ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02852 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående rätten till avdrag vid inkomsttaxeringen för ökade levnadskostnader. På grund av den brist som föreligger på arbetsmarknaden tvingas många taga arbeten långt från hemorten. Detta förorsakar fördyrade levnadskostnader. Det är ofta endast tillfälliga arbeten som bjuds vilket omöjliggör för arbetstagaren att med sin familj flytta till den ort där han kanske endast erbjuds en kortare anställning. Företagsnedläggningar och inskränkningar inom näringslivet tvingar allt fler att söka sin utkomst på andra orter än där vederbörande är bosatt vilket innebär förhöjda levnadskostnader. Skatteavdrag för ökade levnadskostnader på grund av dubbel bosättning medges endast sällan enligt gällande skatteregler. Bristen på arbetstillfällen är särskilt märkbar på de mindre bostadsorterna och för invånarna på dessa orter är det mycket vanligt med boendeformen egnahem varför det ofta ställer sig svårt att bryta upp från den ort där man har permanent bostad som man äger för att endast taga en kort anställning som erbjudes. Svårigheten att erhålla bostad på de orter som kan erbjuda arbetstillfällen föreligger som regel och det kan ur samhällets synpunkt dessutom vara en fördel att ej få ett alltför starkt tryck på bostadsmarknaden som tvingar fram byggandet av nya bostäder. I den mån arbetstagarna kan bo kvar med familjen på sina gamla bostadsorter och pendla mellan hemmet och arbetsplatsen innebär det minskade investeringar för samhället. Fördelen att behålla befolkningen i utflyttningsorterna är dessutom uppenbar då man härigenom kan utnyttja de investeringar som där gjorts och dessutom behålla det underlag som fordras för samhällsservicen. Avståndet mellan hemmet och arbetsplatsen kan vara varierande. tillåter det arbetstagaren att resa mellan hemmet och arbetsplatsen och i en del fall medger det endast besök i hemmet över veckosluten. Under alla förhållanden innebär det dock en fördyring som sänker inkomsterna. Det vore därför rimligt att avdrag kunde medges för de merkostnader som uppstår genom dubbel bosättning. De nuvarande regler som finns tar alltför liten hänsyn till den skattskyldiges förhöjda kostnader genom dubbel bostadsort. Med åberopande av ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär förslag till ändrade regler i fråga om avdrag vid inkomstbeskattningen för ökade levnads kostnader då skattskyldig tvingats ta arbete på annan ort än där han är bosatt. () i C.-G. ENSKOG (fp) () () i
mot · FV02853 · 1972-01-25 00:00:00 — av i Öskevik m. fl. om begränsning av den fria försäljningen av mellanöl. När fri försäljning av mellanöl genom riksdagsbeslut tilläts på den svenska marknaden var syftet bl. a. att försöka förmå konsumenterna att övergå från starkare till svagare alkoholdrycker. Resultatet blev tyvärr ett annat. Den totala alkoholförbrukningen har ökat och alkoholvanorna har snabbt spridit sig till allt yngre åldersgrupper. Många undersökningar har enstämmigt verifierat denna utveckling och belyst de problem som uppkommit i samband med ungdomens ökande alkoholförbrukning, inte minst inom skolan. Vi inskränker oss i detta sammanhang till att peka på den utredning gjort beträffande alkoholkonsumtion i årsklasser 6 och 9. Denna utredning, vars underlag varit drygt 8 000 elever, visar att i årsklass 6 () har och i årsklass 9 (15 ) av eleverna druckit alkohol. av storstädernas pojkar i årsklass 9 dricker mera än 5 burkar mellanöl eller mera än starksprit . Uppenbart finns också ett starkt samband mellan ölkonsumtion, starkspritkonsumtion och bruk av narkotika. Vi bortser inte från de stora och svårlösta problem som orsakar alkoholmissbruk. Enbart en förändring av försäljningsbestämmelserna löser givetvis inte hela det problemkomplex som mellanölsmissbruket är en del av. Det torde dock stå klart att alkoholvanornas utbredning bland ungdomen hänger samman med att fri tillgång funnits till en uppenbart vanebildande alkoholdryck, som genom ohämmad reklam i många fall betraktas som modern och attraktiv. För att undvika en ytterligare spridning av alkoholvanor till allt fler grupper av ungdomar måste enligt vår mening snabbt verkande åtgärder vidtagas. En sådan åtgärd bör vara att begränsa den fria försäljningen av mellanöl. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att öl innehållande mera än 2,8 volymprocent alkohol skall försäljas enligt samma bestämmelser som gäller för starköl, samt att vederbörande utskott ges i uppdrag att utarbeta erforderlig lagtext. () i Öskevik () () MAJ () . ÅSLING (c) () i
