ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021150 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i Gäddvik och i Agnäs om inrättande av en professur i socialrätt. Undervisningen i socialrätt vid våra högre undervisningsanstalter har inte getts den uppmärksamhet som ämnet förtjänar. Någon professur eller docentur i ämnet socialrätt finns ännu inte inrättad vid något av de svenska lärosätena. Vad som finns är endast universitetslektorat i rättskunskap vid landets socialhögskolor, i vilket ämne socialrätt ingår som ett delämne. Behovet av en professur i socialrätt har under en följd av år framhållits i Lunds universitets petita. Dessutom har i en kompletterande skrivelse den 3.10.1969 till socialhögskolornas och samarbetsnämndens petita för /71 hos Kungl. Maj:t föreslagit inrättandet av en sådan professur vid i . Ingetdera av dessa önskemål har emellertid föranlett något förslag från Kungl. Den sociala forskningen har från och med ingången av 1972 getts ökade resurser och förbättrade arbetsmöjligheter genom organiserandet av ett forskning till vilket knutits en professur i socialpolitik. Den rättsliga aspekten på socialpolitiken, som torde komma att tillta i betydelse allteftersom utbyggnaden av socialpolitiken fortsätter, har emellertid försummats. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t begär inrättandet av en professur i socialrätt. PER () i Gäddvik () i Agnäs
mot · FV021153 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om inrättande vid av en professur i socialrätt. har i sina petita understrukit att det är önskvärt att inrätta en professur i ämnet socialrätt. Önskemålet har inte föranlett förslag från Kungl. Maj:t, och motionsyrkanden i ärendet senast 1971:893 har av vederbörande utskott avvisats med att frågan borde prövas i ett senare och större sammanhang (UbU 1971:3). De upprepade uppskoven ter sig alltmera besvärande. Utskottet har förklarat sig vara ense med motionärerna i deras bedömning av den socialrättsliga forskningens betydelse för utbildningen av jurister och socionomer samt för de lagstiftande och rättstillämpande myndigheterna. Utskottet har lämnat oemotsagt konstaterandet att varken forskning eller undervisning i socialrätt f. n. kan bedrivas i den utsträckning som skulle motsvara behovet. Det är svårt att föreställa sig att U 68:s utredningsarbete (som tydligen åsyftas med senare och större sammanhang) skulle ge grund för annan bedömning. Under åberopande av det anförda hemställes att beslutar att vid Lunds universitets juridiska fakultet inrätta en professur i ämnet socialrätt fr. o. m. /73. G. REGNÉLL (m) () ()
mot · FV021155 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar och i Heden angående professurerna i oral kirurgi. Målsättningen för tandläkarutbildningen i är av naturliga skäl i huvudsak inriktad på att till de blivande tandläkarna förmedla kunskaper om hur tänderna skall behandlas i olika avseenden. Emellertid är det oundgängligen nödvändigt vilket numera allmänt erkännes att de blivande tandläkarna också erhåller en bredare klinisk undervisning beträffande sjukdomstillstånd i de kroppsdelar som omger tänderna, dvs. käkarna och munhålan. Denna undervisning meddelas huvudsakligen i ämnet oral kirurgi. Av särskild vikt är att undervisningen i oral kirurgi får en sådan klinisk inriktning att de blivande tandläkarna får se de olika kirurgiska sjukdomar som ger symtom i tänderna. I många fall yttrar sig nämligen sjukdomar som