mot · FV02576 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om ett och medelstora företag. Kapitalförsörjningsproblem i mindre företag Som närmare belysts av koncentrationsutredningen i dess delbetänkande Kreditmarknadens struktur och funktionssätt (SOU 1968:3) tyder mycket på att de stora företagen befinner sig i en gynnsammare situation än övriga företag när det gäller kapitalförsörjningen. Om man t. ex. ser till den långfristiga finansieringen har de mindre och medelstora företagen som regel inte samma möjligheter som de större att utnyttja obligationsmarknaden. Det kapital som behövs är i allmänhet för litet i förhållande till kostnaderna för att lägga ut ett obligationslån. De mindre och medelstora företagen är vidare i allmänhet för små och okända och har en alltför osäker framtida lönsamhetsutveckling för att vara attraktiva placeringsobjekt. Även i andra avseenden är de mindre företagen handikappade när det gäller att utnyttja kreditmarknaden. De saknar tillräckliga formella säkerheter och uppvisar ofta en mer ogynnsam relation mellan eget och främmande kapital än de större företagen. Underlaget för kreditbedömningar kan vidare vara mindre fullständigt, vilket innebär att krediter till mindre företag ofta får karaktären av förtroendekrediter. Till bilden av de mindre företagens kapitalförsörjningsproblem hör också att dessa företag tenderar att missgynnas i samband med kreditrestriktioner. Den hårda kreditåtstramningen 19691970 t. ex. drabbade de mindre företagen speciellt hårt. Den kraftiga nedjusteringen av företagens investeringsplaner föll av allt att döma nästan helt på dessa företag. Vid sidan av affärsbanker och sparbanker står en rad hel- och halvstatliga kreditinstitutioner till de mindre och medelstora företagens förfogande. Varje institut har vanligen tillkommit för att tillfredsställa speciella kreditbehov som av olika skäl ansetts eftersatta. Härigenom har de bidragit till att i någon mån kompensera de mindre företagens handikapp på den reguljära kreditmarknaden. Man kan t. ex. peka på Företagskredits och Industrikredits betydelse för den långfristiga finansieringen inom den mindre industrin. Det stora antalet institut bidrar emellertid till att bilden är något splittrad, och gränsen mellan de olika instituten är i vissa fall oklar. Det är därför, som vi framhållit i motion nr 577, önskvärt att åstadkomma en större samordning mellan olika låneformer, t. ex. inom ramen för en central myndighet för hela näringspolitiken. Ett skärpt konkurrensläge och en snabb strukturomvandling ställer stora krav på företagens investeringar . Möjligheterna för de mindre företagen att finansiera erforderliga investeringar med eget kapital måste emellertid bedömas vara starkt begränsade. Enligt långtidsutredning kommer företagens självfinansieringsförmåga att sjunka ytterligare . Om man enbart ser till industriföretagen, räknar utredningen med att självfinansieringsgraden eget sparande i procent av fasta och lagerinvesteringar kommer att sjunka med . Då medräknas emellertid både företag med finansieringsöverskott och företag med finansieringsunderskott. En försämring av den totala kvoten innebär därför framför allt risker för en försämring av självfinansieringen. Till denna grupp hör av allt att döma de mindre företagen. I betänkandet Finansiella långtidsperspektiv (SOU 1967:6) t. ex. redovisades material som pekar på att självfinansieringsnivån för företag med mindre än 200 anställda i stort sett ligger under vad som gäller för industrin i dess helhet. De mindre företagen har också en bruttosparkvot som är avsevärt lägre än genomsnittet för hela industrisektorn. Genom att företagen i ökad utsträckning blir tvungna att finansiera sina investeringar via upplåning, kommer relationen mellan eget och främmande kapital att försämras ytterligare, vilket kan tänkas komma att påverka företagens investeringsbenägenhet. Ett företag med låg soliditet har, även om dess lönsamhetsutsikter är goda, i regel svårt att i någon större utsträckning öka sitt externa kapital beroende på både riskversionen hos eventulla långivare och ägarnas obenägenhet att ytterligare försämra förhållandet