mot · FV021179 · 1972-01-26 00:00:00 — om översyn av bestämmelserna angående återkallande av körkort. Påföljderna för överträdelse av trafikbestämmelser är av två olika slag. Dels finns regler i lagen om straff för vissa trafikbrott och i andra trafikförfattningar, enligt vilka straff ådömes den som överträtt bestämmelserna. Dels finns i 33 § vägtrafikförordningen regler om återkallande av körkort. Det har pågått en diskussion om förfarandet vid körkorts återkallelse. Förslag har framlagts att beslut härom skulle fattas av domstolen i samband med att straff utdömes för trafikförseelsen. Häremot har hävdats att körkortsåterkallelsen är en säkerhetsåtgärd, som bör handläggas i ett rent administrativt förfarande. Trots flera utredningar med förslag i olika riktningar har några ändringar i vägtrafikförordningens regelsystem ännu inte kommit till stånd. Körkortsåterkallelse bedömes sålunda alltjämt i administrativ ordning. Gången är i stort följande. Från domstolarna översändes uppgift om begångna förseelser mot olika trafikbestämmelser till körkortsregistret i det län som utfärdat körkort för den dömde. Av körkortsregistret anhängiggöres därefter hos länsrätten i länet en ny domstol verksam spörsmål om körkortet skall återkallas eventuellt med möjlighet att återfå det inom viss eller om varning skall tilldelas den försumlige. Länsrättens beslut kan överklagas av den berörde till kammarrätt. I principfall kan han gå vidare till regeringsrätten. De nuvarande reglerna om körkortsåterkallelse insattes i vägtrafikförordningen 1958. Uppenbart är att som de varit i kraft problematiken successivt förändrats. Rätten att föra motorfordon har alltmer blivit en medborgerlig rättighet, som för många människor är av avgörande betydelse för deras möjligheter till sysselsättning och till en meningsfylld tillvaro. Att icke få köra motorfordon är ett gravt socialt handikapp i många lägen. I realiteten har förhållandet blivit att för de flesta det bötesstraff som kan åläggas för en trafikförseelse är av betydligt mindre betydelse än frågan om körkortet skall återkallas eller ej. Trots det nu anmärkta förhållandet ställer samhället traditionellt helt olika resurser till förfogande i de båda förfarandena: vid straffbestämmandet och vid körkortsåterkallelsen. I ett brottmålsförfarande står i stort sett hela den traditionella domstolsapparaten med alla dess utredningsmöjligheter till buds för att få fram ett riktigt resultat. gäller den för de flesta viktigare frågan om återkallelse av körkortet är förfarandet, trots länsrätternas inrättande och kammarrätts hänskjutande i instansordningen, alltjämt tämligen primitivt. Även om de rättssäkerhetsgarantier som är erforderliga finns på papperet, blir det praktiska resultatet ett annat. Den nuvarande lagstiftningen om körkortsåterkallelse är trots vad som sades vid dess tillkomst byggd på vissa schabloner, som tillämpas närmast mekaniskt. Om vi bortser från återkallelse i sammanhang med rattfylleri, rattonykterhet eller över huvud taget i fall där alkohol spelat någon roll, är det i huvudsak två olika klausuler som har betydelse, nämligen bestämmelserna i 33 § mom. 2 första stycket vägtrafikförordningen punkterna 3 och 4. I punkten 3 heter det att körkortet skall återkallas, om körkortsinnehavaren genom upprepade förseelser mot de bestämmelser som i trafikens eller trafiksäkerhetens intresse meddelats för förarna av motordrivna fordon i väsentlig mån visat bristande vilja eller förmåga att rätta sig efter dessa bestämmelser. I punkten 4 står det att återkallelse skall ske, om körkortsinnehavaren eljest vid färd med motordrivet fordon i något för trafiksäkerheten väsentligt hänseende grovt åsidosatt honom såsom förare åliggande förpliktelser. På grundval av dessa bestämmelser har utbildat sig vissa rutiner som tillämpas relativt blint. Körkortsindragning beslutas t. ex. redan vid