mot · FV02382 · 1972-01-20 00:00:00 — av herrar i och Komstedt om ekonomiskt stöd åt företag för sysselsättning av äldre Svensk arbetsmarknadspolitik har i ökad omfattning sökt främja arbetskraftens rörlighet genom arbetsmarknadsutbildning, flyttningshjälp, regionalpolitiskt stöd i form av bidrag, lån eller lånegaranti åt företag i sysselsättningssvaga landsdelar jämte särskilt bidrag för nyanställningar. Inom ramen för arbetsmarknadsverkets budget finns också olika sysselsättningsskapande åtgärder såsom industribeställningar och statsbidrag till olika former av skyddat arbete. I modifierad form behövs alla dessa åtgärder också i fortsättningen. Av flera anledningar kommer man att mer än vad förut skett lägga vikt vid miljön för den redan sysselsatta arbetskraften. Den fortgående strukturrationaliseringen i förening med dämpad ekonomisk konjunktur har för de flesta kategorier av arbetstagare avsevärt ökat riskerna för friställning. Förbättrade försäkringsförmåner vid arbetslöshet samt kontant stöd åt dem som ej omfattas av sådan försäkring är ett steg i rätt riktning i syfte att garantera en viss ekonomisk trygghet för redan yrkesverksamma personer. De s. k. äldrelagarna som trätt i kraft innebär bl. a. betald uppsägningstid vid fyllda , 4 månader vid vid samt företrädesrätt till återanställning vid företaget . Lagens goda syfte att skydda de äldre kan dock motverkas av det förhållandet att dessa nya sociala förmåner för en hel del företag kan bli avgörande för företagets fortlevnad och därför negativt påverkar den normala rekryteringen på sådant sätt att de yngre åldersklasserna därvid gynnas. Äldrelagama ger arbetsmarknadsverket möjlighet att ta kontakt med företag om minst fem anställda för att undersöka om arbetsgivaren kan ge de äldre bättre sysselsättningsmöjligheter. Om inte frivillig uppgörelse nås har arbetsmarknadsverket fullmakt att tillgripa tvångsåtgärder. Förhandlingsklimatet måste emellertid primärt präglas av förtroende mellan de två parterna, samhälle och näringsliv. Erfarenheterna säger oss att just förebyggande åtgärder är vida överlägsna reparationsåtgärder både humanitärt och ekonomiskt. Olika branscher har olika möjligheter att suga upp arbetskraft av skilda åldersklasser. Det finns inte så få företag här i landet som, i samband med den snabba strukturomvandlingen vilken förstärks av konjunkturdämpningen, fått stora svårigheter att förhindra inskränkning i eller nedläggning av verksamheten. i övrigt är välskött och vid en smärre konjunkturuppgång bedöms ha framtiden för sig, bör samhället i särskild ordning kunna ge sådant företag ett ekonomiskt stöd, som är ut-, format med hänsyn till den äldre arbetskraftens intresse att behålla sitt arbete. Ansvarig för en sådan bedömning bör *-direktören vara. Bedömningen bör ske i samband med varsel eller förvarning om varsel om driftinskränkning. Där LAN-direktören efter samråd med vederbörande företagarförening och fackliga organisationer finner att ett företag med minst fem anställda uppfyller rimliga krav på god arbetsmiljö bör möjlighet finnas att för arbetstagare, som fyllt minst och har anställning, tillgodoräkna företaget max. per anställd och år. Möjligen bör ett så utformat sysselsättningsstöd till förmån för redan anställd äldre arbetskraft begränsas tidsmässigt och lokalt till dess erfarenhet vunnits genom tillämpning i ett utvalt län. Vad företagshälsovården beträffar behöver den på allt sätt stimuleras. Tillsammans med arbetarskyddet och ergonomisk forskning samt planering är den ett viktigt medel att skapa en god arbetsmiljö. Läkarens ställning bör vara så fri som möjligt. Vid finansieringen av läkarens lön ter det sig därför önskvärt att företag och facklig organisation till lika delar tar ekonomiskt ansvar härför. För att i mån av tillgång på kompetenta läkarkrafter stimulera till etablering av företagshälsovård i organiserad form i egen regi eller i samverkan med andra företag torde statsbidrag t.ex. vara att rekommendera under förutsättning att den fackliga rörelsen lämnar minst samma bidrag. Med stöd av det anförda hemställs1 att hos Kungl. Maj:t hemställer om utredning och förslag syftande till särskilt sysselsättningsstöd om högst och arbetstagare för äldre redan anställd arbetskraft i enlighet med vad i motionen anförts. () () 1 (Se även motion 1972:338) * Kartong: S. 7.