mot · FV02827 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar Annerås och Clarkson angående arbetsgivares skyldighet att inbetala preliminär A-skatt. Varselstatistik och arbetslöshetssiffror är i nuvarande lågkonjunktur omfattande. Sålunda inkom varsel om driftinskränkningar från 1 465 företag, eller mer än dubbelt så många som 1970, och berörde 36 966 anställda. Enligt uppgick arbetslösheten till 106 000 personer, och antalet arbetslöshetsanmälda var enligt den högsta redovisade sedan statistiken infördes 85 600 personer. Situationen på arbetsmarknaden har sannolikt försvårats av den rigorösa kreditåtstramningen som blev långvarig och därigenom hastigt avlöstes av nuvarande lågkonjunktur. Eftersom lågkonjunkturen förmärktes och accentuerades blev kombinationen av kreditrestriktion och svag efterfrågan ohållbar för många företag. Särskilt de små företagen har drabbats svårt eftersom de i allmänhet inte har utbyggda kanaler för att kringgå kreditrestriktionerna. I ett ansträngt läge där valet står mellan att utbetala de anställdas nettolöner och att inbetala de anställdas skatter har naturligt nog de förra tillgodosetts i första hand. Detta är en situation som torde vara tämligen vanlig eftersom företagens ledning i allmänhet söker behålla företagens arbetskraft. Även från samhällets synpunkt måste det vara angeläget att så sker. Emellertid motverkas denna strävan av uppbördsförordningens utformning. Om inte preliminär A-skatt inbetalas i laga tid påföres arbetsgivaren en restavgift som uppgår till av den preliminära skatten. Eftersom tiden från det att skatten ursprungligen skulle ha betalats till dess fordran utgår i allmänhet uppgår till två å , blir resultatet att restavgiften får formen av en straffränta på mellan 1 . Påpekas bör dessutom att respittiden efter att underrättelsen om obetald skatt utgått endast är . Härutöver drabbas den försumlige av ett strafföreläggande i form av böter på grund av förseelse mot uppbördsförordningen. För den händelse situationen upprepas och likvida medel saknas för att inbetala de anställdas preliminära skatter upprepas situationen med underrättelse om ej redovisade skatter med påförd restavgift. utgår emellertid strafföreläggandet med böter och ersätts av stämning. Det är ej ovanligt att stat och kommun saknar likvida medel för att fullgöra gjorda åtaganden. Gentemot den enskilde föreligger emellertid inte någon form av restavgift. Den enskilde kan således inte påfordra extra ersättning för utebliven betalning. Härtill är det osannolikt att den enskilde stämmer stat och/eller kommun för utebliven ersättning i stadgad tid. Någon paritet föreligger således inte mellan stat och kommun å ena sidan och den enskilde å den andra sidan. Redan detta förhållande är ägnat att väcka uppmärksamhet. En av samhällets ekonomisk-politiska målsättningar är att skapa förutsättningar för full sysselsättning. Frågan ställer sig emellertid om gällande uppbördsförordning genom sin snävhet motverkar den fulla sysselsättningens princip och tvingar arbetsgivaren att friställa personal. 1 nuvarande bistra konjunkturläge torde denna fråga te sig än mer aktuell. En ändring av uppbördsförordningen i detta avseende skulle sannolikt göra företagen något mindre konjunkturkänsliga vad gäller friställning av arbetskraft. Sålunda skulle i första hand en påminnelse om obetald skatt utgå. I andra hand borde ett kravbrev med påförd restavgift utgå. Respittiden borde här vara längre än vad som är fallet från det första betalningstillfället torde kunna vara lämpligt. Strafföreläggande med böter borde alltså uppkomma på ett stadium än vad som för nuvarande är fallet. På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig författningstext. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. anhåller om sådan ändring av uppbördsförordningen (1953:272), att arbetsgivare, som underlåtit att redovisa innehållen preliminär A-skatt, i första hand meddelas detta genom påminnelseavi, i andra hand erhåller underrättelse om krav av det slag som tillämpas , och att först i tredje hand, och efter från det ordinarie inbetalningstillfället, strafföreläggande må tillämpas.