mot · FV0267 · 1972-01-11 00:00:00 — av m. fl. om ökad anställningstrygghet för handikappade. Den svenska arbetsvärden, som är en del av arbetsförmedlingens verksamhet, har fungerat . I början av dess verksamhet var antalet arbetsvårdssökande ganska lågt, som antalet sökande som fick arbete i öppna marknaden var relativt högt. Genomgående för utvecklingen har varit att antalet arbetsvårdssökande ökat år , som antalet som fått arbete i öppna marknaden sjunkit. Några statistiska uppgifter kan bekräfta detta. Ställer man antalet statistikförda arbetsvårdssökande ett visst antal år i jämförelse med antalet statistikförda framskaffade arbeten får man följande talserie: Denna ogynnsamma utveckling anses ibland bero på att antalet svårt handikappade ökat, alternativt att andelen med komplicerade handikapp ökat. Det finns emellertid inget i arbetsvärdens statistik som styrker dessa antaganden. Den ger tvärtom antydningar om att det till övervägande delen är arbetsmarknadsfaktorer som ger utslaget när det gäller utsorteringen till arbetsvärden. Arbetsvärdens statistik visar att andelen förstagångsinskrivna vid arbetsvärden minskat , då något över hälften (51,) av de arbetsvårdssökande var hos arbetsvärden , till . Det är alltså av de arbetsvårdssökande som förut haft kontakt med arbetsvärden och som gång på gång slås ut från arbetsmarknaden. Hur många av de som slagits ut från arbetsmarknaden finns det inga uppgifter på, men med tanke på att åldersfördelningen bland de arbetsvårdssökande i sin helhet är sådan att utgörs av åldersgrupperna under finns det skäl antaga att det även bland de förstagångsinskrivna finns en stor andel som utgörs av personer som varit ute i arbetslivet. Ser man då på ett antal handikappgrupper för att få ett mått på eventuella skillnader finner man att gruppen rörelsehindrade nästan alla år utgjort ca en tredjedel av samtliga arbetsvårdssökande. Gruppen var och , en ökning . psykiskt handikappade, inkluderande gruppen intellektuellt handikappade, var och , en ökning . Gruppen socialt handikappade var och , en ökning . 1 absoluta tal ökade denna grupp från 2 1957 till 15 1970. Gruppen var alltså relativt liten . är det så, att gruppen socialt handikappade har de högsta procenttalen för framskaffade arbeten i öppna marknaden av alla handikappgrupperna, framför allt om vi reducerar bort gruppen alkoholskadade. var det exempelvis 21,av gruppen socialt missanpassade som benämningen är på de personer som kommer till arbetsvärden från kriminalvård, ungdomsvård etc. som fick arbete i öppna marknaden mot 12,6 av samtliga arbetsvårdssökande. Vad som utmärker tendensen är att alla handikappgrupper fått i stort sett lika svårt att få arbete på öppna marknaden, vilket framgår av följande serie: Arbetsvårdssökande som erhållit arbete på öppna marknaden och som kommit ut i yrkesutbildning under resp. år: Arbete i ** psykiskt handikappade och intellektuellt handikappade socialt handikappade (personer remitterade * Fr. o. m. 1969 är arbetsvårdsstatistiken överförd till data. I samband därmed gjordes vissa omgrupperingar, bl. a. har antalet handikappgrupper ökat från tio till femton. Det är därför inte möjligt att göra exakta jämförelser mellan siffror och tidigare års. ** Fr. o. m. 1969 kan vi få både talen för antalet arbetsanskaffningar och antalet individer som fått dessa arbeten. Differensen mellan dessa två tal blir om de ställs i relation till arbetsvårdssökande. Det finns även en del andra skillnader i mätningen. Dessa tycks dock vara av den arten att de inte spelar någon roll vid jämförelser med tidigare års statistik. *** här kan vi nu få talen för såväl antalet individer som påbörjat utbildning som för antalet påbörjade utbildningar för dessa . Skillnaden här blir . statistik mäter antalet påbörjade utbildningar. Det är alldeles uppenbart att vi här har att göra med generella fenomen. I flera sammanhang