mot · FV02832 · 1972-01-26 00:00:00 — om en omfördelning av kommunalskatten till förmån för utpräglade fritidskoinmuner. har , med undantag endast , haft att behandla förslag om skattemässig kompensation till kommuner med omfattande fritidsbebyggelse för kostnader som åsamkas kommunerna i samband med denna bebyggelse. Förslagen har genomgående avvisats. Dock har uttalat att frågan är av sådan vikt att Kungl. Maj:t bör ägna den särskild uppmärksamhet. Vid riksdag ansåg skatteutskottet att de utpräglade fritidskommunernas problem blivit mindre dels genom att de allmänna fastighetstaxering väsentligt höjda taxeringsvärdena för fritidshus tillfört kommunerna ett ökat skatteunderlag, dels genom att kommunsammanläggningar medfört att fritidshusen oftare är belägna i ägarens hemortskommun. Med denna argumentation reducerar skatteutskottet problemet till en fråga om hur kommunerna skall få täckning för direkta kostnader i samband med fritidsbebyggelsen. Härtill kan sägas att redan den kostnadstäckningen i många fall sannolikt är mycket bristfällig; därpå tyder inte minst det faktum att utpräglade fritidskommuner ofta också är utpräglade högskattekommuner. Men därtill kommer att frågan har långt större räckvidd än så och kommer att få ökad aktualitet efter hand som arbetet på en fysisk riksplanering fortskrider. Den delskiss till en fysisk riksplan som offentliggjorts under titeln med mark och vatten visar klart att stora områden, som i och för sig har naturliga förutsättningar för långt driven industriell och ekonomisk utveckling, i stället måste reserveras för fritids- och rekreationsändamål. S. k. miljöstörande industri kommer inte att tillåtas, vilket i många fall kommer att innebära att den enda mer exklusiva tillgång en kommun har inte får exploateras. Då en kommun av miljöpolitiska skäl hindras att utnyttja en speciell tillgång det må gälla ett djuphamnsläge, ett energirikt vattendrag eller något annat för lokalisering av industri som har behov av just denna tillgång, sägs det ofta att annan, mer miljövänlig verksamhet givetvis är välkommen. Men med den speciella tillgången ur räkningen har kommunen i regel ingen särskild attraktionskraft som kan hjälpa den att konkurrera med andra regioner om lokaliseringsobjekten. 1 -1972. Här öppnar sig möjligheten att skattevägen tillföra dessa kommuner ny attraktionskraft. Låg utdebitering har nämligen i sig själv en utomordentlig dragningskraft på både människor och företag. Såväl rättvise- som miljöpolitiska skäl talar för att de kommuner det gäller verkligen bereds möjlighet till annan industriell utveckling i stället för den de måste avstå ifrån. Förluster genom utebliven utveckling bör bäras solidariskt av hela folkhushållet, inte bara av befolkningen i den bygd som tvingas avstå från att exploatera sina naturliga tillgångar. Och miljöpolitiskt är hårdexploatering för enbart turism och fritidsliv inte mer tilltalande än även ganska störande industrier. Ingen torde önska att vi utmed kusterna skall få renodlade sommarstäder som ligger döda under större delen av året. Fritidsanläggningarna bör naturligt inpassas i levande bygder, där människor kan bo och verka året om. Låg utdebitering är en följd av stort skatteunderlag. De kommuner som hindras från en utveckling som skulle ge ökat skatteunderlag bör därför på andra vägar tillföras det antal skattekronor som gör dem till så utpräglade lågskattekommuner att de drar till sig bl. a. de arbetskraftsintensiva mindre företag som oftast är de minst miljöstörande. Ett sådant tillskott av skatteunderlag kan ges dels genom delning av kommunalskatten från mer varaktigt fritidsboende mellan hemortskommunen och fritidskommun, dels genom att själva det förhållandet att en kommun av miljöpolitiska skäl ålagts inskränkningar i rätten att exploatera egna tillgångar får grunda en rätt till ökat skatteutjämningsbidrag från staten. Vi föreslår en utredning rörande delning av kommunalskatt mellan hemortskommun och fritidskommun. Varje skattskyldig bör åläggas att i sin självdeklaration ange om han under beskattningsåret vistats förslagsvis i annan kommun än hemortskommunen. Om så är fallet tillförs fritidskommunen en mot vistelsens varaktighet svarande del av den skattskyldiges primärkommunala inkomstskatt. Av praktiska skäl bör även den fritidskommunen tillfallande delen av skatten beräknas enligt den i hemortskommunen gällande skattesatsen. Vi föreslår vidare en utredning angående möjligheterna att genom skatteutjämningsbidrag tillföra utpräglade fritidskommuner och kommuner som av miljöpolitiska skäl hindras att exploatera naturtillgångar ökat skatteunderlag. Utredningarna bör kunna göras av den kommande allmänna skatteutredningen, eventuellt också av den tillsatta utredningen rörande kommunernas ekonomi. Med hänvisning till det anförda hemställer vi att beslutar att hemställa hos Kungl. Maj:t om utredning och förslag rörande skattemässig kompensation till utpräglade fritidskommuner m. m. enligt i motionen angivna riktlinjer. () () 1 *-1972.