ChangeIsKey/open-riksdag huggingface dataset:
mot · FV02183 · 1972-01-18 00:00:00 — om åtgärder för borttagande av trekronorsvapnet ur stora riksvapen. Enligt uppgifter i pressen har drottning av beslutat avstå från vissa historiska titlar, hänförande sig till landområden utanför . Dessa titlar motsvaras av olika vapenbilder i landets stora riksvapen ur vilket de nu skall borttagas. I stora riksvapen ingår också statsvapen , som långt efter utträde ur unionen insattes där som ett uttryck för den danske konungens anspråk på . Redan protesterade häremot och tog upp saken vid riksdag. Tvisten om trekronorsvapnet blev en av anledningarna till krigen med 1563-1570 och 1611 1613. Då riksdag 1605 uppsade konung tro och lydnad motiverades detta bl. a. med att han utan vetskap medgivit trekronorsvapnets förande av den danske konungen. Under :s tid gjordes sedan från svensk sida ytterligare erinringar mot det svenska statsvapnets förekomst i det danska riksvapnet. En detaljerad skildring av denna svensk-danska vapentvist återfinnes i det av vid utgivna vapenrättsliga arbetet Heraldik i svenska författningar av , 1951, s. 22-26. Även vapen förekom i stora riksvapen, men då landet 1944 upplöste personalunionen med och blev självständigt borttogs dess vapen ur det danska riksvapnet. Vid den förestående danska vapenrevisionen bör intressen bevakas genom en framställning till om borttagande av det svenska statsvapnet ur det danska riksvapnet, varigenom den gamla svensk-danska vapentvisten skulle få sin definitiva avslutning. Under åberopande av vad här ovan anförs föreslås att måtte besluta att hos Kungl. Maj:t hemställa om vidtagande av åtgärder för att få det svenska statsvapnet borttaget ur stora riksvapen vid den förestående revisionen av det danska vapnet.
mot · FV02184 · 1972-01-19 00:00:00 — angående kostnaderna för u-landshjälp. Den svenska u-hjälpen har under /72 fått ett sammanlagt anslag på ca . När detta anslag beviljades så förutsattes i förra årets statsverksproposition att höjningen för nästa budgetår skulle bli . Trots detta har föreslagits en höjning på till sammanlagt . förutses samma höjning. Inom vårt eget land råder en allvarlig arbetslöshet som priserna rusar i höjden. Det höga skattetrycket skapar svårigheter för den enskilde som leder till ökat behov av hjälp från samhället. leder det höga skattetrycket till ytterligare förväntningar på samhället, förväntningar som samhället inte kan infria inom den ekonomiska ramen. Samhällets ekonomiska ramar kan heller inte vidgas så mycket mera eftersom det knappast går att öka skattetrycket ytterligare. kan det visa sig mycket svårt att klara alla de åtaganden som samhället påtagit sig. För statens del har inkomsterna inte på långt när räckt till och en ökad upplåning har skett. När statens finanser redan är så pass dåliga är det inte rimligt att ytterligare öka upplåningen för att kunna ge mer till andra länder. Knappast någon enskild person tar på sig ökade låneskulder för att kunna ge mer hjälp till behövande. På samma sätt bör inte heller staten göra det för att kunna ge mer till andra länder. Anslaget till u-hjälpen bör därför utgå med oförändrat belopp . bör planeringsramarna utgå från oförändrat belopp. Med hänvisning till det anförda hemställes att beslutar att till det svenska u-hjälpsbiståndet anslå för /73, att planeringsramarna för de därefter följande två budgetåren skall utgå från oförändrat bistånd.