har sitt ursprung annorstädes i kroppen genom symtom i tänderna. Patienterna uppsöker då vanligen tandläkaren. Det blir denne som i första hand får ta ställning till hur patienten skall behandlas. Lider en patient t. ex. av muncancer är det oftast tandläkaren som är den förste att iaktta sjukdomsbilden. Saknar denne tillräckliga kunskaper för att förstå vad det är fråga om kan patientens liv riskeras. De blivande läkarna måste därför ha en god medicinsk, särskilt kirurgisk allmänkunskap. En sådan kan icke erhållas utan klinisk tjänstgöring exempelvis vid avdelningar vid tand- och käkkirurgi. a. i en motion till riksdag av herr m. fl. påpekades de otillfredsställande förhållanden beträffande patientmaterial för klinisk undervisning i oral kirurgi som råder vid i vid och som sammanhänger med att undervisningen splittrats mellan institutionen vid och den tand- och käkkirurgiska avdelningen vid och . Dessa frågor skall inte vidare beröras här. Vi vill dock understryka vikten av att en bättre samordning kommer till stånd när den nya högskolan byggs i anslutning till . En tillfredsställande kvalitet på undervisningen förutsätter inte endast tillgång till patientmaterial. Behovet av medicinsk sakkunskap måste också beaktas. Ämnet oral kirurgi omfattar följande moment: Munslemhinnans och käkarnas allmänna sjukdomslära. De odontogena käksjukdomarna och deras behandling. Tand- och käkskador och deras kirurgiska behandling. Sjukdomar i spottkörtlarna. För att kunna ansvara för undervisningen inom detta ämne bör av innehavaren av professuren i oral kirurgi fordras utöver tandläkarlegitimation läkarutbildning med specialistkompetens eller i vart fall läkarlegitimation. Det är angeläget att denna fråga, som varit föremål för diskussion , löses innan professuren i oral kirurgi för kliniken i tillsättes. Den nuvarande professorn i oral kirurgi vid avgår med pension . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t hemställer att kravet på läkarutbildning på sätt som anges i motionen upprätthålles med avseende på innehavare av professur i oral kirurgi vid tandläkarhögskola och odontologisk fakultet. () ()
mot · FV021157 · 1972-01-25 00:00:00 — av herrar och i Skegrie angående den svenska folkmusiken i skolornas musikundervisning. Lyssnen nu alla, söner av Svitiod döttrar tillika till klanger från förr Tonen är äkta, sprungen ur sagan tolkad av folket på fela och flöjt. Inhemskt dess ursprung, hanterat därefter, platsen på schemat vikes för välska, för och , för och för . Rum bör ock givas åt allmogens låtar. Lekare, spelmän, som hört till vår vardag klenoder de gett oss vi inte vill mista. Folkets musik av autodidakter givits gestalt och kontin", fått form och substans. Folksjälens välljud, dristigt i djäknen skolan må pränta, gärna från grunden. För detta dock kräves, det lärareflocken i egen akademi ock spisar. Likt krävtom korp vi önskar att öda skattväktarns guld, till mättnad dock ej. Nej, blott bärga livet, att dådkraft ej dör. Målting oss hjälpe till våd-Gefns gunst. Med hänvisning till det anförda föreslår vi att i skrivelse till Kungl. 1. att svensk folkmusik erhåller större utrymme i läroplanerna för musikundervisning i de skolor där musikundervisning förekommer och främst i ; 2. att läroböckerna för musikundervisning utökas med ett större antal folkmelodier; samt 3. att folkmusikens roll accentueras vid musiklärarutbildningen. PER () . () Fotnot: Våd-Gefn är det fornnordiska namnet på gåvogudinnan.