ett par överskridanden av fartbestämmelsema. Vid tillämpning av punkt 4 räcker det med en enstaka förseelse för att körkortet skall återkallas. Exempelvis leder ett momentant somnande vid ratten regelmässigt till återkallelse, likaså vissa andra typer av enstaka trafikförseelser. Om man kan anse ett grovt åsidosättande av reglerna föreligga i vissa av dessa fall kan diskuteras. Tydligt är att ett återkallande av körkort drabbar olika enskilda på det mest skiftande sätt. Den berörda lagstiftningen får därigenom socialt en stark snedbelastning. En körkortsindragning drabbar särskilt hårt människor som bor på landsbygden eller i glesbygden, där det kollektiva trafiknätet är svagt utvecklat eller där det över huvud taget inte finns några kollektiva förbindelser. Vidare drabbas särskilt hårt de människor som i sin yrkesverksamhet är på ett eller annat sätt beroende av att köra bil. Inte minst gäller detta på landet bosatta personer, som måste transportera sig till och från sina arbetsplatser, ofta belägna på betydande avstånd från bostaden. I skottgluggen kommer också småföretagare, som i sin serviceverksamhet måste röra sig mellan olika arbetsplatser. Särskilt utsatta är sådana små företagare med blott få anställda, sorn själva måste arbeta med i rörelsen, t. ex. åkeriägare och företagare i liknande branscher. För personer av detta slag innebär körkortsindragningen vanligtvis en katastrof från både ekonomisk och personlig synpunkt. Det får dessutom återverkningar inte endast för den egna familjen utan även för de personer som på ett eller annat sätt är beroende av företaget, vars ledare drabbats av körkortsåterkallelse. För människor som bor i storstäder och tätorter finns vanligtvis möjligheter att klara sig av körkortsindragning utan allvarligare men. Ensamstående drabbas ofta hårt liksom personer som är sjuka eller handikappade. I familjer där den ende körkortsinnehavaren mister körkortet är situationen allvarligare än i de familjer där det finns flera körkortsinnehavare. Om en familjemedlem drabbas av körkortsåterkallelse, kan då andra rycka in. Av det sagda framgår att konsekvenserna av körkortsåterkallelse slår mycket ojämnt i olika fall. Riskerna att komma i kontakt med rättvisan i trafikmål är självfallet mycket större för den som i sitt yrke kör bil än för den som blott kör tillfälligtvis. Den förre löper sålunda mycket större risk att få en fläck på sig än den senare, trots att den ovane kan vara en större trafikrisk än den som ständigt vistas på vägarna. Till denna distinktion är inte så lätt att taga hänsyn. Självfallet utsätter sig den som i sitt dagliga arbete för motorfordon tiotals mil för stor risk att råka ut för en ouppmärksamhet. Motiven för lagstiftningen om körkorts återkallelse är självfallet att man genom denna åtgärd vill främja trafiksäkerheten. Genom återkallelsen och det obehag det medför att vara utan körkort skall vederbörande förmås att tänka genom sin situation och att för framtiden visa större uppmärksamhet och varsamhet i trafiken. Om lagstiftningen verkligen utövar denna verkan kan diskuteras. Självfallet har risken för återkallelse en allmänt preventiv effekt. Denna blir givetvis större ju större risken är att förlora körkortet. Å andra sidan köps nu denna effekt till ett mycket högt pris, som vissa enskilda, delvis rätt slumpartat utvalda, får betala. Det görs nämligen nu i körkortsärenden knappast några undersökningar om vederbörande på något sätt utgör en trafikfara och ej heller om ett återkallande av körkort kan väntas påverka honom så, att han blir en bättre förare. I många fall innebär återkallelsen blott att man sätter en enskild människa, hans familj, ibland hans anställda och andra, som är beroende av honom, i ett mycket svårt läge utan att man egentligen vinner något som helst därpå i trafiksäkerhetshänseende. Lagstiftningen om körkortsåterkallelse borde