mot · FV02185 · 1972-01-19 00:00:00 — av m. fl. om tjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst. Kraven på att tjänstgöring i internationellt utvecklingssamarbete skall godtas som alternativ till värnplikt för dem som efter prövning befinnes lämpliga, inom av statsmakterna fastställda kvotramar växer sig allt starkare i vårt land. Sådana möjligheter finns redan nu i bl. a. , , , , och . Den enmansutredning som föregick propositionen 1970:162 angående bistånds- och katastrofutbildning hade på grund av sina direktiv inte möjlighet att närmare utreda denna fråga. En rad remissinstanser stödde emellertid tanken på en tjänstgöring i internationellt utvecklingssamarbete som alternativ till värnplikt och vapenfri tjänst. Bland dessa var , , , , och flera av de politiska ungdomsförbunden. I en ledare i anfördes bl. a. följande synpunkter: Detta är ett enkelt och tilltalande system. Det skulle inte betyda någon märkligt ny form av kategoriklyvning i värnpliktssystemet. Det skulle inte utsätta värnpliktstanken för krav på att alla möjliga nyttiga samhällsfunktioner i stället för militärtjänst borde kunna fullgöras av värnpliktiga, eftersom det dels förutsätter frivillighet och u-landstjänst, dessutom mycket väl kan sägas vara just fredsbevarande och konfliktförebyggande i den svenska säkerhetspolitikens inklusive försvarspolitikens, mening. Med ett visst antal värnpliktiga och vapenfria i fredskårsarbete och annan u-landstjänst skulle avlöningen bli standardiserad och billigare än , och den nackdel som kan ligga i att de hjälpande lever på en mycket högre materiell standard än folket på platsen skulle reduceras. Detta år påbörjas den kvalificerade utbildning med inriktning på utvecklingssamarbete och katastrofinsatser som riksdag fattade beslut om. Denna utbildning anordnas dock såvitt gäller män inom ramen för värnpliktstjänstgöringen och den vapenfria tjänsten och skall kunna utgöra grund för krigsplacering inom totalförsvaret. Parallellt med detta borde nu en utredning komma till stånd om den alternativa form vi föreslår, detta inte minst mot bakgrund av alla opinionsyttringar i denna fråga och den internationella utvecklingen på detta område. Eftersom utredningen värnplikt och biståndsutbildning inte hade möjlighet att fritt pröva frågan om biståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring, bör Kungl. Maj:t ges i uppdrag att föranstalta om en ny prövning av denna fråga och förelägga nästa års riksdag ett förslag härom. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att hos Kungl. Maj.t hemställer om förslag angående tjänstgöring i internationellt biståndsarbete som alternativ till värnpliktstjänstgöring och vapenfri tjänst i enlighet med vad som anförts i motionen.
mot · FV02186 · 1972-01-19 00:00:00 — av fröken i m. fl. angående ersättningen för sjukvård åt svenska medborgare i utlandet. När det gäller ersättning för sjukvård som lämnas till svenska medborgare i utlandet och omvänt till utländska medborgare som vistas i , förekommer mycket varierande bestämmelser beroende på i vilket land respektive till vilken nationalitet sjukvården lämnas. Sålunda gäller i fråga om rätten för ersättning för vård i de nordiska länderna den s. k. nordiska trygghetskonventionen (SFS 1956:491, 1962:226, 1966:562, 1967:113 och 1969:797) samt en med stöd av denna konvention träffad särskild sjukförsäkringsöverenskommelse (SFS 1967:80). Ersättning för vård i och bestäms enligt en mellan och Förenade i och sluten konvention (SFS 1957:154). Vidare har nr 118 om utlänningars likställande med ett lands egna medborgare i fråga om social trygghet (SFS 1964:57) godtagits av bl. a. beträffande hälso- och sjukvårdskostnader samt kontantförmåner vid sjukdom. Konventionen är i dessa delar tillämplig för del för medborgare i , , m. fl. Konventioner finns också med t. ex. och . Däremot saknas ömsesidiga konventioner med en rad näraliggande länder som t. ex. , , , . Orsaken till detta är förmodligen att finna i olikheterna i fråga om t. ex. sjukvårdsförsäkringens uppbyggnad m. m., vilket givetvis skapar problem av teknisk och administrativ art om en samordning skall ske. Man kan dock icke bortse ifrån att avsaknaden av en ömsesidig konvention på sjukvårdsområdet med dessa länder, som ligger oss nära geografiskt och med vilka vi har en livlig kontakt på skilda områden, medför stora problem i första hand för den enskilde men också för sjukvårdshuvudmännen och för de institutioner som har att lämna erforderlig vård. Med hänvisning till det anförda hemställs att hos Kungl. Maj :t anhåller om utredning av frågan om slutande av ömsesidiga konventioner rörande sjukvårdskostnader med i första hand de länder i som inte omfattas av nu gällande överenskommelser.
