mot · FV02604 · 1972-01-25 00:00:00 — om ändrad organisation av arbetsförmedlingarna för handläggning av ärenden angående nyexaminerade akademiker och gymnasister. De snabba förändringar som kännetecknar svensk arbetsmarknad har kommit att alltmer beröra också den offentliga arbetsförmedlingens område. Från att ursprungligen ha förmedlat arbete åt i huvudsak arbetskraft och lägre tjänstemän, har arbetsförmedlingarna en mycket bred kundkrets. Inte minst det starkt ökande utbudet av ungdomar med längre utbildning har medfört väsentligt vidgade uppgifter för arbetsförmedlingarna. Ännu skaffade sig flertalet nyexaminerade från högre utbildningsanstalter sin första anställning genom platsannonser, personliga kontakter o. d. Dagens betydligt kärvare arbetsmarknad har radikalt ändrat på detta förhållande. Arbetsförmedlingarnas organisatoriska uppbyggnad har emellertid i stort sett bibehållits oförändrad. Kontorens indelning i olika expeditioner utgår från olika yrken och yrkesgrupper. Förmedlingstjänstemännen är inarbetade på de traditionella kundgrupperna men har mycket begränsade erfarenheter av dem som tillkommit . Den stora spridning på vitt skilda yrkesområden som detta medfört leder ofrånkomligen till svårigheter att ge alla sökandegrupper den service som de begär. Ett speciellt problem erbjuder den snabbt växande kategorin nyexaminerade, främst från högre utbildningsanstalter, men också i viss utsträckning från gymnasieskolan. Deras huvudproblem består ofta däri att de inte har en regelrätt yrkesutbildning och därför inte utan vidare kan hänvisas till en viss expedition. Nyexaminerade humanister, samhällsvetare och beteendevetare har i många fall en så »allmän» utbildning att de inte har någon given sektor av arbetsmarknaden att gå till. Problemen för denna grupp har accentuerats . Bland annat genom den snabba examinationsökningen vid de filosofiska fakulteterna har åtskilliga nyexaminerade akademiker fått problem vid utträdet på arbetsmarknaden. Ett successivt växande antal akademiker går arbetslösa, och situationen lär förvärras . Erfarenheterna visar också klart att arbetsförmedlingen med sin nuvarande organisation har svårt att klara av dessa nya och växande kategorier. En del sökande, som man misslyckats med att placera, har hänvisats till särskilda sexveckorskurser, benämnda »arbetsmarknadsinformation med praktik». Inom ramen för dessa kurser har man kunnat närmare utreda varje kursdeltagares förutsättningar för olika typer av arbeten, hans anlag, intressen osv., och i ett stort antal fall har vederbörande därefter kunnat placeras i fast arbete. Erfarenheterna visar således att när resurser sätts in för en mer ingående kartläggning av varje sökandes bakgrund ökar möjligheterna att finna lämpligt arbete. Jag vill därför föreslå att man närmare prövar möjligheterna att inom ramen för den ordinarie förmedlingsverksamheten bedriva denna form av kartläggning. Sexveckorskurserna kan sannolikt inte expandera i takt med att antalet sökande av detta slag växer vid arbetsförmedlingarna, och i många fall är sannolikt en så omfattande introduktion inte nödvändig. I flertalet fall bör det vara tillräckligt om den sökande får tillfälle till ett ingående samtal med kvalificerad förmedlingspersonal, som är direkt avdelad och utbildad för att ta hand om nyexaminerade utan klar yrkesinriktning i sin utbildning. Vad som sålunda borde tillskapas vid arbetsförmedlingarna är en utrednings- och slussningscentral för nyexaminerade av alla kategorier. Till denna skulle således alla arbetssökande utan tidigare yrkeserfarenhet hänvisas vid första kontakttillfället. Till denna slussningscentral kan med fördel också t. ex. psykologer, yrkesvägledare och andra specialister knytas. Först när en förberedande utredning gjorts vid slussningscentralen, skulle vederbörande hänvisas vidare till den förmedlingsexpedition som har att handlägga själva placeringen. På de stora kårorterna, där kanske flera tusen studerande avlägger examen, kommer det att krävas slussningscentraler som är särskilt väl utbyggda. Under vissa delar av året bör slussningscentralerna kunna förlägga delar av sin verksamhet till själva läroanstalterna för att på så sätt få en uppsökande funktion. De föreslagna slussningscentralerna bör heller inte reserveras uteslutande för nyexaminerade av olika slag. Personer, som varit borta från aktiv yrkesverksamhet , kan också ha behov av att få sina möjligheter till återinträde på arbetsmarknaden mera noggrant utredda. Slussningscentralerna bör därför vara uppbyggda för att kunna ge service också åt denna grupp. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t begär förslag till sådana förändringar av arbetsförmedlingarnas organisation att s. k. slussningscentraler skapas enligt förslag i denna motion för nyexaminerade akademiker och gymnasister för att förbättra möjligheterna för dessa kategorier att erhålla arbete efter examen.