ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV0294 · 1972-01-12 00:00:00 — av i m. fl. om svenskt medlemskap i (). Vårt land har i skilda sammanhang dokumenterat sitt intresse för internationell natur- och miljövård. Därom vittnar bl. a. initiativet till den internationella miljövårdskonferens, som är avsedd att hållas i innevarande år. Med tanke på detta och andra initiativ är det anmärkningsvärt att den ännu inte anslutit sig till , International Union for Conservation of Nature and (), som med sitt världsomfattande arbete intar en central ställning inom internationell naturvård. Organisationen, som ger medlemskap åt regeringar, statliga myndigheter och internationella organisationer, har konsultativ status hos FN, FAO, ECOSOC, och samt samverkar med SCOPE, den vetenskapliga kommittén för miljöproblem. IUCN har alltsedan sin tillkomst 1948 på initiativ av förste generalsekreterare - spelat en väsentlig roll jämväl inom opinionsbildningen på naturvårdsområdet i olika länder. Ett särskilt berömvärt IUCN-initiativ är det Internationella biologiska programmet (IBP), vilket skisserades 1961 som ett ekologiskt femårsprogram med främsta syfte att mäta den biologiska produktiviteten i olika biotoper inom skilda regioner av världen. Detta förslag antogs 1964 av International Union of Biological Sciences and (internationell sammanslutning av naturvetenskapliga forskarorganisationer) och har givit anledning till en världsvid vetenskaplig verksamhet. Unionen finansierar sin verksamhet dels genom anslag från FN, dels genom avgifter från anslutna stater och organisationer för del skulle avgiften bli endast - dels får man betydande anslag från vissa finansiella stiftelser såsom . För vissa speciella projekt får man också anslag från , en organisation som insamlar medel för att rädda hotade djurarter från utrotning och skydda hotade naturmiljöer. antog enhälligt en resolution som rekommenderade regeringarna att stödja IUCN. har i motsats till åtskilliga andra länder inte följt denna utan låtit sig nöja med att och domänverket anslutit sig till unionen. Röstningsreglerna i har måhända tidigare kunnat utgöra en hämmande faktor för regeringsanslutning, men sedan dessa ändrats 1969 skulle, om staten inginge som medlem, erhålla 8 röster i stället för som endast 5. Som värdland för årets internationella miljövårdskonferens borde det förplikta att ingå som medlem i 1UCN och därmed ytterligare visa och ge uttryck åt våra ambitioner på den internationella miljövårdens fält. Med stöd av vad ovan anförts hemställes att hos Kungl. hemställer att måtte ansöka om medlemskap i (). () ()
mot · FV02940 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om utbildning av transporttekniker från . För att komma till rätta med problem spelar transportproblemen en väsentlig roll. På många håll kan man inte nyttiggöra värdefulla råvarutillgångar på grund av brister i transportavseende. På livsmedelssidan kan man i olika länder ha en tillräcklig totalproduktion men saknar möjligheter att på ett vettigt sätt distribuera och fördela sina resurser. När man ibland kritiserar biståndsadministrationen för ineffektivitet på basis av iakttagelser av att maskiner och varulager blir liggande i inskeppningshamnar, så kan förklaringen vara att man saknar transportmöjligheter inom vederbörande land. Rent generellt torde det kunna hävdas att kommunikationerna i många är en flaskhals för den materiella utvecklingen. Givetvis förekommer mycken aktivitet på detta område i åtskilliga länder, men den hämmas av främst två väsentliga faktorer: brist på tekniskt kunnande och på möjligheter till finansiering. I första hand torde det behövas utbildning på transportområdet. Det saknas folk i , som kan utforma transportpolicy och göra upp långsiktiga program för kommunikationernas utbyggnad, vilket i sin tur torde vara en förutsättning för att kunna få finansiellt bistånd. ligger i fråga om transportteknik långt fram. Med våra långa avstånd och ofta relativt små produktionsenheter torde vi kunna erbjuda många intressanta lösningar som med vissa korrigeringar kan tillämpas i . SIDA har i samband med FAO redan hållit två kurser i med deltagare från , och erfarenheterna har bedömts som mycket goda. Fördenskull borde man överväga att från svensk sida erbjuda sig som permanent värdland för ett . Att inom ramen för den svenska biståndsverksamheten bl. a. prioritera en sådan verksamhet torde vara en utomordentlig väg att effektivisera hela biståndsprogrammet. Med stöd av ovanstående hemställer vi att hos Kungl. Maj:t begär att SIDA får i uppdrag att undersöka möjligheterna till en permanent utbildningsverksamhet inom landet för tekniker på transportområdet från uländer. BO () ()