mot · FV02189 · 1972-01-18 00:00:00 — av i m. fl. om förkortning av arbetstiden vid treskiftsarbete utan söndagsuppehåll. Vid riksdag avlämnades motioner - i samband med propositionen om förslag till allmän förkortning av arbetstiden som krävde, av rättviseskäl, att arbetstiden för dem som arbetar i kontinuerlig drift skulle sänkas . Motiven för sänkningen av arbetstiden för dessa arbetstagare är de olägenheter som finns i denna arbetstidsförläggning: söndagsarbete nattskiftsarbetesvårigheter vid skiftomställningar. I andra lagutskottets utlåtande 1970:1, som bifölls av , uttalades den meningen att specialbestämmelser för vissa arbetstagare inte skulle vara förenligt med en allmän lag. Utskottet var av den uppfattningen att lagen skulle utformas som en maximeringsregel av arbetstiden, tillämplig på alla arbetstagare och grundad på enhetliga regler. Utskottet ansåg att det borde vara en förhandlingsfråga att ge de arbetstagare som arbetar i kontinuerlig drift en kortare arbetstid. Det framhölls även att 40-timmarsreformen borde aktualisera behovet av nya förhandlingar om kompensationsförmånerna. har vid skilda tillfällen prövats av bl. a. arbetstagarparten inom pappers- och massaindustrin men utan att vinna gehör hos arbetsgivarparten, trots att skälen till sänkning av arbetstiden vid införandet av driftformen () också accepterades av arbetsgivarparten. Också under den senaste avtalsomgången har arbetstagarparten utan framgång aktualiserat kravet om en sänkning av arbetstiden. Därför torde endast återstå att, som framhölls i motionen , lagstiftningsvägen lösa denna jämlikhetsfråga. Sammanfattningsvis kan framhållas att skiftarbete-söndagsarbete nattskiftsarbete, med ständiga omställningar i dygnsrytmen, från både medicinsk och social synpunkt måste betraktas som en påfrestande och komplicerad arbetsform. Det finns därför anledning att tillmötesgå kravet på 36-timmarsvecka för denna kategori av människor. Detta synes så mycket mera angeläget från jämlikhetssynpunkt sedan 40-timmarsveckan är helt genomförd 1973 för de dagtidsarbetande. Mot bakgrunden av det ovan redovisade hemställer vi att hos Kungl. begär förslag om en successiv förkortning av arbetstiden för dem som är syselsatta med treskiftsarbete utan söndagsuppehåll (kontinuerlig drift).
mot · FV0219 · 1972-01-10 00:00:00 — om införande i av stadgande om förbud mot aga. Genom en företagen lagändring slog statsmakterna fast att oseden att aga barn icke längre föll utanför rättssamhällets reaktion mot misshandel i gemen. Barn tillerkändes samma skydd mot misshandel som andra medborgare. Opinionen mot barnmisshandel i alla dess former och även när den går under benämningen aga är lyckligtvis stark och i god tillväxt. Inom torde numera företrädarna för »den kärleksfulla agan» aktiva i samband med den nuvarande lagtextens antagande - vara glädjande få till antalet. Tiden torde därför vara mogen för en kraftigare accentuering av samhällets fördömande av övergrepp i form av aga. Den lagändring som vidtogs 1966 var lagtekniskt förtjänstfull och prisades också såsom sådan. I sak innebär den ett förbud mot aga. Det fordras emellertid ett betydande mått av lagklokhet och rättsliga insikter för att kunna utläsa detta förbud. Det har också visat sig att åtskilliga bedömare med stort intresse för dessa frågor och stor nitälskan om barnens rätt till kroppslig integritet saknar kännedom om att lagen numera förbjuder utövandet av aga. Det är givetvis önskvärt att lagar och författningar utformas så att medborgarna klart kan utläsa stadgandenas mening och reella innehåll. Lagtexten bör innehålla ett klart uttalande att aga är förbjuden. En motion med förslag av denna innebörd har f. ö. förelagts redan innan den nuvarande lagtexten antogs. Utvecklingen har visat att det var ett misstag att motionen avslogs. Med åberopande av det anförda hemställer jag att måtte besluta att för sin del antaga följande tillägg till 6 kapitlet 3 § : »Varje form av aga vare förbjuden.»
