mot · FV021077 · 1972-01-26 00:00:00 — angående planeringen och målsättningen för kulturpolitiken. Kulturpolitikens utformning kommer liksom tidigare att påverka det framtida samhällets utseende. Strävandena att decentralisera näringsliv och bebyggelse måste samordnas med en decentralisering av kulturutbudet. Därför är det angeläget att samhällets åtgärder inom kultursektorn inordnas i regionalpolitiken. har kulturpolitiken i alltför hög grad avgränsats till en egen sektor. Därför är dagens kulturbegrepp mycket begränsat och i för hög grad baserat på uppfattningen om kultur som »skapandets konst». Kulturdistribution och den breda folklivskulturen har kommit i andra hand. Människornas relationer till varandra och deras upplevelser av omgivningen och vardagslivet kan i vid mening innefattas i kulturbegreppet. Människans livsmiljö, arbetssituation, fritidssysselsättning och boendemiljö måste ges även kulturellt innehåll. Kulturpolitikens framtida inriktning måste få uttryck i samhällsplaneringen, i såväl den fysiska som den ekonomiska och sociala planeringen. Därför måste samhällets kulturpolitiska insatser värdesättas högre än vad som är fallet i den regionalpolitiska planeringen. Vid utarbetande av länsprogram och regionalpolitisk! handlingsprogram har kultursektorn givits ingen eller ringa betydelse. Det ankommer på statsmakterna att verka för en jämlik fördelning av kulturutbud mellan olika regioner. Det relativt stora bidraget från samhället till de tre storstadsregionerna står ej i rimlig proportion till de andra regionernas tilldelning. går av kulturanslagen till , och . Denna utveckling får ses som en konsekvens av den koncentrationsprocess som pågått och alltjämt pågår av befolkning och näringsliv. Den centraliserade satsningen på kulturutbudet har också verksamt bidragit till den ökande men icke önskvärda befolkningskoncentrationen. Den viktigaste målsättningen måste vara att inordna kulturpolitiken i det regionalpolitiska handlingsprogrammet, vilket enligt vår mening skall syfta till förverkligandet av ett decentraliserat samhälle. I länsplaneringen bör inventeringar av de kulturpolitiska åtgärderna ingå, vilka i länsprogrammen skall styras och fördelas så att de får decentraliserande effekt. Landstingen bör i huvudsak vara huvudman för regionkulturen när det gäller att fördela kulturstödet och ha ansvaret för fördelningen av även de statliga kulturanslagen. Landstingen skall sålunda stimulera kulturell verksamhet i »svaga» kommuner i utjämnande syfte. Den kommunala kulturpolitiken skall vara förutsättningsskapande genom stimulans till lokala organisationer och grupper. Därigenom ökas möjligheterna till en bred folklivskultur och samhällsdebatt. Här har staten ett ansvar för att främja kommunalt kulturstöd. Folkrörelserna med sin finförgrenade struktur är utmärkta instrument där människorna stimuleras till aktivitet. För att åstadkomma en större regional spridning av kulturevenemang har samhället i sitt stöd inriktat sig på tre områden: teater-, musik- och utställningsverksamhet. Konsertverksamheten och utställningsverksamheten befinner sig ännu på utvecklings- och försöksstadiet. Den form av samhälleligt understödd kulturdistribution som använts är turnéteaterformen via Svenska . svarar Svenska för en mycket stor del av landsortens teaterutbud. Dagens arbetsform med central ledning och landsomfattande turnéverksamhet måste emellertid betraktas sorn en övergångsform mot ett system uppbyggt på självständiga regionteatrar. Möjligheter till ett rikare varierat och mera kontinuerligt teaterutbud i form av barn-, skol- och vuxenteater ökar väsentligt med fasta regionensembler. Det är viktigt att förutsättningar för ett kulturliv »byggs in» när boendemiljöer formas. Kulturnämnderna måste aktivt engagera sig i samhällsplaneringen. Vi upplever i alltför många bostadsområden den totala bristen på kulturgemenskap. Det är helt otillräckligt att kulturnämnderna - som sker - inte kan göra mer än att genom olika arrangemang försöka uppväga brister. Skolan skall skapa förutsättningar för alla att finna meningsfulla sysselsättningar både i arbetslivet och . Det finns en önskan hos många att utnyttja den höjda standarden till ökat kulturengagemang och frivilliga studier. Det är en angelägen uppgift att samhället tillgodoser de ökade kraven på dessa områden. Viktigt är att en utpräglad produktionsinriktning inte får dominera vux enundervisningen - i annat fall kan ej aktivitet och självständighet uppnås. En allt större del av skolans undervisning måste i fortsättningen mynna ut i olika former av eget skapande från elevernas sida, t. ex. i form av utställningar, teater, musikstycken och bildkonst. I undervisning bör i större omfattning den fria kultursektorn fogas in i undervisningen, bl. a. inom fritt valt arbete. Goda förutsättningar för en meningsfull tillvaro måste finnas i ett mycket tidigt skede av människans liv. Det är därför väsentligt att hela samhället får en barnvänlig utformning. Barn måste ges en stimulerande uppväxtmiljö och tidigt uppmuntras till eget skapande. För att få ett så brett deltagande i olika kulturaktiviteter som möjligt krävs att större uppmärksamhet och mera stimulans ges åt lokala kulturaktiviteter. Massmedia - radio, TV, dags- och veckopress - kan i sin bevakning bidra till detta. Även produktionen av rikssändningar bör i ökad omfattning decentraliseras till regionala enheter. Radio/TV bör i sina regionala sändningar, men också i rikssändningarna, ge stor uppmärksamhet åt lokala kulturaktiviteter. Med stöd av det anförda hemställs att uttalar att planeringen och målsättningen för kulturpolitiken skall inordnas i samhällets regionalpolitiska handlingsprogram i syfte att verka för ekonomisk, social och kulturell jämlikhet och ett decentraliserat kulturliv. () ()