mot · FV02943 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ändrade riktlinjer för u-landsbiståndet vad gäller inköp av svenska varor. Enighet råder om att det svenska biståndet till de fattiga länderna skall öka. För att detta skall vara möjligt fordras utrymme i betalningsbalansen och stöd hos folkopinionen. Bägge dessa faktorer skulle kunna stödas genom att det svenska biståndet i viss utsträckning utgår i form av varuleveranser från . Detta kan delvis ske genom att inriktar sitt bistånd på sådana projekt där den svenska industrin har goda förutsättningar att i internationell konkurrens ta hem beställningen på det som för projektet skall upphandlas internationellt. De flesta länder är i princip för obundet bistånd, men som regel praktiseras en bindning av biståndet till inköp i givarlandet. Regeringen har tillkännagivit att vissa beställningar från skogsindustrin är avsedda för leveranser inom ramen för det svenska biståndet. Detta är inte minst i nuvarande läge motiverat av sysselsättnings- och konjunkturskäl. är ett av de få länder som faktiskt till övervägande del lämnar obundet bistånd. Detta torde dock ha föga inverkan på de andra ländernas handlande och ställer det svenska näringslivet, inklusive den mindre och medelstora industrin, i ett sämre konkurrensläge på u-landsmarknaden än företagen i våra konkurrentländer. Det kan också ha negativ inverkan på opinionens stöd för en fortsatt ökning av det svenska biståndet. Olika vägar bör därför prövas för att beakta önskemålet om svenska varuleveranser inom u-landsbiståndet på villkor som inte innebär en minskning av det svenska biståndets effektivitet eller värde för mottagarländerna. Med stöd av det anförda hemställs att hos Kungl. anhåller om en utredning med uppgift att utarbeta sådana riktlinjer för u-landsbiståndet att en ökad andel av biståndet används till inköp av svenska varor utan att biståndets effektivitet eller värde för u-ländema minskar. G. REGNÉLL (m) () () () () HANS () ()
mot · FV02944 · 1972-01-26 00:00:00 — om upprättande av diplomatiska förbindelser med . Förslag om upptagande av diplomatiska förbindelser med har upprepade gånger framförts i av representanter för olika partier. Bland de fördelar som härigenom skulle ernå har nämnts skapande av goodwill för vårt land inom den romerskkatolska världen, främjande av de bägge staternas gemensamma intressen i stora internationella frågor och större möjlighet till informationer. Det har i samband härmed framhållits att utövar ett betydande internationellt inflytande och har en utrikesrepresentation som är mycket kvalificerad och välunderrättad om vad som sker ute i världen. upprätthåller f. n. diplomatiska förbindelser med omkring 70 stater, varav åtskilliga icke-katolska och icke-kristna länder samt en del kommunistiska stater. Inom har endast diplomatiska förbindelser med genom sin ambassadör i och betraktar dessa direkta förbindelser som mycket värdefulla. tar själv ej något initiativ till upprättande av diplomatiska förbindelser med andra länder och medger ej att hos republiken ackrediterade beskickningschefer sidoackrediteras i . Som ett exempel på hur frågan skulle kunna lösas för del föreslogs 1969 ackreditering av ambassadrådet vid svenska beskickningen i som minister i . gjorde häremot gällande att icke skulle vara beredd att acceptera den föreslagna lösningen. Enligt vad som inhämtats kan godta ackreditering av en medlem av en främmande beskickning hos republiken undantagandes beskickningschefen under förutsättning att kontoret för ackrediteringen är förlagt utanför beskickningen, exempelvis i bostaden. Grundläggande för erkännande av andra länder och upprättande av diplomatiska förbindelser med dem bör vara den faktiska existensen av en statsbildning, där statsledningen har god kontroll över sitt territorium, vilket även uttalats av den svenska utrikesledningen. Endast i undantagsfall och motiverat av särskilda skäl bör avsteg göras från denna viktiga princip. Några sådana skäl föreligger ej beträffande . Under åberopande av vad här ovan anförts föreslås att måtte hemställa hos Kungl. om snar utredning rörande möjligheten av att uppta diplomatiska förbindelser med , exempelvis genom att någon till svenska ambassaden i knuten diplomatisk befattningshavare undantagandes beskickningschefen ackrediteras hos .
