ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV021 · 1972-01-11 00:00:00 — Motioner nr 17 är 1972 av herrar m. fl. om övergång till republik. Monarkin är en kvarleva från det gamla adelsväldet. När borgarklassen övertog statsmakten behöll den av feodalismens gamla maktsymboler bl. a. det monarkistiska systemet. Kungahusets politiska roll har växlat. Men det har alltid varit ett centrum och en samlingspunkt för den politiska reaktionen. Monarkin strider också mot den formella jämställdhet som borde kunna rymmas inom det kapitalistiska systemet. Kravet på monarkins avskaffande har därför en bred förankring, från demokratiska liberaler och sitt partiprogram trogna socialdemokrater till grupper med en socialistisk åskådning. Som alternativ till monarkin framställs ofta ett system med president eller annan form av vald statschef. De representativa uppgifter som kungahuset nu har kan minskas i omfattning och antal och handhas av talman. är folkvald och talmannen vald av . Därmed skulle frågan om presidentval, presidentens ställning osv. få en enkel och naturlig lösning. Enligt uppgifter i pressen kommer den nu sittande grundlagberedningen inte att föreslå övergång till republikanskt statsskick. Direktiven har inte varit avsedda att leda fram till ett statsskick i överensstämmelse med elementära demokratiska principer. Därför måste grundlagberedningen, som är i färd med att slutföra sitt arbete, skyndsamt ges kompletterande direktiv att utarbeta förslag om övergång till republik. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. hemställer att grundlagberedningen ges kompletterande direktiv att skyndsamt utarbeta förslag till ändrad lydelse av grundlagen innebärande övergång till republik. (vpk) i T yresö (vpk) i
mot · FV0210 · 1972-01-10 00:00:00 — av om investeringsbidrag. I anslutning ti!' proposition 1971:140 angående konjunkturstimulerande åtgärder väckte jag en motion, vari föreslogs att som komplement till det av Kungl. Maj:t förordade investeringsavdraget måtte besluta om införande av ett investeringsbidrag på , avsett för de företag som inte kan redovisa sådan vinst som erfordras för investeringsavdragets utnyttjande. I motionen pekades också på en möjlighet att utbetala investeringsbidrag genom att medge motsvarande avdrag vid närmaste aktuella momsredovisning. Vid behandlingen i utskotten synes den föreslagna konstruktionen för bidragets utbetalning totalt ha missförståtts. utbetalningsformen är dock principfrågan, huruvida de företag som ej redovisar vinst med hänsyn till såväl rättvisa och konkurrensneutralitet som den önskade konjunktureffekten bör tillerkännas en rätt till investeringsbidrag. Enligt min uppfattning tog utskotten vid höstriksdagen inte någon klar ståndpunkt i den principiella delen, och avslagsyrkandet var ej motiverat i sak. Det är lika vanskligt nu som att svara på frågan om och när en varaktig konjunkturuppgång kan väntas och hur snabbt den får effekt. Skattepolitiken spelar i det sammanhanget en betydande roll liksom regeringens allmänna attityd mot näringsliv och enskilda företagare. Däremot står det klart att de beslutade åtgärderna kommer att positivt påverka sysselsättningen inom åtskilliga näringar. Möjligen framstår därför inte de konjunkturpolitiska motiven för investeringsbidrag med samma skärpa nu som under höstens debatt. Å andra sidan är det rena rättvisekravet minst lika starkt nu som då. Det kan även nu liksom sägas att det ter sig angeläget att aktuella investeringar görs . Särskilt förhandsmedgivande av myndighet bör således inte krävas för rätten att erhålla investeringsbidrag. Förutsättningarna bör i och för sig vara de samma som gäller för investeringsavdrag, och företagaren bör själv få avgöra redan vid investeringstillfället om avdrags- eller bidragsformen för det statliga stödet skall väljas. Investeringsbidrag bör utgå för investeringar som görs under . På vederbörande utskott torde få ankomma att utarbeta erforderlig lagtext. Åberopande det sålunda anförda hemställer jag att beslutar att ett investeringsbidrag på införs.
