mot · FV02310 · 1972-01-21 00:00:00 — av m. fl. om vidgad gärningsbeskrivning för stadgande om koppleri. Alltsedan de av samhället registrerade och legiliserade bordellerna avskaffades för har prostitutionen i haft en jämfört med många andra länder tämligen begränsad och sannolikt långsamt minskande omfattning. Oavsett skiftande lagtexter kring detta problem har det funnits en bred uppslutning kring den underförstådda målsättningen att så långt möjligt söka förhindra att människor av ena eller andra skälet prostituerar sig. Den viktigaste orsaken till denna hållning har varit vetskapen om de allvarliga sociala följder som i regel drabbar de kvinnor som blivit beroende av inkomster från prostitution och mycket ofta också av sutenörer, som utnyttjar dem och förmår dem att fortsätta med verksamheten. har situationen snabbt förändrats. S. k. sexklubbar, poseringsateljéer etc. som i verkligheten oftast är bordeller där både de prostituerade och ägarna kan komma upp i mycket stora inkomster, har vuxit upp i stort antal i , och och börjar nu etableras på en rad andra större och medelstora orter. Innehavarna annonserar alltmer öppet om verksamheten. Uttryck som »full service» och »många små rum för intim samvaro» etc. vittnar om vad verksamheten går ut på. Såväl kvinnorna som klubbägarna har ekonomisk av detta, vilket innebär att kap. 6, § 7, om koppleri och främjande av otukt, borde vara tillämplig på en lång rad fall. Endast ett fåtal mer eller mindre kamouflerade bordellägare har emellertid åtalats och dömts. Bakgrunden kan vara dels sutenörernas skicklighet att hitta kryphål i lagen, dels en allmän överbelastning och osäkerhet hos polis och myndigheter om hur existerande lag skall tolkas och tillämpas på det ytligt sett nya företeelser som dykt upp. Följderna för de prostituerade kvinnorna själva är välkända. En stor del blir relativt snabbt alkoholiserade, och tillkommer narkotikaberoende hos många av dem som ägnar sig åt prostitution. Dels är det åtskilliga som börjar med narkotika för att döva obehagskänslor, dels dras narkotikaberoende kvinnor in i prostitution för att få pengar till sina droger. I en lång rad reportage i pressen har dessa förhållanden belysts, dock utan att det lett till effektiva ansträngningar att vända den olyckliga utvecklingen. Liksom utgör de prostituerade också den grupp av kvinnor som lättast blir indragen i olika slag av kriminalitet. Sutenörerna ägnar sig ofta även åt annan brottslig verksamhet, och de kvinnor som är beroende av dem blir av naturliga skäl lätt inblandade. De som söker lämna prostitutionen upptäcker ofta att de allvarligt skadats i sina känslomässiga relationer. En kvinna som varit prostituerad drabbas oftast av betydande fysiska eller psykiska skador. Inte så få av de kvinnor det gäller är ensamma mödrar. Säkerligen innebär det att deras barn möter speciella svårigheter av olika slag. Den offentliga marknadsföringen av bordellerna antingen de nu kallar sig sexklubbar, poseringsateljéer eller något annat har självfallet inneburit att antalet kunder ökat mycket kraftgt, kanske flerdubblats jämfört med läget . Därmed ökar också efterfrågan på kvinnor som är villiga att bli prostituerade. Så som prostitutionen och koppleriet nu kommit att organiseras i finns det starka ekonomiska intressen som verkar för en ytterligare utvidgning eller i varje fall konsolidering av »marknaden». Den cynism och hänsynslöshet som frodas i denna miljö måste ha en allmänt skadlig effekt långt utanför bordellerna. Hyresvärdar gör sig stora förtjänster på »ateljéer» och »klubbar». Hyror som går /månad för en minimal lokal förekommer. Enligt uttalanden från polisen håller vi på att få en undre värld av maffiatyp med förgreningar i bordell-, spelhåle- och narkotikabranscherna. råder en viss osäkerhet både bland allmänheten och inom rättsväsendet om hur den gällande kopplerilagstiftningen skall tilllämpas. Detsamma gäller i viss mån prostitutionen som sådan. Lagen om samhällsfarlig associalitet har inte tillämpats mot prostituerade, och det råder någon oklarhet om huruvida detta skall uppfattas som en legalisering av själva prostitutionen eller inte. Vi betraktar prostitutionen som en från socialmedicinsk och humanitär synpunkt skadlig verksamhet för individen och icke som ett av samhället sanktionerat yrke. Det innebär alltså icke krav om nya straffregler utan en uppmaning till alla myndigheter att hindra och förebygga verksamhet som innebär prostitution, och då med särskild tyngdpunkt på de fall då inslaget av koppleri är påfallande. kap. 6, § 7, den s. k. koppleriparagrafen, bör antingen kompletteras med formuleringar som anger att den är tillämplig på var och en som ägnat sig åt att »främja, underlätta, förmedla eller marknadsföra sexuellt umgänge mot betalning» eller förses med tillämpningsföreskrifter som klart anger samma principer. Under alla förhållanden bör en översyn ske av nämnda paragrafs text och tillämpningen av densamma. bör socialbyråerna i samtliga berörda kommuner uppmanas vidtaga åtgärder för att anskaffa arbete, alternativt ge socialhjälp och förmå vederbörande att övergå till annan för såväl individen som samhället nyttig verksamhet. Ett samhälle som präglas av aktivt intresse för varje enskild medborgares välfärd kan inte underlåta att motarbeta det mänskligt förnedrande i den senaste tidens svenska bordellverksamhet. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi1 att hos Kungl. anhåller om sådan ändring av kap. 6, § 7, att den blir tillämplig på var och en som ägnar sig åt att främja, underlätta, förmedla eller marknadsföra tillfällig könsförbindelse mot betalning. () /ENKEL (fp) () () () i () () () i () () i () () () () () () () i () () () i () () i () () 1 (Se även motion 1972330)