ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021797 · 1972-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Majis proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. I proposition 1972:111 rörande principerna för den fortsatta regionalpolitiken för statsrådet bl. a. ett förhållandevis utförligt resonemang kring frågan om stödområdets avgränsning och problemen beträffande en rimlig avgränsning av stödet i de områden som ligger nära stödområdesgränsen. Statsrådet pekar på den flexibilitet som rått i den hittillsvarande tillämpningen. Stödområdesgränsen kan inte uppfattas som en klart fixerad linje. Flera av de regioner som ligger i anslutning till stödområdet har problem som är typiska för stödområdet. Lokaliseringsstöd till företag i dessa gränsområden bör därför prövas med hänsyn härtill, uttalar statsrådet. Den inre delen av stödområdet företer alldeles särskilt svåra problem. Detta förhållande har motiverat införandet av ett s. k. inre stödområde, där möjligheter till en prioritering av såväl särskilda stödåtgärder som stödets storlek kan ifrågakomma. Vad som anförts beträffande problemen i gränstrakterna till stödområdet är enahanda även i gränsområdena till inre stödområdet. Den flexibilitet som förutsättes känneteckna tillämpningen i områden nära stödområdesgränsen bör därför även gälla gränsområdena till det inre stödområdet beträffande de lokaliseringsmedel som användes inom inre stödområdet. I vissa fall kan inom en och samma kommun eller ett kommunblock förekomma vitt skilda samhällsstrukturer. Detta kan föranleda behov av olika styrka i de samhälleliga insatserna för att uppnå den i Länsplan 70 uppsatta målsättningen. Exempel på ett sådant kommunblock kan vara i . Nuvarande , som gränsar till inre stödområdet, företer enligt min mening sådana kriterier som borde motivera att den tillfördes inre stödområdet. Nuvarande kommuncentrum, , anses i Länsplan 70 böra vidmakthållas såsom serviceort i sitt omland, även efter den förutsatta sammanslagningen 1974 med kommun. Tyngdpunkten i den regionala utvecklingsplaneringen ligger ute i länen. Länsstyrelserna har även med den nuvarande administrativa uppbyggnaden goda förutsättningar att göra nödvändiga bedömningar om de regionalpolitiska medlens fördelning i ifrågavarande gränsområden. I de fall att den kommunala planeringen och bedömning leder till att de regionalpolitiska medel som avses för det inre stödområdet anses nödvändiga för att uppnå den samhällspolitiska målsättningen i gränsområden till det inre stödområdet bör stor hänsyn tas till denna bedömning. 1 anledning av det anförda hemställes att vad i motionen framhålles beträffande tillämpningen av bestämmelserna för lokaliseringsstödet i områden nära det inre stödområdet måtte ges Kungl. Maj :t till känna.
mot · FV021799 · 1972-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. Proposition 1972:111 angående regionalt handlingsprogram aktualiserar även, och inte minst, frågan om den framtida regionala strukturen, varvid klassificeringen av regionens orter får största betydelse för regionens utveckling. De lokala och regionala förhållanden som skall vägas vid en sådan bedömning är ingående redovisade i propositionen, och jag har ingen invändning däremot. Sysselsättning, kommunikation och service anges som några av klassifice ringskriterierna. För den regionala utvecklingen i förefaller det rimligt och riktigt att ändra den föreslagna klassificeringen på det sättet att kommun hänföres till regioncentra och icke, som i propositionen, till kommuncentra. Propositionens egen redovisning av den regionala strukturen i leder, menar jag, till denna slutsats. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes att måtte besluta att kommun i hänföres till regionala centra i planen för utveckling av den regionala strukturen.
