mot · FV02829 · 1972-01-25 00:00:00 — av herr förste vice talmannen m. fl. om statens övertagande av ölproduktionen och ölimporten. Det är sedan gammalt bekant att vanemässigt bruk av alkoholdrycker kan leda till ett tvingande begär ett alkoholberoende. I sin senare fas är detta en form av narkomani. experter är överens om att alkoholism är narkomani av alkoholtyp. Denna erfarenhet ledde tidigt till att man insåg det nödvändiga i att kringgärda utminutering och utskänkning av alkoholdrycker med en särskild och restriktiv lagstiftning. Som en ren parallell till detta fick nykterhetspolitiken även mycket tidigt en grundläggande princip om desintressering av alkoholhanteringen, dvs. att så långt möjligt avlägsna det privata vinstintresset. Den politiska anslutningen till denna princip har gått rakt genom de politiska partierna och har omfattats av många, enär den har ansetts som naturlig och vettig. Den liberaliseringsvind som följde som en svallvåg efter motbokssystemets avskaffande ledde bl. a. till att det från i livsmedelshandeln har sålts ett alkoholstarkare öl, klass II B (mellanöl, max 3,6 viktprocent), än (max. 2,8 viktprocent). konsumerades i av öl klass II i alkohol per invånare, och däröver, . konsumerades av öl klass II A och B tillsammans alkohol per invånare, och däröver. Det innebär att konsumtionen av klass II vid fri försäljning har ökat , räknat i alkohol per invånare från och däröver. Konsumtionen av öl klass II fördelade sig så, att per invånare från och däröver i alkohol föll på klass II A medan föll på klass II B (mellanöl). Detta innebär en omfattande överflyttning av konsumtionen från en svagare till en starkare alkoholdryck. Det är mellanölet som har svarat för den stora ökningen av ölkonsumtionen under föregående decennium. 1960 utgjorde ölkonsumtionen av all alkoholkonsumtion i landet. 1969 hade ölets andel av hela alkoholkonsumtionen ökat till . ökade den totala alkoholkonsumtionen med . Av detta framgår att den liberaliseringspolitik som introduktionen av mellanölet 1965 blev ett utmärkande exempel på fått till följd ett väsentligt avsteg från den grundläggande principen i svensk nykterhetspolitik om det enskilda vinstintressets avlägsnande från alkoholhanteringen. efter mellanölets introduktion satsade bryggeriindustrin mycket hårt på att göra det nya ölet populärt. Tidigt visade det sig att mellanölets popularitet blev mycket stor i tonårsgenerationen. gick generaldirektör i spetsen för ett angrepp mot bryggerinäringens mellanölsreklam. Denna betcknades av SÖ-chefen som ingenting annat än ett socialt sabotage mot ungdomen. Angreppet, som byggdes upp på en undersökning av gymnasisternas alkoholvanor och visade att ölet i denna kategori gjort en omfattande inbrytning, var därför sakligt oantastligt. Efter denna attack har bryggerinäringen offentliggjort siffror om sin reklam samt gång på gång understrukit att man trappat ned denna reklam i kronor räknat och helt avstått från de mest anstötande reklaminslagen. Sålunda uppger t. ex. i sin 1971 utkomna skrift Vad vill svensk bryggeriindustri? att reklamkostnaderna uppgick till 4,1 milj. kr. (för läskedrycker 2,8 milj. I en uppmärksammad utredning har emellertid statens pris- och kartellnämnd fått fram att bryggerinäringens kostnader för ren reklam uppgick till inte mindre än 25 milj. kr., varav huvudparten gällde reklam för mellanöl. Men enligt samma utredning var reklamkostnaderna mindre än hälften av hela marknadsföringskostnaderna. Mer än 60 milj. kr. satsade bryggerinäringen 1969 på att marknadsföra öl och läskedrycker. Det stora företaget, , som har mer än hälften av maltdrycksmarknaden, satsar mer än dubbelt så mycket som vad andra bryggerier gör. Bryggerinäringen har effektivt fört fram engångsförpackningen främst ölburken. Det har visat sig att detta emballage är dyrare än själva råvaran för ölet. Statens pris- och kartellnämnds kartläggning av bryggeribranschen har visat på en monopolistisk utveckling. Det förekommer ingen egentlig priskonkurrens utan snarare en samordning av priserna inom