mot · FV021158 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar och angående trafikundervisningen i skolorna. I statsverkspropositionen upptas på skilda ställen förslag om medel för trafikupplysning, vilka i hög grad vänder sig till åtgärder bland barn och ungdom i skolåldrarna. a. följande verk och institutioner föreslås statsanslag för trafikupplysning, nämligen , trafiksäkerhetsverket, och . Trafikundervisningen i skolorna har genomgått en kraftig kvantitativ expansion. I samband med högertrafikomläggningen skedde en koncentrerad information. Varje län tilldelades en deltidsanställd trafikkonsulent och varje kommun fick särskilda statsbidrag till trafiklärare. Sedan den stora satsningen på trafikinformation 1967 har resurserna i omgångar uppdelats på de ovan uppräknade verken och organisationerna. Helhetsbilden av direkt trafikinformation har därför splittrats, liksom resultatet av de allt större ekonomiska satsningarna. Det är därför angeläget att se över de olika möjligheter till samordning som finns för att nå ett effektivare resultat. Den enhetliga trafikinformation som förekom vid högertrafikomläggningen kan därvidlag utgöra ett föredöme. Med hänvisning till vad som anförts hemställes att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av trafikundervisningen i skolorna i syfte att åstadkomma en enhetlig trafikinformation i enlighet med vad som i motionen anförts. . ÅSLING (c)
mot · FV021159 · 1972-01-26 00:00:00 — om införande av yrkeslinjer inom och gymnasieskolan. Såväl inom som inom den nya gymnasieskolan saknas numera en renodlad yrkesutbildning. Detta förhållande är från ungdomens, skolans och samhällets synpunkt att beklaga. I många sammanhang talas om att yrkesutbildningen skall populariseras och ges samma status som den teoretiska utbildningen. I stället för att då slå vakt om den mycket goda yrkesutbildning, som vi tidigare hade i våra yrkesskolor, genomfördes en integrerad gymnasieskola där de yrkesförberedande linjerna gavs en alltför teoretisk inriktning. Detta var ett olyckligt beslut. Inom skulle vi säkerligen slippa en del av de problem som hänger samman med bl. a. skolleda, om det i årskurserna 8 och 9 funnits klart yrkesförberedande linjer. Situationen blir inte bättre, när en elev utan större intresse för teoretiska studier kommer över på gymnasieskolans yrkesförberedande linjer. Den redan skoltrötte, som vill få utlopp för sitt praktiska handlag och därför satsar på en yrkesutbildning, tvingas in i en skolform med enligt elevens mening alltför många teoritimmar. Det har redan omvittnats, sedan den nya gymnasieskolan endast fungerat drygt 1 termin, att blivande yrkesarbetare inom olika branscher funnit sig ha föga intresse av språk eller svensk litteraturhistoria. Man kan beklaga detta, men man måste å andra sidan vara så realistisk att man accepterar detta som ett faktum. Följden har blivit att elever uteblir från dessa lektioner eller att de ointresserat sitter av dem och orsakar oro och därmed inverkar störande på undervisningen. Därigenom försätts lärarna i svåra situationer, och ansvaret för detta ligger inte i första hand på eleverna utan på den beslutade studieordningen. Att denna situation skulle uppstå borde ha förutsetts i synnerhet som varnande röster icke saknades, både när grundskolereformen och när den nya gymnasieskolan diskuterades. Det betonades vid den s. k. skolveckan från ansvarigt håll att vi inte av prestigeskäl skall försena åtgärder, som syftar till att rätta till brister i och i gymnasieskolan. Detta var ett glädjande besked. Trots den nuvarande arbetslösheten har näringslivet brist på väl yrkesutbildad arbetskraft. En återgång till vår tidigare yrkesskola skulle bidra till att lösa det problemet och skulle dessutom hälsas med tillfredsställelse av många elever, föräldrar och lärare. Med hänvisning till det anförda får vi hemställa att hos Kungl. anhåller om skyndsam utredning och förslag om införande av yrkeslinjer inom årskurser 8 och 9 samt inom gymnasieskolan.
mot · FV02116 · 1972-01-18 00:00:00 — angående återbäringen från allmän försäkringskassa av sjukvårdskostnad. infördes i sjukförsäkringen det nuvarande systemet med en fast avgift för läkarbesök, den s. k. sjukronorsreformen. En konsultation av sjukhusets chefsläkare kostar därför inte mer än . Reformen har mottagits med stor tacksamhet av alla dem som varit eller är tvungna att ta läkarnas tjänster i anspråk. Men om denne chefsläkare vid ett sådant patientbesök rekommenderar vederbörande något slags behandling av annan expert, t. ex. sjukgymnastik eller mikro- och ultravågsbehandling, blir det genast avsevärt dyrare. Sjukkassans återbäringsbelopp framräknas nämligen från ett basbelopp som ligger på oförändrad nivå, trots att kostnaderna för olika slag av sjukbehandling har ökat avsevärt. En individuell sjukgymnastikbehandling kostar sålunda ca , men återbäringen från sjukkassan är endast tre fjärdedelar av (dvs. ), alltså inte tre fjärdedelar av de verkliga kostnaderna. En sträckbehandling kostar , och återbäringen från sjukkassan blir då och . En mängd sådana exempel skulle kunna anföras. Det framstår nu som ett mycket rimligt krav att det belopp på vilket sjukkassan skall återbetala tre fjärdedelar höjs från nuvarande basbelopp till ett krontal som ligger i nivå med de verkliga behandlingskostnaderna. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning och förslag syftande till en höjning av det basbelopp som ligger till grund för sjukkassans återbäring, så att detta kommer i paritet med de verkliga behandlingskostnaderna.
