mot · FV02294 · 1972-01-21 00:00:00 — Denna lättnad medför naturligtvis att skatteinkomsterna för stat och kommun åtminstone för en övergångsperiod kommer att sjunka. För lösningen av de faktiskt sambeskattades skattesituation beräknas bortfallet av skatteinkomster uppgå till ca . Genomföres denna reform minskar skatteinkomsterna för stat och kommun med ca /73. Beträffande vårt förslag till indexreglering av skattesystemet föreligger det stora svårigheter att uppskatta storleken i inkomstbortfall av den relativa lättnaden i skattetrycket. Till stor del beror detta på osäkerheten om vilka förändringar i prisnivån regeringens ekonomiska politik kommer att få . Lyckas regeringen i sin prispolitik, kommer kostnaden för en indexreglering av skattesystemet att uppgå till tämligen blygsamma belopp. Skulle regeringen däremot lyckas mindre väl i sin prispolitik, stiger givetvis kostnaderna för de belopp som skall återföras till skattebetalarna. Det slutliga beloppet bör kunna fastställas . För att möjliggöra en reformering av skattesystemet i enlighet med förslag som redovisats i motionen krävs en viss uppstramning av budgeten och då i första hand för /73. Förslag till en sådan uppstramning återfinns i annat avsnitt. Vårt förslag om att folkpensionärernas grundavdrag skall höjas bör träda i kraft fr. o. m. . Den minskning av statsinkomsterna, som härigenom uppstår, kan för /73 beräknas till . På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. att den av oss begärda och av beslutade skatteutredningen omgående tillsätts, att denna utredning först tar sig an de angelägna frågorna om en kraftig sänkning av marginalskatterna för den vanliga inkomsttagaren och en anpassning av barnfamiljernas skattebörda efter deras förmåga att betala skatt med så stor skyndsamhet att höstriksdagen kan fatta beslut, att utredningen i ett andra skede klarlägger hur ett modernt skattesystem bör se ut, ett skattesystem som stimulerar resurstillväxten, gör det möjligt att spara och tar hänsyn till skattebetalarnas försörjningsbörda, att i avvaktan på denna utredning antar vårt förslag till lag om indexreglering av skattesystemet att träda i kraft , att folkpensionen skall undantagas från beskattning fr. o. m. , att rätt till avdrag för makelön för de faktiskt sambeskattade skall införas fr. o. m. . Gifta, make saknar inkomst Direkt skatt och marginalskatt vid inkomstökning i takt med uppgången i konsumentprisindex (skatteskalan för familj) Direkt skatt kr. Direkt skatt och marginalskatt vid inkomstökning i takt med uppgången i konsumentprisindex (skatteskalan för ensamstående) År Bruttoinkomst kr. Direkt skatt Marginalskatt % Reell inkomständring 19701976 under förutsättning av en årlig prisstegring, årlig löneökning, årlig höjning av den genomsnittliga kommunala utdebiteringen samt de nya skattereglerna i prop. Lön =25 000 kronor Inkomst efter skatt penningvärde Reallöneförändring efter skatt/år = + . Lön =35 000 kronor Inkomst efter skatt penningvärde Reallöneförändring efter skatt/år = - . Gift man med 2 barn. Hustrun saknar inkomst Lön = Inkomst efter skatt (inkl. barnbidrag) Inkomst efter skatt penningvärde Reallöneförändring efter skatt/år = - . Gift man med 2 barn. Hustrun saknar inkomst Lön = Inkomst efter skatt (inkl. barnbidrag) Inkomst efter skatt penningvärde Reallöneförändring efter skatt/år = - . Gift man med 2 barn. Hustrun saknar inkomst Lön = Inkomst efter skatt (inkl. barnbidrag) Inkomst efter skatt penningvärde Reallöneförändring efter skatt/år = - . Den representativa demokratin behöver breddas och fördjupas. Därom vittnar de krav på vidgad insyn och ökad bestämmanderätt som ställs i allt flera sammanhang. I ett samhälle, där den offentliga sektorn alltmer vidgats och enskilda människor blivit alltmer beroende av myndighetsbeslut på skilda nivåer, är det naturligt att medborgarna reser krav på information och medbestämmanderätt och på vidgade möjligheter att ta personligt ansvar. Det må gälla den miljö i vilken de bor, den