mot · FV021803 · 1972-11-16 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Majrts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. Maj:ts proposition 1972: lil, bil. I, framlägges bl. a. förslag till regionalpolitisk! handlingsprogram, vars huvudsakliga innehåll tills vidare skall läggas till grund för utveckling av den regionala strukturen. Departementschefen konstaterar själv att insatserna inte i önskad utsträckning åstadkommit bättre regional balans. Vissa delar av landet har präglats av relativt höga arbetslöshetstal. Det har varit fallet inom skogslänen som under både hög- och lågkonjunktur har haft en högre arbetslöshet än landet i dess helhet. De största sysselsättningsproblemen finns fortfarande i . Det är därför nödvändigt att de i Länsprogram 70 (BD 80) framförda åtgärdsförslagen genomföres utan dröjsmål. I länsprogrammet har bl. a. redovisats ett skogsvårdsprogram som skulle ge ca 2 000 personer sysselsättning . Flera remissinstanser har verifierat beräkningarna av sysselsättningseffekten. Vi kan därför inte finna skäl för ytterligare dröjsmål med att genomföra skogsprogrammet i . I enlighet med direktiven har industricentrautredningen framlagt förslag om försöksverksamhet i industricentra som en kompletterande stödform för det inre stödområdet, som är beläget inom , och . Enligt utredningens uppfattning bör industricentraanläggning planeras för ca 300 arbetsplatser i varje enhet. Härutöver skulle en påtaglig regionalpolitisk effekt kunna påräknas i aktuella områden, om hänsyn tas till de följdinvesteringar inom servicesektorn som normalt aktualiseras vid en sådan industrietablering. Utredningen har begränsat försöksverksamheten till ett industricentrum i vartdera och , medan man i en eventuell senare utbyggnadsetapp rekommenderar att i skall aktualiseras. Departementschefen ansluter sig till utredningens förslag. Vi anser emellertid att sysselsättningsläget i östra är så besvärande att ett industricentrum bör uppföras inom detta område i en första utbyggnadsetapp. Både och tillhör avsett område. Val av lokaliseringsort för den första utbyggnadsetappen bör därför lämpligen ske i samråd med i . Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. 1. att förslag till riksdag framlägges om intensifierad skogsvård i , 2. att förslag till riksdag framlägges om uppförande av industricentraanläggning i östra redan i en första utbyggnadsetapp. PER () () 72 1882 S 1972
mot · FV021804 · 1972-11-16 00:00:00 — Motion nr 1972 Mot. i anledning av Kungl. Majås proposition nr 125 angående utgifter på tilläggsstat I till riksstaten för /73 avseende konjunkturstimulerande åtgärder, m. m. Någon påtaglig förbättring av sysselsättningsläget har inte kunnat noteras. Dagens arbetslöshetssituation och den ytterligare säsongmässiga försämring som befaras är helt oacceptabel och oförenlig med målsättningen om full sysselsättning och inkomsttrygghet. Det verkar också som om den kommunala aktiviteten kommer att stagnera på grund av svag tillväxt av skatteunderlaget och de redan förut höga skattesatserna. För att möta den befarade arbetslösheten är det nödvändigt att åtgärder vidtages på alla tänkbara områden för att bereda arbetstillfällen. Ett angeläget och lämpligt område är en upprustning av våra järnvägsstationer. I finns ca 1 800 hållplatser där tåg passerar, varav ca 800 är bemannade stationer. Många av SJ :s stationsbyggnader är gamla och nerslitna. I olika sammanhang framhålles SJ:s dåliga lönsamhet. Detta har tydligen satt spår även när det gäller underhållet av byggnaderna. De flesta byggnader är uppförda av tegel som efter hand har mörknat så att många exteriörer inte är vidare tilltalande. Detta gäller även utseendet invändigt. Detta i kombination med gamla och slitna inventarier ger ett intryck av fattigmans kommunikationsmedel. Här skall dock sägas, att stationspersonalen verkligen försöker göra det bästa av situationen genom anläggande av välskötta planteringar och andra uppsnyggningsåtgärder. Men det räcker i