mot · FV021900 · 1972-01-01 00:00:00 — i anledning av Kungl. Maj:ts proposition nr 133 angående ändrad regional organisation av SJ. Det material som propositionen redovisar är i huvudsak en upprepning av en tidigare proposition. Knappast något nytt har tillkommit sedan tog ställning till rationalisering av SJ :s verksamhet bl. a. genom indragning av Borås-, Växjö- och Umeådistrikten. De invändningar som då motionsledes framfördes och ledde till avslag på propositionen kan resas även . Jag vill därför kortfattat ange motiven för ett avslag på proposition 133. Trafikpolitiken måste vägas mot andra poster i totalbudgeten. Eventuella besparingar och vinster med en s. k. rationalisering måste ställas mot merkostnader på annat håll. En indragning av ett distrikt i betyder ökade kostnader för regionalpolitiken. Trafikpolitiken måste underordnas regionalpolitiken. Det är intet överflöd på service i norra stödområdet; tvärtom måste servicen byggas ut från det allmännas sida om området skall bli attraktivt för industri, hantverk och annan företagsamhet. En inskränkning inom SJ av det slag som indragningen av innebär betyder en försvagning av redan förefintlig service och ytterligare skrämsel mot etablering t. ex. i och nordligaste . De stora avstånden mellan distriktens huvudorter , och har ju på intet sätt minskat . En blick på kartan är nog för att behovet av ett trafikdistrikt med centrum i skall betonas, särskilt i jämförelse med avstånden mellan vissa andra distrikts huvudorter. Talet om att en kommersiell enhet skall bevaras i betyder föga, eftersom propositionen räknar därmed tills vidare. Den kan alltså indragas utan hörande. Det bäst utredda förslaget gäller maskintjänsten. Eventuellt kunde den förläggas i enlighet med SJ:s förslag. Det är dock tveksamt om det från synpunkt är fördelaktigt. Om någon ändring trots allt måste ske, bör det nuvarande föras till i enlighet med SJ:s eget förslag. Departementschefens förslag är förvånande. har ju en speciell prägel dels på grund av säregna trafik, dels på grund av att har så stor geografisk utsträckning att avstånden från t. ex. eller till eller framstår som närmast oerhörda i jämförelse med avståndet till . Näringsgeografiskt har dessutom huvuddel stor samhörighet med a. genom att bussförbindelsema följer älvdalarna från till det inre av . Med stöd av det anförda hemställes att vid behandlingen av proposition nr 133 beslutar att SJ:s Umeå-distrikt skall bibehållas samt att även fortsättningsvis skall utgöra distriktshuvudort. () i Agnäs
mot · FV02193 · 1972-01-19 00:00:00 — av herrar i Agnäs och om vidgad rätt till befrielse från deltagande i religionsundervisning i . För utövare i främmande religion finns i möjlighet till befrielse från skolans religionsundervisning. F.nligt 27 § andra stycket skollagen kan elev på föräldrars begäran befrias. I skolstadgans 27 § andra stycket föreskrivs därvid att elev som enligt 27 § 2 stycket skollagen befrias från undervisning i kristendomskunskap skall genom föräldrarnas försorg få religionsundervisning samt förete intyg att han bevistat undervisningen. För annan elev är religionsundervisningen obligatorisk. har föräldrar i en luthersk församling i begärt befrielse för sina barn men vägrats att få den. De har vänt sig till , som upptagit deras sak till prövning. Det finns stora grupper föräldrar i vårt land som delar uppfattningen att kristendomen i ämnet religionskunskap behandlas utan den objektivitet som läroplanen förutsätter. Kritik måste riktas mot läromedel. Såsom ett exempel på läromedel som snedvrider bilden av tro kan nämnas det som presenteras i , nr HG 4, jämte det motsvarande elevhäftet 0704 samt detta häftes bilaga, där budskap och tro har framställts på ett skrämmande sätt. Kunskapen om tro sjunker också på ett katastrofalt sätt, vilket är dubbelt ödesdigert