mot · FV021160 · 1972-01-26 00:00:00 — angående utrustningslistoma för skolväsendet. utfärdar utrustningslistor för olika skolformer. Listorna upptar undervisningsmateriel för skilda årskurser och ämnen. De lämnar också anvisningar för inköp av apparater, maskiner och materiel till olika institutioner. Dessa utrustningslistor kan vara av stort värde. SÖ har genom insatser från experter möjligheter att hjälpa kommunerna vid utrustningen av olika skolenheter. Vidare ger listorna en möjlighet att följa utvecklingen bland olika läromedel. Särskilt viktigt är detta i fråga om den dyrbara tekniska utrustningen i gymnasieskolan. Utrustningslistoma har för gymnasieskolans del också en direkt inverkan när man bestämmer statsbidragets storlek för den första uppsättningen stadigvarande undervisningsmateriel. I samband med de alltmer stigande kommunala kostnaderna för skolan, har viss kritik riktats mot utrustningslistoma. Listorna är f. n. skrivna på ett sådant sätt att de av många lärare, skolledare och skolstyrelser uppfattas som ett förslag, vilket måste följas och varifrån avvikelser skulle medföra pedagogiska konsekvenser. Målsättningen måste i stället vara att skriva listorna på ett sådant sätt att de uppfattas som en vägledande information, utifrån vilken varje skolstyrelse med bl. a. hänsynstagande till ekonomiska konsekvenser måste göra sin egen bedömning. Utrustningslistoma bör därför omarbetas med hänsynstagande till bl. a. följande: Anspråksnivån måste stå i relation till de ekonomiska resurserna. Marknaden översvämmas med undervisningsmateriel. Listorna skall ej bara ange vilken typ av materiel som skall inköpas utan också vilken standard och vilka övriga krav som måste ställas. Detta är särskilt viktigt beträffande apparatutrustning. Användningsfrekvensen för olika slag av materiel bör anges. Härigenom ges skolstyrelserna en möjlighet att avväga ett inköp, mot att t. ex. hyra motsvarande materiel från ett företag på orten. Detta gäller särskilt gymnasieskolan, som i regel finns på större orter med rikt differentierat näringsliv. Det finns exempel på hur vissa undervisningsmoment, som kräver mycket dyrbar men lågfrekvent undervisningsmateriel, flyttats till ett företag. De sålunda omarbetade utrustningslistorna måste sedan bli föremål för en kontinuerlig översyn i takt dels med utvecklingen på läromedelssidan, dels i förhållande till ändringar av läroplanerna. Med hänvisning till vad som anförts föreslås att hos Kungl. Maj:t anhåller om ändring av utrustningslistorna för skolväsendet i enlighet med vad i motionen framförts.