allmänhet inte till för att ge ett gott helhetsintryck. Om det är så att en stationsbyggnad är SJ :s ansikte utåt, så måste det vara ytterst angeläget med en allmän uppsnyggning av byggnaderna både ut- och invändigt. Från en annan synpunkt är detta också angeläget. Det är ju så att en stationsbyggnad är det första en resenär ser av ett samhälle när han stiger av tåget. Det är därför viktigt att SJ :s anläggningar gör ett gott intryck på resenärerna. I allmänhet är också stationsbyggnaderna dimensionerade för en helt annan resandefrekvens än som råder . Det torde därför i byggnaderna finnas utrymmen som lämpligen skulle kunna upprustas och användas för de resandes trivsel, t. ex. uppsättande av automater för varma drycker, läshörnor och musikrum. Kunde detta bidra till att popularisera SJ så att SJ igen kunde bli hela svenska folkets järnväg vore mycket vunnet. Då SJ torde sakna medel för att vidtaga de åtgärder, som påtalats i motionen, borde ifrågavarande arbeten kunna utföras som beredskapsarbeten i AMS:s regi. För att få spridning över landet av dessa arbeten kunde man föreskriva att arbetena fördelades med några arbetsplatser på varje län. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition 1972:125, bilaga 9, beslutar att hos Kungl. Maj:t hemställa att medel ställs till förfogande för en upprustning av SJ :s järnvägsstationer inom ramen för anslaget B 2. Sysselsättningsskapande åtgärder för arbetslösa, i enlighet med vad som har anförts i motionen. Offset tryckeri AB 72 1883 S 1972
mot · FV021808 · 1972-11-17 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. I propositionen nr lil, bil. 1, föreslås en plan för utvecklingen av den regionala strukturen. Den bygger i huvudsak på länstyrelsernas förslag till klassificering av olika orter och regioner. Avsikten med planen för den regionala strukturen är att ange vilka funktioner som olika orts- och regiontyper skall fullgöra. För vidkommande innebär propositionens förslag att och endast tilldelas den funktion som kommuncentra skall vara utrustade för. Det innebär att dessa orter förutsätts fungera som servicecentra endast för befolkningen i den egna kommunen. Båda dessa orter fyller emellertid redan nu större funktioner inom sina respektive regioner. Som arbetsmarknader har både och stor betydelse långt utanför sina kommungränser. I kommun finns t. ex. en av läns största arbetsgivare. Den betydelse som och har som centra i regioner som är avsevärt större än respektive kommun stämmer mera med den definition som i propositionen ges regionala centra än med kommuncentra. Ett bibehållande av beteckningen kommuncentra för dessa orter måste otvivelaktigt uppfattas som en undervärdering av deras betydelse och skapa viss tvekan om vilka funktioner de skall ges möjlighet att fullgöra. Med hänvisning till det anförda hemställs att uttalar att och i planen över den regionala strukturen ges beteckningen regionala centra.
mot · FV021809 · 1972-11-16 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. I propositionen 1972:111 beträffande hushållning med mark och vatten anges bl. a. huvuddragen i riktlinjerna för utnyttjandet av våra naturresurser. Den svenska kusten indelas därvid i tre kategorier: de obrutna skärgårdskusterna, de högexploaterade kusterna och övriga kuster. Vid de obrutna skärgårdskusterna bör etablering av tung miljöstörande industri helt undvikas. De bör i stället kunna disponeras för fritidsändamål. Dessa områden karakteriseras av stor rikedom på attraktiva resurser för friluftslivet. Ett sådant område är och norra läns skärgårdskust från Simpevarv till . Bland de högexploaterade kusterna märks Stockholmsregionens kustområde innefattande hela Sörmlandskusten samt . Dessa områden är också rika på attraktiva resurser för friluftslivet, även om närheten till stora befolkningsområden medfört att en stor mängd fritidshus uppförts och att vissa delar av kuststräckorna påverkats av de tätorter som finns utmed kusten och av ett antal industrianläggningar i direkt anslutning till kusten. 