mot · FV02100 · 1972-01-14 00:00:00 — om kostnadsfritt tillhandahållande av riksdagstryck till läns- och landsbiblioteken. För att en demokrati skall fungera väl fordras att medborgarna är insatta i de olika samhällsfrågorna. Massmedierna fyller härvidlag en viktig funktion. Radio, TV och press bevakar riksdagsarbetet och ger medborgarna information om det viktigaste som avhandlas. Av naturliga skäl kan den informationen emellertid inte bli så djupgående som många intresserade skulle önska. Det finns en källa att hämta upplysningar ur som enligt min mening inte tillräckligt utnyttjas, nämligen snabbprotokoll. Med tillfredsställelse kan konstateras att dessa efter en omläggning av arbetsrutinerna nu kommer ut snabbare . Därmed ökas också intresset för dem. Man kan naturligtvis inte räkna med att något större antal enskilda människor skall prenumerera på snabbprotokollen, men offentliga institutioner, skolor, föreningar etc. bör stimulera därtill så att flera av landets medborgare genom snabbprotokollen ges möjlighet att ta del av debatter. Särskilt värdefullt skulle det enligt min mening vara om landets samtliga läns- och landsbibliotek bland vilka återfinns de fyra lands- och stiftsbiblioteken kunde erhålla riksdagstrycket kostnadsfritt. Om ser till att dessa bibliotek får fri tillgång till det informationsmaterial som riksdagstrycket utgör, medverkar till att sprida kännedom om det arbete som bedrivs här och som i så hög grad påverkar medborgarnas förhållanden. Trots att jag är övertygad om att även de större kommunbiblioteken med tacksamhet skulle ta emot ett erbjudande om att få riksdagstrycket, nöjer jag mig av kostnadsskäl med att föreslå att det tilldelas läns- och landsbiblioteken. Kommunbiblioteken kan ju vid behov låna från dessa. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att beslutar uppdra åt att kostnadsfritt tillhandahålla läns- och landsbiblioteken protokoll och utskottsbetänkanden samt propositioner och motioner.
mot · FV021000 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i och i om riktlinjer för ett tandhälsovårdsprogram. Behovet av åtgärder för att förebygga tandsjukdomar är onekligen stort. beslut att upphäva den lag som tillät fluoridering av vattenledningsvatten hälsas med tillfredsställelse. Därigenom kan åtgärderna inriktas på att på annat och bättre sätt bekämpa tandröta och tandlossning. För bekämpning av dessa sjukdomar torde erfordras såväl rådgivning om kostens betydelse som åtgärder för god munhygien. Kostrådgivning torde kunna inriktas på nyblivna mödrar, genom medverkan av barnavårdscentralerna. Åtgärder som vänder sig till barn och bl. a. avser att inskärpa behovet av goda munhygieniska vanor, är säkert också av stor betydelse. 1 ett landsomfattande tandhälsovårdsprogram kan också eventuellt behöva ingå andra åtgärder. För att ett tandhälsovårdsprogram i enlighet med ovan skisserade riktlinjer skall kunna genomföras i hela landet erfordras att såväl barnavårdscentraler som skolor och kanske barnstugor kopplas in. Härför erfordras att staten medverkar ekonomiskt. Med stöd av vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om tillsättande av en utredning, som dels utarbetar riktlinjer för ett tandhälsovårdsprogram i enlighet med vad ovan skisserats, dels utformar förslag till finansiering av ett sådant program varvid en strävan bör vara att så stor andel som möjligt av kostnaderna av staten.