mot · FV021161 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. om utbildningsförmåner vid fortbildningskurser för sjuksköterskor. I proposition 1972:1 bilaga 10 med förslag till utbildning av sjuksköterskor anför föredragande följande: 1 avvaktan på en mera långsiktig lösning av lärarutbildningen inom vårdsektorn har jag inte något att erinra mot att fem fortbildningskurser anordnas i enlighet med överstyrelsens förslag. Jag avser att i annat sammanhang föreslå Kungl. Maj:t att studiemedel enligt studiemedelsförordningen skall utgå till deltagarna. Kurserna förutsätts inte leda till införande av nya slag av lärartjänster i gymnasieskolan eller till någon utvidgning av lärarnas behörighet. De föreslagna kurserna utgör en ämnesutbildning. De som kommer att genomgå denna utbildning är dels de som tidigare genomgått pedagogisk lärarutbildning vid YPI, dels ock blivande lärare som /74 kommer att genomgå sin pedagogiska lärarutbildning. För den först nämnda kategorin innebär Kungl. Maj:ts förslag att de ställs i en sämre ekonomisk situation i förhållande till de som haft möjlighet att vid SIHUS genomgå ämneskomplettering. De ställs också i en sämre ekonomisk situation i förhållande till de som genomgår tre terminers lärarutbildning vid SIHUS och lärarutbildning vid YPI omfattande ett läsår. Denna kategori kursdeltagare bör därför förutsättas erhålla löneförmåner under utbildningen om de innehar statlig eller lönereglerad anställning, i annat fall bör studiebidrag motsvarande Ug 6 utgå från SIHUS. För den sistnämnda kategorin de som tidigare icke genomgått pedagogisk lärarutbildning bör ställningstagandet till utbildningsförmåner anstå till dess förslag föreligger i annat sammanhang. Med hänvisning till det anförda hemställes att vid sin behandling av Kungl. Maj:ts proposition nr 1 bilaga 10 beslutar att kursdeltagare i de av Kungl. Maj:t föreslagna fem fortbildningskurserna erhåller studiebidrag från SIHUS motsvarande Ug 6 i de fall då löneförmåner ej utgår från huvudman. () () (vpk) ()
mot · FV021163 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar och i om decentraliserad universitetsutbildning i , eller . Försöken med decentraliserad universitetsutbildning synes ha slagit väl ut. Alla invändningar mot universitetsfilialer och mot decentraliserad högre utbildning, som anfördes vid denna utbildningsreforms genomförande, tycks ha varit starkt överdrivna. Många frågar sig därför om icke en ytterligare decentralisering kunde ske. Ur lokaliseringspolitisk synpunkt utgör närheten till utbildningsmöjlighet på så många nivåer som möjligt en stor tillgång. Ett län som även ur utbildningssynpunkt borde kunna vara mera gynnat är län. Vi hoppas att planerna på förläggning av högre lärarutbildning och journalistutbildning snabbt genomföres och att därigenom får en välbehövlig förstärkning av sitt utbildningsväsende. En utvidgning av försöksverksamheten med decentraliserad universitetsutbildning till förslagsvis , eller borde kunna ge ytterligare värdefull erfarenhet av hur långt det över huvud taget går att decentralisera i detta fall. Med hänvisning till det anförda föreslås att beslutar utvidga försöksverksamheten med decentraliserad universitetsutbildning ytterligare till förslagsvis , eller .
mot · FV021165 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående undervisningen av invandrade barn och ungdomar. Invandringen till vårt land är förhållandevis omfattande. Den utgör ur många aspekter ett positivt inslag i vårt samhälle, inte minst från kulturella utgångspunkter. Det är därför viktigt att denna grupp människor bereds möjlighet att anpassa sig i vårt land, vilket bl. a. innebär att de måste ha möjlighet att tilldodogöra sig den utbildning som ges i våra skolor. De unga invandrarna kan med hänsyn till sina förkunskaper delas upp i två huvudgrupper, nämligen a) ungdomar med väsentligt lägre skolutbildning än jämnåriga svenskar och utan yrkesutbildning samt b) ungdomar som har med svenska ungdomar jämförbar utbildning. En förutsättning för att kunna fungera i vårt samhälle är givetvis kunskaper i svenska språket. Finns inte den kunskapen uppstår mycket lätt kontaktproblem och missförstånd. I skolan utgör kunskaper i det svenska språket en förutsättning för att över huvud taget kunna följa den normala undervisningen. I den mån kunskaper i svenska saknas är det därför nödvändigt