mot · FV02447 · 1972-01-25 00:00:00 — av m. fl. om en enhetlig studielön. har antalet studerande på olika områden utvecklats explosionsartat. Bara på universitet och högskolor har antalet studerande vuxit från att 1960/61 ha varit 36 600 till att /71 omfatta 121 500. De gymnasiala skolformerna har kapacitet att ta emot av alla 16-åringar jämfört med . har vuxenutbildningen expanderat så att man hade nästan 170 000 deltagande i vuxenutbildning. Utbildningsexplosionen hänger framför allt samman med utvecklingen på arbetsmarknaden. Den tekniska utvecklingen ställer ökade krav på tekniskt kunnande. Det gäller inom såväl industri som administration. Specialiseringen av arbetsuppgifter går allt längre. För den som har enbart grundskola eller mindre är möjligheterna att få beständiga och kvalificerade arbeten mycket små. Också de som väljer att arbeta efter grundskola måste vidareutbilda sig de arbetar. Utbildningsexplosionen har mer samband med produktivkrafternas spontana utveckling än med målmedvetna jämlikhetssträvanden vad beträffar kunskap. Utbildningspolitiken är en anpassning till storfinansens krav på mer specialiserad och tekniskt utbildad personal. Till detta måste läggas den osäkerhet om den framtida arbetsmarknadsutvecklingen som måste råda bland de studerande. För kvinnorna som söker sig till arbetsmarknaden och de grupper vilka hotas av arbetslöshet och som därigenom tvingas söka sig andra arbeten spelar därför vuxenutbildningen stor roll. Allt fler kommer att dras in i utbildningsmaskineriet. För dem som står utanför minskar möjligheterna till någorlunda välbetalda jobb. De tenderar att föras ner till ett underproletariat. Utbildningen kan inte betraktas endast som en rättighet utan som en skyldighet, ett tvång för att man skall kunna hävda sig på arbetsmarknaden. lever i studiemedelssystemet tanken om utbildning som ett privilegium kvar. De studerande tvingas leva på lån. Endast till en mycket liten grad får de studiebidrag. Det innebär att de efter utbildningen kommer att ha stora studieskulder. har konstaterat att skuldsättningen bland akademiker ökat om man jämför med . Villkoren är än sämre för många andra studerandekategorier. Vissa större grupper av studerande inom yrkesskoleutbildning är inte ens berättigade till några studiemedel. Politiken att låta de studerande ådra sig stora studieskulder och skapa försörjningsproblem både under och efter studietiden drabbar framför allt studerande från arbetarklassen. Det försvårar för dessa att ta en längre sammanhållen och mer kvalificerad utbildning. De har svårare att få tillträde till spärrade utbildningslinjer. Det blir en social klasskiktning till olika utbildningsvägar. Kostnaderna för utbildningen av arbetskraft bör enligt vår mening åvila den klass som gör profit på den utbildade arbetskraften. Som det nu är har den av den kapitalistiska utvecklingen krävda högre utbildningen fått betalas av framför allt arbetarklassen. Men det är kapitalisterna som nyttjar den utbildade arbetskraften. För arbetarklassen är utbildningen i växande omfattning en nödvändighet för att kunna sälja sin arbetskraft. medför studietiden ekonomiska uppoffringar, speciellt kännbara för de vuxenstuderande. Den studiesociala politiken måste läggas om så att dessa orimligheter upphör. Att studera skall inte innebära att man hamnar i en position som är sämre än den har som arbetar. Jämställdhet kan främjas genom att studielön införes för alla studerande . Studielönen bör vara anpassad till den allmänna lönenivån och lika för alla studerande. För studerande med barn bör särskilda tillägg utgå, vilket faller inom ramen för den allmänna synen att staten bör ta över en växande del av kostnaderna för barn. Den nuvarande politiken på detta område är helt inriktad på att ändra låneformer och belopp, medan det anses självklart att studiebidragsandelen bör sjunka. Om än ett studielönesystem på kort sikt inte låter sig genomföras, vilket är betingat av regeringens allmänna politik, så bör ändå målsättningen för ersättningen till de studerande vara att den skall utvecklas till ett sådant system. Till att börja med borde man införa likställdhet i medelstilldelningen för alla studerandekategorier med deleller heltidsstudier som enda variabal. Man bör också successivt höja bidragsandelen av studiemedlen så att skuldbördan för de studerande successivt kan minskas i stället för att ökas. Inkomstprövning mot makes inkomst bör helt avskaffas, liksom varje annan inkomstprövning. Med hänvisning till ovanstående föreslås att hos regeringen anhåller om ändrade direktiv för studiemedelsutredningen i linje med kravet på en enhetlig studielön. (vpk) i (vpk) i