mot · FV02855 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om rätt för studieledare till avdrag vid inkomsttaxeringen för ökade levnadskostnader. I den alltmer förekommande vuxenutbildningen, vilken i stor utsträckning sker genom fritidsstudier företrädesvis på kvällstid, blir behovet av lärarkrafter och studieledare större och större. En stor del av de utbildningsledare som fungerar är personer som utför detta arbete efter sitt ordinarie arbete, oftast på kvällstid och ofta i mycket nära anslutning till det ordinarie arbetets slut. Dagar då studietimmarna blir 45 blir en ordnad matordning i hemmet ej möjlig, varför middagsmålet får intagas på restaurang. Studieförbunden och andra utbildningsanstalter får allt större besvär med att knyta goda utbildningsledare till sig för mer avancerade kvällsstudier. Det finns flera orsaker till detta, men en bidragande orsak, mest av irriterande art, är den att möjligheten att vid deklarationen dra av fördyrade levnadskostnader på grund av extra lång bortovaro från hemmet lagenligt ej finns. Vissa taxeringsdistrikt har icke medgivit sådana avdrag med hänvisning till regeringsrättens utslag i dom RÅ 1948:21. Andra taxeringsdistrikt har godtagit extra avdrag med ungefärliga kostnaden för intagande av middagsmålet på restaurang. En ändring av lagen så att den ger möjlighet för utbildningsledare som efter sitt ordinarie arbete ställer sig till förfogande som lärare eller studieledare än , att i självdeklarationen dra av extra kostnader för en måltid anser vi är befogad. Vi tror också att detta skulle underlätta rekryteringen av goda utbildningsledare till detta för samhället så viktiga ändamål. Med hänvisning till ovanstående hemställs att hos Kungl. Maj:t begär en översyn av aktuella lagbestämmelser i syfte att medge avdrag för extra omkostnader för studieledare med dubbeltjänstgöring. AB Egnellska Boktryckeriet, 1972
mot · FV02858 · 1972-01-25 00:00:00 — av herrar i Nennesholm och i Heden om förbud mot tillverkning och försäljning av mellanöl, m. m. Under det senaste årtiondet har resultatet av alla alkoholpolitiska beslut sorn fattats inneburit en försämring av nykterhetsläget i landet, trots att syftet med besluten varit det omvända. Detta förhållande om något visar att talet om att en liberalisering av handeln med alkoholdrycker skulle lära svenska folket att umgås med alkoholen i grunden har visat sig vara felaktigt. För vad har blivit följden av den fria ölförsäljningen, den ökade tillståndsgivningen till utskänkning av alkohol eller den ökade reklamen för vinkonsumtionen, för att inte tala om de i antal starkt ökade pubarna överallt i städer och större samhällen? En ständigt ökad alkoholkonsumtion och därmed följande missbruk har drabbat nya grupper! Det för framtiden farligaste är den ökning som skett bland ungdomen. Enligt de undersökningar som gjorts har här skett en mycket stor konsumtionsökning, och alkoholdryckerna har framför allt genom mellanölets tillkomst blivit allt vanligare och detta långt ner i åldrarna. Genom detta har skolorna fått stora besvärligheter, liksom hemmen. Tidningsrubriker och polisrapporter berättar för oss vilka svårigheter vår helt misslyckade alkoholpolitik fört med sig. Trots detta görs ingenting för att stoppa denna utveckling. har alkoholreklamen fritt spelrum. Genom denna sprids en helt felaktig information om hur skönt och gott och vilken trevlig samvaro sprit, vin eller mellanöl är och kan skänka, detta utan att samhället gör någon motreklam. Resultatet av reklamen är skolskolk, familjetrassel, sjuk- och olycksfall samt produktionsbortfall. Därför bör man på försök åtminstone förbjuda tillverkning och försäljning av mellanöl och från statsmakternas sida anslå medel till motreklam som påvisar alkoholens skadliga verkan både på den enskilde och på samhället. Med hänvisning till det anförda hemställs att 1. beslutar förbjuda tillverkning och försäljning av mellanöl tills vidare med början , 2. uttalar sig för att motreklam mot alkoholbruket ordnas. () i Nennesholm () i Heden