mellan eget och främmande kapital. Företagens möjligheter att göra erforderliga investeringar kommer därför att sammanhänga med tillgången på riskvilligt kapital. Detta gäller särskilt de mindre företagen som av tillgängligt material att döma uppvisar en lägre soliditet än industriföretag i allmänhet. De mindre företagens kapitalförsörjningsproblem inför första kan sammanfattas på följande sätt. För att kunna hävda sig i konkurrensen måste de mindre företagen göra betydande investeringar i maskiner, produktutveckling, marknadsföring etc. Dessa investeringar kommer i allt mindre utsträckning att kunna finansieras med eget kapital. I stället fordras ett ökat utnyttjande av kreditmarknaden. Av skäl, som berörts ovan, kan emellertid de mindre företagen ha svårt att hävda sig i den hårdnande konkurrensen på denna. En redan tidigare ogynnsam relation mellan eget och främmande kapital kommer dessutom att göra det svårt för många mindre företag att finansiera sina investeringar lånevägen. Tillgången på riskvilligt kapital kommer därför att vara av särskild betydelse för de mindre företagen. framlade delegationen för de mindre och medelstora företagen ett förslag om att ge mindre och medelstora företag tillgång till riskvilligt kapital genom ett särskilt finansieringsinstitut. skall kapital ställas till företagens förfogande genom att institutet förvärvar minoritetsposter av aktier eller andelar i de kapitalbehövande företagen och på så sätt inträder som minoritetsdelägare. Härigenom kan företagens soliditet förbättras som företagsägarna normalt kan fortsätta att leda sina företag. Institutets engagemang avses gälla mindre företag inom såväl industri- och handels- som service- och kommunikationssektorerna. Förutom att de företag som institutet engagerar sig i bör vara lönsamma eller utvecklingsbara med goda framtidsutsikter bör de enligt delegationen vara hänförliga till någon av följande kategorier: En snabb expansion har äventyrat företagets ekonomiska balans. Det egna kapitalet måste ökas för att förbättra balansen mellan eget och främmande kapital för att därigenom möjliggöra en fortsatt balanserad utveckling inom företaget. Goda allmänna utvecklingsmöjligheter kan inte tas till vara utan ett tillskott av riskvilligt kapital. Det är nödvändigt för företaget att gå samman eller samverka med andra företag för att få en konkurrenskraftig enhet, vilket kräver betydande insatser av kapital. Generationsväxlingar eller andra ledarproblem kan äventyra företagets fortsatta utveckling. Genom att gå in som delägare kan institutet hjälpa företaget att upprätthålla och utveckla en lönsam produktion. Enligt förslaget bör institutets insatser kunna gälla företag med olika företagsform. Förutom att teckna eller köpa aktier i aktiebolag bör institutet också kunna köpa eller teckna andelar i ekonomiska föreningar, handelsbolag och kommanditbolag. Beträffande enskilda firmor bör institutet kunna träffa avtal av motsvarande innebörd. Enligt utredningsförslaget skall institutet drivas i form av aktiebolag, där hälften av aktierna tecknas av staten genom investeringsbank AB och hälften gemensamt av affärsbankerna, sparbankerna och jordbrukskassorna. Fördelningen mellan de olika bankintressenterna föreslås bli föremål för förhandlingar . Beträffande aktiekapitalet föreslår delegationen med hänvisning till de svårigheter som föreligger att i förväg bestämma den mest ändamålsenliga verksamhetsvolymen att detta skall uppgå till . Därutöver föreslås huvudmännen ställa särskilda garantiförbindelser till förfogande för att möjliggöra upplåning av medel för verksamheten. Denna kan ske genom reversupplåning eller genom att institutet utger obligationer eller andra för den allmänna rörelsen avsedda förskrivningar. Om huvudmännen, som delegationen föreslår, ikläder sig garantiförbindelser uppgående till fyra gånger det egna kapitalet, kommer institutets verksamhetsvolym att kunna uppgå till . Delegationen räknar i sitt förslag med att huvuddelen av verksamheten vid institutet kommer att utgöras av förvaltning och uppföljning av en rad delägarskap. Därtill kommer ett antal fall där akuta generations