsättningen får till följd att medlen i huvudsak förbehålls det trafikstarka vägnätet, d. v. s. riksvägar och primära länsvägar på landsbygden och infarts- och genomfartsleder i stadsområdena. Behovet av åtgärder på det mera trafiksvaga eller sekundära vägnätet på landsbygden får därför huvudsakligen tillgodoses genom förstärknings- och förbättringsarbeten.» Detta uttalande speglar väl filosofin bakom flerårsplanema för . Enligt dessa trappas anslagen till riksvägarna upp: beräknas för och 446,6 för . För länsvägarna är förhållandet det motsatta: och 1974. sker en omfördelning av medlen från glesbygdslänen till storstadsområdena. Motsvarande situation råder i fråga om fördelningsplanema. erhåller av bidraget, och . Landet i övrigt får nöja sig . De återstående utgör reserv hos Kungl. Enligt vår mening skall vägplaneringen styras av kravet på en aktiv lokaliserings- och regionalpolitik. De resurser som avsätts för vägändamål måste fördelas så att alla delar av landet får ett vägnät som tillsammans med andra åtgärder - möjliggör en i vid mening positiv befolknings- och näringslivsutveckling. Detta synsätt måste sålunda ligga till grund för arbetet på de nya flerårs- och fördelningsplanema. Vi har i en motion i anledning av departementschefens kommentar i statsverkspropositionen till vägplaneutredningens förslag något utförligare motiverat vår uppfattning i fråga om vägplaneringens inriktning. Anslaget Bidrag till drift av kommunala vägar och gator har utgjorts av ett förslagsanslag. I årets statsverksproposition förordar departementschefen att anslaget förs upp som reservationsanslag. Detta innebär att anslaget inte får överskridas. Det är emellertid inte möjligt att på förhand exakt fastställa medelsbehovets storlek. Med tanke på att det här rör sig om ett bidrag som bör utgå i den omfattning som stadgas i vederbörande författning är det rimligt att förslagsanslagets överskridandemöjligheter föreligger. Är så inte fallet kan staten komma att undandra sig författningsenliga åtaganden; ökade kostnader kommer därigenom att överföras på kommunerna. bör därför avvisa förslaget om ändrad anslagsbeteckning nu och anhålla om att den av finansministern tillsatta utredningen om den kommunala ekonomin får i uppdrag att pröva frågan. Med hänvisning till det anförda hemställs A. till Drift av statliga vägar på tilläggsstat till riksstaten för /72 anvisar ett reservationsanslag av , att avräknas mot automobilskattemedlen, B. till Bidrag till drift av enskilda vägar m. m. för /73 anvisar ett reservationsanslag av , att avräknas mot automobilskattemedlen, C. som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att den förestående revisionen av flerårs- och fördelningsplanema skall bygga på förutsättningen att vägplaneringen såsom ett instru ment i lokaliserings- och regionalpolitiken skall syfta till en positiv befolknings- och näringslivsutveckling i landet olika delar, 1. avslår förslaget att beteckningen på anslaget Bidrag till kommunala vägar och gator ändras till reservationsanslag, 2. hos Kungl. Maj:t anhåller om att utredningen angående den kommunala ekonomin får i uppdrag att undersöka verkningarna av ändrad beteckning på nämnda anslag. () () . () i Skegrie () i Luttra () i Bäckmora () i Glömminge