mot · FV0286 · 1972-01-13 00:00:00 — Motioner nr 86 -1972 av m. fl. om utbyggnad av väderlekstjänsten i norra . Väderlekstjänsten fyller en viktig funktion i dagens samhälle. Vissa näringsgrenar och yrkeskategorier är i hög grad beroende av dess verksamhet. Dit hör exempelvis folk inom fiskerinäringen, renskötseln, jord- och skogsbruket, turism och fritidsliv. Tyvärr måste man konstatera att framför allt missgynnas i detta avseende. Om man delar i två lika stora delar finner man att () satsar mer än dubbelt så stora resurser i den södra delen av som i den norra. När det gäller en av de viktigaste verksamhetsgrenarna, nämligen insamlandet av väderleksobservationer, har man en långt sämre täckning i norr. Den södra halvan av har 175 väderleksstationer, medan den norra halvan av landet får nöja sig med 78. Konsekvensen av detta blir, enligt många meteorologers samstämmiga uppgifter, sämre och otillförlitligare väderleksrapportering. Tätare nät av observationsstationer ger noggrannare prognoser. Den civila väderlekstjänsten administreras av som har samarbete med flygvapnet, luftfartsverket och andra parter som är beroende av väderlekstjänst. Väderleksprognoserna baseras i hög grad på de uppgifter man får från de lokala observationsstationerna. Arbetet med att bygga ut detta nät, så att det får en bättre täckning över norra , kräver inga stora insatser när det gäller utbildning eller upprättandet av den typ av stationer som används. De baseras ju som bekant i huvudsak på den redan bosatta befolkningen. Utbildning och nödig utrustning är en engångskostnad. Driftkostnaderna löner, telefon, skrivmateriel är av tämligen blygsamt format. Arbetet är enkelt och består i att insamla och per telefon rapportera uppgifter om molnighet, temperatur, luftfuktighet, lufttryck osv. Lämplig arbetskraft kan vara gifta par i övre medelåldern och svårplacerad arbetskraft. Arbetsmarknadsskälen är givetvis inte de viktigaste i sammanhanget, men det bör dock noteras att en utbyggnad av observationsnätet, förutom att det skapar tillförlitligare väderleksprognoser, också kan ge stadigvarande arbete åt människor i glesbygd som kanske annars inte kan beredas sysselsättning. Det aktualiserar också frågan om att åtminstone delvis ta AMS-medel i anspråk för att åstadkomma önskvärd utbyggnad. Tyngst väger dock kravet om att befolkningen i norra tillförsäkras samma väderleksservice som övriga landet. Det bor visserligen mindre antal människor i norra , men det minskar inte deras självklara rätt att också på detta område få en jämbördig samhällsservice. Obalansen i observatörsnätet bör följaktligen rättas till. Med stöd av det anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t anhåller om utredning och förslag syftande till en kraftfull utbyggnad av väderlekstjänstens resurser i norra delen av , framför allt genom utbyggnad av observatörsnätet. (vpk) (vpk)
mot · FV02860 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om slopande av mervärdeskatt på förstagångsförsäljning av konst. Såsom vi påpekat i vår motion nr 1059 av m. fl. om kulturpolitiken förmedlas allmänhetens kontakt med konsten i inte ringa utsträckning av de allvarligt syftande gallerierna, som presenterar ett rikt differentierat utbud, där också den svårsålda experimentella konsten har sin givna plats. Denna verksamhet är ofta förbunden med avsevärt ekonomiskt risktagande. Från konstnärshåll har ofta framförts krav på befrielse från mervärdeskatt på all förstagångsförsäljning av konstverk, som ju inte bör rubriceras som en vara i varuskatteförordningens mening. Utställningsverksamheten är ett nödvändigt komplement till den direktförsäljning från konstnären personligen som är den enda konstförsäljning som är befriad från mervärdeskatt. Förstagångsförsäljning av konst bör därför befrias från mervärdeskatt. Med hänvisning till ovanstående hemställs att beslutar att förstagångsförsäljning av konst skall befrias från mervärdeskatt fr. o. m. . () () H. () () () () () () () i Agnäs