branschen. Man har inte kunnat visa på någon direkt överenskommelse, utan det fungerar i stället så, att alla övriga bryggerier följer Pripps prissättning. Bryggeribranschen uppvisar således en mängd osunda tecken: den monopolistiska utvecklingen, avsaknaden av priskonkurrens, effektiv inarbetning av från nedskräpningssynpunkt olämpliga engångsemballage, som därvid även visat sig dyrare än ölets råvaror samt en ofantlig satsning på marknadsföring av främst mellanöl och direkt vilseledande uppgifter om reklamsatsningens storlek i avsikt att tysta ned opinionen. För att riktigt kunna förstå effekterna av den massiva marknadsföring som bryggerinäringen bedrivit och som egentligen måste betecknas som en jätteindoktrinering av svenska folket, krävs även en del kommentarer och uppgifter om utvecklingen av alkoholvanor och berusningsbenägenhet särskilt hos den unga generationen. Även på detta område har bryggerinäringen på alla sätt sökt dämpa spontana och organiserade opinionsyttringar. Det är därför av vikt att nu tagit fram en omfattande undersökning med riksproportionalitet genom docent . Denna undersökning av enkättyp baserades på ett så stort urval som 12 000 individer i sjätte och nionde årskurser. Redan i årskurs 6 () har av eleverna druckit alkohol. 1 årskurs 9 (15 ) har siffran stigit till . Alkoholdebuten har snabbt gått nedåt i åldrarna under mellanölsepoken. För en stor del av de elever som dricker mycket utgörs hela konsumtionen av mellanöl. 1 undersökningen definieras två grupper, de som dricker ren alkohol och de som dricker mellan 50 och , som storkonsumenter. Sammanlagt föll av de båda årskurserna inom storkonsumentgrupperna. Men för årskurs 9 gäller att av storstädernas pojkar tillhör storkonsumentgrupperna. De dricker motsvarande minimum 5 burkar mellanöl . Det innebär att storkonsumtion är en i det närmaste normal företeelse. 1 undersökningen har man funnit ett starkt samband mellan alkoholbruk och sämre anpassning i skolan, mera rökning, erfarenhet av narkotika och sämre kontakt med föräldrarna. Man har också konstaterat ett samband mellan konsumtion av mellanöl och annan alkoholkonsumtion. Berusningsbenägenheten är självfallet störst i storkonsumentgrupperna. En mycket stor del av dem som använder narkotika är också storkonsumenter av alkohol. Det kan inte råda något som helst tvivel om att bryggerinäringens mycket hårda marknadsföring av mellanölet har stimulerat till konsumtion av denna dryck bland ungdomen och lett till en kraftigt ökad berusningsbenägenhet även i den yngre tonårsgenerationen. Det mest anmärkningsvärda är att denna utveckling har gått så snabbt och så långt ned i åldrarna. 1 ett blandekonomiskt system som det svenska kan man inte acceptera att en näringsgren så fullständigt släpper alla hämningar och allt socialt ansvar. Bryggerinäringen har i och med detta förverkat sitt förtroende att fritt utöva sin näring. En effektiv och definitiv statskontroll måste därför tillgripas. På samma sätt som Vin- & Spritcentralen är statskontrollerad och därmed hanterar sin alkoholsektor i utpräglat passiv form är det nu väsentligt med tanke på kommande generationer av ungdomar att hjälpa de redan drabbade kommer att bli ett mödosamt men nödvändigt arbete att även den andra stora alkoholsektorn, ölet, som svarar för av den totala alkoholkonsumtionen i landet, omräknat i alkohol per invånare och därutöver, också blir kontrollerad av staten genom ett statligt övertagande av ölproduktionen. Frågan om ölförsäljningen i detaljledet får behandlas i annat sammanhang. Men ett statligt övertagande av ölproduktionen är en komplicerad procedur, som bör föregås av ordentlig utredning. Ett sådant utredningsuppdrag borde snabbt och enkelt kunna utföras av den alkoholpolitiska utredningen. Med hänvisning till vad som sålunda anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj :t begär att den alkoholpolitiska utredningen skall få i uppdrag att utreda under vilka lämpliga former ett statligt övertagande av ölproduktionen och ölimporten kan ske. () i Nennesholm () i Luttra