arbetsmiljö inom vilken de verkar, det gäller samhällslivet i stort, den kommunala verksamheten och de rikspolitiska avgörandena. Många viktiga reformer har genomförts inom den svenska statsstyrelsen, vilka har lett till en bättre fungerande demokrati. Andra demokratifrågor ligger under utredning, framför allt inom grundlagberedningen och den kommitté som utreder den kommunala demokratins arbetsformer. Oberoende av utredningsarbetet bör dock debatten om demokratin fortgå och reformarbetet drivas vidare. Det finns som redan sagts påtagliga brister i fråga om medborgarnas möjligheter att påverka samhällsutvecklingen. Reformarbetet är desto viktigare som mindre tillfredsställande företeelser inom det nuvarande systemet utlöst krafter som ifrågasätter det representativa demokratiska systemet som sådant och målmedvetet strävar efter att ersätta detta med andra samhällssystem. För en aktiv debatt av vår demokratis vitalitet och funktionsduglighet talar även de centraliserings- och koncentrationstendenser som den tekniska utvecklingen drivit fram, tendenser som kraftigt förstärkts av det förhållandet att den politiska makten legat hos ett enda parti, ett parti som av ideologiska skäl konsekvent verkat och verkar för centralisering och koncentration av politisk och ekonomisk makt. I denna utveckling ligger måhända den största faran för en aktiv folkstyrelse och det svåraste hindret för att tillgodose kravet på ett verkligt inflytande och ansvarstagande hos de enskilda medborgarna. Om de mål vi eftersträvar skall kunna förverkligas, måste själva utvecklingen brytas. Decentralisering av beslutanderätt och spridning av makten utgör alltså en grundläggande förutsättning för en levande folkstyrelse. Det gäller politik och det gäller ekonomi. Ett viktigt steg mot fördjupad demokrati togs, när den partiella författningsreformen om en direktvald enkammare med proportionella val genomfördes. Den möjliggjorde att svenska folkets i val uttryckta mening kunde avspeglas i regeringens sammansättning. Det författningspolitiska reformarbetet måste fortsätta. Därvid aktualiseras i första hand själva valsystemets utformning. Utan tvivel har det proportionella valsystemet en stark förankring hos det svenska folket. Icke desto mindre har starka önskemål kommit till uttryck om att valsystemet bör utformas så att det ger ökat utrymme för personval. Ett stort ansvar faller givetvis på de politiska partierna och deras nomineringsprocedurer. Men det måste också vara möjligt att utforma valsystemet så att väljarna får större möjligheter än att rösta på person. Inom det proportionella valsystemets ram borde exempelvis de nu tillämpade listvalen kunna ändras så att väljarna kan prioritera partiernas olika kandidater. Under reformarbetet bör dessutom den parlamentariska demokratin vidareutvecklas. Det representativa system som utgör hörnstenen i den svenska demokratin bör kompletteras med ett ökat inslag av direkt demokrati. Om institutet med rådgivande folkomröstning såväl på riksplanet som på det kommunala planet utgjorde ett mera normalt inslag i beslutsprocessen än vad det varit, skulle detta med säkerhet leda till en värdefull vitalisering av folkstyrelsen och ett fördjupat engagemang däri från de enskilda medborgarnas sida. Kompromissen om den gemensamma valdagen ledde till att mandatperioden blev . Denna relativt långa tidsintervall mellan de tillfällen då väljarna får gå till val förstärker enligt vår mening behovet av ett utvidgat folkomröstningsinstitut. gällande bestämmelser om rådgivande folkomröstning är helt otillfredsställande. Garantier måste skapas för att frågorna ges en adekvat formulering och att frågorna kan besvaras med ja eller nej. Ett nytt folkomröstningsinstitut bör utformas som en minoritetsgaranti. En minoritet om minst en tredjedel av ledamöter bör kunna påfordra folkomröstning. Även beslutande folkomröstning bör kunna komma i fråga, nämligen då det gäller antagande eller förkastande av förslag till grundlagsändring. Även i