mot · FV02862 · 1972-01-26 00:00:00 — angående sista dag för fyllnadsinbetalning av preliminär skatt. Problemet med kvarstående skatt, s. k. restskatt, känns för många medborgare som en betungande börda. Om man råkat in i den onda cirkeln att man åsamkas kvarstående skatt, är det svårt att även med de starkaste ambitioner att komma i fatt med skatteinbetalningen bli befriad från tvånget att år betala restskatt. Detta sammanhänger väsentligen med nuvarande ordning med s. k. fyllnadsinbetalning till följd av att perioden för inbetalning av kvarstående skatt och fyllnadsinbetalning av skatt, avseende föregående år, sammanfaller. Om den ändringen skall kunna göras beträffande fyllnadsinbetalning att perioden utsträcktes till eller skulle det säkerligen vara möjligt för många att (sedan kvarstående skatt betalats januariapril) göra sådana fyllnadsinbetalningar att restskatt kan undvikas till påföljande år. Särskilt för personer med stor försörjningsbörda är det svårt att med nuvarande regler komma ifrån restskatteeländet. Under hänvisning till vad som ovan anförts föreslås att hos Kungl. Maj:t hemställer att tiden för fyllnadsinbetalning av skatt ändras från nu till eller alternativt .
mot · FV02863 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om rätt till avdrag för lön till make vid inkomsttaxeringen. I de fall ett företag drivs i bolagsform och två makar är anställda i företaget får avdrag göras i bolagets räkenskaper för de kostnader bolaget haft för lön, eftersom bägge, även om de äger bolaget, skattemässigt sett betraktas som anställda. Vederbörande får sedan var för sig skatta för inkomsterna från bolaget. I ett mycket stort antal fall det gäller uppskattningsvis drygt en kvarts miljon företag drivs rörelserna som enskild firma. För många av dessa framstår det kostsamt och besvärligt att övergå till att driva rörelsen som juridisk person, och för vissa är det ej ens tillåtet. Företagsägaren får i dessa fall ej göra avdrag för lön till maken eller makan. Även om två familjemedlemmar är verksamma i företaget på heltid betraktas firmans överskott såsom enbart tillkommande firmainnehavaren. Hon eller han får alltså redovisa hela överskottet som skattepliktig vinst. Detta system medför att skattebelastningen för två i praktiken identiskt lika företag blir beroende av företagsformen, nämligen om det ena bedrivs i form av bolag och det andra i form av enskild firma. Med hänsyn till skatteprogressiviteten blir skattebelastningen i allmänhet högre för de företag som bedrivs som enskild firma. Till detta kan också nämnas att den anställda makan eller maken i den enskilda firman inte får rätt till sjuklön eller pension i förhållande till sin arbetsinsats, utan vederbörande förs när det gäller sjuklön och pension till kategorin hemma-make. Enligt vår uppfattning är denna följd av skattebestämmelserna rent diskriminerande för de företag som drivs som enskild firma. Till försvar för denna diskrepans har i vissa fall anförts att det inte finns någon objektiv grund för hur inkomsten skall fördelas mellan makarna och att möjligheterna är mycket begränsade att effektivt kunna kontrollera att obehöriga inkomstöverföringar inte sker. Denna invändning är enligt vår uppfattning inte relevant. Skattskyldiga får på heder och samvete i samband med avgivande av deklaration intyga uppgifternas riktighet. Det intygandet torde gälla även när det avges av innehavare av enskild firma och således självfallet kunna innesluta att det avdrag som gjorts för i firman arbetande make eller maka motsvarar den ersättning som skulle utbetalats därest makans/makens tjänster köpts av icke familjemedlem. Skattemyndigheterna kan dessutom på basis av de centrala avtalen kontrollera uppgiften. M»t. Enligt vår uppfattning bör enskilda firmor här jämställas med övriga företag och avdrag för lön medges för i rörelse medarbetande make eller maka. Denna kostnad skall enligt vår uppfattning vara en helt sedvanlig lönekostnad som av medhjälpande maken skall deklareras som skattepliktig inkomst av tjänst. Med hänvisning till vad som anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t måtte hemställa om snabb utred ning samt förslag, syftande till att innehavare av enskild firma skall ha rätt att göra avdrag för lönekostnader även i de fall lönen utbetalats till i företagen medarbetande make eller maka. HANS () () () i Agnäs () ()
