mot · FV02194 · 1972-01-19 00:00:00 — av m. fl. angående studieordningen vid de filosofiska fakulteterna m. m. Den snabba expansionen av det postgymnasiala utbildningsväsendet har i grunden förändrat förutsättningarna för denna del av utbildningsväsendet. Det vidgade tillträdet har framför allt gällt de ospärrade utbildningslinjerna. De största problemen har också uppstått vid dessa. Detta beror dels på den kvantitativa ökningen i sig, dels på bristen på yrkesförberedelse i humanistiska och samhällsvetenskapliga ämnen samt kanske främst på att beslut om fastare studieordning vid de filosofiska fakulteterna helt har misslyckats. Möjligheterna att få igenom krav på omfattande förändringar i universitetsutbildningen är små. utbildningsutredning (U 68) arbetar med dessa frågor och väntas lägga fram slutbetänkandet under innevarande år. Därvid skall enligt direktiven utbildningens målsättning, dimensionering och lokalisering beröras. U 68 :s förslag kan resultera i förändringar på universiteten tidigast . Det är därför angeläget att omgående avhjälpa de allra största bristerna inom det nuvarande systemets ram så att inte ytterligare årgångar studenter skall tvingas genomgå ett system med så uppenbara brister som den nuvarande Pukas-ordningen. Det gäller i första hand att avskaffa avstängningsbestämmelserna, förbättra studievägledningen, närma avnämarna till utbildningen samt skapa förutsättningar för en bibehållen kvalitet i utbildningen. Ökningen av antalet studerande vid universitet och högskolor har varit explosionsartad . Andelen nyinskrivna tredubblades på mindre än och samma förhållande gäller examinationsfrekvensen. Den i särklass starkaste ökningen kom att ligga på de filosofiska fakulteterna. Expansionen har redan lett till svåra problem för åtskilliga nyexaminerade humanister och samhällsvetare vid utträdet på arbetsmarknaden. Enligt beräkningar som har gjorts kommer drygt 50 000 studenter att utexamineras från de fria fakulteterna . Av dessa kan högt räknat 17 000-18 000 få arbete inom den offentliga sektorn. Resten måste söka sig till näringslivet, där det finns ca 11 000 anställda med motsvarande bakgrund. Antalet anställda humanister och samhällsvetare i näringslivet måste tydligen fyrdubblas för att sysselsättningen skall ! De redovisade siffrorna säger en del om problematiken. vid de fria fakulteterna har inte varit odelat positiv. Statsmakternas planering och åtgärder för att klara expansionen utgör därvidlag det svåraste problemet. Det är först sorn ansvariga myndigheter börjat inse att en framgångsrik utbildningspolitik inte bara går att avläsa i antalet utexaminerade! Pukas innebar ingen förbättring infördes det s. k. Pukas-systemet. 1 korthet innebar beslutet att utbildningen vid de fria fakulteterna organiserades i 17 fasta linjer och att samhället ställde upp vissa krav på studietidens längd. Enligt motiveringarna för nyordningen skulle utbildningen dessutom göras mera anpassad till arbetsmarknaden. Man kan tyvärr konstatera att ingen av de målsättningar som uppställdes har infriats. Enligt Pukas-beslutet bestämdes att målet skulle vara att av studenterna klarade av 40 poäng på två terminer. kunde konstateras att det var som klarat målet. Efter är siffran ännu lägre. Av dem som heltidsstuderat är det som klarat de angivna poängen. I flertalet ämnen har utvecklingen försämrats 1970/71 jämfört med /70. Enligt Pukas-beslutet skulle vidare studenter som inte uppfyller en viss angiven studietakt avstängas från vidare undervisning. De dåliga studieresultaten till trots har emellertid ytterst få avstängts. Ett tusental studenter har visserligen prövats, men inte ens ett hundratal har avstängts. 