eftersom denna tro är vårt kultursamhälles grundval och inte kan ersättas av något likvärdigt. Därför vill föräldrar ordna konfessionell undervisning i kristendom för sina barn. Detta kan ske vid sidan av skolans religionstimmar, men då inträffar det att vad som läres i skolan kontrasterar mot det som läres i kristendomsskolan. Dessutom är elevens tid begränsad, och kostnaden för den konfessionella undervisningen betungande. Vi anser att föräldrakravet om befrielse är legitimt. I vårt demokratiska samhälle bör församlingar som vill utbyta den obligatoriska religionsundervisningen för sina barn mot konfessionell kristendomsundervisning tillförsäkras rätten därtill. Det fall som prövas i visar att en akut krissituation uppstått. Därför är det brådskande med åtgärder så att en ändring åstadkommes i skollag och skolstadga. Med hänvisning till det anförda hemställes att hos Kungl. anhåller om utredning och förslag angående befrielse i vissa fall från religionsundervisning. () i Agnäs
mot · FV02195 · 1972-01-19 00:00:00 — av herrar i och angående hastighetsgränserna för trafik i tätbebyggt område. Genom den av antagna propositionen 1955:172 infördes i 56 § 2 mom. vägtrafikförordningen bestämmelsen att fordons hastighet inom tätbebyggt område inte får överstiga . medgavs i 61 § 1 mom. tredje stycket rätt att föreskriva lägre eller högre hastighet. Departementschefen anförde emellertid i propositionen att det från trafikanternas synpunkt är önskvärt att särbestämmelser inte infördes utan tvingande skäl. Sedan dessa bestämmelser antogs har mycket hänt på trafikens område. Bilbeståndet har ökat i en sådan utsträckning och så snabbt, att ingen då kunde skapa sig en föreställning härom. Differentierade hastigheter är ett av medlen för att komma till rätta med det stora antalet olyckor på våra vägar och i trafiken över huvud taget. Avvikelser från propositionen av har därför gjorts på många ställen, allt givetvis i avsikt att skapa större trafiksäkerhet. har också utsänt rekommendationer om en översyn av trafikmiljöer och förekommande trafikregleringar, allt givetvis i avsikt att nedbringa antalet olyckor i trafiken. Emellertid har vederbörande länsstyrelse avslagit framställningar om nedsättning av hastigheten till lägre än även inom områden där gatorna tillhör fastighetsägaren och där den lokala polismyndigheten och den kommunala trafiknämnden tillstyrkt framställningen. Den nya bostadsplaneringen innebär ofta att kommunala bostadsbolag och givetvis även andra disponerar större markområden inom vilka flera bostadshus inplaneras och byggs i grön- och parkområden. Ofta blir grönområdena underbara lekplatser för barnen, men de smågator som korsar områdena är farliga trafikfällor för lekande barn. Gatorna, som inte är någon form av genomfartsvägar utan endast avsedda för att kunna färdas på in till fastigheterna eller till inom området befintliga garage, ansluter oftast nog endast på ett eller ett par ställen till kommunens befintliga gatunät. Att inom sådana områden efter särskilt tillstånd av lokal polis- och trafikmyndighet få införa bestämmelser om lägre hastighet än måste betraktas som välmotiverat. Givetvis bör, för att åstadkomma en viss samordning, de lokala myndigheternas beslut underställas för fastställelse. i trafiksäkerhetens intresse och med hänsynstagande till den lokalkännedom de lokala myndigheterna besitter bör största möjliga hänsyn vid beslutsfattandet tillmätas dessa. Trafiksäkerheten kräver att allt som kan göras också blir gjort för att förhindra uppkomsten av olyckor i trafiken. Åberopande det ovan anförda hemställes att hos Kungl. Maj:t hemställer om sådana ändringar i eller tillägg till vägtrafikförordningen att största möjliga hänsyn tages till de lokala myndigheternas synpunkter på och önskemål om andra hastighetsgränser än inom tätbebyggt område.