detta fall bör bestämmelserna utformas som en minoritetsgaranti. bör inte begränsas till enbart rikspolitiska frågor. Även kommunala ärenden av stor betydelse för medborgarna bör kunna bli föremål för folkomröstning. Institutet skulle säkerligen öppna vägen för en aktivare debatt, vilket inte är minst betydelsefullt, eftersom den gemensamma valdagen uppenbarligen inneburit att de kommunala frågorna kommer i bakgrunden i valdebatterna. Offentliga utfrågningar i utskott Offentlighetsprincipen hör till det värdefullaste i svensk politik och svensk förvaltning. Det finns anledning att söka nya områden för tillämpning av denna princip. En åtgärd som vore ägnad att driva fram fler informationer och vitalisera den politiska diskussionen vore att ge utskott rätt att hålla offentliga utfrågningar av statsråd, experter, företrädare för organisationer m. fl. En sådan åtgärd skulle också stärka ställning, och därigenom också folkväldet. Utskotten skulle få ökade möjligheter att tränga in i ärenden och effektivt Enligt vår mening bör en viss minoritet av ett utskott kunna påfordra öppna utskottsförhör i viktiga frågor. Det svenska utredningsväsendet bygger på gamla traditioner och intager en unik ställning i världen dels på grund av utredningarnas noggrannhet, dels till följd av det omfattande faktamaterialets objektivitet. har emellertid utredningsväsendet gradvis förändrats. Utredningarna har i tilltagande utsträckning politiserats, och de har allt oftare kommit att bli expertutredningar eller s. k. departementsutredningar med drag av rena beställningsarbeten. Därmed har oppositionens möjligheter att bidraga med synpunkter redan på utredningsstadiet minskat liksom beslutsunderlagets allsidighet. Om man menar allvar med kraven på ökad insyn och en mera vital politisk debatt, måste oppositionen ges möjligheter att aktivt medverka i utredningsarbetet och inom utredningarna ta del av och bedöma däri framtaget material. Parlamentariskt tillsatta utredningar bör ses som den naturliga arbetsformen för beredning av frågor av stor eller principiell betydelse. Det kan dessutom starkt ifrågasättas om utredningar som tillkommit på framställning av i så hög grad som skall betraktas som regeringens expertorgan med rätt för vederbörande statsråd att ge underhandsdirektiv eller begära att vissa avsnitt av utredningsarbetet utbrytes för separat eller särskild skyndsam behandling. Även av offentliga utredningar bör kunna krävas större öppenhet. Regelmässigt arbetar en utredning internt , tills den framlägger sitt betänkande. Enligt vår mening vöre det värdefullt, om utredningarna oftare än nu sker under arbetets gång kunde ge information och presentera framkomna fakta och synpunkter för offentlig debatt. Genom att exempelvis vid presskonferenser redovisa sitt material skulle utredningarna kunna ge stimulans till den politiska debatten. Såsom i fråga om riksdagsutskott borde också en utredningsminoritet kunna framtvinga offentliga förhör med sakkunniga rörande betydelsefulla avsnitt av utredningsarbetet. Kollektivanslutning av medlemmar till politiskt parti är en odemokratisk kvarleva från förfluten tid. Kravet på dess upphävande har drivits från vårt håll. har också förhoppningar framförts att fackföreningsrörelsen och det parti som drar de stora fördelarna av kollektivanslutningen gemensamt skulle besluta att avstå från denna djupt odemokratiska form av medlemsanslutning. Så har dock icke skett. Enskilda medborgare kan sålunda alltjämt genom majoritetsbeslut - ofta vid möten där de själva inte haft möjlighet att vara med och utan att de ens blivit informerade anslutas till största och rikaste parti, ett parti till vilket den helt övervägande delen av partimedlemmarna har anslutits kollektivt. Det förhållandet att beslut om kollektivanslutning fattats i formellt demokratiska former innebär inte att beslutet som sådant är förenligt med demokrati. Systemet kan inte heller betraktas som en intern fackföreningsangelägenhet. Individuella fri- och