att anordna stödundervisning, så att invandrarbarn inte skall lämna skolan med ett utbildningshandikapp. För att förbättra invandrarelevernas möjligheter till meningsfull skolgång har i sina petita hemställt om ett bemyndigande att anordna tillvalsgrupp för lägst tre elever, för vilka bristande kunskaper i det svenska språket m. m. nödvändiggör särskild undervisning. En sådan förändring av bestämmelserna beräknas medföra en kostnadsökning av . Den grupp invandrarungdomar som har en jämförbar utbildningsnivå med svenska barn har svårt att följa undervisningen, beroende på språksvårigheter. Gymnasieskolan har otillräckliga resurser för att kunna tillgodose behovet av stödundervisning för dessa ungdomar. Ett intressant försök, för att hjälpa invandrade ungdomar till rätta i det svenska utbildningsväsendet, utgör uppslaget att ha en särskild klass för invandrare, där undervisningen kan bedrivas efter en modifierad timoch kursplan. Det är angeläget att ytterligare försök görs med sådana klasser, där underlag finns, varvid man dock bör observera risken med en isolering inom skolan. SÖ beräknar merkostnaden för utökade sådana försök till ca . Vi anser det vara en mycket viktig uppgift för det svenska samhället att bereda invandrade människor samma rättigheter och möjligheter som vi själva åtnjuter. Vi tillstyrker därför förslaget om en minskad tillvalsgrupp för icke-svenskspråkiga elever. Vi tillstyrker förslaget om att försöksundervisning med särskilda invandrarklasser utökas. Med hänvisning till det anförda hemställs att för inrättande av särskilda tillvalsgrupper med tre elever för invandrarbarn i anvisar ett belopp av utöver det av Kungl. Maj .t begärda anslaget till Bidrag till driften av grundskolor m. m., att i enlighet med Sö:s förslag för vidgad försöksverksamhet med undervisning i särskild invand rarklass i gymnasieskolan anvisar under anslaget Bidrag till driften av gymnasieskolan.
mot · FV021167 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. om praktisk yrkesutbildning som alternativ till undervisningen i klasserna 8 och 9 på högstadium. Skolans huvudmål måste vara att ge ungdomen bästa möjliga förutsättningar för en meningsfylld arbetsuppgift . I det moderna utbildningssamhället ges emellertid en klar favör till de rent teoretiska studierna, medan den praktiska utbildningen ofta får komma i andra hand och icke anses vara lika betydelsefull. nuvarande utformning innebär att all skolpliktig ungdom i princip skall genomföra nio skolår i en följd och att i huvudsak skall ägnas åt teoretiska studier. Erfarenheten visar emellertid att en del elever inte förmår tillgodogöra sig utbildningen efter det sjunde läsåret beroende på en intensiv skolleda. Huvudorsaken till denna skolleda torde vara att det nuvarande skolsystemet icke är utformat på ett sådant sätt att det kan tillvarata dessa elevers speciella läggning. Det är inte endast miljön som präglar människan; de ärftliga anlagen utgör en faktor som är så stark att det finns all anledning att ta hänsyn till den. Alla människor är inte lämpade för teoretiska studier. Deras begåvning behöver därför inte vara mindre, men den kan ligga på ett helt annat plan. Tvingas dessa elever till fortsatta teoretiska studier, kan det komma att medföra allvarliga störningar med totalt misslyckande som resultat. Med de testmedel som står till skolledningens förfogande borde det vara relativt enkelt att fastställa om skolan förmår ge eleverna en meningsfylld vidareutbildning. 1 de fall då förutsättning för teoretiska studier saknas bör dessa elever få möjlighet att helt ägna sig åt praktisk yrkesutbildning, gärna kombinerad med avlönat arbete. Ett annat alternativ är att låta eleverna temporärt avbryta skolgången och skaffa sig ett arbete för att återuppta studierna då i form av ren yrkesutbildning. En elev som slutar skolan efter sjunde läsåret har ofta inte möjlighet att göra ett definitivt yrkesval. Av denna anledning blir ofta en yrkesutbildning som är direkt anknuten till utbildning inte så meningsfylld som den skulle kunna bli om den sattes in . Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring av skollagen att möjlighet ges att då särskilda skäl därtill föreligger medge elev att utbyta skolgången under åttonde och nionde skolåret mot praktisk yrkesutbildning, dock med rätt för eleven att senare fullfölja grundskoleutbildningen. () ()