mot · FV02945 · 1972-01-25 00:00:00 — angående lån från svensk beskickning för resa till hemlandet. Svenska medborgare som under sin utlandsvistelse råkat i ekonomiska eller sociala svårigheter kan efter hänvändelse till svensk ambassad eller konsulat få ekonomisk hjälp för att betala resan till hemlandet. För ändamålet disponeras en begränsad del av de medel anvisar under huvudtitel. Pengarna utlämnas som lån till den behövande. Erfarenheterna är att återbetalning sker i flertalet falt. Enligt gällande bestämmelser kan medel för biljettinköp medges endast till närmaste svenska gränsstation eller stad. För att kunna fortsätta till hemorten får vederbörande vända sig till socialvårdsbyrån på inrese- eller ankomstorten. Denna ordning skapar avsevärda olägenheter. Särskilt märkbara är dessa i de fall det gäller socialt eller medicinskt skadade eller svaga människor, som genom medverkan av ambassader och motsvarande sänds hem till . Som princip bör gälla att biljett skall kunna utfärdas för hela färdsträckan från den utländska avreseorten till hemorten i . Med hänvisning till vad som anförts hemställs att begär att Kungl. Maj:t genom ändring i gällande bestämmelser gör det möjligt för svensk beskickning att till behövande medge lån för hela resan från utrikes ort till hemorten. () ()
mot · FV02946 · 1972-01-26 00:00:00 — Mot 1972: 946 av i m. fl. I motionerna I: 172 och II: 185 1969 väcktes tanken på inrättandet av ett . Med hänvisning till att det finns behov av mycket olika slag av forskningsinsatser, där inte minst samhällsvetenskaperna har utomordentligt viktiga bidrag att ge, konstaterades att dessa behov tillgodoses blott i mycket begränsad utsträckning. I motionen erinrades vidare om att man i andra länder, bl. a. , sökt lösa dessa problem genom upprättande av särskilda . I motionen citerades också ett yttrande av SIDA till , där SIDA hävdat att om ett sådant institut inrättades i det skulle få viktiga uppgifter, bl. a. genom att bidra till att skapa förståelse för biståndets långsiktiga utvecklingseffekter och till en tvärvetenskaplig helhetssyn på utvecklingsprocesserna med tyngdpunkten på mänskliga och institutionella faktorer. Ett sådant institut skulle också enligt SIDA kunna följa och förmedla kontakter med den växande internationella u-landsforskningen, vilket förutsätter en inhemsk forskningskapacitet. Enligt motionerna skulle en viktig uppgift för institutet också vara att stimulera en fristående u-landsforskning i , dels genom ekonomiska anslag, dels genom att fungera som ett serviceorgan med anordnande av seminarier, inrättande av bibliotek etc. I statsutskottets utlåtande nr 176, vilket låg till grund för beslut, fick motionerna en mycket välvillig behandling. Utskottet uttalade sig för en utredning om inriktningen och organisationen av forskningen om u-landsproblem. Därvid borde enligt utskottet beaktas vad som i motionerna anförts om aktuella forskningsbehov samt vad SIDA anfört angående forskning om den sociala utvecklingen i och om biståndets sociala effekter. »Vidare bör behovet av sådan forskning beaktas som kan ligga till grund för internationalisering av undervisning på olika nivåer inom vårt utbildningssystem och för information som kan skapa ökad förståelse för u-ländemas problem.» I