mot · FV021385 · 1972-01-26 00:00:00 — av m. fl. om ett decentraliserat samhälle. Avfolkningen av vissa delar av landet har skett i mycket snabb takt som en stark koncentration av befolkning, bebyggelse och näringsliv har skett till framför allt de tre storstadsregionerna. Denna utveckling har skett på grund av att det hos statsmakterna har saknats en regionalpolitisk målsättning. stimulerades flyttningspolitiken utan att lokaliseringspolitiska åtgärder sattes in. Efter har en lokaliseringspolitisk försöksverksamhet satts in. 1970 har beslut fattats om en treårig fortsättning av regionalpolitiken, men det har skett utan att regionalpolitiska mål har satts upp. Denna utveckling har lett till att vissa områden och t. o. m. hela landsdelar utglesats så kraftigt att näringsliv, bebyggelse och nödvändig service inte kan upprätthållas. I inflyttningsorterna har denna hastiga omstrukturering medfört växtvärk. Planeringen i storstadsområdena har inte varit avpassad för denna kraftiga inflyttning. Trängsel, köer, miljöproblem, bostadsproblem och sociala missförhållanden har blivit följden. Den kraftiga koncentrationen av mänskliga och ekonomiska resurser till storstäderna skapar överefterfrågan och inflationstendenser. Detta är till skada för vår konkurrenskraft gentemot utlandet och motverkar möjligheterna att föra en effektiv jämlikhetspolitik för landet i dess helhet. Samhällsplaneringen bör inriktas på att det skall finnas en regionalpolitisk målsättning. Den rapport om fysisk riksplanering som framlagts kan därvid tjäna som grund för saklig debatt. I målsättningen bör ingå att skapa sysselsättning i de områden där sysselsättningsbrist nu råder. Lokaliseringspolitiska åtgärder i vedertagen omfattning är därvid inte tillräckliga. Alla samhällets åtgärder måste inriktas på att den sysselsättningsmålsättning man därvid ställer upp skall kunna uppfyllas. Däri måste också ingå en befolkningspolitisk målsättning som i stort sett går stick i stäv med den utveckling som förutsätts i den regionplaneskiss för som föreligger och som genom att den finns ytterligare driver på denna koncentrationsprocess. En regionalpolitisk målsättning innehållande också en befolkningsmässig målsättning för de olika regionerna bör därför ställas upp av statsmakterna. Den nuvarande koncentrationsprocessen bör brytas och en jämnare befolkningsfördelning än den nuvarande åstadkommas. Målsättningen skall vara ett decentraliserat samhälle. Den hittillsvarande lokaliseringspolitiken har stimulerat företag till att lokalisera sig till eller expandera inom stödområdet eller på andra orter där sysselsättningssvårigheter förelegat. Åtgärder som haft till uppgift att direkt balansera storstädernas tillväxt har först vidtagits. Vi syftar på beslutet om samrådsförfarande vid lokalisering till storstäderna. Med den utveckling som sker torde det erfordras effektivare åtgärder för att erhålla snabba resultat. Här kommer frågan om investeringsavgifter och etableringskontroll in liksom fortsatt utflyttning av statliga företag. Enligt vår mening bör man nu göra särskilda ansträngningar för att stimulera och underlätta även för enskilda företag att flytta från storstäderna till andra regioner i landet. Det torde finnas ett stort antal företag som av olika anledningar överväger att flytta från storstadsregionerna men som avskräckes av de kostnader som en sådan flyttning skulle föra med sig. Därför finns det anledning att pröva möjligheten att införa flyttningsbidrag som stimulans för flyttning av företag från storstadsregionerna till andra delar av landet. Flyttningen skulle vara av varaktigt slag och ej nödvändigtvis ske till orter som ligger inom stödområdet. Förutsättningen bör vara att flyttningen sker till ort som ej ligger inom storstadsregionerna. Etableringskontroll har verksamt använts i flera olika länder som ett led i skapandet av en regional balans. Den har satts in som ett medel att dämpa storstädernas tillväxt och att minska problemen i redan överhettade regioner. En etableringskontroll i storstadsregionerna synes också för vårt land med de allt allvarligare omstruktureringsproblemen vara ett verksamt medel. Man kan tänka sig en etableringskontroll som en tillfällig åtgärd för att minska överhettningen i storstadsregionerna och bromsa utflyttningen från Norrlandslänen i väntan på adekvata åtgärder för att skapa en bättre regional balans. En etableringskontroll skulle innebära skyldighet för företag vid nyetablering inom storstadsregionerna att anmäla detta till arbetsmarknadsmyndighet. En nedre gräns bör förefinnas, exempelvis uttryckt i nr yta av industri- eller kontorsbyggnad. Flyttningsstimulans och etableringskontroll bör komma till stånd . Därmed skulle man kunna balansera de koncentrationsdrivande effekter som redan förekomsten av den storstockholmska regionplaneskissens intentioner riskerar att medföra. Stimulans till utflyttning av företag skulle också möjliggöra skapandet av goda livsmiljöer och goda levnadsbetingelser i storstadsregionerna. Med hänvisning till det anförda hemställes att i skrivelse till Kungl. 1. uttalar sig för att en regionalpolitisk målsättning som också innehåller en befolkningsmässig målsättning utarbetas syftande till ett decentraliserat samhälle; 2. anhåller om utredning och förslag till effektiva åtgärder för för att balansera storstädernas tillväxt, varvid särskilt bör prövas frågan om stimulansbidrag för flyttning av företag från storstadsregionerna samt frågan om etableringskontroll i storstadsregionerna. () ()