1 propositionen anförs att det är av riksintresse att lämpliga markområden reserveras i bl. a. för miljöstörande industrier, medan nyetablering av miljöstörande industrier ej bör tillåtas på sträckan mellan och samt övriga delar av . En etablering av miljöstörande industri i skulle innebära ett så allvarligt hot mot de stora natur- och friluftsvärden dessa områden representerar att nyetablering av sådan industri icke bör ifrågakomma. Som framhåller i sitt remissvar har undersökningar visat att de förhärskande vindarna kommer från sydväst, syd och sydost. Då allvarliga risker för en ökning av luftföroreningar och nedsmutsning föreligger vid etablering av sådan industri, är det ofrånkomligt att det kommer att negativt påverka boendemiljön inom NyköpingOxelösundsregionen. Det är angeläget att föroreningsriskerna noga studeras och att den avgörande bedömningen beträffande etablering i sista hand får göras av de berörda kommunerna. I fråga om en vidare utbyggnad av oljekraftverk med ytterligare ett par aggregat framhålls det i propositionen av en sådan bör bedömas restriktivt. Eftersom det i Marvikenområdet icke finns någon ytterligare industrietablering och då ligger vid den obrutna skärgårdskust där, enligt propositionen, etablering av miljöstörande industri helt bör undvikas, är det angeläget att det slås fast att varje ytterligare utbyggnad av kraftverk är att anse som nyetablering och att först när man eliminerat de luft- och vattenföroreningar, som driften av ett oljeeldat kraftverk innebär, bör frågan om ytterligare utbyggnad av oljekraftverk aktualiseras. Med åberopande av det ovan anförda hemställs att vid avgivandet av yttrandet till Kungl. Maj:t över riktlinjerna angående hushållningen med mark och vatten anför vad i motionen framhållits beträffande etablering av miljöstörande industrier i samt att beträffande eventuell ytterligare utbyggnad av kraftverk sådan bör bedömas som nyetablering.
mot · FV021811 · 1972-11-14 00:00:00 — av m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. För att kunna åstadkomma en utveckling av regionalpolitiken till att bli en välfärdspolitik för alla delar av landet är det som propositionen framhåller angeläget att hela samhällsverksamheten engageras i strävandena att åstadkomma större jämlikhet mellan människorna i olika regioner i fråga om både sysselsättning och service. För att nå denna målsättning måste man förutsätta att denna större jämlikhet i olika regioner också innebär en större valfrihet för den enskilde i fråga om val av arbete och bostadsort. Av de medel som statsmakterna använt för att åstadkomma en regional utjämning eller decentralisering har lokaliseringsstöd i olika former varit det mest verkningsfulla. Den nuvarande ordningen att lokaliseringsstöd beviljas av Kungl. Maj :t eller är tämligen självklar när det gäller satsningar av en viss storleksordning. Beslutanderätten beträffande lokaliseringsstöd för mindre investeringar, exempelvis till samma belopp som företagarföreningarnas direktlån, skulle emellertid med fördel kunna decentraliseras till länsstyrelserna. Genom den sammansättning länsstyrelserna numera har kan en decentralisering av detta slag te sig naturlig i avvaktan på länsberedningens kommande förslag. Beredning av sådana ärenden inom länsstyrelserna förutsättes ske genom länsarbetsnämndernas och företagarföreningarnas medverkan. Om den här föreslagna decentraliseringen ges karaktären av försöksverksamhet, kan den utvärderas och resultatet härav läggas till grund för den fortsatta omfattningen av ett decentraliserat beslutsfattande på detta område. Vad man vinner med ett decentraliserat beslutsfattande är bl. a. att även på regional nivå beviljat lokaliseringsstöd kan utgå i form av lokaliseringsbidrag, avskrivningslån, lokaliseringslån med räntebefrielse , amorteringsanstånd och ersättning för flyttning av maskiner, inventarier och verktyg. Därjämte erhålles en snabbare behandling av ärendena, och den centrala myndigheten avlastas