mot · FV02864 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. angående företagens uppgifts- och uppbördsskyldighet. Samhällsutvecklingen har medfört att företagen och andra arbetsgivare fått alltmer vidgade åligganden att förse myndigheterna med uppgifter. Det är inte mindre än 139 uppgifter som skall lämnas av en företagare till olika statliga myndigheter. Alla dessa myndigheter har ett gemensamt: de har bestämda krav, men ingen av dem betalar för begärt arbete. Däremot tar man i vissa fall själv betalt för vårt underlag, visserligen efter viss bearbetning. Vår medverkan är dock nödvändig för att kunna sälja uppgifterna. Vidare skall företagen medverka vid uppbörd av olika skatter. Vid åtskilliga tillfällen har framställts motioner i med yrkande om utredning i syfte att uppnå en förenkling av företagens uppgifts- och uppbördsskyldighet, och riksdag hemställde i skrivelse till Kungl. Maj:t om utredning i frågan. Den tillsatta utredningen fick som uppgift att undersöka möjligheterna till en samordning och rationalisering av näringslivets uppgiftslämnande. Den uppgifts- och uppbördsskyldighet som myndigheterna ålägger företagen blir alltmer betungande och det växande behovet av information för statistisk bearbetning alltmer tidsödande. Särskilt tidskrävande är de branschundersökningar som utförs och där vissa företag åläggs en omfattande redovisningsplikt. För att ta fram denna branschstatistik fordras oftast en omfattande bearbetning av företagens intemstatistik, beroende på att mängder av de begärda uppgifterna inte finns direkt i löpande bokföring. Dessa förhållanden medför att företagen, inte minst de mindre, får vidkännas stora kostnader, främst i form av en betydande belastning av personal. Det synes oss därför angeläget att utredningen erhåller tilläggsdirektiv att ta upp frågan beträffande ersättning för uppgifts- och uppbördsskyldighetens fullgörande, med beaktande särskilt av kostnaderna för specialundersökningar av typ branschundersökningar. Med stöd av ovanstående hemställs att i skrivelse till Kungl. Maj:t måtte begära att utredningen angående företagens uppgifts- och uppbördsskyldighet erhåller tilläggsdirektiv att utarbeta förslag om skälig ersättning för a) den uppgiftsskyldighet som åläggs företagen och b) den uppbördsskyldighet som åläggs företagen. N. () () AB Egneilska Boktryckeriet, 1972 ,,, :
mot · FV02866 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för avsättning till självfinansieringsfond. Företag som drivs som enskild firma har genom beskattningsreglernas utformning otillräckligt utrymme för självfinansiering. De har inte samma möjligheter som aktiebolag och ekonomiska föreningar till skattefri fondering. De enskilda firmorna har till följd av bristande tillgång på rörelsekapital små möjligheter att hålla så stora lager att de genom nedskrivning av lagervärden kan avsätta dolda reserver. Maskin- och inventarieutrustningen är därtill i regel så blygsam att den ej medger självfinansiering genom avskrivning. En lämplig utväg att underlätta självfinansieringen och kapitalbildningen för de enskilda firmorna vore att införa bestämmelser som medger rätt till avdrag vid inkomsttaxeringen för avsättning till självfinansieringsfond, förutsatt att den öppet redovisas i bokföringen och att bokföringsmässiga grunder tillämpas. Avdraget kunde förslagsvis få ske av årsvinsten eller högst . Fonden kunde därjämte maximeras till exempelvis . En tidsbegränsning skulle kunna föreskrivas då det gäller fondavsättningens återförande till beskattning, varvid reglerna för ackumulerad inkomst kunde tillämpas. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till innevarande års riksdag om rätt för rörelseidkare respektive jordbrukare att vid inkomsttaxering erhålla avdrag för avsättning till självfinansieringsfond i enlighet med i motionen uppdragna riktlinjer. () () 1* 1972.