mot · FV021002 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. angående driftbidraget till erkända vårdanstalter för alkoholmissbrukare, m. m. I proposition nr 1, bilaga 7 , föreslås under J 4 en höjning av anslaget till bidrag till driftkostnader vid erkända vårdanstalter för alkoholmissbrukare m. m. från till . Avsikten är att driftbidraget till ifrågavarande anstalter skall höjas med per dag. De vårdanstalter det här gäller går populärt under namnet enkronasanstalter. Vårdavgiften är nämligen per dag. De intagna är regelmässigt sjukskrivna och uppbär sjukpenning. utför de intagna arbete, som vid de enskilda vårdanstalterna huvudsakligen har karaktär av terapiarbete, för vilket flitpengar utgår. per dag torde vara vanliga inkomster av sjukpenning och flitpengar tillsammans för intagna på enskilda vårdanstalter. sjukförsäkringsutredning föreslog (betänkande IV, stencil 1969:3) att vårdavgifterna skulle höjas till samma belopp som gällande sjukhusvårdsavgift, då , numera per dag. har i uppdrag att utreda frågan om enhetliga regler för ersättning till intagna som deltager i vårdanstalternas arbetsdrift. I avvaktan på resultatet av denna utredning har sjukförsäkringsutrednings förslag om höjda vårdavgifter inte föranlett förslag till . Vi anser emellertid inte att frågorna om vårdavgift respektive ersättning för arbete behöver lösas i ett sammanhang. Med hänsyn till de intagnas icke obetydliga inkomster , och då huvuddelen av de intagna, enligt sjukförsäkringsutredningens undersökningar har ingen eller ringa försörjningsplikt mot anhöriga, anser vi det rimligt att vårdavgifterna redan nu höjs till samma belopp som gäller vid sjukhusvård, dvs. En höjning av vårdavgifterna med per dag täcker mer än väl de behov som skulle tillgodoses med den i propositionen föreslagna höjningen av driftbidraget med per dag, varför anslaget till driftbidrag kan beräknas till ett i motsvarande mån lägre belopp. Vi förordar att för ändamålet anvisas ett förslagsanslag av . Vårdavgiften vid de enskilda anstalterna är fastställd i driftbidragskungörelsen (nr 426), ändrad senast 1971:119. Vi förordar att denna kungörelse ändras så, att vårdavgiften fr. o. m. fastställes till per dag. Med hänvisning till det anförda hemställer vi 1) fastställa driftbidraget till erkända vårdanstalter för alkoholmissbrukare m. m, till oförändrat per dag; 2) fastställa vårdavgiften vid erkända och enskilda vårdanstalter för alkoholmissbrukare till per dag; 3) till Bidrag till driftkostnader vid erkända vårdanstalter för alkoholmissbrukare m. m. för /73 anvisa ett förslagsanslag av . () PER-ER1K NISSER (m)
mot · FV021005 · 1972-01-26 00:00:00 — Nr 1005 av m. fl. om ökade vård- och hjälpresurser för allergiska personer. Ungefär var tionde svensk lider av någon allergisk sjukdom. Det innebär att upp emot en miljon svenskar på ett eller annat sätt kan betraktas som allergiker. Sjukdomarna är av mycket olika svårighetsgrad. Många människor är så svårt sjuka att det med skäl kan talas om invalid isering. För att komma till rätta med dessa svåra medicinska problem, som genom sin omfattning kan leda till omfattande sociala problem, krävs självfallet en medveten satsning på forskningen inom området. Inom den medicinska vetenskapen finns olika uppfattningar hur man bäst skall gå till väga. Vissa menar att de allergiska sjukdomarna kan ses som en enhet, varför satsningen bör ske genom en forskning speciellt inriktad på de allergiska sjukdomarna. Andra åter menar att dessa sjukdomar är av sådan art att en forskning lämpligen bäst bör ske inom vissa redan etablerade institutioner. Från sida är det självfallet inte möjligt att ta ställning mellan stridande vetenskapliga skolor. Kvar står dock att sjukdomens allvarliga konsekvenser för individ och samhälle är så påtagliga att en medveten satsning måste göras och det snabbt. Rimligen borde, åtminstone tills vidare, samhället kunna pröva sig fram efter båda vägarna. En forskning inom redan