1 och har över huvud taget inga studenter avstängts och i är antalet fyra. Utspärrningssystemet har helt kapsejsat, men det byråkratiska förfarandet tillåts fortfarande till ingen nytta dra stora resurser från undervisning och studievägledning. Genom avstängnings- och tröskelprövningen skulle studenter som misslyckats med studierna få hjälp att klara upp sin situation. UKÄ:s senaste rapport visar, att man har mycket suddiga begrepp om varför en så stor del av studenterna (studier) avbrutit sina studier, och än mindre har man kunnat hjälpa dem till rätta. En studievägledning som sätts in först efter tre terminers misslyckade studier kommer alltför sent för att kunna hjälpa. Erfarenheterna visar att flertalet studenter med studieproblem redan lämnat universiteten och övergått till annan sysselsättning vid det laget. Studievägledningen måste sättas in på ett stadium innan studenten förlorat både studiemedel och tron på sig själv. Vid vissa institutioner tar man kontakt med studenterna så snart de misslyckats med två försök på samma tentamen. Denna metod som givit gott resultat borde tjäna som riktlinje för en uppsökande studievägledning . En uppsökande studievägledning kräver en avsevärt förstärkt studievägledningsorganisation. UKÄ har i årets petita lagt fram en treårsplan för en förstärkning av studievägledningen. Departementschefen har skurit hårt i dessa anslag och föreslår endast en mindre ökning. Man har tydligen icke klart för sig inom departementet, att dagens studievägledare är otillräckliga i antal och dessutom tvingas syssla en stor del av sin tid med uppföljning av själva avstängningsbestämmelserna, dvs. med arbetsuppgifter, som på intet sätt befrämjar studenternas studieresultat. Avstängningssystemet har dessutom medfört en extra arbetsbörda för de redan hårt belastade utbildningsnämnderna. Dagens stora och växande arbetslöshet bland nyutexaminerade akademiker är ett bevis på den grundläggande obalansen i det eftergymnasiala systemet som UKÄ pekar på i sin petita. Pukas var ett uttryck för strävan att all eftergymnasial utbildning skulle vara yrkesinriktad. Men det räcker inte att tala om att yrkesinrikta utbildningen. Hela systemet måste dimensioneras och inriktas med hänsyn till arbetsmarknadens behov och så är inte läget . Flertalet linjer är yrkesinriktade, men endast på läraryrket. Alla de tusentals humanister och samhällsvetare som ej kan bli lärare tvingas ut på arbetsmarknaden utan någon adekvat yrkesutbildning. Den snabba kvantitativa expansionen medför att drygt hälften av dagens studenter efter avlagd examen måste söka sig till nya yrkesområden, främst inom näringslivet. Dessa studenter har lika stor rätt att kräva en adekvat yrkesutbildning som de som går lärarbanan. Detta kräver en omfattande omställning av stora delar av universiteten, en omställning som endast kan genomföras genom ett intimt samarbete mellan universiteten och avnämarna. Den viktigaste uppgiften är att konstruera nya utbildningslinjer inriktade främst efter näringslivets behov. Det gäller inte enbart själva ämneskombinationerna utan även uppläggningen och innehållet i de konkreta kursplanerna. Erfarenheterna från de centrala fakultetsberedningarna är inte positiva när det gäller dessa frågor. Samarbetet bör därför organiseras direkt mellan avnämarna och utbildningsnämnderna. Avnämarrepresentanterna bör endast ha rådgivande funktioner. För att erhålla största möjliga bredd på samarbetet bör detta organiseras genom regelbundet återkommande konferenser, vilket ligger i linje med yrkesutbildningsutredningens förslag till organisation av arbetsmarknadens lokala yrkesråd. Dessa yrkesråd skall byggas upp i anslutning till yrkesutbildning på olika nivåer och samarbeta med de lokala skolstyrelserna. Vid varje universitet borde en liknande organisation byggas upp. föreslår att en speciell tjänst knytes till varje lokalt yrkesråd. Den årliga kostnaden för ett yrkesråd inklusive denna arbetsmarknadskonsulent beräknas till ca . På universiteten skulle arbetsmarknadskonsulentens primära uppgift bestå i att förmedla information och kontakt mellan olika avnämare och studenter och studievägledare. Ett utökat utnyttjande av representanter för näringsliv och förvaltning i undervisningen samt en vidgad uppdragsforskning, där även elever på grundutbildningsnivån engageras, är andra områden där konsulenten skulle kunna engageras. Pukas-beslutet förutsatte att i stort sett alla studerande skulle studera inom det system av fasta utbildningslinjer som konstruerades. Utvecklingen har blivit en annan. Bortemot av samtliga studerande väljer särskild linje eller del av