mot · FV02867 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående företagens befattning med skatteuppbörd och statistikupp' gifter under semestertid. Det nuvarande skattesystemet med källskatt och mervärdeskatt samt krav på uppgifter ålägger de svenska företagen en omfattande administration som oavlönade skatteuppbördsmän och uppgiftslämnare till statsverket. Dessa uppdrag kan under vissa förhållanden bli särskilt betungande på grund av systemet med tvåmånadersperioder, som icke alltid stämmer överens med företagens verksamhet. Framför allt gäller detta alla de företag som för att bereda sina anställda sammanhängande semester har stängt . Ingen enda av årets är fri från uppdrag som måste utföras för samhällets räkning. Trots att vi har en semesterlag som för det stora flertalet arbetstagare i näringslivet medger en sammanhängande semester tvingas företagarna, deras kontorsanställda eller anlitade bokföringsbyråer, att till inlämna sju olika statistikuppgifter, nämligen försäljningsställen inom detaljhandeln och enheter inom vissa tjänstenäringar lämnar omsättningsuppgifter, arbetsställen inom industrin lämnar uppgifter om löner och sysselsättning, arbetsställen inom industrin lämnar uppgifter om leveranser, orderstock och orderingång, större och medelstora verksamheter inom varuhandeln lämnar kvartalsuppgifter om lönesummor och sysselsättning, större företag inom industri och handel lämnar uppgifter om likvida medel, husbyggnads- och anläggningsföretag samt byggnadshantverksföretag lämnar uppgifter om lönesummor och sysselsättning, företag med stora utländska tillgångar och skulder lämnar uppgift om dessa. Dessutom skall gruppliv- och pensionsavgifter avseende juni månad inbetalas till SPP, och vidare skall källskatt respektive preliminärskatt redovisas och inbetalas, detta trots att många statliga verk själva i stor utsträckning under har semester och det är svårt att då få något uträttat. De krav som genom dessa bestämmelser samt skyldighe ten att redovisa mervärdeskatten ställs på företagen gör att möjligheten speciellt för mindre företag att åtnjuta sammanhängande semesterledighet avsevärt begränsas. Enligt vår uppfattning bör semesterlagen gälla för alla, även för företagare och deras anställda. Då även de statliga myndigheterna, uppbördsverken m. fl. har personalsvårigheter synes det önskvärt från såväl enskild som statlig synpunkt att åtgärder vidtages för att underlätta företagens skatteredovisn ingar och uppgiftsskyldigheter under semestertid. Det borde icke stöta på oöverstigliga administrativa svårigheter att därvidlag tillämpa någon form av dispens av förslagsvis eller medge rätt att redovisa omnämnda skatter vid nästa skatteredovisningstillfälle. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller att vidgat dispensförfarande införes avseende skatteuppbörd och statistikuppgifter under semestertid eller - om detta av administrativa skäl ej låter sig göra - att rätt medges att redovisa källskatt, preliminärskatt och mervärdeskatt vid det efter semestertiden påföljande redovisningstillfället. HANS () () () () () () G. REGNÉLL (m) () N. () i Trobro () () () ()