etablerade institutioner behöver inte omöjliggöras av att vissa resurser ges åt en mer specialdestinerad forskning. Det effektivaste sättet att uppnå en sådan medvetet riktad forskningseffekt vore att tillerkänna den invärtesmedicinska och pediatriska allergologin en ställning som specialitet. Därigenom skulle också utbildningen av specialiserade läkare stimuleras, vilket självfallet är ytterst väsentligt i sammanhanget. Vid utskottets behandling av en motion till 197 riksdag ställde man sig i princip positiv till att samhället medvetet satsade resurser för att komma till rätta med de medicinska och sociala problem som allergierna leder till. Inte minst förstående var utskottets talesman i kammardebatten där han kommenterade motionärens och ledamoten fröken inlägg på följande sätt: Fröken var så hänsynsfull att hon åberopade en socialdemokratisk motion och önskade den all möjlig lycka till. Det skulle även jag kunna göra, men jag tycker att ni nu kan spela första halvlek och därmed dra bollen en bit närmare mål så att ni kanske har en chans att få in den i målburen 1972. Då nu andra halvlek börjat och under hänvisning till vad ovan i övrigt sagts hemställs att hos Kungl. framhåller vikten av att så fort samhällsekonomiska resurser finns att tillgå den invärtesmedicinska och pediatriska allergologin tillerkännes ställning som specialitet, samt att åtgärder även i övrigt vidtas för att vård- och hjälpresurser ställs till de allergidrabbades förfogande. () ()
mot · FV021006 · 1972-01-26 00:00:00 — om bidrag till astmasjukas fördyrade bostadskostnader. Inom sjukvården förekommer vissa ekonomiska bidrag till personer som drabbats av olika sjukdomar. En kategori, som synes vara lika berättigad till någon form av bidrag som vissa andra kategorier, är de svårt astmasjuka. Dessa rekommenderas ofta av läkare att anskaffa ny bostad inom område som förväntas erbjuda en mindre irriterande miljö än den gamla bostaden. Sådana gynnsammare respektive ogynnsammare områden är i allmänhet förhållandevis välkända inom olika tätorter. En sådan flyttning som ofta kan vara nödvändig för bibehållande av något så när god hälsa är vanligen penningkrävande, särskilt som hyreskostnaden inom nyexploaterade attraktiva områden vanligen är relativt hög. Av den orsaken kan övervägas om inte ett visst samhällsbidrag är berättigat. Men det finns även en annan utväg att förbättra boendemiljön för de astmasjuka. De allt vanligare förekommande luftfilteraggregaten och för att gå ännu litet längre luftkonditioneringsaggregaten bör här kunna göra god tjänst. Med lämplig avskiljning av luftburet stoft, frömjöl etc. bör den astmasjuke kunna få åtminstone inomhusluften fri från irriterande föroreningar. Vid behov av reglerad luftfuktighet kan även detta åstadkommas med dyrbarare aggregat. Aggregat av konventionell typ finns nu i marknaden för t. ex. villabruk, men även för fönstermontage i vanliga bostadslägenheter. I dessa fall skulle viss subventionering kunna övervägas för anskaffningen. Då samhällets ekonomi f. n. är hårt belastad är det inte rätta tillfället för ytterligare utgifter. Men ovanstående i viss mån preventiva åtgärder bör vägas mot det förbättrade allmäntillstånd som astmasjuka bör kunna uppnå genom att kunna tillbringa fritid och vilotid i god andningsmiljö. Det kan förväntas att arbetsprestationerna därigenom kan bli bättre och att allmänna vårdkostnader sjunker. Även om det inte tillhör denna motions direkta syfte kan det dock förtjäna att påpekas att konstruktion och tillverkning av speciella ehuru enkla luftförbättringsaggregat för astmatiker m. fl. sjukdomsgrupper borde, genom driftbidrag, kunna vara en lämplig produktion för någon nedläggningshotad industri i lämplig bransch, alternativet för någon nyetablerad industri i något stödområde. Med hänvisning till det anförda hemställs att uppdrar åt Kungl. att utreda möjligheterna till bidrag för astmasjukas fördyrade bostadskostnader enligt huvudmeningen i motionen.