en viss mängd ärenden. För orter utanför stödområdet, som på grund av uppkommen arbetslöshet eller annat förhållande temporärt hänföres till orter som kan erhålla lokaliseringsstöd och för många mindre orter inom stödområdet skulle ett sådant lokaliseringsstöd vara särskilt betydelsefullt, även om det icke är av den storleksordningen att det får en så avgörande inverkan på hela regionens utveckling att det bör bedömas av en central myndighet. Med åberopande av det ovan anförda hemställs att hos Kungl. begär förslag till sådana ändringar i bestämmelserna beträffande statligt regionalpolitisk! stöd att beslutanderätten upp till ett visst belopp decentraliseras till länsstyrelserna. () () () () 72 1886 S 1972
mot · FV021813 · 1972-11-17 00:00:00 — e. beräknande av inlösens- och ersättningsrätt i övergångsbestämmelserna till byggnadslag och naturvårdslag utifrån taxeringsvärde med avdrag för restvärde i vissa fall, 4. att vederbörande utskott ges i uppdrag att utarbeta erforderlig författningstext. () i Luttra () i Bäckmora . () i Skegrie () i Glömminge Kartong: S. 9, rad 21, Står: planeverket Rättat till: planekravet
mot · FV021814 · 1972-11-16 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. andel av arbetslösheten i riket ökade från 1965 till 5,1971. hade i absoluta tal ett större genomsnittsantal arbetslösa än medan förhållandet 1965 endast var drygt hälften av antal arbetslösa. På grund av yrkes- och branschstrukturen i har arbetslösheten bland kvinnor ökat i snabbare takt än bland män. Därtill kommer att förvärvsintensiteten bland kvinnor är avsevärt lägre i än i och . Som belysning av detta förhållande kan nämnas ett av stadskontor anfört räkneexempel som visar att ytterligare 10 000 kvinnor skulle varit sysselsatta i 1965 varit densamma som i . Dessa fakta visar att arbetslösheten i inte endast är konjunkturbetingad utan i stor utsträckning strukturellt avhängig. i anförde beträffande Länsplan 70 bl. a.: näringsliv och arbetsmarknad kännetecknas av en djupgående strukturell obalans. Medan den tunga verkstadsindustrin är starkt utvecklad i och arbetsmarknaden på denna sektor kännetecknas av överhettning, är den lätta industrin och servicesektorn proportionsvis underdimensionerade. Detta medför en stor undersysselsättning för bl. a. kvinnlig arbetskraft och för lättare industri lämpad manlig arbetskraft. Utvecklingen har från arbetsmarknadssynpunkt varit ogynnsam för . Antalet arbetslösa har under aprilseptember varit högre 1972 än . Mer än 1/3 av totala antalet arbetslösa utgörs av kvinnor mot endast drygt 1/4 . Platsutbudet ligger genomsnittligt lägre än . Antalet arbetslösa tjänstemän med arbetslöshetsförsäkring har fördubblats . Antalet arbetslösa som ej är arbetslöshetsförsäkrade har ökat från 500 till 1 350 . Större delen av dessa består av kvinnor och ungdom. Ovanstående fakta är hämtade ur länsarbetsnämndens rapport till daterad 72.10.02. Sedan denna uppgjordes har t. ex. SKF meddelat att bortåt 1 000 arbetstillfällen, varav ca 250 för tjänstemän, kommer att bortfalla . Koncentrationen på tung verkstadsindustri i har medfört en underdimensionering av lättare industri och serviceverksamhet, och betydande strukturarbetslöshet förekommer i regionen av denna anledning. Situationen har förvärrats, som framgår av ovan anförda siffror och av de friställningar som bebådats. Det är angeläget att en sådan regionalpolitik förs att det ges förutsättningar för en positiv befolknings- och näringslivsutveckling i alla delar av landet. Detta måste också innebära att får sådant tillskott av lättare industri och serviceverksamhet att den inte kommer att kännetecknas av en djupgående strukturell obalans med permanent arbetslöshet som följd. Under hänvisning till det anförda anhåller vi att hos Kungl. Maj :t hemställer att behovet att tillföra lättare industri och serviceverksamhet för att motverka strukturarbetslöshet beaktas i den allmänna regionalpolitikens strävan att skapa näringspolitisk balans i alla delar av landet. () () () ()