samband med att utredningen går in på frågor om avvägningen av olika forskningsinsatser samt finansieringen av desamma »förtjänar även tanken på ett att prövas». I de utredningsdirektiv som framlades berörs de ovan nämnda frågeställningarna närmast i förbigående. Detta gäller i synnerhet frågan om ett . rande skrivning är det tveksamt om det ligger inom utredningens mandat att ta upp frågan till verkligt övervägande. Detta är självfallet ytterst otillfredsställande. Genom tilläggsdirektiv, eller, om detta ej befinnes nödvändigt, klarläggande av den positiva innebörden i de nuvarande direktiven, bör utredningen beredas tillfälle att ta upp alla de i utskottsutlåtandet åsyftade frågorna till behandling. Med hänvisning till vad som anförts hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller att alla de frågor som statsutskottet i sitt utlåtande nr 1969 berörde om ulandsforskningen upptas till behandling i den tillsatta u-landsforskningsutredningen. () () () () ()
mot · FV02948 · 1972-01-26 00:00:00 — av i m. fl. angående anslaget Rekrytering och utbildning av fältpersonal samt informationsverksamhet. I den av statsmakterna begärda fyraårsplanen för SIDA:s informationsverksamhet läggs tonvikten på vidgat samarbete med enskilda organisationer. Målsättningen för informationsarbetet skall vara dels »biståndscentrerad» med syfte till vidgat engagemang för den offentliga biståndsverksamheten, dels »u-landscentrerad» med inriktning på fördjupade kunskaper om . I SIDA:s utredning markeras folkrörelsernas nyckelroll i opinionsbildningen i u-landsfrågor. Särskilt betonas studieförbundens och löntagarorganisationernas betydelse. När det gäller studieförbunden framhålles särskilt de förbund, som är politiskt och/eller fackligt förankrade. För att genomföra den målsättning, som SIDA betonat, bör de mest effektiva vägarna utnyttjas för att nå fram till den enskilda människan. När det gäller studieförbunden bör hela verksamheten inom studieförbunden bedömas och det antal människor, som respektive studieförbund i verkligheten når, och inte enbart antalet statsbidragsberättigade cirklar. Bedömningen av studieförbunden blir då mer nyanserad än i SIDA:s utredning. Bland de organisationer, som verkligen når ut med sakinformation och som åstadkommit en betydande u-landskunskap både inom sina egna grupper och långt där utanför, hör de humanitära hjälporganisationerna. Därför bör dessa organisationer få ett betydande stöd för sin information. Det synes oss nämligen angeläget att de internationella erfarenheterna kanaliseras in i u-informationen jämväl genom de humanitära organ, som samverkar i sådana internationella organ som Röda korsets (, , och League of , ), Rädda barnens (International Union of Child Welfare, Rädda barnens riksförbund), Kyrkornas världsråds () och (). Av anslaget för u-landsinformationen bör därför enligt vår mening en avsevärd del gå till de svenska organisationerna av Röda korset, Rädda barnen och . Vidare bör övervägas om inte medel från anslaget till Tidskriftsstöd under åttonde huvudtiteln kan tagas i anspråk för att i samma syfte stödja de nämnda organisationernas periodiskt utkommande tidningar. Särskild motion härom kommer att väckas. Med hänvisning till ovanstående hemställs1 att hos Kungl. Maj:t anhåller att vad som i motionen anförts angående fördelningen av anslaget Rekrytering och utbildning av fältpersonal samt informationsverksamhet beaktas. () () 1 (Se även motion 1972:1080)