mot · FV021014 · 1972-01-26 00:00:00 — av herrar i och i Lane-Herrestad om slopande av kravet på länsstyrelses godkännande av plan för Kommunerna har enligt 18:e paragrafen lag om socialhjälp (1956:2) åliggande att anordna och driva hem för åldringar. 1 19:e paragrafen samma lag stadgas att innan hem uppförs eller i mera avsevärd omfattning ändras skall länsstyrelse ha godkänt plan för hemmet. har staten genom särskilt bidrag deltagit i kostnaderna för uppförande av ålderdomshem. Detta bidrag har upphört, och kommunen har att helt svara för kostnaderna. Utöver att staten genom sin bidragsgivning haft anledning att granska hemmens utformning och standard har som motiv också kunnat anföras intresset från staten att genom föreskrifter och inspektioner förbättra hemmens standard. saknas på samma sätt motiv för att bibehålla den byråkratiska omgång som fastställande av plan innebär. Tvärtom kan inordnandet av hemmens utformning efter normer innebära att varierande och för olika behov anpassade utformningar inte tillräckligt prövas. Medvetandet om angelägenheten av goda hem för åldringar är så klart hos kommunerna att tillsyn och godkännande från statliga myndigheter är överflödigt. Eftersom staten nu helt upphört med bidragsgivning, bör planeringen och utformningen av ålderdomshem vara en fråga som avgörs av kommunens myndigheter. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj:t anhåller om sådan ändring av lag om socialhjälp 19 § att godkännande av plan för ålderdomshem upphör. . () i () i Lane-Herrestad
mot · FV021016 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om höjning av anslaget till . Kravet på bibehållande och även återställande av vår miljö växer sig allt starkare. Ju mer industrialiseringen, mekaniseringen och kanske framför allt urbaniseringen utvecklas desto viktigare framstår behovet av en intensifierad miljövård. Ett av de kanske mest brännande problemen gäller våra vattendrag och vattentäkter samt i samband därmed hela avloppsproblematiken. Våra hälsovårdsinspektörer och hälsovårdsnämnder är djupt engagerade i att söka lösa dessa uppgifter, men kunskaperna i vatten- och avloppshygien är på många håll tyvärr ej vad de borde vara. Orsaken torde vara att upplysning i dessa frågor dels varit otillräcklig, dels varit svår att uppbringa. Styrelsens för äskande om ett anslag på för hållande av kompletteringskurser i vatten- och avloppshygien vid undervisningen för hälsovårdsinspektörer torde därför få anses synnerligen angeläget. Beloppets storlek borde inte bereda några större svårigheter rent statsfinansiellt sett, medan däremot betydelsen av kunskaper i nämnda frågor icke nog kan framhållas. Med stöd av vad som anförts hemställs att beviljar ett anslag på under /73 för hållande av kompletteringskurser i vatten- och avloppshygien vid högskolans undervisning för hälsovårdsinspektörer. () ()
mot · FV021018 · 1972-01-26 00:00:00 — av fröken och i om bibehållande av vissa utskrivningsavdelningar vid ungdomsvårdsskolor. Vid ungdomsvårdsskolor, skolhem eller yrkesskolor ges vård, fostran och utbildning åt barn och ungdom som på grund av sociala störningar bedöms vara i behov av den behandling som kan ges vid dessa skolor. har utskrivningsavdelningar inrättats vid ett antal skolor. Det har varit av stort värde för eleverna att via en utskrivningsavdelning slussas ut i arbetslivet. Vården vid utskrivningsavdelningarna har även i ökad utsträckning kunnat förläggas utanför