mot · FV021678 · 1972-04-24 00:00:00 — av i m. fl. i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 81 med förslag till kungörelse om ändring i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik, m. m. Beträffande yrkesmässig trafik med buss framhåller departementschefen att gränsdragningsproblemen när det gäller linjetrafik och beställningstrafik har trafikpolitisk betydelse. Personbefordran med buss bedrivs i stor omfattning utan tillstånd till linjetrafik men i former som konkurrerar med etablerad busslinjetrafik eller järnvägstrafik. Konkurrensen får till följd att förutsättningarna allvarligt försämras för den linjetrafik som behövs för tillgodoseende av kraven på en tillfredsställande transportförsörjning, säger departementschefen. En hel rad exempel på sådana förhållanden, för att inte säga missförhållanden, redovisas i en utredning som gjorts av tjänstemän på SJ :s centralförvaltning. Den har överlämnats till . Det som påtalas i utredningen är den veckoslutstrafik med buss vars laglighet är tvivelaktig med hänsyn till regelbundenheten. Trafiken började som beställningstrafik i relativt blygsam omfattning men ändrade karaktär till linjetrafik . Den har vuxit oavbrutet . I utredningen namnges över 50 företag några av arrangörerna annonserar anonymt som bedriver denna verksamhet. I några fall har researrangörer ställts inför domstol och fällts för olaga trafik men påföljden har varit så blygsam att den inte har haft någon avskräckande effekt. Bussföretagen försöker kringgå kravet om linjetrafiktillstånd genom att använda uttryck som speciell beställningstrafik, s. k. veckoslutstrafik. Bussföretagen bedriver sin verksamhet utan större ekonomiskt risktagande. Om en tur inte skulle bli fullsatt dvs. ekonomiskt ej ge tillräcklig intäkt kan den utan vidare inställas. Som förare används i vissa fall extraknäckande personal, och därmed kan också föreligga trafiksäkerhetsrisker, om personal användes utöver vad som anses som accepterad övertid. I propositionen ger departementschefen enligt vår mening ingen anvisning om hur man skall komma till rätta med dessa problem. Vår uppfattning är att här borde ske en viss sanering av de missförhållanden som utredningen påvisar. Det är visserligen mot bakgrunden av inte minst SJ:s taxepolitik - fullt förståeligt att många människor ser denna veckoslutstrafik som enda möjlighet att kunna företa resor till ett för dem överkomligt pris. Förhållandet understryker riktigheten av den kritik som med växande styrka riktar sig mot trafikbeslut och tillämpningen av detta. Vi skall inte i detta sammanhang närmare ingå på de slutsatser i fråga om bl. a. taxepolitiken som är nödvändiga att dra på F,n slutsats måste dock enligt vår mening dras, nämligen att åtgärder är befogade gentemot den uppenbart osunda konkurrens som onekligen förekommer gentemot etablerade trafikföretag och som får verkningar för dessa av påtagligt trafikpolitisk innebörd. Den verksamhet här åsyftade busstrafikföretag bedriver äger på intet sätt rum på lika villkor med de samhälleliga trafikföretagen. En skärpt kontroll över denna verksamhet är därför befogad, och ett ökat återkallande av tillstånd för s. k. beställningstrafik av det slag som beskrivits i denna motion bör ske. Med stöd av det anförda föreslås att med bifall till de i propositionen 1972:81 föreslagna ändringarna i förordningen (1940:910) angående yrkesmässig automobiltrafik m. m. (YTF) fogar uttalandet, att länsstyrelserna vid fall av uppenbart osund konkurrens från busstrafikföretag som bedriver beställningstrafik må återkalla tillstånd för sådan trafik. (vpk) i