mot · FV02196 · 1972-01-19 00:00:00 — om åtgärder för att underlätta stödområdenas kommunikationsproblem. Med hänvisning till vad som anförts i motion 1972:203 hemställs att hos Kungl. att ett program för persontransporter utarbetas och föreläggs för en reducering av tele-, tåg- och flygtaxorna med sikte på att minska stödområdets kommunikationsproblem; att en utvidgning av transportstödet utarbetas och föreläggs i samband med propositionen om de regionalpolitiska handlingsprogrammen. () . () () ()
mot · FV02199 · 1972-01-19 00:00:00 — av m. fl. angånde det regionalpolitiska transportstödet. Enligt gällande bestämmelser utgår sedan den regional politiskt transportstöd vid vissa transporter från platser inom det allmänna stödområdet. Transportstödet utgörs av fraktbidrag och kan utgå för järnvägstransporter och landsvägstransporter i yrkesmässig trafik. Kravet att landsvägstransport skall ske i yrkesmässig trafik har den konsekvensen att transportstödet aldrig kan utgå om transporterna utförs med fordon som tillhör det företag som eljest skulle vara berättigat till stöd (s. k. firmabilar). Detta gäller sålunda oavsett längden av de transporter som firmabilama utför. Anledningen till att transporter med firmabilar undantagits från rätt till transportstöd har angetts vara dels att firmabilar endast i begränsad utsträckning utför transporter som eljest skulle vara kvalificerande för stöd, dels vissa tekniskt-administrativa svårigheter att infoga denna typ av transporter i stödsystemet (prop. 1970:84 s. 21 och TU 1971:3 s. 8). Enligt vår mening kan dock detta inte utgöra tillräckliga skäl för att undanta dessa transporter från det regionalpolitiska transportstödet, och vi anser det inte vara tillfredsställande att företag vars transporter sköts av egna fordon skall åsamkas högre transportkostnader än de företag som överlåter transporterna till den yrkesmässiga trafiken. Med hänvisning till vad vi sålunda anfört hemställs att som sin mening ger Kungl. Maj:t till känna att det regionalpolitiska transportstödet bör utgå även vid transporter med s. k. firmabilar. () () i Agnäs PER () i Gäddvik AB Egnallska Boktryckeriet, 1972
mot · FV022 · 1972-01-10 00:00:00 — om ändrade regler för valbarhet till fastighetsnämnd och byggnadsnämnd. Enär dels justitieombudsman (i sin ämbetsberättelse 1967), talesman för regeringen (svar på enkel fråga i andra kammaren 1967) och konstitutionsutskott (utlåtanden , 1970 och 1971) understrukit angelägenheten och nödvändigheten av att personer med ekonomiska intressen i byggnadsverksamheten icke har säte och stämma i de kommunala nämnder och styrelser som handlägger ärenden vari sådan verksamhet är involverad, dels denna uppfattning omfattas av en bred och tillväxande allmän opinion, dels någon förändrad praxis i sanerande syfte i detta avseende icke kunnat förmärkas, hemställer jag att beslutar att hos Kungl. Maj:t begära förslag till sådan komplettering av valbarhetsbestämmelserna i kommunallagen att personer med ekonomiska intressen i byggnadsverksamheten, direkta eller anknutna till arbetsgivare, icke skall vara behöriga att vara ledamöter i fastighetsnämnd och byggnadsnämnd.