dessa på så sätt att elever inte bara placerats i arbete i öppna marknaden utan även fått bostad utanför skolorganisationen. Elever har efter sådan placering kunnat fortsätta kontakten med personalen vid utskrivningsavdelningarna. Dessa har på detta sätt kommit att utgöra en viktig kontaktpunkt nästan som ett hem för eleverna. Dit har de kunnat vända sig om problem uppstått. Det borde vara en självklar sak att dessa elever, varav en del inte har någon annan fast punkt i tillvaron än utskrivningsavdelningen och dess personal att vända sig till, borde få ha kvar denna förmån. Många besök på psykiatriska kliniker har kunnat undvikas och misslyckanden och tragedier för elever har hejdats, därför att utskrivningsavdelningen har fungerat som kontaktpunkt och trygghetsfaktor. Med stöd av vad vi anfört hemställer vi att avslår statsverkspropositionens förslag om indragning av vissa utskrivningsavdelningar vid ungdomsvårdsskolor.
mot · FV021024 · 1972-01-01 00:00:00 — av m. fl. angående statsbidraget till familjedaghemsplatser. barnstugeutredning arbetar med en genomgripande översyn av barnstugeverksamheten. Enligt statsverkspropositionen, Bilaga 7, beräknas denna utredning redovisa ett betänkande under innevarande år. Olika delförslag inom barnstugeverksamheten har avvisats med hänvisning till denna pågående utredning. Med tanke på detta finner vi det märkligt att departementschefen nu förordar slopande av den regel som innebär att statsbidrag utgår endast för så många familjedaghemsplatser som motsvarar antalet barnstugeplatser som finns i kommunen. I många kommuner kan detta innebära ett stopp för utbyggnaden av daghemmen och ett fritt fram för familjedaghemsverksamheten. Då detta inte överensstämmer med vår uppfattning om hur barntillsynen skall ordnas kan vi inte acceptera ett slopande av denna balansregel. Med hänvisning till vad vi ovan anfört hemställer vi att beslutar att bibehålla balansregeln om att statsbidrag endast utgår för så många familjedaghemsplatser som motsvarar antalet barnstugeplatser i kommunen. (vpk) i (vpk) i
mot · FV021027 · 1972-01-26 00:00:00 — angående statsbidraget till barnstugor. Kommunernas ekonomiska situation är besvärande. Olika vägar har diskuterats för att komma fram till besparingar. Ett bidrag är att så långt möjligt söka komma bort ifrån mycket av det krångel som finns i den statliga tillsynen över olika kommunala organ och verksamheter. 1 kungörelsen om statsbidrag till barnstugor 5 § stadgas att beslut rörande anordningsbidrag och lån för barnstuga skall grundas på ritningsgranskning, kostnadsberäkning och behovsbedömning. Behovsbedömningen kan ej anses nödvändig då kommunerna bär en väsentlig del av kostnaderna både för byggnader och utrustning för barnstugorna och för driften. Ritningsgranskningen kan ej heller anses nödvändig. Kommunerna har helt tillfredsställande resurser att själva ta detta ansvar. Dessutom är det angeläget att lokala förhållanden och förutsättningar får slå igenom till en viss grad. Bestämmelserna om att anordningsbidrag och lån för barnstuga skall grundas på bl. a. ritningsgranskning och behovsbedömning bör utgå. Beloppen för anordningsbidrag och lån är relaterat till barnstugans platsantal varför några svårigheter ej behöver uppstå med att bestämma dessa summor. Med hänvisning till det anförda föreslås att hos Kungl. anhåller om ändring av 5 § kungörelsen om statsbidrag till barnstugor i enlighet med vad i motionen anförts.