mot · FV02149 · 1972-01-13 00:00:00 — av m. fl. angående investeringsstödet till jordbruket i norra . Inom jordbruket har tillämpats särskilda regler för att stödja det norrländska jordbruket. 1 samband med att riktlinjerna jordbrukspolitik fastställdes, uttalades också att en betydande jordbruksproduktion borde upprätthållas i och att statsmakterna med särskilda stödåtgärder borde garantera en sådan målsättning. Skälen till detta ställningstagande har bl. a. varit att man numera är ense om att viss jordbruksproduktion i lämnar ett tillfredsställande resultat och att de samhällsekonomiska och sociala verkningarna betyder mycket för landsändan. Stödet till det norrländska jordbruket är av gammalt datum. De vägar som statsmakterna gått fram på i detta hänseende är genom direkt prisstöd i skilda former, genom indirekta stödåtgärder, t. ex. genom lägre slaktdjursavgifter, samt genom olika stödformer till rationaliseringar. För att få en grundlig översyn av de olika stödformerna och få dessa anpassade till det marknadsmässiga och sociala läge som näringen befinner sig 1969 en särskild utredning, och det beslut som vårriksdagen fattade om stöd till det norrländska jordbruket är i huvudsak grundat på denna utrednings förslag. Som angavs i propositionen syftade beslut till att bryta den nedåtgående trenden i produktionsutvecklingen för det norrländska jordbruket, att intensifiera näringen i de områden av som har speciellt goda förutsättningar samt att med speciella stödåtgärder stimulera jordbruket i det s. k. inlandsområdet, där sysselsättningsläget är synnerligen ansträngt. De av beslutade stödåtgärderna har redan avsatt påtagliga resultat. Jordbrukarna i kan nu arbeta med en förbättrad lönsamhet, och intresset att investera och satsa är ett helt annat än före beslutet. Bristen på andra arbetstillfällen i , särskilt kännbar i inlandet, gör också att allt fler unga människor ser en framtid inom jordbruket som ett realistiskt alternativ. Detta intresse bland de unga människorna är dock inte möjligt att tillvarata med de utfärdade bestämmelserna för rationaliseringsstöd, om detta inte avser stora brukningsenheter eller sammanläggningar till större enheter. Denna typ av rationalisering är begränsad endast till de stora jordbruksbygderna i , i övriga delar är den inte möjlig att genomföra, men de många brukningsenheterna och det stora flertalet som har jordbruksnäringen som bas för sin försörjning finns spridda över övriga delar av . Det begränsade investeringsstödet skall enligt de utfärdade tillämpningsföreskrifterna utgå endast om den huvudsakliga inkomsten för brukaren och hans familj kommer från jord- och skogsbruket på den aktuella brukningsenheten och därvid utgör ett tillfredsställande försörjningsunderlag. Den s. k. deltidsjordbrukaren, som har arbeten vid sidan om jordbruket och för vilken, i varje fall , inkomsten från dessa arbeten är högre än från jordbruket, är utestängd från stödet. Denna begränsning upplevs som synnerligen olycklig i det sysselsättningsläge som är rådande i det norrländska inlandet, där alla tänkbara kombinationsmöjligheter i fråga om arbeten måste prövas för att man skall komma fram till godtagbar försörjningsnivå. Denna typ av kombination av olika försörjningsvägar diskuteras också i den s. k. glesbygdsutredningen, men i det desperata sysselsättningsläge som råder i stora delar av är snabba åtgärder av nöden, och en stimulans till deltidsjordbrukaren skulle få en mycket god effekt. En annan typ av begränsning i investeringsstödet är att det endast kan utgå till nuvarande brukaren och hans familj och alltså inte kan utgå till den nyetablering som en jordbrukarson eller -dotter kan vilja göra. Denna begränsning gör att man åstadkommer en avgränsning för det norrländska jordbruket och att med den nuvarande jordbrukargenerationens frånfälle jordbruksdriften i dessa områden också kommer att upphöra. Den stora grupp unga människor i som vänder sig till lantbruksnämnderna och annan arbetsrådgivning för att få en orientering om möjligheterna till en framtid i jordbruket vittnar påtagligt om en omvärdering av yrket och är att betrakta som ett hoppfullt tecken på en levande landsbygd även i . Med begränsningen av investeringsstödet, att inte gälla nyetableringar, är det dock inte möjligt att ge den jordbruksintresserade ungdomen ett gensvar. Av gjorda uttalanden från och olika statliga myndigheter har också framgått att den sysselsättning som jord- och skogsbruk kan ge de norrländska bygderna betraktas som ytterligt värdefull. Den kortsiktiga utformning som jordbruksstödet för fått och som ovan redogjorts för kommer även att drabba de människor som indirekt har sin försörjning från jordbruket i olika förädlingsled. Som exempel kan anföras att i i inland är ca 125 personer sysselsatta i slakteri, mejeri och lantmannaförbund, och om jordbruksnäringen successivt skall avvecklas i denna del av landet så finns ingen framtid för dessa anställda heller. Med hänvisning till det ovan anförda hemställer vi att måtte besluta att det begränsade investeringsstödet för det norrländska jordbruket skall kunna utgå även till s. k. deltidsjordbruk och vid nyetableringar. () ()