markerar åren 1963 1964 en skarp gränsperiod när det gäller handikappades situation på arbetsmarknaden. Det är fr. o. m. 1963 som tillväxten av verkstäder för skyddat arbete sker snabbare än för perioden innan. Det skyddade arbetet har alltså blivit den enda kompensationsmekanismen för utsorteringen från den s. k. öppna marknaden. Om antalet arbetsanskaffningar i skyddat arbete mäts på samma sätt som antalet arbetsanskaffningar i den s. k. öppna marknaden framgår med reservation för att siffrorna vissa år är för låga följande: Medan arbetsanskaffningar i skyddat arbete var 6 1962, skedde en ökning året efter till 10 709. Därefter skedde en kontinuerlig ökning fram , då antalet arbetsanskaffningar i skyddat arbete var 24 244. är det år då antalet arbetsanskaffningar i skyddat arbete och i den s. k. öppna marknaden nästan sammanfaller (10 709 resp. 12 378) och 1966 det år då antalet arbetsanskaffningar i skyddat arbete överstiger antalet arbetsanskaffningar i den s. k. öppna marknaden (16 305 resp. 14 625). har samhället och arbetsmarknadsverket på olika sätt försökt stimulera näringslivet att anställa handikappade. Det har man gjort genom att anordna regeringskonferenser och regionalkonferenser, genom det dagliga arbetet på arbetsförmedlingarna, genom olika bidrag och bidragssystem. Ingenting har kunnat hejda utvecklingen. måste de riktiga slutsatserna dras. De är att vi nu har prövat alla möjligheter inom ramen för de sätt på vilket arbetsmarknadsverket tillåts arbeta. Den enda möjlighet som kvarstår är att pröva lagstiftningsvägen. Det är inte en väg som ger snabba resultat i ett samhälle där statsmakten har ett ringa inflytande, men det är en väg som rätt använd, dvs. med kompletteringar av andra åtgärder, ändå ger framtida möjligheter att hejda en utveckling som ingen kan stå likgiltig inför. Denna lagstiftning måste enligt vår mening utformas på två sätt. Vi måste för det första finna metoder, som förhindrar utslagningen på arbetsmarknaden, dvs. som ger alla anställda anställningsrätt och anställningstrygghet, som alltså säkrar rätten till arbete, när man har ett arbete. Vi måste för det andra finna metoder som tillförsäkrar den enskilde och samhället rätten till arbete, då det gamla arbetet gått förlorat eller då man första gången träder ut på arbetsmarknaden, rätten att få komma in i arbetslivet igen efter en företagsnedläggning, en arbetslöshetsperiod eller en sjukperiod, när den enskilde kan och vill arbeta. Problemet om utsortering av arbetskraft ur produktionsprocessen togs upp i en vid vårriksdagen väckt partimotion, 1971:750, från vpk-gruppen. I denna restes bl. a. kravet om lagfäst skydd för arbetstagare att oaktat ålder och minskad arbetsförmåga beredas möjlighet att kvarbliva i arbetet. En konkret hemställan härom gjordes i följdmotionen 1971:1196. antog enligt förslag i propositionen 1971:107 vissa förslag i syfte att förbättra den äldre arbetskraftens sysselsättningsmöjligheter. De speciella problem som tas upp i denna motion och som dokumenterats med utförliga sakuppgifter om situationen för skilda handikappgrupper och andra motiverar att vidga kravet om rätten till arbete och sysselsättningsmöjligheter att gälla även de grupper det här är fråga om. Utredningen om ökad anställningstrygghet, vartill hänvisas i direktiven för en allmän översyn av arbetsfredslagstiftningen, utgör inget skäl för att i likhet med åtgärderna för de äldre arbetstagarna åstadkomma en skyndsam lösning av motsvarande problem för handikappgrupperna. Med stöd av det anförda föreslås att hos regeringen hemställer om en skyndsam utredning samt förslag om att lagstiftningsvägen säkra rätten till anställningstrygghet respektive rätten till arbete för de grupper av handikappade varom här är fråga, som på grund av sjukdom och nedsatt arbetsförmåga, företagsnedläggningar etc. förlorat ett arbete. (vpk) i (vpk) i (vpk) i (vpk) (vpk)