rättigheter rör grundläggande demokratiska värderingar och kan inte hänföras till det föreningsrättsliga fältet. Eftersom en sanering inte kunnat genomföras på den demokratiska övertygelsens frivilliga väg, måste enligt vår mening lagstiftningsvägen tillgripas. Det bör i grundlagen stadgas att medlemskap i politiskt parti kan vinnas endast genom individuell anslutning. De av oss ovan aktualiserade frågorna rörande vidgat personval, folkomröstningar, offentliga utskottsutfrågningar, utredningsväsendet samt kollektivanslutningen hör alla till dem som behandlas av grundlagberedningen. Eftersom dennas arbete nu är i det närmaste avslutat och dess slutbetänkande kommer att remissbehandlas , avstår vi från att på dessa punkter ställa yrkanden till årets riksdag. Det statliga och kommunala partistödet i fördelas i förhållande till det antal mandat som partiet har i riksdag, fullmäktige och landsting. Detta är orättfärdigt. Ett stort och framgångsrikt parti gynnas genom att tilldelas ökade resurser, medan ett litet och mindre framgångsrikt parti i motsvarande grad får se sitt ekonomiska underlag minskat. I realiteten innebär systemet det statliga och kommunala sammantaget att ett parti kan erhålla 4 å 5 gånger så mycket pengar som ett annat och mindre parti. Det förutsätts att alla partier har samma rätt och skyldighet att föra ut de politiska budskapen till hela svenska folket. I princip har de alltså samma kostnader för sin verksamhet. Starka skäl talar för en ändring av i vart fall det statliga partistödssystemet. Såväl det statliga som det kommunala partistödet bör till betydande del utgå som grundbidrag, lika stort för varje parti som är representerat i den direktvalda församlingen. Detta bör enligt vår mening vara en riktpunkt för den utredning som i anledning av beslut tillsattes för att se över fördelningsreglerna. Däremot bör inte tidningspressens ekonomiska villkor och tidningarnas eventuella sympatier för det ena eller andra politiska partiet blandas in i frågan om partiernas finansiering. Därmed skulle nämligen skapas stora möjligheter till godtycke, orättvisor och påtryckningar till skada för såväl pressfriheten som politikernas anseende. Den kommunala självstyrelsen har en internationellt sett unik och stark ställning i vårt land. Sedan mycket länge har viktiga och kostnadskrävande samhällsuppgifter handlagts av lokala organ. Den decentralisering av beslutsfunktionerna som därigenom ägt rum utgör en viktig förutsättning för en levande folkstyrelse. Medborgarnas allt oftare och allt kraftigare markerade krav på medbestämmanderätt och insyn har i hög grad gällt den kommunala verksamheten. Frågorna här är ofta näraliggande och överblickbara, och besluten påverkar och avgör i betydande utsträckning den miljö i vilken medborgarna bor och verkar. har en omdaning av den kommunala självstyrelsen skett, som icke till alla delar varit till gagn för den kommunala demokratin. Kommunreformerna har begränsat den enskilda medborgarens möjligheter till kommunala insatser och gjort avståndet mellan väljare och valda större. Uttunningen av förtroendemannarepresentationen, fåtalsväldet, teknikernas och experternas ökade makt och lokala centraliseringstendenser har urholkat demokratin. Det växande beroendet av statliga direktiv och beslut har också inneburit att kommunerna tvingats att avstå mer och mer av sin reella självbestämmanderätt. Den kommunala demokratin bör alltså förstärkas. De vådor för självstyrelsen som de snabba kommunsammanläggningarna medfört måste motverkas. Risken för en allmänt försämrad bygd- och personkännedom hos kommunalmännen måste uppmärksammas. Härför krävs nya mindre kommunala besluts- och samrådsenheter. Kommundelsråd kan aktivt bidraga till att ge medborgarna bättre möjligheter till reellt inflytande. Åsikter, exempelvis rörande boendemiljöns utformning, kan via sådana råd på ett naturligt sätt kanaliseras till de slutligen beslutande organen. Den nödvändiga ömsesidiga informationen mellan väljare och