mot · FV021821 · 1972-11-16 00:00:00 — av herrar och i i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. Läroplanen för föreskriver att exkursioner skall förekomma såsom angeläget moment i flera undervisningsämnen. Ur läroplanen kan citeras: Exkursioner, studiebesök och fortlöpande naturiakttagelser ger eleverna inte bara tillfälle att iaktta, uppleva och studera verkligheten. De ger dem också värdefulla möjligheter till samarbete och samvaro av annat slag än det som arbetet i klassrummet kan bjuda. Väl planerade exkursioner synes vara den värdefullaste formen av undervisning i allmän biologi. Om undervisningen i biologi skall kunna väcka ansvarskänsla för naturen och respekt för allt levande, om den skall kunna stimulera lusten till naturstudier och hjälpa eleverna att uppleva naturens skönhet, måste den föra dem i kontakt med naturen själv. I samband med förstärkning av undervisningen i miljövård kommer biologins betydelse såsom basvetenskap för miljövården att ytterligare understrykas. Ett viktigt led i biologiundervisningen utgör exkursionerna. Dessa kan också sägas utgöra ett viktigt led i ungdomens allmänna fostran. Svårigheten för skolorna att finna närbelägna och för undervisningen lämpliga naturområden blir allt större i och med tätorternas tillväxt. Det finns därför anledning, såsom i annat sammanhang gjort, understryka dessa undervisningens krav vid den kommunala markplaneringen. I den stora fysiska riksplanen för hushållning med mark och vatten är behovet av mark för undervisningen en liten men betydelsefull del. Under hänvisning till vad ovan anförts anhåller vi att hos Kungl. hemställer att undervisningens behov av exkursionsområden beaktas från statens sida i det kommande samarbetet mellan stat och kommun när det gäller markplaneringen.
mot · FV021825 · 1972-11-17 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj ds proposition nr lil angående regional utveckling och hushållning med mark och vatten. Det är uppenbart att de två senaste generationerna på ett brottsligt sätt har förstört stora delar av den hävdade marken i . På goda vetejordar med tusenårig hävd har lagts städer, gator, industrier. Betong, asfalt, sten har kvävt de levande jordarna. För den som vet om knappheten på god jord i vår värld och som betänker mänsklighetens enorma tillväxt är det en skakande upplevelse att besöka t. ex. , , och se vad sorn skett utanför de gamla stadskärnorna på odlad jord. Besinningslös planering och profithunger har satt bördiga fält ur produktion. Ett tungt ansvar vilar på dem som antingen styrt utvecklingen i denna riktning eller likgiltigt låtit den ske. De motioner som i tidigare framförts med begäran om åtgärder mot jordförstöring av detta slag har avvisats. som sagt t. ex. att högvärdig jordbruksmark inte bör bebyggas har den vägrat att lagstifta till den hävdade jordens skydd. I propositionen 1972: lil bilaga 2 och 3 anföres lantbruksstyrelsens åsikt att jordbruksnäringens intressen bör uppmärksammas på ett annat sätt . Lantbruksstyrelsen betonar att åkermarken betraktas som en praktiskt taget obegränsad naturresurs som man ansett sig kunna ta i anspråk utan restriktioner. Departementschefen anknyter till JoU 1968: 21 och rekommenderar att man beaktar vad som där är sagt vid utbyggnadsplaner i kommunerna. Om inte utvecklingen skall fortsätta med katastrofal följd för framtida försörjning, måste snabba åtgärder vidtagas. Den nuvarande lagstiftningen kan inte hindra exploateringen av omistlig jordbruksmark. Våra resurser är begränsade. Bebyggelsen kan med fördel läggas på annan mark. Inga av de föreslagna ändringarna av lag som presenteras i propositionen 1972: 111 innebär skydd för odlad jord. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid behandling av proposition 1972: lil bilaga 2 och 3 Hushållning med mark och vatten beslutar att odlad jord och god odlingsbar jord icke får användas så att jordbruksproduktion förhindras; att vederbörande utskott utarbetar nödig lagtext. () i Agnäs