mot · FV0295 · 1972-01-12 00:00:00 — av m. fl. om skärpning av den straffrättsliga bedömningen av plundring av fågelbo. Säkert finns i vårt land en bred opinion bakom strävandena att förhindra utrotning av sällsynta fåglar och djur i vår fauna. Av bland annat den anledningen har det funnits lagar, som reglerar villkoren för jakt på vilt. I många fall har de sällsynta djurarterna skyddats genom fridlysning. Men trots detta hotas en del arter att föras upp på förteckningen över utdöda djur. Särskilt illa ute är flera av våra ståtliga rovfåglar. En förutsättning för att exempelvis örnar, uvar, en del falkar och ugglor skall finnas kvar i den svenska faunan är att deras häckning kan genomföras utan allvarliga störningar. Tyvärr har ägg och i vissa fall även ungar av dessa sällsynta fåglar blivit värdefulla handelsvaror. Enligt uppgift betalas för en unge av pilgrimsfalk. Detta har trots naturvårdares ofta mycket uppoffrande övervakning lett till brandskattning på ägg eller ungar. Detta är kriminella handlingar som vår natur inte tål. Fortsätter vandaliseringen betyder det en allvarlig utarmning av vår fauna. Vilka åtgärder kan då vidtas för att få stopp på detta brottsliga En fortsatt och gärna förbättrad bevakning av boplatserna är säkert mycket viktig. Men det förefaller också vara nödvändigt att skärpa brottspåföljderna. Det får inte vara så, att det straff äggplundrare tilldömes uppfattas som förhållandevis lindrigt i jämförelse med de vinster som står att få om försäljningen av äggen lyckas. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj:t anhåller om förslag till en skärpning av brottspåföljderna vid boplundring. () () ()
mot · FV02951 · 1972-01-26 00:00:00 — angående möjlighet för lantbrukare till värnpliktstjänstgöring inom hemvärnet. Inkallelser till militära repetitionsövningar har vållat bekymmer inom lantbruket. Eftersom dessa ofta inträffar under för lantbruket bråda perioder eller vid sådd och skörd så innebär det stora svårigheter för många att fullgöra tjänstgöring . Om man därtill lägger att animalieproduktionen kräver sin ständiga tillsyn och arbetsinsats och vidare att jordbrukarkåren blir allt mindre, glesbygden allt mera markerad med allt vad detta innebär, förstår man vilka problem en inkallelse kan innebära. Det bör därför ifrågasättas om lantbrukare på dessa grunder över huvud bör fullgöra sina repetitionsövningar i den form som sker. Finns inte skäl som talar för att dessa övningar borde ske via hemvärnet i stället för den som så önskar? Den möjlighet till övergång i hemvärnet som i viss utsträckning finns tidigare bör utvidgas och underlättas. Om man å andra sidan ser saken ur hemvärnets synvinkel, måste det vara angeläget att man har denna försvarsorganisation väl uppbyggd. De övningar som för hemvärnet är föreskrivna kan man anpassa efter vad som kan vara lämpligt med hänsyn till de lokala förhållandena. Med stöd av vad som anförts hemställs att gällande regler ändras så att de väsentligt underlättar värnpliktiga lantbrukares möjligheter att få fullgöra sin tjänstgöring i hemvärnet.