omarbetas så att av denna klart framgår att återkallelse skall ske i de fall där det verkligen gäller en trafikfarlig person eller en person, som ådalagt klar hänsynslöshet i trafiken. För att bevisa att detta är fallet räcker det ej med några enstaka strafförelägganden eller trafikdomar. Det måste i ärenden om körkortsåterkallelse erfordras en utredning av en helt annan omfattning än den som anses till fyllest i körkortsmål. Utredningen måste vara så fullständig att den klarlägger vederbörandes karaktärsegenskaper som bilförare. Det är icke rimligt att, medan stora processkostnader kan läggas ned på ett trafikmål som leder till ett antal dagsböter, det däremot förekommer en ytterst knapphändig utredning för att klarlägga huruvida vederbörande är farlig ur trafiksäkerhetssynpunkt. I körkortsmålen följes nu schabloner, enligt vilka vissa händelser tämligen automatiskt utlöser vissa reaktioner med rätt begränsat utrymme för individuella variationer. Vissa mallar följes i stort sett oavsett konsekvenserna för den enskilde, för samhället och för trafiksäkerheten. Den nya ordningen med länsrätt som den i första instans beslutande borde möjliggöra en bättre handläggning av dessa ärenden redan enligt nu gällande regler. Nämndemän medverkar i dessa mål hos länsrätten. Kompletterande bestämmelser borde utfärdas som ålade länsrätt att i mål om återkallande av körkort, som icke gäller rattfyllerister, införskaffa en fullständig utredning om vederbörandes trafikfarlighet, om hans situation och om konsekvenserna av körkortets återkallande. Personlig inställelse för länsrätten borde i dessa fall vara obligatorisk. Därigenom skulle rätten få ett personligt intryck av vederbörande och bättre kunna bedöma hans allmänna lämplighet som förare och hans körförmåga. De som har att döma i dessa mål bör bilda sig en personlig uppfattning om vederbörande. En sådan allmän utredning bör vara av samma klass som personundersökningen i brottmål. föreslagna åtgärder bör vidtagas genast genom Kungl. Viktigt är emellertid på något att bestämmelserna om förutsättningarna för återkallelsen omarbetas så, att återkallelsebesluten träffar de verkligen trafikfarliga och endast dem. Vid de nya länsrätterna måste finnas möjlighet att i domstolsmässiga former klarlägga hur härmed förhåller sig. Nya bestämmelser om förutsättningarna för körkortsåterkallelse måste utformas så, att de nuvarande schablonerna försvinner och ett mer nyanserat system genomföres som kan höja trafiksäkerheten utan att laglydiga enskilda personer trakasseras. Det är ofrånkomligt att ett mer utbyggt förfarande av nu ifrågavarande art kan bli något kostsammare än det nuvarande schablonmässiga. Å andra sidan måste man räkna de kostnader som detta senare medför för samhället i andra avseenden. Medborgarna kan begära att man verkligen satsar på att få till stånd rättvisa på detta område. Trafiksäkerheten bör främjas på allt sätt men icke så att enskilda offras utan att något egentligen uppnås ur säkerhetssynpunkt. Det bör också erinras om den diskuterade frågan, om inte körkortsåterkallelse i viss utsträckning borde beslutas av domstol. Med hänsyn till att denna fråga torde omfattas av pågående utredningsarbete går vi inte närmare in på den i detta sammanhang. Under hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. 1. att Kungl. Maj:t ville meddela kompletterande bestämmelser om handläggningen av mål om återkallelse av körkort, vilka säkerställer att personutredningen blir så fullständig som erfordras för att säkert bedöma huruvida vederbörande är olämplig att föra motorfordon, 2. att Kungl. Maj:t ville företaga en allmän översyn av villkoren för återkallande av körkort, syftande till att uppmärksamheten koncentreras på de verkligt trafikfarliga med bortskiljande av alla dem som drabbats av tillfälliga missöden. () () H. () () i Arrie () i Heden () i Stenkyrka