linje, ett tecken på att studenterna icke är tillfredsställda med de kombinationer som erbjuds. Här har tidigare anförts den primära bristen i linjekonstruktionen, nämligen att flerparten linjer leder till läraryrket. En annan brist är att de studerande måste begära särskild dispens för att kasta om ordningsföljden i studierna. Som sammanfattning kan sägas att de fasta linjerna enbart har inneburit extra administrativa besvär, främst inom utbildningsnämnderna. Linjerna utgör förvisso tänkbara, och för många studerande lämpliga, kombinationer men borde ha karaktären av rekommenderade linjer, icke fasta. Ytterst få av dem som läser inom det fasta linjesystemet kommer att få arbete som direkt svarar mot utbildningskombinationen och det är därför fel av samhället att låsa utbildningen i vissa fasta banor. Det saknas kombinationer som är inriktade på olika typer av arbetsuppgifter inom näringslivet. Detta problem förvärras av nuvarande stela konstruktion. Statsmakternas iver att spara pengar har fått som följd att kvaliteten i undervisningen successivt sjunker. Rapporterna är många från olika institutioner om hur kvaliteten har kommit i kläm. Främst gäller det språken och matematiken. För att illustrera kunskapsnivån skall nämnas ett exempel från institutionen i franska i , där man som avslutningsprov för 40-poängs-studenterna hade en studentstil . För att kunna ge av studenterna godkänt fick man ha lika liberala rättningsmetoder som för betyget B i studentklassen för . Trots de successivt sänkta kraven har genomströmningstakten inte nått upp till Pukås normer: Utbildningsministern har därför i statsverkspropositionen ålagt utbildningsnämnderna att genom förändringar i studieplanerna och utbildningens uppläggning höja genomströmningstakten. Detta är inte en metod som utan vidare kan accepteras. Utbildningens kvalitet måste garanteras och det ankommer på ansvariga myndigheter att lägga fram förslag i den riktningen inte tvärtom! UKÄ har angivit att studenternas skiftande förkunskaper är ett huvudproblem när det gäller språkundervisningen. undersökning vid Lunds tekniska fakultet vilken visserligen inte berörs av Pukas-ordningen visar kraftigt försämrade studieresultat som en följd av dåliga förkunskaper hos studenterna. Det är uppenbart att kvaliteten i den högre utbildningen har sjunkit i ämne efter ämne . Detta förhållande inger stora farhågor . I ett samhälle som blir alltmera kvalificerat vore det att mycket dåligt utnyttja de medel som satsas på utbildningen om standarden successivt sjönk. Konsekvenserna för samhället i stort skulle bli utomordentligt negativa om denna utveckling finge fortsätta. När UKÄ, som sker, tillsätter arbetsgrupper för att se över utbildningen i de ämnen där genomströmningen varit sämst, bör målsättningen icke vara att genom sänkta kunskapskrav förbättra skrivbordsmålsättningarna. Man bör i stället ägna stor kraft åt att söka analysera vad den sänkta kunskapsnivån primärt beror på. Lika väsentligt är att söka utveckla de pedagogiska metoderna för att möjliggöra större självaktivitet och individualisering i undervisningen. Med hänvisning till vad ovan anförts hemställes A. att i skrivelse till Kungl. 1. begär att de allmänna utbildningslinjerna vid de filosofiska fakulteterna ges karaktären av rekommendationer och att Kungl. företar nödvändiga ändringar i kungörelsen om utbildning vid de filosofiska fakulteterna med anledning härav, 2. begär att § 31 i kungörelsen om utbildning vid de filosofiska fakulteterna, den s. k. avstängningsparagrafen, upphävs, 3. begär förslag till ett system för utbyggd kontakt mellan universitet och olika avnämarkategorier efter de riktlinjer som anförts i motionen, 4. som sin mening ger till känna vad som i motionen anförts beträffande behovet av en översyn av utbildningslinjerna samt att därvid särskilt bör beaktas kravet på bibehållen kvalitet i utbildningen, B. att under 8:e huvudtiteln utöver vad Kungl. föreslagit anvisar för studievägledning vid universitet och högskolor, C. att beslutar om inrättandet av arbetsmarknadskonsulenttjänster vid samtliga universitet samt vid de fyra universitetsfilialerna. () () () ()