mot · FV02387 · 1972-01-21 00:00:00 — av m. fl. om åtgärder för att främja produktionen av låghusbebyggelse. har målet för bostadsbyggandet framför allt varit att så snabbt som möjligt få det antal bostäder byggda som erfordras för att bereda den växande befolkningen lämpliga bostäder till bättre standard än vad som var förhållandet vid krigsslutet. Bostadsbyggandets planering har därför i främsta rummet varit inriktad på att snabbt få ett stort antal lägenheter byggda. Resultatet har blivit att en mängd tätorter fått en dominerande del av bostadsproduktionen under efterkrigsåren utformad såsom hyreshus, ofta mycket höga så kallade hyreskaserner. Målet för framtiden måste vara att anpassa byggandet till en bostadssocial målsättning som går utöver den ovannämnda. Det är nödvändigt att i högre grad uppmärksamma våra bostadsområdens utformning med avseende på deras sociala funktioner. Kravet på att bostadsområdenas exploateringskalkyl skall gå ihop måste ersättas av en totalekonomisk bedömning av vad det kan komma att kosta såväl i investering som i drift, sett i ett längre och vidare tidsperspektiv. Vid avvägningen av vilka kommunala insatser som kan komma att vara erforderliga bör även beaktas sådana ur ekonomisk synpunkt svårbedömda faktorer som trivselvärden och sociala konsekvenser av ett bostadsområdes utformning. Det gäller att skapa en så socialt värdefull boendeform som möjligt. har alltmer uppmärksammats värdet för de boende av god kontakt med markytan. Detta gäller såväl för vuxna som i synnerhet för barn. Traditionella bostäder av sådant slag är villa, kedjehus, radhus o. d., men även flerfamiljshus i vilka hela lägenheter kan ligga antingen i första våningen eller i andra våningen kan anses utgöra goda markkontaktbostäder. Det finns möjlighet att även från andra våningen ha markkontakt via direkttrappa, inte bara i hus byggda i kuperad terräng utan även i sådana på plan mark. Ett försök att definiera begreppet markkontaktbostäder skulle därför resultera i att såsom markkontaktbostad räknas där inte särskilda skäl annat föranleder bostäder som är belägna högst i andra våningen. Även i bostadsområden med hus av den typ som här beskrivits kan det finnas boende som anser att den ofta relativt lilla marklott som till- ; delats bostaden icke ger tillräcklig möjlighet till utlopp för vederbörandes intresse av markkontakt. Därför bör till framtida bostadsområden även knytas mark av kolonilottstyp för den sorn önskar större område för odling av exempelvis blommor och grönsaker. För att stimulera en effektiv produktion av markkontaktbostäder i varierande typer av hus bör utlysas en större arkitekt- och producenttävlan. En sådan tävlan kan också inkludera projektering av hela byar med hus av markkontakttyp. I en sådan by bör lägenheter av varierande storlekar ingå, likaså olika typer av hus så att boendespekulantema har möjlighet att välja markkontaktbostad just efter eget skön. Såväl i villor, kedjehus som radhus och tvåvånings flerfamiljshus bör olika lägenhetsstorlekar blandas så att bl. a. representanter för olika generationer inom samma familj kan få just den typ av bostad som var och en önskar i närheten av varandra. Man kan tänka sig att även en villa kan planeras så att den dels kan utgöra bostad åt en kärnfamilj och innehålla en mindre bostad på 1 rum och kök och badrum åt ensamstående personer. En farmor eller annan familjen närstående äldre kan på så sätt få bo tillsammans med de yngre generationerna på samma sätt som ägde rum innan enfamiljsmoduler och pensionärsceller spaltade upp generationerna i våra nybyggda stadsdelar. Samtliga typer av markkontaktbostäder bör byggas så att de antingen kan bli familjeägda, ingå i bostadsrättsförening eller vara hyresbostad. Det finns dock anledning att i större omfattning än stimulera familjeägandet. Det kan knappast råda något tvivel om att det enskilda bostadsägandet har den samhällsekonomiska fördelen att ägaren på ett helt annat sätt vårdar egendomen, lär sina barn att vara rädda om bostaden osv. Förslitningen i hyresbostäder är sannolikt en stor post i samhällsekonomin och bidrar i sin roll till hyresnivåns höjd. När det gäller att stimulera familjeägandet av bostäder är det av särskild betydelse att vidtaga sådana arrangemang att ägandet av bostad icke skall vara förbehållet enbart högre inkomsttagare. Sådana kategorier av inkomsttagare som inte vågar drömma om att skaffa sig en ägd bostad, t. ex. barnfamiljer, låginkomsttagare, pensionärer, måste beredas möjlighet till sådant förvärv. Den traditionella moralism som ligger i att man först skall ha bevisat sin ekonomiska duktighet genom att spara till kontantinsatsen vid förvärv av egen bostad måste bli föremål för en total omvärdering. Det sparande som sker i egen bostad är lika värdefullt antingen det sker i förväg till en kontantinsats eller i efterhand såsom amortering av redan upptaget lån. Samhället måste göra det möjligt för låg- och mellaninkomsttagare att förvärva egen bostad! I dagens läge är det för en låg- och mellaninkomsttagare med hyrd lägenhet av storleken tre å fyra rum i nya stadsdelar omöjligt att vid sidan om betalandet av den ofta höga hyran spara till kontantinsats för förvärv av egen bostad. Samhällets insatser måste därför inriktas på att öka lånemöjligheten till för förvärv av egen familjebostad. Även låg- och mellaninkomsttagaren har då efter förvärv av egen bostad möjlighet att amortera topplånet efter inflyttningen i den köpta bostaden, sedan den höga hyran i hyreslägenheten bortfallit. Med de skatteregler som gäller behöver egen bostad, ofta av större ytinnehåll, icke medföra högre boendekostnader för en familj än vad hyreslägenhet gör. Lösningen synes vara att en ny typ av borgensrätt skapas utanför den nuvarande underställningsfria borgensrätten. Denna nya borgensrätt skulle av kommunen användas för att garantera lånemöjligheter för familj som önskar förvärva bostad och som saknar medel till kontantinsats. Topplånet skulle kunna få lägre ränta på grund av den kommunala säkerheten och med en amorteringstid för detsamma av skulle bostadsägaren utföra samma prestation i efterhand som fordras för den i förväg hopsparade kontantinsatsen. Kontakt med erfarna bankmän visar att vid ett arrangemang av denna typ bör de närmast under toppen liggande lånen kunna göras amorteringsfria under de år då topplånet amorteras. Med hänvisning till de synpunkter som vi anfört hemställer vi att hos Kungl. 1. att begreppet markkontaktbostäder blir definierat och vedertaget för den nya typ av bostäder som samhället vill bygga, 2. att en arkitekt- och producenttävlan om varierande hustyper för markkontaktbostäder och lämpliga byar för sådana arran 3. att målet för innehavet av bostad i byar med markkontaktbostäder skall vara att så många sådana bostäder som möjligt skall vara familjeägda och 4. att kommunerna ges möjlighet till en ny typ av underställningsfri borgen, utanför nuvarande underställningsfria borgensrätt, avsedd att användas för borgen till topplån åt familjer vid förvärv av bostad av ovanstående typ. () () () () () () i () () () () () i