mot · FV02938 · 1972-01-25 00:00:00 — av i m. fl. om upprättande av diplomatiska förbindelser med . Efter slut uppdelades det tyska området i fyra ockupationszoner. Segrarmakterna förutsatte dock i det s. k. , att ett enhetligt demokratiskt skulle skapas efter hand. I efterkrigssituationens och det misstroende mellan öst- och västmakter blev denna möjlighet alltmer avlägsen. bildades först (BRD) och därefter (DDR). erkände vid bildande men har ännu ej erkänt . Först ett drygt kvartssekel efter slut har en påtaglig avspänning i relationerna inträtt mellan och DDR, vilket efter hand kan leda till en normalisering av förbindelserna och ömsesidigt erkännande av varandra som suveräna stater. Det måste ligga i alla europeiska länders intresse att äntligen undanröja de folkrättsliga oklarheter, som blev en av konsekvenser, och att verka för en normalisering av relationerna mellan länderna i . Det är således enligt vår mening ett direkt svenskt intresse, att normaliseringssträvandena i främjas. har dessutom anledning att för egen del ha normala förbindelser med länderna i omvärlden. har omfattande kontakter av olika slag med länderna i sin närhet. Det gäller också DDR, t. ex. inom handel, kultur och idrott. Genom att ej erkänt DDR har inte heller diplomatiska förbindelser kunnat upprättas mellan länderna. Ett svenskt folkrättsligt erkännande av DDR skulle underlätta och förenkla de nuvarande kontakterna och medverka till att främja dessa. Handeln har varit ganska begränsad i förhållande till de potentiella möjligheterna. export till DDR uppgick till 400 milj. kronor och importen från DDR var 242 milj. kronor. har östersjöstatemas möjligheter att gemensamt angripa föroreningsproblemen i omintetgjorts genom de ouppklarade relationerna mellan och . års om den mänskliga miljön har samma orsaker lett till öppna motsättningar angående vilka länder som ska få delta Ur svensk synpunkt är det ett självklart intresse att även DDR deltar i konferensen på villkor likvärdiga med andra länders. Grundläggande för erkännande av stater bör enligt vår mening vara den faktiska existensen av en statsbildning, där vederbörande statsledning har kontroll över territoriet och ett rimligt mått av självständighet utåt. Som neutral stat bör erkänna existerande stater med undantag för sådana som är föremål för FN-sanktioner. Starka skäl måste föreligga om denna princip ska frångås. Uttryck för gillande eller ogillande i förhållande till en stats styrelseskick bör inte påverka erkännandefrågan. hävdar universalitetsprincipen, dvs. vill upprätthålla förbindelser med så många stater som möjligt. Om detta bör ske genom att diplomatiska kanaler upprättas är en praktisk fråga. När det gäller s. k. delade stater har emellertid gjort avsteg från universalitetsprincipen genom att erkänna , , och , men inte DDR och . I något sammanhang har man sett de nämnda delade staterna som skärningspunkter för stormakternas intressen, vilket manat till försiktighet. Men lika ofta och framför allt efter erkännandet av har motiveringarna för ståndpunkterna i erkännandefrågan växlat från fall till fall. Beträffande erkännandefrågan och DDR har betonats, att ej var med i och att Tysklandsfrågan som en följd av detta krig är segrarmakternas och det tyska folkets ansvar. tilläde i betänkandet 1971:3, att initiativ från andra staters sida skulle kunna verka störande eller t. o. m. försvåra överenskommelser mellan berörda parter. har hävdats att inte vill företa sig något som kan tolkas som ett erkännande av ett definitivt delat . har anförts att förbindelserna med DDR mycket väl kan utvecklas positivt utan ett svenskt erkännande. I dessa argument ligger enligt vår uppfattning en nedvärdering av de praktiska svårigheterna att utveckla kontakterna mellan och DDR utan att erkännandefrågan är avklarad och utan diplomatiska förbindelser mellan länderna. uppvärderas den politiska betydelsen av ett svenskt erkännande och dess störande verkan. I utrikesutskottets uttalande förutsattes att de möjligheter som må finnas för att successivt förstärka de faktiska kontakterna mellan och kommer att tillvaratas, men ett svenskt erkännande avvisades med hänvisning bl. a. till pågående förhandlingar. Sedan föregående års riksdagsbehandling av frågan om svenskt erkännande av DDR har överenskommelse träffats mellan fyra signatärmakter. Detta s. k. fyrmaktsprotokoll behandlas därefter av den västtyska förbundsdagen och förbundsrådet med sikte på ratificering detta år. På grundval av nämnda överenskommelse har två detalj avtal träffats mellan och DDR:s regeringar samt och regering. Förhandlingar om ett allmänt trafikavtal mellan de båda tyska staterna har inletts och därefter planeras ett generalfördrag. Efter fyrmaktsprotokollets färdigställande och den uppenbara vilja till en lösning av Tysklandsfrågan som där markeras därefter ytterligare betonad av de tyska staternas följdavtal förefaller det än mer osannolikt än tidigare, att ett svenskt erkännande av DDR kan verka störande på förhandlingarna. Däremot kan ett alltför långvarigt dröjsmål med erkännandet av DDR komma att tolkas som ett outtalat svenskt stöd för fullföljande av den s. k. Hallsteindoktrinens syfte långt sedan den uppgetts av . Den existerande delningen i två tyska stater måste uppfattas som definitiv inte minst efter de träffade avtalen. bör därför erkänna DDR, upprätta diplomatiska förbindelser med dess regering samt rösta för såväl som DDR:s medlemskap i , när denna fråga aktualiseras i anslutning till generalfördraget mellan de båda tyska staterna. En sådan handlingslinje står väl i samklang med traditionella neutralitetspolitik och måste givetvis i första hand intas med utgångspunkt från denna och en självständig utrikespolitisk bedömning. Genom ett erkännande av DDR bidrar till en ytterligare avspänning och normalisering av förhållandena i . Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om åtgärder för att erkänna och upprätta diplomatiska förbindelser med (DDR). () i Heden () () . () i Skegrie