mot · FV0224 · 1972-01-11 00:00:00 — Det kommer att ha en rad effekter, en del naturligtvis mycket välkomna men i varje fall att börja med inte alldeles lätta att administrera. Vi har redan sett exempel i minimal skala på vad som händer, när universitetsexamina, som tidigare medförde både status och inkomst, i viss mån förlorar i värde när de blir mera allmänt tillgängliga. Det uppväcker inte bara glädje och tacksamhet. Slutligen finns ännu en möjlighet om vi ser på vad vetenskapen åstadkommit när det gäller att höja intelligensnivån, och detta är kanske det mest realistiska scenariot. Intelligens är nämligen inte en enhetlig egenskap utan består av en mängd olika faktorer, delvis oberoende av varann. Vissa droger etc. kan tänkas höja den matematiska begåvningen, vissa stimulanser kan tänkas höja begåvningen för språk, andra ger bättre konstnärliga anlag. (Experiment med möss har visat att ämnet piktrotoxin underlättade lösandet av vissa typer av problem, medan pentylentetrasol var bättre för andra sorter!) Återigen står vi inför valsituationer. Skall samhället, föräldrarna, läkarna, lärarna eller reklammakarna bestämma vilka typer av begåvning som skall delas ut till vilka människor? Eller skall man rent av få bestämma själv? När man tänker på vilket besvär vi har att välja bland de få och klumpiga pedagogiska medel vi besitter , är man verkligt rädd när man tänker på hur handfallna vi kommer att stå inför dessa snart kommande möjligheter. Slutligen: all forskning om hur man på konstgjord väg skall öka intelligensen hos enskilda eller grupper kommer att förbli en lyxforskning av tvivelaktigt berättigande, så länge en stor del av jordens befolkning har lägre intelligens än de av naturen kunde ha, om de bara fick tillräckligt med protein under barndomen och om de slapp förbli analfabeter hela livet. Frågan om vilka forskningsområden som bör prioriteras är alltid besvärlig, men här tycker man att valet borde vara ganska lätt. Vilket politiskt system ett land än har kommer dess ledande skikt att ställas inför valet att använda, tillåta eller förbjuda en lång rad nya vetenskapliga metoder för att påverka alla eller vissa människor. Detta val bör inte få komma över oss oförberett. En del av vad som ovan skildrats är inte ens framtidsutsikter, utan sådant som redan finns. Vi måste börja lära oss ta ställning. Abortfrågan är svår redan den - trots att vi där har tretusen års erfarenhet av olika filosofiska, moraliska och vetenskapliga argument. Vi behöver nu mycken och snabb förberedelse för att veta hur vi skall hantera de oerhörda nya tekniska möjligheterna att förändra och påverka individens innersta kärna. Det finns för övrigt forskare som själva säger att ett stopp eller ett moratorium på vissa forskningsområden vöre bättre än att släppa ut oförberedda resultat som kan åstadkomma katastrofer. Även den sidan av saken måste tas upp. Människovärdet är en fiktion, ända tills vi gör något för att skydda det. Med hänvisning till det anförda hemställer jag att hos Kungl. begär att en arbetsgrupp tillsätts med uppgift att 1. penetrera de juridiska och sociala problem som är förknippade med de nya landvinningarna inom den medicinska forskningen samt frågan om det finns anledning att införa restriktioner beträffande den typ av forskning som berörts i motionen, 2. framlägga ev. förslag med anledning härav.