förtroendemän skulle genom kommundelsråd kunna förbättras till båtnad för den kommunala demokratin. Som redan i det föregående anförts är det angeläget att även på det kommunala planet komplettera den representativa demokratin med inslag av direktinflytande för medborgarna genom rådgivande kommunala folkomröstningar. De kommunala frågorna är ofta av den överblickbara och näraliggande natur som gör dem lämpade att underställas medborgarnas direkta bedömning. Insyn i kommunala bolag Ett alltför vanligt sätt att undandra viktig verksamhet offentlighetens kontroll är att bedriva den i bolagsform. Detta borde icke få förekomma. I kommunallagen bör tydligare än nu stadgas antingen att sådan verksamhet inte får drivas av aktiebolag eller också att kommunäg da bolag med monopolställning och allmän servicekaraktär skall vara underkastade samma offentlighetsregler som statliga och kommunala myndigheter. Utredningen om den kommunala demokratin bör få i uppdrag att framlägga förslag med denna innebörd. Öppna styrelser och nämnder Även kommunen bör kunna öppna nämnder och kommittéer för att inför allmänheten utfråga inkallade representanter och experter. Genom ökad öppenhet skulle även radio, TV och press flitigare kunna förmedla information till allmänheten. Regionala radio- och TV-sändningar bör bidraga till att det faktaunderlag och den debatt som ligger till grund för de kommunala besluten som ett naturligt inslag i demokratin delges medborgarna. Utredning om den kommunala demokratin Till följd av kraven på nya och bättre kommunala arbetsformer, inte minst från moderata samlingspartiets sida, tillsatte regeringen en utredning med uppgift att se över den kommunala demokratins utformning. Vi finner det önskvärt att utredningen beaktar de förslag till en förbättrad demokrati som ovan anförts. utforma valsystemet så att väljarna får större möjligheter än att rösta på person, inrätta ett nytt folkomröstningsinstitut där en tredjedel av ledamöter kan påfordra rådgivande eller i fråga om grundlagsfrågor beslutande folkomröstningar, ge utskott rätt att hålla offentliga utfrågningar av statsråd, experter, företrädare för organisationer m. åstadkomma en större öppenhet hos de offentliga utredningarna, skriva in i grundlagen att medlemskap i politiskt parti endast kan vinnas genom individuell anslutning, ha rådgivande kommunala folkomröstningar, åstadkomma en ökad insyn i kommunala bolag, att partistödet till betydande del bör utgå som grundbidrag, lika stort för varje parti,och att tidningspressens ekonomiska villkor hålls utanför frågan om partiernas finansiering. Det försvarsbeslut som skall fattas gäller en femårig programplaneperiod. De säkerhetspolitiska problem till vilka hänsyn därvid måste tas sträcker sig emellertid mycket längre in . Beslutet kommer att påverka försvarets effektivitet och ha sin största betydelse som ligger kanske efter den då beslutet fattats. blir möjligheterna att genom framtida försvarsbeslut nå en viss försvarseffekt beroende av den handlingsfrihet som medges genom tidigare beslut. De säkerhetspolitiska perspektiv som bör ligga till grund för försvarsbeslutet är alltså i hög grad långsiktiga. Det aktuella läget måste inte desto mindre tjäna som utgångspunkt för det långsiktiga perspektivet. Givetvis har också det beslut för försvarets framtida utveckling som kan komma att' fattas under det närmaste året betydelse också för vår säkerhet under den allra närmaste perioden. Det blir avgörande för omvärldens tolkning av beslutsamhet att underbygga den alliansfria politiken i syfte att kunna bevara landets neutralitet i krig. Det säkerhetspolitiska läget i världen kännetecknas av såväl faktorer som pekar på en högre spänningsnivå som tendenser till avspänning. De ekonomiska integrationssträvandena påverkar på olika sätt den säkerhetspolitiska situationen. Detta gäller inte minst i vårt lands egen närregion. Rent militärt befinner sig alltjämt mellan två synnerligen starkt väpnade maktblock. På andra håll i världen finns mängder med konflikthärdar. Öppna stridshandlingar mellan stater pågår exempelvis i och . Också på många andra håll förekommer spänningar, strider och blodsutgjutelser både mellan och inom stater. Spänningsnivån är hög och rustningarna omfattande. kan obestridliga avspänningstecken konstateras. 