mot · FV02957 · 1972-01-26 00:00:00 — angående de värnpliktigas fria hemresor. Bestämmelserna för de värnpliktigas fria hemresor medger en resa . Dessa får dock inte fritt disponeras av den värnpliktige. Principen är att den värnpliktige skall ta ut en resa . Enligt de föreskrifter som utfärdats av försvarets civilförvaltning förverkas hemresor som inte utnyttjas inom . Månadsresa som inte tagits ut senast följande månad makuleras. Bestämmelserna har väckt utbrett och berättigat missnöje bland de värnpliktiga och har behandlats på många förbandsnämndssammanträden. Många skulle t. ex. föredra att göra sina hemresor i egen bil eller tillsammans med någon kamrat i dennes bil, för att utnyttja de fria resorna på de allmänna färdmedlen. Detta är alltså med nuvarande bestämmelser inte möjligt utan att den värnpliktige förlorar rätten till ett antal resor. Inte minst ur allmän trafiksäkerhetssynpunkt är det av intresse att medverka till att helgtrafikintensiteten på halkiga vintervägar minskar. De nuvarande krångliga bestämmelserna motverkar denna utveckling. I övrigt måste det för den enskilde kännas högst otillfredsställande att inte själv fritt få bestämma hur han vill disponera sin fritid på så sätt att han själv planlägger hur han vill utnyttja sina fria hemresor. Vidare krävs i nuvarande bestämmelser för de värnpliktigas fria hemresor att vissa resor som företas med flyg och båt måste beställas i förväg. Naturligtvis bör man eftersträva att minska denna förbeställningstid. Civila normer bör man i möjligaste mån försöka uppnå när det gäller värnpliktigas resor med reguljärt flyg och båt. Berörda myndigheter bör uppta förhandlingar med båt- och flygbolagen för att förkorta förbeställningstiden. Med anledning av det anförda hemställs att beslutar att det antal fria hemresor en värnpliktig är berättigad till under utbildningsåret fritt får disponeras av honom, att uppdrar åt berörd myndighet att uppta förhandlingar med båt- och flygbolagen i syfte att uppnå en förkortning av den nuvarande långa beställningstiden för båt- och flygresor.
mot · FV02958 · 1972-01-26 00:00:00 — angående arvodena till instruktörer inom frivilligförsvaret. Bestämmelser för arvoden till instruktörer inom de frivilliga försvarsorganisationerna framgår av ett kungl, brev med vissa smärre justeringar i brev av . Enligt dessa brev utgår timersättning med . Ingen ersättning utgår för förberedelser av lektioner eller övningar, vilka dock i många fall kräver ganska omfattande arbetsinsatser. Trots flera framställningar till berörda myndigheter har någon uppräkning av arvoden till instruktörer inom det frivilliga försvaret icke kommit till stånd. då frivilligarvodet senast reviderades har flera uppräkningar av arvoden till lärarpersonal inom samhällets övriga utbildningsområden ägt rum. Som jämförelse kan nämnas att timarvodet 1966 var . och inom BT . 22: 95. är timersättningen i BT 4, som motsvarar tidigare BT . 31: 50, vilket innebär en höjning med . Frivilligarvodet är fortfarande , alltså ingen höjning alls. Dessa siffror torde med all önskvärd tydlighet klarlägga att det är hög tid att korrigera timersättningen till instruktörer inom det frivilliga försvarsarbetet så att denna når bättre samstämmighet med den ersättning som utgår för motsvarande arbetsuppgifter inom samhället i övrigt. Samtliga frivilligorganisationer brottas också med stora svårigheter, då det gäller att anskaffa instruktörer till sin utbildningsverksamhet. Det är helt naturligt att en lärare tar det arbete, som är bäst betalt och som kanske dessutom kräver mindre tid för förberedelser. Inom flera områden utgår därutöver ersättning för förberedelse- och efterarbete, vilket inte är tillåtet enligt bestämmelserna för frivilligorganisationerna. Särskilt framträder svårigheterna när det gäller speciallärare, som flera organisationer måste anlita i sin utbildning. Problemet är allvarligt och medför mycket snabbt att utbildningsresultatet inom organisationerna icke fyller de krav som är uppställda. Detta inverkar i sin tur menligt på frivilligförsvarets möjligheter att uppfylla de krav inom totalförsvarets ram, som är fastställt av regering och riksdag. Snabba åtgärder är nödvändiga för att rätta till de brister jag här påtalat. Med stöd av vad ovan anförts hemställs att beslutar att hos Kungl. Maj:t anhålla att snabba åtgärder vidtas för att räkna upp arvodesbeloppen för instruktö rer inom frivilligförsvaret så att dessa belopp kommer i paritet med den timersättning som utgår till lärare med motsvarande utbildningsuppgifter inom samhällets övriga områden.