växlingsproblem eller andra faktorer innebär att endast övertagande av hela företag kan förhindra nedläggning, realisationsförluster eller för företagen ogynnsamma dispositioner av annat slag. Motsvarande kan gälla i fråga om förvärv av företag vilka genom fusioner eller annat samarbete med andra företag inom institutets intresseområden bedöms ha särskilt goda förutsättningar att ingå i nya slagkraftiga företagsenheter. Enligt förslaget bör institutet förbehålla sig vissa möjligheter att ingripa då uppföljningen av företagets utveckling pekar på förekomsten av vissa brister. Vid minoritetsengagemang bör därför institutet enligt förslaget genom ett särskilt konsortialavtal tillförsäkra sig dels erforderliga styrnings- och kontrollmöjligheter, dels garantier för vinstfördelning enligt avtal. Förslaget om ett och medelstora företag har mött ett i huvudsak positivt gensvar från remissinstanserna. hantverks- och industriorganisation (SHIO) t. ex. understryker i sitt svar behovet av snara konkreta åtgärder för förmedling av riskbärande kapital till den mindre och medelstora företagsamheten och ansluter sig till huvudlinjerna i utredningens förslag. Likartade synpunkter framkommer i remissvar från samt från och . Även från arbetstagarsidan ställer man sig positiv till utredningsförslaget. () t. ex. ansluter sig till det med hänvisning till att företag med goda framtidsutsikter inte skall behöva läggas ner på grund av akut kapitalbrist eller överlåtas till bankernas holdingbolag eller kapitalstarka storföretag med onödig koncentration inom näringslivet som följd. Även på bankhåll instämmer man i behovet av ett särskilt tillföra de mindre och medelstora företagen riskvilligt kapital. synes dock mena att ett av affärsbankerna bildat och helägt institut utgör den bästa lösningen. Frågan om att genom ett särskilt institut tillföra de mindre och medelstora företagen riskvilligt kapital har varit aktuell . Det är därför angeläget att denna fråga inte förhalas ytterligare utan får en tillfredsställande lösning. Såvitt kan utläsas av statsverkspropositionen kommer något förslag dock inte att föreläggas . Detta är enligt vår mening synnerligen olyckligt. Bristen på riskvilligt kapital är den kanske mest hämmande faktorn vid expansion inom företagen. Denna brist är särskilt märkbar hos mindre och medelstora företag som vanligen inte har möjlighet att genom aktieemissioner eller på liknande sätt till sig knyta främmande kapital. Det av delegationen för de mindre och medelstora företagen framlagda förslaget utgör en god lösning på de mindre företagens problem i detta avseende. Förslag om ett särskilt och medelstora företag bör därför enligt vår mening föreläggas höstriksdagen. Institutet bör i huvudsak kunna fungera enligt de riktlinjer som presenterats av utredningen. Enligt utredningsförslaget skall institutets verksamhet bl. a. omfatta företag på handelns område. Som framhåller i sitt remissvar finns det emellertid starka skäl för att denna sektor inte skall ingå i institutets verksamhetsområde. Detaljhandelns finansieringsproblem bör i stället, som begärdes i en motion från folkpartihåll till riksdag, bli föremål för särskild utredning. Från bankinspektionens sida har man bl. a. ställt sig tveksam till om institutets upplåning kan ske på det sätt som man tänkt sig i utredningsförslaget. Vi förutsätter att man vid utformningen av ett eventuellt förslag till tar hänsyn till dessa invändningar och löser dem på ett tillfredsställande sätt. En fråga som inte berörs i förslaget från delegationen för de mindre och medelstora företagen gäller hur pass långvarigt ett engagemang i ett företag bör vara. En rimlig riktpunkt är att de förvärvade aktierna eller andelarna säljs i den mån utvecklingen möjliggör detta. Därigenom uppnås en större verkningsförmåga med de resurser som står till institutets förfogande. Det bör därjämte finnas möjlighet för företagaren att, då han så önskar, lösa tillbaka minoritetsposten i företaget. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att förslag om inrättande av ett och medelstora företag i enlighet med vad som anförts i motionen föreläggs höst riksdag. () ()