1 eftersträvar supermakterna begränsningar av den kostsamma kapprustningen. I Tysklandsfrågan avvecklas de värsta motsättningarna mellan parterna. En överenskommelse om begränsning av de strategiska vapnen är inte otänkbar, och en europeisk säkerhetskonferens förefaller betydligt troligare . medlemskap i kan både öppna möjligheter till internationell avspänning och öka spänningstillståndet i världen. Karakteristiskt är emellertid att den omtalade avspänningen icke medfört någon som helst reduktion av truppstyrkorna i , vilka aldrig tillförne torde ha varit så numerärt stora som . En avspänning i mitt kan också motverkas av ökat tryck på flankområdena i norr eller på . Risken härav har redan starkt upplevts i vissa Balkanstater. Den militära aktivitet, som kunnat förmärkas kring och som delvis är ett uttryck för ökade satsning som sjömakt, har anledning att följa med uppmärksamhet. Det finns på sina håll en benägenhet att ta dagens faror och hoppfulla tecken till ledpunkter för ett försvarsbeslut. Det måste därför slås fast att de här påvisade tecknen till spänning och avspänning inte kan åberopas för det långsiktiga beslutets innehåll i annan mån än att de inskärper behovet av hög beredskap och handlingsfrihet. Slutet av har präglats av stark oro och stora förändringar på många håll i världen. Perioden kontrasterar därigenom mot den föregående då den världspolitiska situationen mellan 1950-talets början och 1960-talets mitt var relativt stabil. Det finns anledning att noga uppmärksamma föränderligheten i den nuvarande utvecklingen, vilken kan leda till stora omvälvningar också i framtida säkerhetspolitiska situation. Inom kommunistblocket har under det senaste årtiondet kunnat bevittnas olika former av söndring. Här kan nämnas brytningen mellan å ena sidan och å andra sidan och , liksom utvecklingen av förhållandet mellan och . Starka inre spänningar har kommit till öppet uttryck i kommunistiska stater som och . Inte desto mindre förefaller den senaste utvecklingen inom att ha lett till att grepp om satellitstaterna stärkts. framstår i sin europeiska del som mer sammanhållet och fast än för endast ett halvt årtionde sedan. reses inom blocket starka krav på en snabb ekonomisk och social expansion. Inom Västblocket kan iakttas klara tendenser till minskad militär sammanhållning. Härtill bidrager naturligtvis den ekonomiska konsolideringen av och den ekonomiska spänningen mellan och . Ur det västeuropeiska samarbetet kan omsider växa fram en stark enhet. hyser en uppenbar önskan att reducera sin närvaro i . Det är ett rimligt antagande att utvecklingstendenserna kommer att medföra betydande säkerhetspolitiska förändringar med återverkningar för del. Kommunistkina har fått sin stormaktsställning internationellt erkänd, och det är inte orimligt att förmoda att det också kommer att betraktas som en tredje supermakt. Även om trots en avsevärd kärnvapenarsenal inte förfogar över samma offensiva kapacitet som och , finns det skäl att räkna med att dess avsevärda defensiva styrka kommer att successivt öka och få en mer offensiv inriktning. Det finns anledning förmoda att ställning kommer att kraftigt förändras. Landets växande ekonomiska styrka, förändringen av dess relationer till samt dess behov av nya kontakter - med eller med - kommer med all sannolikhet att leda till att söker sig en i hög grad förstärkt maktpolitisk roll. Den s. k. tredje världen är fylld av konflikter och konfliktmöjligheter. De enskilda staterna saknar ofta inre ekonomisk, social och politisk stabilitet och drabbas därför lätt av statskupper och blodiga inbördeskrig. är relationerna mellan de f. d. kolonierna ofta spända och leder inte sällan till krig.